mot · H7023562 · 2020-04-07 00:00:00 — med anledning av skr. 2019/20:133 om statens planering av höghastighetsjärnvägar ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ge i uppdrag att förutsättningslöst utreda vilka brister som finns i förhållande till de transportpolitiska målen, och vilka alternativa lösningar som finns för att åtgärda bristerna, och tillkännager detta för regeringen. har granskat statens planering av höghastighetsjärnvägar. Granskningen redovisas i rapporten ”Att tänka efter före – statens planering av höghastighetsjärnvägar” (RiR 2019:31). noterar att det i de riktlinjer som och regeringen ställt upp för att pröva möjliga investeringar inom infrastrukturområdet förutsätts att det finns en problembeskrivning och en bristanalys kopplade till målen för den statliga transportinfrastrukturen. noterar vidare att och regeringen har framhållit att samhällsekonomisk effektivitet är ett viktigt kriterium vid val av åtgärder i transportsystemet och att den samhällsekonomiska effektiviteten inte ska utgöra det enda kriteriet vid beslut om investeringsprojekt, men däremot är kriteriet så viktigt att det ska ha en påverkan på besluten. Enligt bedömning har dock prövningen av höghastighetsjärnvägen i väsentliga delar skett utan nämnvärd påverkan av detta kriterium. konstaterar också att övriga investeringsprojekt i den nationella planen, och dessutom flertalet namngivna projekt som hamnat ”under strecket”, är betydligt mer samhällsekonomiskt lönsamma än de projekt i planen som utgör delprojekt av höghastighetsjärnvägen. har i sin granskning funnit att särskilt kostnadsberäkningarna länge höll låg kvalitet, och att kostnaderna kraftigt underskattades. bedömer att investeringskostnaden för hela höghastighetsprojektet har stigit från ca (motsvarande penningvärde) till långt . konstaterar att bedömningen av vad den slutliga kostnaden kommer att bli är osäker. Enligt visar forskning om mycket stora projekt att det är väldigt vanligt att kostnaderna initialt underskattas, och att betydande förseningar och fördyringar ofta uppstår ju längre fram projektet kommit. noterar vidare att förhandlingspersonen fick i uppgift att ingå överenskommelser kring åtgärder som förbättrar tillgängligheten och kapaciteten i transportsystemet och leder till ett ökat bostadsbyggande i berörda kommuner, för att på så sätt möjliggöra ett snabbt genomförande av nya stambanor. menar att det därmed uppstod en parallell process till den ordinarie planeringsprocessen, där en organisation med ett dussin anställda fick både huvudansvaret för frågan om höghastighetsjärnväg och ett antal andra uppdrag. sammantagna bild är att denna parallellprocess var ineffektiv, och att idén med Sverigeförhandlingen som ett slags genväg till höghastighetsjärnväg i stället blev en omväg. rekommenderar att regeringen, innan fortsatta beslut tas om höghastighetsjärnvägen, ger i uppdrag att förutsättningslöst utreda vilka brister som finns i förhållande till de transportpolitiska målen och vilka alternativa lösningar som finns för att åtgärda bristerna på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt. Uppdraget till bör enligt innehålla följande Identifiera de brister i förhållande till de transportpolitiska målen som höghastighetsjärnvägen är tänkt att lösa. Utreda alternativa lösningar som kan avhjälpa de identifierade bristerna med utgångspunkt i fyrstegsprincipen. Det handlar framför allt om att utreda steg 1-åtgärder såsom avgifter och skatter för att uppnå ett effektivare kapacitetsutnyttjande, men även steg 2- och steg 3-åtgärder såsom optimeringsåtgärder och trimningsinsatser. Genomföra samlade effektbedömningar av de viktigaste alternativen och jämföra dessa med samlade effektbedömningar för höghastighetsjärnvägen. bör enligt åläggas att fullgöra uppdraget efter samråd med Transportstyrelsen, Trafikanalys och (). Från kristdemokratiskt håll anser vi att regeringen i sin skrivelse inte tar hänsyn till allvarliga kritik. Utöver det som vi redan redovisat är även kritisk till att regeringen inte följer fyrstegsprincipen. Denna princip är annars vägledande i infrastrukturprojekt och ska säkerställa en god resurshållning för att projektet ska vara bidragande till en god samhällsutveckling. Avvikelsen från fyrstegsprincipen får som konsekvens att detta projekt inte har prövats på ett korrekt sätt under planeringsprocessen. Vi anser därför att regeringen måste stoppa nuvarande projektering och påbörja en helt ny process i enlighet med rekommendationer.