mot · H8023311 · 2020-10-06 00:00:00 — Det kan handla om kränkande fotografering, olaga hot, förtal, ofredande eller hets mot folkgrupp. Att bevisa brott begångna på internet kan vara svårt. Det visar Brås rapport 2015:6 Polisanmälda hot och kränkningar mot enskilda personer via internet. Det krävs ofta att information lämnas ut från det företag som tillhandahåller den internettjänst eller den webbsida där kränkningen har ägt rum för att man ska kunna identifiera en okänd gärningsperson. Det handlar om inloggningsinformation i form av så kallade ip-nummer. I rapporten lyfts det fram som ett stort problem att få ut de inloggningsuppgifter som krävs för att kunna spåra okända gärningspersoner. Det gäller i synnerhet för internettjänster som tillhandahålls av företag som befinner sig utanför . Processen kring en internationell rättshjälpsbegäran är både tidskrävande och omständlig. Vidare finns det svårigheter att kunna styrka brottet i ärenden där en misstänkt person har identifierats. Det har att göra med att brott inte har kunnat styrkas i vissa fall men problemen kan också bero på bristande it-kompetens hos polis och åklagare. Om dagens lagstiftning är tandlös måste en skärpning ske så att åtal för grova kränkningar på internet väcks och det finns en möjlighet till skadestånd. Det är först när hotet om att upptäckas och fällas blir en realitet som lagen kan få en förebyggande effekt. tog under Alliansregeringen fram direktiven till vad som senare blev regeringens proposition Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten (2016/17:222), där straffbestämmelserna om olaga hot, ofredande och förolämpning förtydligas och moderniseras. Lagändringarna innebär också nya bestämmelser om kränkande fotografering, en fråga som har drivit tidigare. Men vi menar också att dessa åtgärder inte är tillräckliga. Regeringen bör även ge Datainspektionen i uppdrag att utveckla ett kvalitetsverktyg för sajter med hög integritetsstandard samt överväga att ta fram ett kvalitetsverktyg för internettjänster i relation till den personliga integriteten, likt , som innebär en märkning av sajter med hög integritetsstandard. Detta skulle vara ett sätt att belöna de sajter och tjänster som arbetar medvetet mot kränkningar på nätet. ökar också anslaget till Datainspektionen med på UO1 för att stärka arbetet mot exempelvis näthat. Dessutom vill införa en specialenhet inom polisen som arbetar mot näthat och nättrakasserier och höja kompetensen inom polisen inom detta område. anser att förtalsbrottet behöver förtydligas när det är grovt och exempelvis bilder sprids så att många kan se. Straffansvaret behöver utvidgas för den som tillhandahåller en tjänst för att skicka och dela bilder och meddelanden och rätten till brottsskadeersättning utvidgas. Regeringen har jobbat alldeles för saktfärdigt med dessa förslag. Tusentals ungdomar och i synnerhet flickor, kvinnor, journalister och offentliga personer utsätts just nu ständigt för kränkningar och hot på nätet som hade varit helt oacceptabla i andra sammanhang. Detta bör ges regeringen tillkänna. Straffen för brott mot person Straffen för brott mot person ska i högre grad grunda sig på den brottsliga handlingens straffvärde snarare än brottslingens ålder. Sett ur brottsoffrets perspektiv är straffet i viss mån ett mått på hur allvarligt samhället ser på den kränkning som man blivit utsatt för. Straffets storlek har därför betydelse för offrets känsla av upprättelse. Därför bör straffen i högre utsträckning grunda sig på den brottsliga handlingens straffvärde. Detta har tillkännagetts till regeringen som dock inte har agerat i frågan. Skärpta straff för sexualbrott Antalet anmälda sexualbrott har ökat kraftfullt . anmäldes 12 500 sexualbrott, varav 4 749 våldtäkter och 6 219 sexuella ofredanden. 2019 hade den siffran ökat till 23 197 sexualbrott varav 8 581 våldtäkter och 10 455 sexuella ofredanden. Uppklarningsfrekvensen för dessa brott ligger på . Enligt den senaste Nationella trygghetsundersökningen uppger av alla svenskar att de utsatts för sexualbrott. Det är en ökning . av alla kvinnor uppger att de utsatts. I åldern har utsatts för sexualbrott. I den ålderskategorin uppger 43–att de är så pass otrygga när de går ut i sitt eget bostadsområde att de undviker det. Samhällets reaktion mot sexualbrott måste vara entydig och kraftfull. Sexualbrott är en grov kränkning av den personliga integriteten. Därför menar vi att minimistraffet för våldtäkt ska höjas från två till fängelse. Dessutom anser att utvisning bör komma ifråga oftare för personer som söker asyl i som begår sexualbrott. Dessa bör få avslag på asylansökan och snabb avvisning ur landet. För personer med uppehållstillstånd bör utvisning också bli en betydligt vanligare rättsverkan. När verkställighetshinder finns ska utvisning genomföras när dessa inte längre finns. Människor som söker skydd i vårt land, som välkomnats hit och får ta del av våra resurser för sitt uppehälle, ska veta att även om kvinnor i klär sig på annat sätt, rör sig i samhället utan manligt sällskap, går på konserter och kanske dricker alkohol, så är de inte legitima mål för sexuella angrepp. Detta bör ges regeringen tillkänna. Skärpta straff för köp av sexuell handling av barn Regeringen överlämnade proposition 2018/19:157 Straffrättsliga åtgärder mot utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling, som grundar sig på ett tillkännagivande från bland annat . välkomnar därför regeringens proposition. Det är angeläget att namnet på brottet ändras för att i lagtext klargöra skillnaden på när en sexuell handling köps av en vuxen respektive av ett barn. Att betona att det är ett utnyttjande av barnet som sker genom köpet av sexuell handling är viktigt. Likaså instämmer vi i regeringens bedömning att böter bör utgå ur straffskalan. Vi delar emellertid inte regeringens bedömning att straffminimum ska var fängelse . vill därför att minimistraffet för utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling höjs till sex månaders fängelse. Detta är också vad tillkännagett för regeringen i betänkande 2017/18:JuU29. Det tillkännagavs återigen för regeringen i betänkande 2019/20:JuU7, mot bakgrund av motion 2019/20:317 med anledning av proposition 2018/19:157. Vi förväntar oss att regeringen tillgodoser detta. Skärpta straff för barnpornografibrott faller barnpornografibrottet under brott mot allmän ordning. Det är främst av formella skäl. Den som laddar ner en övergreppsfilm gör sig inte skyldig till ett direkt övergrepp på en specifik individ i svensk lags mening, men all typ av kontakt med barnpornografi är olaglig. Av lagtekniska skäl har lagen då hamnat under brott mot allmän ordning i stället för under sexualbrott. Om brottet flyttades från brott mot allmän ordning till sexualbrott i och betraktades som ett sexualbrott skulle också de utsatta barnen bli målsägare med möjlighet till målsägarbiträden. Möjligen skulle det också leda till att polisen prioriterade annorlunda. I döms 20 gånger fler personer, och där är barnpornografi ett sexualbrott, inte ett brott mot allmän ordning. vill därför att flytta barnpornografibrottet till 6 kap. sexualbrott. Detta bör ges regeringen tillkänna. Polisen upplever att barnpornografibrotten blir grövre som beviskraven ökar. vill att rekvisiten för barnpornografibrott ses över. Antalet filer som innehas blir avgörande och i vissa fall har så många som 200 000 filer krävts för att brottet ska anses grovt. Men man kan ha enskilda filer på på grova övergrepp, men då är brottet inte grovt eftersom det bara rör sig om en fil. Ett rekvisit i lagstiftning för grovt brott är just mängden filer. Detta borde ändras. Ett förslag är att antalet bildrutor skulle göra brottet grovt, vilket torde innebära att alla filmer – som innehåller tusentals bildrutor – automatiskt anses grova. Grovheten i materialet, inte mängden, bör också spela en större roll. Detta bör ges regeringen tillkänna. En stor utmaning i arbetet mot sexuell exploatering är att övergreppens allvar ofta förminskas. Pornografi har en koppling till underhållning och kan antyda en delaktighet från barnets sida. Skulle man ändra benämningen skulle man tydliggöra för förövaren, barnet och samhället att det här är ett sexualbrott. 2016 kom flera stora internationella organisationer som FN, Ecpat och Europol överens om benämningen ”dokumenterade sexuella övergrepp på barn”. Denna bör gälla även i . Detta bör ges regeringen tillkänna. Regeringen överlämnade proposition 2019/20:69 Barnpornografibrottet och preskription av brott mot barn till . Propositionen höjer minimistraffet för grovt barnpornografibrott till fängelse, avskaffar preskriptionstiden för vissa brott mot barn och bestämmer att även oaktsamhet ska kunna vara straffbart när barn skildras i pornografisk bild. stödjer dessa lagförändringar. Emellertid är det långt ifrån tillräckligt. döms en överväldigande majoritet av de som döms till barnpornografibrott till böter. Endast 20 av 119 dömdes till fängelse. Det är inte acceptabelt. Den som befattar sig med barnpornografi begår ett mycket allvarligt brott. vill höja minimistraffet till sex månaders fängelse och slopa böter i straffskalan. Detta bör ges regeringen tillkänna. Vi också vill höja maxstraffet för grovt barnpornografibrott till fängelse, samma maxstraff som för grov våldtäkt mot barn. Detta bör ges regeringen tillkänna. Skärp straffet för människohandel Människohandel är ett brott som bedrivs med internationell organisering. Därför behövs internationella svar på hur det bäst bekämpas. 2019 upptäckte 481 fall av människohandel i , en ökning med 100 fall innan. Av dessa var nästan 100 minderåriga. Ökningen är tyvärr stabil, och oroväckande. 2014 upptäcktes bara 111 fall. En del av förklaring är att svenska myndigheter blivit bättre på att samverka och att blivit bättre på att upptäcka fallen. Ökning är ändock oroväckande. Många förknippar människohandel med handel för sexuella ändamål, och det står för drygt 200 av fallen. Nästan lika många, 179, handlar om personer som blir utnyttjade som arbetskraft. Hälften av den människohandel som sker inom EU sker från ett EU-land till ett annat. Bakom siffrorna finns högst sannolikt ett mycket högt mörkertal. Exploateringen av människor som handelsvara måste få ett slut. menar att ett viktigt steg för det är att straffen för människohandel skärps. Detta bör ges regeringen tillkänna. Skärp straffet för människosmuggling finns flertalet kriminella nätverk som hjälper människor att ta sig olagligen till . De ägnar sig åt organiserad människosmuggling. Polisen har själva beskrivit att det finns ett 40-tal nätverk som ägnar sig åt detta. De straffas inte i tillräcklig omfattning. Detta regleras i utlänningslagen, och straffet för att organisera människosmuggling är fängelse i högst . är det något som gynnar den internationella organiserade brottsligheten. behöver agera, inte minst inom EU och dess gränsskyddsbyrå Frontex för att stoppa detta, men det behöver också prioriteras på hemmaplan. ska inte vara ett land som människosmugglare kan utnyttja. anser att straffet för människosmuggling bör skärpas. Avskaffa preskriptionstiden för mord Livstids fängelse bör i betydligt större utsträckning än komma i fråga. Detta är en förändring som inte minst är viktig givet det ökande antalet mord med skjutvapen som sker i kriminella miljöer. Den som begår sådana handlingar har med stor sannolikhet en gedigen kriminell karriär både bakom och framför sig. Att få bort dessa från gatan och den brottsliga banan är högst önskvärt. Vi menar att brott som är begångna i gängmiljö ska medföra väsentligt skärpta straff. gängbestämmelse där brott som begåtts i gängkriminalitet ger dubbelt straffvärde bör tjäna som exempel. Preskriptionstiden för mord är avskaffad, bortsett från gruppen unga . 35:e kapitel andra paragrafen andra stycket säger att bl.a. mord begånget av en person innan denne fyllde 21 ska omfattas av preskriptionstiden. Denna preskriptionsrabatt bör avskaffas. Det är helt orimligt att ett så allvarligt brott som mord preskriberas om gärningsmannen är vid tillfället för mordet. Detta bör ges regeringen till känna. Bostadsinbrott – ny brottsrubricering Bostadsinbrott bedöms i regel som grov stöld. I många fall leder det till ett fängelsestraff på mellan , vilket i praktiken ofta innebär villkorlig dom och böter. Eftersom inbrott i bostaden innebär en stor integritetskränkning för den som drabbas vill vi skärpa straffen för inbrott genom att införa en ny brottsrubricering, inbrottsstöld, med en högre straffskala än den som gäller för grov stöld. Det skulle medföra att fler tvingas avtjäna fängelsestraff för inbrott än vad som är fallet . Ett inbrott i hemmet upplevs ofta som mycket kränkande, även om värdet av stöldgodset inte är så stort. Bostadsinbrott leder till för låga straff. För att straffen ska hamna på en rimlig nivå när det gäller bostadsinbrott bör en ny brottsrubricering införas. Det är inbrott och andra mängdbrott som påverkar människor i vardagen. vill bekämpa sådan brottslighet kraftigare. Det är ofta organiserade internationella ligor som ligger bakom inbrotten och stölder i . Polisen räknar med att de står för cirka hälften av alla stölder och inbrott. Det rör sig om cirka 15 internationella ligor med 1 500 medlemmar som rör sig in i och ut ur , ofta med kopplingar till . Det kan vara allt ifrån större butiksstölder till lantbruksutrustning som stjäls. Alla deras stölder är dock inte inbrott i bostäder, vilket gör att de inte nödvändigtvis träffas av de nya rekvisiten för grov stöld i . Men även inbrott i industrilokaler, källarförråd med mera är kännbara för den som drabbas. Därför behövs ytterligare en straffskärpning genom införandet av inbrottsstöld. tillkännagav för regeringen under /15 att arbetet mot bostadsinbrott ska prioriteras. tillkännagavs för regeringen att var av meningen att regeringen skulle återkomma med en lagstiftning om ett nytt brott – inbrottsstöld – med minimistraffet fängelse . anser att minimistraffet för bostadsinbrott ska vara fängelse. Detta bör ges regeringen tillkänna. Rattfylleri, trafikbrottslighet och eftersupning är straffet för rattfylleri böter eller fängelse och för grovt rattfylleri fängelse i högst . Vi anser att straffet är för lågt i jämförelse med både den risk och de konsekvenser alkoholpåverkade personer medför och orsakar i trafiken, och därför bör straffet för rattfylleri samt grovt rattfylleri skärpas. Alkolås eller annan teknik som förhindrar rattfylleri bör också bli obligatoriskt i alla nya bilar i . SVT granskade vilken påföljd som oftast dömdes ut för rattfylleri. Det visade sig att knappt en promille av de som dömdes för rattfylleri dömdes till fängelse. Bland de som dömdes för grovt rattfylleri slapp ungefär hälften fängelse. Granskningen föranleddes av att en återfallsförbrytare – både i rattfylleri och andra brott – kört ihjäl en 14-årig flicka i . Han hade inget körkort och bilen hade körförbud. Han dömdes till skyddstillsyn för en misshandel innan flickan kördes ihjäl, men fick skyddstillsyn. Hade han dömts till fängelse hade det inte hänt. anser att detta är ett talade exempel på att svensk rätt fokuserar för mycket på gärningsmannen och för lite på upprättelsen av brottsoffret. Det är också exempel på att det finns alldeles för många sätt att slippa fängelse på, vilka vi nämner på flera andra ställen i motionen. har också länge drivit frågan om ett förbud mot eftersupning som innebär att det inte är tillåtet att dricka alkohol de första efter en trafikolycka. är det nämligen möjligt för rattfyllerister att gå fria när de hävdat att de druckit efter och inte före en bilolycka, eftersom det inte har varit möjligt att bevisa när föraren intagit alkohol. Riksdagspartierna har varit eniga i frågan om ett införande av förbud mot eftersupning, men regeringen har valt att gå på samma linje som den utredning som utrett frågan, att det inte är ett brott i sig att dölja sitt brott. är mycket kritiska till regeringens slutsats och anser att människor som utsätter sina medtrafikanter för fara ska stoppas och inte komma undan på grund av ett kryphål i lagen. Vi anser därför att ett förbud mot eftersupning bör införas. Detta bör ges regeringen tillkänna. kom Ds 2019:22 Ett stärkt straffrättsligt skydd mot upprepad trafikbrottslighet och en utvärdering av den nedre promillegränsen för sjöfylleri. I den föreslås ett par åtgärder som vore bra för att skräpa straffen för trafikbrott. Utredningen konstaterar att antalet trafikbrott ökar, att det är mycket vanligt med återfall och att många förövare begår flera brott . De skriver rakt ut att många är vanebrottslingar och att de ägnar sig åt lagtrots. Därtill att trafikbrottlighet ofta sker med stor fara för tredje man, som inte kan skydda sig nämnvärt. Påföljden för trafikbrott blir oftast böter. Upprepade brott leder sällan till straffskärpning. För att nyansera straffskalorna vill utredningen höja straffmaximum för grov olovlig körning och rattfylleri till fängelse och för grovt rattfylleri till fängelse. Dessutom föreslås att ett nytt brott införs, grov trafikbrottslighet, med straff på mellan sex månaders fängelse och fängelse. Grov trafikbrottslighet ska den som begår flera olika trafikbrott som ett led i en vanemässig och hänsynslös brottslighet dömas till. står bakom dessa förslag i utredningen och anser att de bör införas. Detta bör ges regeringen tillkänna. Utvisning i högre utsträckning vid brott I en uppmärksammad dom meddelande en oenig att en man inte utvisas efter en våldtäkt. Mannen dömdes till fängelse för våldtäkt. Det är ett högt straff, av alla som döms i får mindre än fängelse. Den våldtäktsdömde mannen har inget arbete i , ingen familj och ingen egen bostad. Dock hade han varit här , vilket innebär att det krävs synnerliga skäl om han ska utvisas. När de synnerliga skälen blir så omfattande som i den här domen är det uppenbart att reglerna behöver förändras. ska ha nolltolerans mot brottslingar. Utvisning bör också komma ifråga om personen är medborgare i ett EU-land. Att utvisa en person till ett EU-land är betydligt svårare än att utvisa en person till ett land utanför EU på grund av praxis från och rörlighetsdirektivet. Detta är ett problem, inte minst som att det torde vara betydligt enklare att verkställa en utvisning till ett EU-land, jämfört med många länder utanför EU. Det är också ett problem eftersom inte minst många av de inbrottsstölder som begås i begås av brottsnätverk med säte i andra EU-länder. Att vanebrottslingar inte ska vara välkomna i är en självklar utgångspunkt för . krävs att utvisning sker av hänsyn till allmän ordning och säkerhet och att den utvisade utgör ett verkligt, faktiskt och tillräckligt allvarligt hot mot ett grundläggande samhällsintresse. Det måste bli enklare att utvisa utlänningar. vill se utvisning när en person döms till sex månaders fängelse eller mer. Även återfallsförbrytare bör komma ifråga för utvisning, även om de enskilda brotten inte ger mer än sex månaders fängelse. anser att det är önskvärt att det svenska samhället är tydligare mot lagöverträdare i allmänhet. Därför anser vi att straffen bör skärpas för ett antal olika brott och att utvisning ska utdömas i fler fall än . När en utländsk medborgare begått brott med ett straffvärde bör utvisning gälla i större utsträckning. Detsamma borde gälla för återfallsbrottslingar. Detta innebär inte att vi ska utvisa personer med flyktingstatus eller personer som inte kan utvisas med hänsyn till säkerhetsläget i det aktuella landet ett så kallat verkställighetshinder. Men då ska utvisningen genomföras när verkställighetshindret inte längre finns. Detta bör ges regeringen tillkänna. Ett annat problem är att utvisning tas i beaktande vid bestämmande av påföljd. Om utvisning finns med i domen mildras påföljden. I praktiken får detta till följd att om en utvisning inte kan verkställas så är personen i fråga dels på fri fot i och dels tidigare än om utvisning inte skulle ha varit med i domen. Detta är helt orimligt. En särskild utredare har tillsatts för att se över flera regler vid utvisning av brott (dir. 2020:44) och betänkandet ska lämnas . Det är bra att en utredare har tillsatts men flera av åtgärderna som vi har föreslagit ovan behöver en snabbare hantering. menar att personer som inte sköter sig i fängelse inte heller ska kunna friges villkorligt utan först efter att hela den utdömda strafftiden löpt ut. Det skapar drivkrafter att följa de regler som finns, att delta i behandlingsprogram och att ta de drogtester som man ombeds att ta. finns möjligheter att skjuta upp en del av den villkorliga frigivningen. I verkligheten sker det dock ytterst sparsamt. fattades bara 357 beslut om uppskjuten frigivning. I genomsnitt sköts frigivningen upp med mellan –2019. beslutades över 27 000 fall av misskötsamhet 2019. 5 700 enskilda klienter fick beslut om misskötsamt, enligt Kriminalvård och statistik 2019. Därtill bör förändringar övervägas när det gäller möjligheten till villkorligt medgiven frihet. Det är inte rimligt att de som återfallit i likartad brottslighet och på nytt döms till fängelse per automatik friges villkorligt. Återfallsförbrytare bör avtjäna i fängelset som helt och hållet motsvarar straffvärdet för det eller de nya brott hon eller han dömts för. Tiden i anstalt bör dock följas av en tidsperiod då den intagne ges möjlighet att återanpassa sig till ett liv i frihet. Vi anser att den villkorliga frigivning vid 2/3 av straffet borde utgå och ersättas med regler som medger villkorlig frigivning först vid 3/4 av straffet. Villkorlig frigivning bör även föregås av en farlighetsbedömning. Den så kallade Hagamannen som dömdes för en rad överfallsvåldtäkter samt mordförsök bedömdes fortfarande vara farlig när han släpptes på villkorlig frigivning. /15 finns det ett tillkännagivande för regeringen om att skärpa reglerna för villkorlig frigivning för de som återfallit i likartad brottslighet. Ett liknande tillkännagivande nådde regeringen /19. Regeringen måste agera och slopa den automatiska frigivningen. Detta bör ges regeringen tillkänna. Förenkla reglerna för häktning Reglerna för häktning gör det svårt för svenskt rättsväsende att hindra personer från att begå upprepad brottslighet. Eftersom reglerna gör gällande att det krävs att det både finns fängelse i straffskalan för den misstänka och att det ska föreligga återfallsrisk, rymningsrisk eller risk att den misstänkte stör utredningen blir det i flera fall svårt att häkta vissa personer. Inte minst blir det problematiskt för personer som misstänkts för flertalet småbrott under en och eftersom de inte kan häktas. Ett slags rekord slogs möjligen då en inbrottstjuv greps efter frisläppandet. SVT har rapporterat om en inbrottsvåg i som kunnat förhindras om en man inte släppts fri. menar att häktningsreglerna inte är ändamålsenliga. Fler personer bör kunna häktas i . bör det göras satsningar på att hålla tiden mellan häktning och rättegång så kort som möjligt. Ingen ska häktas längre än nödvändigt. Ett exempel på hur häktningsreglerna kan göras mer ändamålsenliga är om och-kravet i dagens regler tas bort. Då skulle en person kunna häktas om det antingen finns fängelse i straffskalan eller om det bedöms finnas återfallsrisk, flyktrisk eller kollusionsrisk. Dessutom bör en helhetsbedömning gällande tidigare brottslighet göras när återfallsrisken bedöms. Dessutom bör reglerna för obligatorisk häktning sänkas från fängelse till fängelse. Ett ökat fokus på försvårande omständigheter innehåller både försvårande omständigheter som ska beaktas vid straffmätning och förmildrande omständigheter. De förmildrande omständigheterna är betydligt fler än de försvårande. Enligt synsätt är detta fel. Därför har vi tidigare föreslagit att antalet straffrabatter ska skäras ned betänkligt och stramas upp. Det finns förvisso ett flertal anledningar till att mildra straffmätning, men minst lika många skäl till att döma ut hårdare straff. De försvårande omständigheterna bör användas i större utsträckning i svenska domstolar.