mot · H8023743 · 2020-10-29 00:00:00 — Trots betydande framsteg i enlighet med millenniemålen svälter människor fortfarande ihjäl och många dör i enkla eller okomplicerade sjukdomar och i samband med graviditet och förlossning i stora delar av världen. Den säkerhetspolitiska situationen i har försämrats. Vi ser med oro på att den ryska ledningen har visat sig beredd att använda militära medel för att uppnå politiska mål. Det finns inga ursäkter för agerande gentemot och den folkrättsvidriga annekteringen av . är ett säkerhetspolitiskt hot, först och främst mot alla i som motsätter sig styret i Kreml. Förgiftningen av oppositionsledaren är ett av de senaste exemplen. Putinregimens imperialistiska politik utgör dock främst ett direkt hot mot befolkningen i flera grannländer – , , , och länderna i – inte främst mot och . Regeringen menar att den säkerhetspolitiska försämringen i närområdet är en följd av agerande. Det är en förenkling av en betydligt mer komplex situation. Inte minst då Natos upprustning och utvidgning i också har bidragit till att öka spänningen i vårt närområde. delar inte regeringens syn på det svenska samarbetet med Nato. ska vara militärt alliansfritt, det är den klokaste säkerhetspolitiska strategin. Då måste alla närmanden till Nato avbrytas och det s.k. värdlandsavtalet rivas upp. Detta har vi återkommande krävt, senast i vår motion Samarbetet i och (2020/21:597). delar inte heller regeringens syn i propositionen på vikten av att stärka det militära samarbetet med och att amerikanskt engagemang är avgörande för , och därmed , säkerhet och stabilitet. Open är en fredsbyggande mekanism där medlemsländerna tillåts fredlig flygspaning över varandras territorium. På så vis kan man kontrollera att andra länder inte förbereder militära åtgärder. meddelade att har för avsikt att dra sig ur avtalet. Det är allvarligt att man lämnar ett viktigt instrument för avspänning. ska i sina bilaterala kontakter verka för att återansluter sig till Open . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. är en internationell aktör vars inflytande växer. har satt sina egna ekonomiska och säkerhetspolitiska intressen främst, t.ex. genom att bidra till markrofferi (landgrabbing) i och till att backa upp några av vår tids värsta diktaturer. Man för en alltmer aggressiv utrikespolitik mot flera av sina grannländer runt och . Under Erdoğans styre har utvecklingen i tagit tydliga steg i helt fel riktning. Flera regimkritiska och oppositionella medier har stängts ned med hjälp av lagar stiftade med stöd av undantagstillståndet. Just nu är inblandat i ett flertal konflikter och skapar på så sätt en oroligare värld, framför allt i , och i . har länge kritiserat utvecklingen i och uppmanat och EU att agera mer kraftfullt. Det är uppenbart att under såväl president som tidigare presidenter inte fört en politik som bidragit till en fredligare värld. krig och militära upprustning bidrar till stort mänskligt lidande och till att öka spänningen runt om i världen. Det ökade engagemanget i påverkar . Att militära stormakter som , och Nato, men även , betraktar som ett säkerhetspolitiskt intresseområde innebär en maktkamp i vårt direkta närområde. Läs mer i vår motion med anledning av regeringens skrivelse 2020/21:7 Strategi för den arktiska regionen (2020/21:3720). Det är viktigt att se att eventuella hot mot sannolikt skulle ta sig andra uttryck än rent militära. Hybridhot där militära och ickemilitära medel kombineras skapar en gråzon där man varken kan konstatera fred eller krig. Det är delar av modern krigföring. utgörs ett av de allvarligaste hoten mot den globala säkerheten av klimatförändringen och dess konsekvenser. Torka, översvämningar och extrema väderhändelser utgör både direkta hot och kan vara orsaker till krig och konflikter. Därför är det av säkerhetspolitiskt värde att uppnå målen i och Agenda 2030. Vi menar att en säkerhetspolitisk analys behöver lägga stor vikt vid klimatproblemen som både lokalt och globalt utgör vårt största samhällshot. 4.1 Ett väpnat angrepp mot är osannolikt Regeringen gör bedömningen att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas. Det är en annan tolkning av det säkerhetspolitiska läget än vad som tidigare gjorts. Både statsministern, försvarsministern och utrikesministern har varit tydliga med att det är osannolikt att ett enskilt militärt angrepp skulle riktas mot . Det är en uppfattning som delas av exempelvis (). menar att det inte finns någon anledning att värdera risken för ett väpnat angrepp mot på detta sätt. Regeringens ställningstagande riskerar att skapa onödig oro och trissa upp hotbilden på ett sätt som inte stämmer med verkligheten. En mer korrekt bedömning är att det är osannolikt att ett enskilt militärt angrepp skulle riktas mot . Däremot skulle oundvikligen påverkas av en säkerhetspolitisk konflikt eller kris i vårt närområde. I ett sådant fall är det inte uteslutet att militära maktmedel eller hot om sådana skulle kunna komma att användas mot . Regeringen konstaterar att inte är med i någon militär allians. skriver regeringen inte någonstans i sin proposition om vikten av att värna den svenska militära alliansfriheten. Detta måste betraktas som en påtaglig svängning och en stor förändring av synen på svensk försvars- och säkerhetspolitik. tolkar detta som ett försök att legitimera militära samarbeten med t.ex. Nato. Att på detta sätt undergräva den militära alliansfriheten och därmed den svenska självständigheten helt utan vidare debatt eller folklig förankring är allvarligt. Enligt SOM-mätningen är en klar majoritet, , av svenskarna för att behålla den militära alliansfriheten. militära alliansfrihet har tjänat oss och vår omvärld väl och har möjlighet att göra det . Den militära alliansfriheten har bidragit till att generation efter generation i kunnat leva i fred. Den har dessutom gett oss ett utrikespolitiskt handlingsutrymme som gjort att kunnat spela en viktig internationell roll för fred och nedrustning – när den politiska viljan funnits. Läs mer om inställning i vår riksdagsmotion För militär alliansfrihet (2017/18:554). har dock sakta men säkert alltmer frångått en traditionell och framgångsrik säkerhetspolitik som byggt på militär alliansfrihet, nedrustning, fredliga lösningar på konflikter, stöd till FN och solidaritet med fattigare länder. Sedan vi blev medlemmar i unionen har den svenska militära alliansfriheten urholkats alltmer. är vi med och bidrar till militariseringen av EU, vårt samarbete med Nato stärks, ingår i allt fler militära samarbeten med andra länder och det uppstår allt oftare frågetecken kring de internationella militära insatser vi deltar i. är emot denna utveckling. menar att en oberoende och militärt alliansfri utrikespolitik är avgörande för handlingsfrihet även . Vi vill att främst ska inrikta sin internationella säkerhetspolitik på fredliga lösningar och på att förebygga kriser snarare än att förespråka militära lösningar. Kvinnors roll i det säkerhetsbyggande arbetet och i konflikter är särskilt viktigt eftersom dessa frågor alltför sällan finns med på den internationella säkerhetspolitiska agendan. En trovärdig svensk militär alliansfrihet innebär också ett behov av ett svenskt försvar med stark folklig förankring som har kapacitet att upprätthålla kontroll över svenskt territorium såväl som att möta de olika säkerhetshot vi står inför och kunna bidra i internationella insatser för att värna fred och säkerhet. vill betona vikten av ett folkligt förankrat försvar och en trovärdig svensk militär alliansfrihet. För att kunna föra en självständig utrikespolitik är det nödvändigt att inte binds upp av militära allianser som hindrar oss från att agera på egen hand. ser internationella samarbeten som en nödvändig och självklar del av ett globalt säkerhetspolitiskt arbete. Vi värnar den militära alliansfriheten av samma anledning. Närmandet till Nato genom samförståndsavtalet om värdlandsstöd och deltagandet i EU:s stridsgrupper riskerar vårt oberoende. Det är en betydligt klokare säkerhetspolitisk strategi att självständigt kunna föra en progressiv utrikespolitik än att tvingas in i krig och konflikter vi själva inte valt. Internationell säkerhet ska vila på folkrätt, samarbete och ett starkt globalt regelverk under FN:s ledning. är starkt kritiskt till hur Nato förväntas ta en allt större roll på bekostnad av FN. I stället för att skicka soldater i EU:s, Natos, eller stridsgrupper bör prioritera att öka FN:s möjlighet att agera fredsbevarande. FN som organisation och dess fredsbevarande insatser blir aldrig starkare än vad staterna gör FN. () är världens största och bredaste regionala säkerhetsorganisation. Som en fungerande organisation för rapportering om planerade militärövningar och inspektioner utgör en viktig aktör för en politisk dialog. bör ta en mer aktiv del i och högre prioritera arbetet i . kommer att ha den viktiga rollen som ordförande i . motsätter sig att blir en bricka i stormaktsspelet. ska verka för avspänning och nedrustning. Som en militärt alliansfri stat har tidigare haft ett stort internationellt förtroende i fredsförhandlingar. Det bör vara vårt mål att återta den rollen i stället för att medverka till ökad spänning och upprustning. borde motverka de verkliga orsakerna till krig och de hot mot och världen som klimatförändring och de ökande klyftorna mellan fattiga och rika utgör. Fred byggs bäst med fredliga medel. Ett ökat nordiskt samarbete inom försvars- och säkerhetsfrågor är både viktigt och efterfrågat. Där kan Nordefco (Nordic Defence Cooperation) spela en roll. stöder det fördjupade samarbetet inom försvarspolitiken med . Vi ställer oss bakom ett utökat nordiskt samarbete på försvarsområdet för effektiviserad resursanvändning, ökad effekt och ökad militär förmåga, så länge det inte hotar den nationella beslutanderätten avseende säkerhetspolitiken och det nationella försvaret. militära alliansfrihet får inte påverkas. Det nordiska samarbetet ska inte ersätta svensk förmåga utan de ska komplettera varandra. Att flera av de nordiska länderna är medlemmar i komplicerar naturligtvis ett nordiskt försvarssamarbete. Det är därför av vikt att hitta former för ett ökat samarbete utan att det för oss närmare Nato. Regeringen menar att det nordiska samarbetet är ett komplement till de existerande samarbetena inom EU och Nato. Vi menar tvärtom att ett ökat nordiskt samarbete inom försvars- och säkerhetsfrågor kan fungera som en motvikt till högerns och Socialdemokraternas närmande till Nato. Särskilt i när spänningarna inom Nato är allt tydligare, och bl.a. president har kallat Nato för ”en hjärndöd allians”. längsta gräns mellan två länder går mellan och , och stora delar omfattas av bergskedjan . Historien har visat att de svensk‑norska kontakterna och kommunikationerna är av yttersta vikt vid en kris. Det finns starka säkerhetspolitiska skäl att i högre utsträckning betrakta som en geopolitisk helhet. 4.3.1 som militärt test- och övningsområde används stora delar av som övnings- och testområde, både för svensk och för utländsk militär. medverkan i ett antal internationella militära samarbeten på EU- och Nato-nivå innebär en rad åtaganden och innefattar inte sällan gemensamma övningar. ser med oro på hur stora delar av görs om till ett militärt övningsfält. En ökad övningsverksamhet, oavsett om den sker tillsammans med Nato, Pesco eller andra konstellationer inom EU, riskerar att få negativa konsekvenser såväl för människor och miljö som för viktig näringsverksamhet i området. Det är också av försvarspolitiska skäl tveksamt hur försvarsförmåga stärks genom att andra länder ges möjlighet att testa och öva i vårt kalla klimat. Övningsfältet (Neat) inkluderar både Space Center utanför och Test Range i och utgör därmed största militära övningsområde över land. Övningsfältet har utvecklats till en allt viktigare arena för Natos tester av bombflygplan, drönare, missiler och andra vapentyper. har kraftigt motsatt sig denna utveckling. vill vi avveckla Test Range som militärt testområde. Regeringen bör uppdra åt Försvarsmakten att återkomma med en plan på hur Test Range kan avskaffas som militärt testområde. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Läs mer i våra motioner med anledning av regeringens skrivelse 2020/21:7 Strategi för den arktiska regionen (2020/21:3720) och Försvarsmakten, klimat och miljö (2018/19:1761). är starka motståndare till ett svenskt närmande till Nato. Ett medlemskap i kärnvapenalliansen skulle bidra till att öka spänningen i vårt närområde och kunna tvinga oss till att delta i oönskade krig och konflikter. Nato har dessutom en rad alltmer auktoritära medlemsländer som , och . ska inte liera sig med varken Trump eller Erdoğan. motsätter sig samförståndsavtalet om värdlandsstöd med Nato, det s.k. värdlandsavtalet, eftersom det minskar trovärdigheten i vår militära alliansfrihet utan att ge garantier för en ökad militär säkerhet för . Tvärtom anser vi att Natostyrkor på svenskt territorium ökar spänningen i vårt närområde. I och med att vi deltar i en alltmer upptrappad retorik-, övnings- och rustningsspiral både höjer vi spänningen och riskerar att av rena misstag förorsaka förluster i människoliv. 4.4.1 Nato som kärnvapenallians I samband med att ingått ett samförståndsavtal om värdlandsstöd med Nato har frågan om kärnvapen på svenskt territorium åter aktualiserats. Kärnvapen är en central komponent i Natos militära strategi, och man avfärdar inte principen om first use. Trots att vi med avtalet nu ingår ett tätare samarbete med en militärallians som till stor del bygger sin styrka på förmågan att använda kärnvapen regleras inte detta någonstans i de påskrivna dokumenten. Såväl som och är kärnvapenstater. Från regeringen har man upprepade gånger genom försvarsminister uttryckt att man förutsätter att gästande stater följer svensk lag och hänvisat till att hållning är känd internationellt. Det menar man räcker. Det har också från regeringens håll hävdats att lagen om kärnteknisk verksamhet (1984:3) hindrar införsel av kärnvapen på svenskt territorium. Det stämmer inte. Lagen behandlar enbart civil kärnkraft och är inte aktuell när det gäller kärnvapen. Trots att det alltså saknas en svensk lag mot införsel av kärnvapen på svenskt territorium har regeringen inte bemödat sig om att skaffa några garantier för att Natosamarbetet inte innebär att kärnvapen förvaras i, placeras ut i eller transiteras genom . bör lagstifta om ett förbud mot införande och transitering av kärnvapen på svenskt territorium, samt följa upp att förbudet efterlevs genom tillförlitliga kontrollmekanismer. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik innebär en militarisering av unionen. Det finns starka krafter som gärna ser en gemensam EU-armé. Den anpassar sig och ger sitt stöd till EU:s försvarsbygge. Det bidrar dessutom till att bygga EU i riktning mot en federation. En avgörande kraft bakom EU:s militarisering är det militärindustriella komplexet, de europeiska storföretag som producerar alla typer av vapen och militärutrustning. är emot en gemensam säkerhets- och försvarspolitik för EU och det permanenta strukturerade samarbetet Pesco. har tidigare intagit en sunt skeptisk, i grunden negativ, inställning till militariseringen av EU. Vårt lands historia med av fred är unik. Den viktigaste, om än inte den enda, förklaringen till detta är den militära alliansfriheten. Att regeringen bejakar EU:s militarisering, vars mål är en försvarsunion i nära samarbete med Nato, är ännu ett steg bort från den militära alliansfriheten. Dessutom sker det utan någon allmän och folkligt förankrad debatt. Att säga ja till EU:s försvarsbygge innebär också att ställer sig på samma militära sida som de gamla stora kolonialmakterna i . Den säkerhet som ska byggas med EU och en allt hårdare hoptvinning med Nato består av en hårt uppskruvad retorik och allt intensivare militärövningar och upprustningsprogram. Och inte minst en ständigt ökande spänningsnivå. menar att bör avbryta allt samarbete som bidrar till militariseringen av EU. I stället bör EU prioritera en roll som förtroendeskapare och fredsbyggare i . 4.5.1 Krigsmaterielsamarbetet inom EU bildades Europeiska försvarsbyrån (). Byråns syfte är att utveckla försvarskapaciteten, stärka samarbetet om krigsmateriel, stärka försvarsindustrin i samt främja militär forskning och utveckling. växer, och har anställd personal på plats. är en del av EU:s militarisering och upprustning. är motståndare till alla samarbeten som syftar till att främja europeisk försvarsindustri, som Europeiska försvarsfonden (EDF) samt den Europeiska fredsfaciliteten (EPF), vars syfte är att bidra till fler gemensamma europeiska militära insatser. bör verka för att militariseringen av EU stoppas samt lämna Europeiska försvarsbyrån. bör inte delta i varken Europeiska försvarsfonden eller Europeiska fredsfaciliteten. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.6 Kärnvapen och FN:s avtal om förbud mot kärnvapen är det atombomberna fälldes över och . Men kärnvapen är fortfarande en viktig del i många länders försvarsdoktrin. har ett förflutet av aktivt arbete för nedrustning i allmänhet och kärnvapenavrustning i synnerhet. Genom historia av militär alliansfrihet finns en unik röst som bör användas än tydligare för en global kärnvapennedrustning. Natomedlemskapen splittrar i kärnvapenfrågan. nåddes målet om 50 länder som hade ratificerat FN:s konvention om kärnvapenförbud, och den börjar därmed gälla , . Detta är en stor framgång. Som självständig och militärt alliansfri stat bör självklart tillhöra de länder som signerar och ratificerar FN:s konvention om kärnvapenförbud. I vår motion Samarbetet i och (2020/21:597) har vi krävt att regeringen omgående bör signera FN:s avtal om förbud mot kärnvapen. Överenskommelser om kärnvapenfria zoner är ett av de allra mest effektiva verktygen mot kärnvapen och mot kärnvapenspridning. Om länder kan vara förvissade om att andra stater inte håller kärnvapen dämpar det viljan att skaffa egna. Stora delar av världen omfattas redan av kärnvapenfria zoner eller zoner fria från massförstörelsevapen. Det gäller exempelvis , , och . har tidigare föreslagit att både , , och ska bli kärnvapenfria zoner. Läs mer i motionen Samarbetet i och (2020/21:597) och Förbud mot kärnvapen (2016/17:156). Den globala upprustningen vad gäller kärnvapen är mycket illavarslande. Särskilt oroande är de misslyckade kärnvapensamtalen mellan och . Den spända relationen mellan och Nato riskerar att bidra till en ökad tilltro till kärnvapnens avskräckande förmåga med upprustning och terrorbalans som följd. I sin årsbok konstaterar fredsforskningsinstitutet att även om antalet kärnvapen minskar något i världen fortsätter alla stater som innehar kärnvapen att modernisera sina vapenarsenaler. Att och , som tillsammans innehar av alla kärnvapen, fortsätter att modernisera sina stridsspetsar skapar osäkerhet i omvärlden. New som reglerar och strategiska kärnvapen löper ut . Länderna har ännu inte lyckats nå en överenskommelse om förlängning. bör i sina bilaterala kontakter verka för att förlängs. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Det är också oroande att valt att lämna om ömsesidig kärnvapennedrustning med . bör i sina bilaterala kontakter verka för ett nytt nedrustningsavtal motsvarande . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Internationell säkerhet ska vila på folkrätt, samarbete och ett starkt globalt regelverk under FN:s ledning. I ljuset av den säkerhetspolitiska utvecklingen i världen blir FN:s avtal om förbud mot kärnvapen särskilt viktigt. Genom historia av militär alliansfrihet finns en unik röst som bör användas än tydligare för en global kärnvapennedrustning. För vidare läsning om hållning gällande kärnvapen, se vår motion Förbud mot kärnvapen (2016/17:156). 5.1 Styrning och ledning av Försvarsmakten Försvarsmakten är en väldigt detaljstyrd myndighet. Från politiskt håll framförs åsikter och krav på den delen av verksamheten som den politiska nivån egentligen inte borde ha åsikter om. Målet bör vara att politiken pekar ut vad organisationens uppgift är samt, efter en förtroendefull dialog med verksamheten, vilka resurser som står till förfogande och att professionen sedan reder ut hur uppgiften innanför de givna ramarna ska lösas. har kritik riktats mot styrningen av Försvarsmakten från bl.a. . Åtgärder har vidtagits, men efter vårens diskussioner i Försvarsberedningen är det uppenbart att det fortfarande finns behov av att tydliggöra skillnaderna mellan de olika nivåerna av styrning av myndighetens verksamhet. instämmer i regeringens bedömning att styrningen måste bli mer strategisk och mindre detaljerad. 5.2 Värnplikt och civilplikt välkomnade återinförandet av värnplikten. Värnplikten är viktigt för att stärka den folkliga förankringen och ytterst ett sätt att stärka demokratin. Försvaret av är en angelägenhet för hela befolkningen, oavsett bakgrund och erfarenheter. Även om den nya värnplikten sker i relativt liten skala är det ett viktigt steg mot ett mer folkligt försvar. Vi står bakom det faktum att alla män och kvinnor i en viss åldersgrupp i ska mönstra och att alla som är lämpliga ska genomföra en militär grundutbildning. Vi instämmer i ambitionen om en utökad värnplikt som ska byggas ut successivt för att 2025 uppgå till 8 000 värnpliktiga och stöder också de åtgärder som krävs för att det ska bli möjligt, t.ex. en ökad kapacitet hos Totalförsvarets rekryteringsmyndighet. För att de värnpliktiga ska ha hög grad av medinflytande på sin vardag och utbildning krävs ett väl fungerande pliktråd, som väljs av de värnpliktigas utsedda ombud. Det finns behov av att se över förordningen som styr de värnpliktigas medinflytande för att göra det mer effektivt. Vi har därför föreslagit att regeringen ska återkomma med en förändrad förordning om medinflytande för totalförsvarspliktiga i syfte att garantera oberoende från Försvarsmakten. Läs mer i vår motion Medinflytande för totalförsvarspliktiga (2020/21:304). Det ska vara möjligt att göra både militär och civil tjänstgöring. vill därför införa civilplikt. Vi vill se en modern civilplikt som inkluderar ett brett spektrum av arbetsuppgifter och befattningar som kan vara nödvändiga för samhället i en kris. Det kan t.ex. handla om beredskap inom elförsörjning, cyberförmåga, sjukvård, omsorg, transport, miljöskydd och logistik. Syftet är att genom att människor utbildas inom samhällsviktiga verksamheter göra samhället mer robust för olika typer av kriser och höja kunskapsnivån hos befolkningen om hur var och en kan bidra i det civila försvaret. Att återuppväcka den nu vilande civilplikten är en fråga för regeringen, således ingenting som behandlas i . Regeringen bör återkomma med en utredning om hur en modern civilplikt ska se ut. Läs mer i vår motion En modern civilplikt (2020/21:175). Ett väl fungerande totalförsvar kräver en fungerande personalförsörjning. Försvarsmaktens problem med personalförsörjning kommer inte helt att kunna lösas med en utökad värnplikt, men det är en helt avgörande del. Att arbeta inom Försvarsmakten och vara en del av försvaret av ska vara ett yrke att känna stolthet över. Det är ett arbete som innebär risker, både på hemmaplan i fredstid och under internationella insatser eller annat skarpt läge. Det är därför av största vikt att arbetsvillkoren inom Försvarsmakten är så bra som det över huvud taget är möjligt, att säkerheten alltid tas på största allvar och trakasserier och kränkningar alltid motarbetas. Det senare är framför allt viktigt för att öka andelen kvinnor i verksamheten. För att antalet värnpliktiga ska kunna ökas i den takt som Försvarsmakten vill och behöver är det viktigt att officersutbildningen fortsätter att växa. För att ha en långsiktigt stark försvarsmakt är det viktigt att organisationen kan behålla sin personal.