mot · H8021615 · 2020-10-02 00:00:00 — Reglerna har ändrats genom att asylsökande som väljer att bosätta sig i ett område med sociala och ekonomiska utmaningar kan förlora sin rätt till dagersättning. Denna möjlighet till ekonomiska sanktioner gäller för 32 av landets kommuner. Flera kommuner har dock ansökt om att undanta hela kommunen från lagen. Regeringen bör återkomma med förslag om att avskaffa möjligheten för asylsökande att beviljas dagersättning och särskilt bidrag vid eget boende, enligt nu gällande regler i lagen om mottagande av asylsökande. Det är orimligt att den som avvisar ett erbjudet boende senare begär ersättning för att klara sitt uppehälle. Det är dock inte osannolikt att många asylsökande, trots förändrade ekonomiska incitament, ändå kommer att välja eget boende. Det bör därför även utredas vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att minska nyttjandet av eget boende . Möjligheten till ett eget boende bör i ett längre perspektiv avskaffas helt och asylsökande i stället hänvisas till de boenden som erbjuder. Inget kommuntvång för mottagande av migranter eller förtur i bostadskön Det borde vara en självklarhet att kommunernas förmåga att ta emot asylsökande ska vara avgörande. Anvisningslagen trädde i kraft (2016:38) och innebär att alla kommuner är skyldiga att efter anvisning ta emot nyanlända invandrare som har beviljats uppehållstillstånd. Kommuner är alltså tvingade att ta emot nyanlända invandrare och ensamkommande, vilket är ett allvarligt ingrepp i det kommunala självstyret. Då bostadsförsörjningsansvaret ligger på kommunerna innebär regeringens migrationspolitik att kommunerna vidtagit långtgående åtgärder för att följa lagen. Många kommuner har köpt in bostadsrätter, villor och modulbostäder för att lösa bostadsbristen för nyanlända. Detta innebär stor belastning på kommunerna och ett ojämlikt tillstånd mellan migranter och de invånare som bott i kommunen och kanske har svårt att få tag i en egen bostad. Därför behöver anvisningslagen avskaffas. Många kommuner ger migranter förtur till bostäder. Av den anledningen föreslår vi att regeringen tillser att regler skapas som förhindrar detta. Avskaffa undantag i för asylboenden Det finns möjligheter till undantag i , vilket handlar om att bland annat allmänhetens intressen kan kringgås vid upprättande av asylboenden. Detta genom den möjlighet regeringen har att i fall antalet asylsökande har varit eller förväntas bli stort, ska det vara möjligt att snabbt kunna ordna boenden för de asylsökande, och om det är nödvändigt ska regeringen i dessa fall kunna ta beslut om undantag från vissa krav och bestämmelser i (2010:900). Beslutet togs av . Detta innebär en kraftig förändring av samhällsplaneringen och möjligheten för boende att kunna påverka sin omgivning. Lagen skapar förutsättningar för en ny migrationsvåg till snarare än att motverka att en liknande situation som fick uppleva uppstår igen. Lagen, som beskrivs som en förberedelseåtgärd inför en kommande extraordinär migrationsvåg, ger i verkligheten mer långtgående möjligheter för regeringen att meddela föreskrifter om undantag från vissa bestämmelser i . De nivåer för antalet asylsökande som enligt promemorian ska uppnås för att aktivera lagen har tidigare överstigits . De nivåer som omnämns i promemorian är när antalet asylsökande överskrider 40 000, vilket är en nivå som kommit att utgöra normaltillståndet i . Denna speciallag möjliggör ett ständigt aktiverande, där regeringen återkommande kan köra över allmänhetens intressen vid byggande av asylboenden eller ombyggnation av befintliga fastigheter. Att regeringen ska ha normgivningsbemyndigande att meddela föreskrifter om undantag från vissa bestämmelser i föreslås avskaffas. Stärk bostadsrättsföreningarna vid kommunala bostadsköp bostadsmarknadsenkät visar att allt fler kommuner för att ordna boende till nyanlända väljer att köpa in bostadsrätter. Detta för att klara av bostadsansvaret som medföljer kvoten nyanlända, vilket regeringen tvingar på kommunerna enligt anvisningslagen. Detta innebär att kommunerna utgör en marknadspåverkan på bostadspriserna och bidrar till att dessa pressas upp. får bostadsrättsföreningar kommunala andelsägare som saknar möjlighet att vara en aktiv del i förvaltningen av fastigheten, med det ansvar som anvisningen innebär i form av underhåll och ansvar. Det finns många negativa effekter på grund av kommunernas uppköp av bostadsrätter, och även om problemen varit som störst i samband med senare års stora migrationsvåg och asylmottagandet, så kvarstår problem, och eventuella framtida problem av det här slaget måste undvikas. Bostadsrättsföreningarna ska ges rätten att neka kommuner och landsting att köpa en bostadsrätt i föreningen. Vidare, om föreningen godkänner köp, ska en högre hyra kunna tas ut av föreningen för att täcka förvaltningskostnader. Regeringen föreslås återkomma till med åtgärder för att stärka bostadsrättsföreningarnas ställning när kommuner vill köpa bostadsrätter. Det är önskvärt att en utvärdering gällande befolkningens preferenser kring utformningen av vår gemensamma miljö genomförs. Hur människor upplever sin offentliga miljö kan påverka dem psykiskt, och därigenom i förlängningen även fysiskt. En stil och estetik som anses tilltalande och harmonisk kan därmed även ses som samhällsekonomiskt gynnsamt. Större hänsyn ska därmed tas till befolkningens önskemål vid gestaltning och utförande av offentlig konst och nybyggnation. När det kommer till offentligt finansierad konstnärlig gestaltning i den gemensamma miljön är det än mer viktigt att medborgarna ges inflytande i dess utformning, i och med att man står som medfinansiär. Gemensamma miljöer ska bidra till en positiv och varm känsla, som också kan främja en god hälsa i befolkningen. Detta gäller både miljöernas funktion och estetiska utformning. En utredning behövs om hur medborgarna kan få ett större inflytande över de miljöer som de vistas i. Ett alternativ kan vara införandet av ett, i någon form, demokratiskt valt råd i kommunerna. Ett annat alternativ kan vara att ge medborgare större möjlighet att tycka till om olika förslag i sitt närområde. Detta genom att utifrån folkbokföring anordna lokala omröstningar i anslutning till platsen för ett nytt projekt och omröstning via e-legitimation. Eventuellt skulle olika former av delaktighet i processerna kunna variera utifrån projektens storlek och antalet berörda. utgör medborgarnas gemensamma hem. Finns ett folkligt missnöje kring hur miljöerna i det gemensamma hemmet tar form är det av yttersta vikt att missnöjet adresseras. Genom att öka allmänhetens direkta inflytande över nya miljöers utformning undviks att tjänstemän, arkitekter och politiker gör subjektiva bedömningar av vad som är vackert. Istället kan en utformning av den gemensamma miljön åstadkommas genom omröstningar, vilket bidrar till större inflytande från invånarna och därmed kan utformningen vinna acceptans, både för de som avser göra ändringar i den gemensamma miljön och för de som bor i anslutning till denna förändring. Detta utan att de som bor i närmiljön i alla lägen ska behöva skicka in en tidskrävande överklagan av detaljplanen. Förslag kan initiera en debatt kring stadsplanering och arkitektur som är anpassad efter människors behov och önskemål. Det innebär att man bör sträva efter att bygga miljöer som beaktar det mänskliga behovet av social samvaro, närhet till naturen och skönhet. Platsens och invånarnas historia och identitet bör också bejakas. Ett stimulansbidrag för kompetenser inom kulturmiljö föreslås. Bidraget ska syfta till att förstärka eller tillsätta kompetens inom kulturmiljö vid plan- och samhällsbyggnadsförvaltningar i landets kommuner. Kommunerna har en viktig roll och ett stort ansvar inom ramen för , kulturmiljölagen och samhällsbyggnaden i stort. Denna handlar om att värna, vårda och inkludera k-märkta, och således kulturhistoriskt värdefulla, byggnader och kulturmiljöer i stads- och samhällsplaneringen. K-märkt avser olika typer av rådgivning och lagskydd genom detaljplaner. Detta för att skydda bebyggelse och miljöer som anses vara av särskilt kulturhistoriskt värde. Således är det av yttersta vikt att kommunerna även besitter den kompetens som krävs för att skydda och/eller skapa kulturhistoriskt värdefulla miljöer runt om i vårt land. Stärkt skydd för kulturhistoriska byggnader Det är av största vikt att det vi ärvt av tidigare generationer också förvaltas väl och kan efterlämnas till kommande generationer. Detta för att även komma dem till del. Arkitektoniskt vackra och exceptionella historiska byggnader är betydelsefulla utifrån deras bruksvärde och kulturvärde att bevara till eftervärlden. Detta skall alltid beaktas vid diverse förberedelser eller regleringar. En historisk miljö kan vara mycket viktig för såväl trivsel som för att stärka gemenskapen hos befolkningen. Den ofta tidstypiska utformningen av exempelvis vackra byggnader väcker en entusiasm och nyfikenhet hos många människor. De stärker därigenom attraktiviteten av en stad eller ett kvarter, både för boende och turister. Skyddet för kulturhistoriska byggnader behöver stärkas i . Detta utan att mindre, rent tekniska ändringar för att bevara och för att kunna bruka byggnaden förhindras. har en rik byggnadstradition som förtjänar att bevaras. Historiskt förankrade byggnadsmiljöer skapar en hemkänsla och trygghet för många invånare. Det kan även ha en positiv inverkan på turistnäringen. Ett sätt att värna det kulturella och estetiska arvet kan vara att införa en så kallad kulturell planering. Det är en metod som i samhällsbyggnadsfrågor sätter fokus på medborgardialog. Den unika platsens förutsättningar och historia, det lokala kulturarvet och omgivande bebyggelsestruktur, allt tas i beaktning för att skapa en social känsla och samhörighet i området. I miljöer med inslag av kulturhistoriska byggnader ska vid nybyggnation storskaliga så kallade miljonprogram motverkas. Vid renoveringsbehov planeras för återskapande av fasader i färg och form. Historiskt förankrade byggnader ska bevaras och renoveras då dessa skapar identitet och atmosfär. Syfte blir att lyfta fram området eller kommunens unika identitet utifrån geografiska och historiska förutsättningar. Detta för att skapa en ökad trivselfaktor och känsla av miljöer som är unika och välbevarade. Införande av en kulturell planering behöver ses över. Rotavdrag för byggnader av kulturhistoriskt värde En viktig del av vårt kulturarv är de byggnader som bedöms vara av kulturhistoriskt värde. De fyller bland annat funktionen av att fungera som ett skyltfönster utåt av det svenska kulturarvet i en mer vardaglig kontext. Möjligheten till ett särskilt riktat rotavdrag för renoveringsarbete på byggnader av kulturhistoriskt värde behöver ses över. Detta kan fungera som ett incitament till att förbättra standarden på byggnader som annars riskerar att bli i så dåligt skick att de behöver rivas. Alternativt kan dessa byggnader, vid en för sent påbörjad restauration, behöva göras om i grunden och därigenom tappa en del av sin tidstypiska identitet. Genom att fler renoverar byggnader av kulturhistoriskt värde ger vi bättre förutsättningar för att de ska kunna efterlämnas till framtida generationer. Detta är viktigt för att den kulturhistoriska gemenskapen i samhället kan bibehållas och frodas. Många fastighetsägare har stora problem med trångboddhet där lägenheterna bebos av fler än vad de är anpassade för. Detta föranleder stora problem. Ett av dessa är trygghetsaspekten då grannar kanske inte ens vet vilka som bor i en lägenhet. Slitaget blir även större på lägenheten, vilket ökar kostnaderna för fastighetsägaren. Även driftskostnaden blir högre i form av bland annat en högre vattenförbrukning. Vattenskador och mögel är vanligt förekommande problem, då duschen inte är anpassad för så många användare. Om antalet barn och äldre inte motsvarar de samhällstjänster som området är anpassat efter, skapar det även andra mer strukturella problem för kommunernas samhällsplanering. Trångboddhet innebär att möjligheten att finna en rofylld plats för till exempel studier i hemmet försämras avsevärt. Det finns inga regler om hur många som maximalt får bo i en lägenhet i jordabalkens 12 kapitel, den så kallade hyreslagen, men det finns bestämmelser om hyresgästens skyldighet att vårda lägenheten och att tillse att användandet av lägenheten inte stör boende i omgivningen. Det framgår även att hyresgästen inte får ha personer boende i lägenheten om det kan medföra men för hyresvärden. En hyresvärds bestämmelse om hur många som får bo i en lägenhet är inte juridiskt bindande. Förslaget är att fastighetsägarna ges möjlighet att motverka trångboddhet genom kontraktskrivet maxantal för lägenheten och att det på ett tydligt sätt skyddas i lag. Avskaffa hissnormen på studentbostäder Byggnormerna behöver förenklas med syfte att möjliggöra byggande av nya fastigheter med en lägre produktionskostnad. En sak som håller upp de höga kostnaderna i nyproduktionen är den befintliga hissnormen. med hiss i nyproduktion behöver därför avskaffas för den typ av lägenhet som oftast riktar in sig mot yngre individer, studentlägenheter. Huvudregeln är att byggnader som uppförs, och har fler än en våning, ska ha hiss för att uppfylla krav på tillgänglighet. Regeln gäller för alla slags byggnader och omfattar därför både småhus som flerbostadshus. Att avskaffa hissnormen i studentbostäder innebär att priserna på denna form av nyproduktion kan sänkas. Detta i sin tur ökar incitamenten att bygga fler bostäder till studenter och att hyrorna på nyproducerade studentboenden kan sänkas. Det är en nödvändig utveckling, både gällande studenternas ekonomiska möjlighet att efterfråga en studentbostad som för att vi ska kunna få till stånd en nödvändig tillväxt av bostäder för våra studenter och i längden underlätta för högre studier. Hyrorna i miljonprogrammens områden har kunnat hållas på en, relativt sätt, låg nivå. Underhållet har dock inte skötts i nödvändig utsträckning, vilket lett till ett omfattande slitage av många fastigheter. Resultatet är att många av dessa bostadsområden har ett behov av omfattande renoveringar, vilket i sin tur kommer att leda till nödvändiga hyreshöjningar. har nyproducerade bostäder en hög hyressättning på grund av höga produktionskostnader. För de individer som är i behov av bostadsbidrag och bostadstillägg är det av största vikt att dessa medel, också i praktiken, täcker det faktiska behovet av ekonomiskt stöd utifrån rådande hyresnivå. Därför behövs en översyn av reglerna för bostadsbidrag och bostadstillägg så att dessa bättre följer hyressättningen. För att utöka antalet bostäder på bostadsmarknaden behövs det dels fler hyresrätter, dels utökade möjligheter för privatpersoner att äga sin egen bostad. Finansieringen av bostäder kan ske på en rad olika sätt och där staten behöver uppmuntra och underlätta till bostadsköp. Ekonomiskt svagare grupper kan ges möjlighet till egen ägd bostad genom att utveckla befintliga modeller på bostadsmarknaden men även genom att tillföra nya sätt att finansiera bostäderna. Problemet för många, särskilt för unga, är att de inte är etablerade på arbetsmarknaden. Inkomsterna är osäkra, som det egna kapitalet i början av karriären är litet eller obefintligt. Kort sagt finns bostadsbehovet men inte den ekonomiska förmågan och man förväntas finna sin första egna lägenhet i det befintliga bostadsbeståndet. I detta fall krävs en rörlighet i bostadsbeståndet och att ägarna till nybyggda lägenheter redan är etablerade på bostadsmarknaden. Negativt är krav på kontantinsats på av bostadens pris, amorteringskrav på lån som överstiger av bostadens inköpspris, lånetak som kopplas till inkomsten och en ränteberäkning som utgår från en 7-procentig ränta. Det sätter effektivt stopp för möjligheten för de flesta ungdomar och andra svaga grupper att ta sig in på bostadsmarknaden. För att långsiktigt skapa bättre förutsättningar att äga sin bostad behövs flera åtgärder. Flera förslag har lyfts i debatten som är värda att utreda närmare. En översyn av bolånetaket för de mindre kapitalkrävande bostäderna där den totala utlåningen hos banker kan ges större fokus för att ge mer flexibilitet mot kravet på bolånetak. Det har varit problematiskt för många att komma in på bostadsmarknaden och att ha råd med bostad. Av den anledningen behöver regeringen göra en översyn av flera nya finansiella möjligheter för bostadsfinansiering. Unga vuxna är en grupp som upplever stora svårigheter att kunna ta sig in på bostadsmarknaden. Det behöver därför tas fram nya åtgärder som gör att även unga personer har möjlighet att köpa sig en bostad. Genom detta behöver de inte endast konkurrera om bostäder inom hyresrättsbeståndet. Den negativa effekten som uppstår för gruppen unga vuxna på grund av svårigheterna att kunna finansiera ett ägt boende är att allt fler bor kvar hemma. Detta är inte gynnsamt för samhället i stort då det minskar flexibiliteten för delar av arbetskraften, vilket i sin tur skapar onödiga obalanser på arbetsmarknaden. Detta eftersom färre ur arbetskraften har möjlighet att efterfråga ett ägt boende. Enligt en rapport finns det mer än 25 000 unga vuxna (upp till ) som bor kvar hemma, varav uppger att de skulle vilja flytta till egen bostad, om de bara hade möjlighet. Skälet till att de fortfarande bor kvar hemma är ofta den allmänna bostadsbristen samt svårigheten att kunna finansiera ett köp av en egen bostad. Många unga hamnar därför ofrivilligt i ett läge där man är beroende av föräldrarnas bostadsort. Det behöver finnas goda möjligheter för unga vuxna att både hyra och äga sitt boende. I många fall är väntetiderna för hyresrättskontrakt långa, framför allt i storstäderna, och det gäller både bostadskön för allmännyttan och för de privata bostadsköerna. Det behövs en mångfald av boendeformer som unga kan efterfråga. Kraven på kontantinsats, bolånetak och skärpta amorteringskrav fungerar som en (för) hög tröskel för många. Stora grupper unga har på grund av detta inte möjlighet att köpa en bostadsrätt eller ett egnahem. Detta trots att man kanske har en fast anställning med relativt god lön. Bostadsutvecklare har föreslagit en modell gällande statligt bolån för förstagångsköpare i gruppen 18 till . Detta statliga bolån ska då omfatta maximalt av bostadens marknadsvärde, med ett tak på . Låntagaren ska stå för av kontantinsatsen och lånet ska vara amorteringsfritt . Banker ska precis liksom tidigare kunna bevilja lån på av marknadsvärdet. Detta förslag skulle ge fler inom gruppen unga vuxna möjlighet att på riktigt kunna komma in på bostadsmarknaden för bostadsrätter och/eller egnahem. Regeringen behöver, på basis av detta, utreda en modell för bolån till unga vuxna. På flera orter är bostadsbristen stor och det kan vara svårt för många, särskilt unga, att få eller ha råd med egen bostad. Flera olika alternativ och åtgärder behövs för att medverka till att lösa bostadsbristen och erbjuda en variation med olika alternativa lösningar till boendeformer. Hyrköp är en modell som oftast innebär att bostaden köps till ett förbestämt pris . En annan modell kan vara att delar av hyran går till ett framtida köp av bostaden. Fördelen är att det varken behövs startkapital eller lånelöften från banken. Privata aktörer efterfrågar ett mer utrett regelförfarande för hyrköp som en avbetalningsmodell behöver ses över. En utredning behövs för att möjliggöra och standardisera modeller för hyrköp av bostäder. Se över flera möjligheter till boende för unga och personer 65 plus Unga har i många fall svårt att hitta eller att ha råd med bostad. Alternativa möjligheter till bostadsform kan behövas. Bostadsbehovet för gruppen ensamma bostadsbehövande 65 plus behöver också mötas på ett bättre sätt. tillämpar en kontraktstyp för hyresrätter som är en särskild typ av kontrakt för ungdomar och ger möjlighet att dela lägenhet och kontrakt med en kompis. Krav brukar vara att man ska ha viss ålder, att båda står på kontraktet och har samma villkor samt att man behåller sin kötid om man tackar ja till ett kompiskontrakt. Kompiskontrakt kan vara positivt och innebära att flera unga får boende och bidra till att lösa delar av bostadsbristen om regler, avtal och själva boendet är rimliga och innebär goda möjligheter. Det förekommer i vissa kommuner hos allmännyttiga bostadsbolag ungdomssatsningar som vänder sig till unga personer i viss ålder där alla lediga små enrumslägenheter upp till viss storlek samt lägenheter med korttidskontrakt förmedlas i första hand till dessa ungdomar. En översyn önskas av flera former för att förenkla och möjliggöra boende för unga och för personer 65 plus. Ytterligare sänkt fastighetsavgift för utsatta grupper Att betala en hög avgift för ett boende man äger kan göra människor med svag ekonomi sårbara, eller i värsta fall bostadslösa. Fastighetsavgiften på småhus, som används som permanentbostad, är därför begränsad för så kallat utsatta grupper. Pensionärer, som vid ingången av året har fyllt , eller personer som uppbär sjuk- eller aktivitetsersättning räknas alla som ekonomiskt utsatta. Taket för hur mycket en individ ska behöva betala i fastighetsavgift är därför begränsat till maximalt av inkomsten [2008:826]. Som mest kan avgiften reduceras till ett, utifrån prisbasbeloppet, indexerat spärrbelopp. ser positivt på denna begränsningsregel av fastighetsavgiften. För att i större utsträckning hjälpa utsatta grupper behövs möjligheten ses över för att ytterligare sänka nivån för hur mycket fastighetsavgiften, utifrån individens inkomst, maximalt ska kunna uppgå till. Klassificera studentbostäder som elevhem Satsningar på studentbostäder är nödvändiga utifrån en studiesocial kontext. Rent praktiskt och ekonomiskt fyller de en viktig funktion för kunskapsbildningen i samhället. Det är även av särskild vikt att åtgärder tas fram för att komma ofta ekonomiskt pressade studerande till del. Att betala samma fastighetsavgift för en studentbostad, ofta bestående av ett enkelt så kallat korridorrum, som för en attraktiv bostadsrätt i samma storlek känns inte rimligt. I ett led att minska kostnaderna för studenter bör därför alla studentbostäder istället klassificeras som elevhem. Genom att förändra klassificeringen kan studentbostäderna ges undantag i fastighetstaxeringslagen och därmed undvika fastighetsavgiften som följd. Det är ett självklart steg att ta i och med att studentbostäderna, i lagens mening, inte alltid lever upp till kraven på en fullvärdig bostad. Det finns sammantaget flera skäl för studentbostäder att klassificeras som elevhem. Stora delar av främst miljonprogrammens fastighetsbestånd lider av eftersatt underhåll. Principen att lappa och laga de mest akuta underhållsproblemen som uppstår är långsiktigt kostsamt för fastighetsägaren och drabbar de boende i dessa områden. Det eftersatta underhållet på en fastighet kan ha gått så långt att det behöver göras omfattande och grundläggande renoveringar. Utifrån dagens system saknar fastighetsägare möjligheten att avsätta obeskattade medel till framtida underhåll. Detta gör att incitamenten att ackumulera kapital för underhåll också minskar. Detta gäller främst de mer kostsamma och omfattande renoveringarna som verkligen gör skillnad. Skattefria underhållsfonder behöver undersökas för att införas för alla uthyrare av hyresrätter. På så sätt skapas också möjligheten att hålla nere hyrorna på en lägre nivå eftersom det kapital som beskattas minskar och istället kommer den som hyr ut till del. Underhållsfonden ska öronmärkas för framtida renoveringar och kan, med avsatta obeskattade medel, påskynda nödvändiga underhåll. Detta bör gälla för både enskilt ägda och kommunägda bostadsföretag. Vinsten blir uteblivna hyreshöjningar för hyresgäster, en bättre standard på tidigare eftersatta hyresfastigheter, nöjdare hyresgäster och en attraktivare hyresmarknad. Hyresrätten är en flexibel boendeform som ger fler människor möjlighet att efterfråga en egen bostad.