mot · H7023526 · 2020-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 2019/20:110 Operativt militärt stöd mellan och ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regelverket för operativt stöd mellan och bör generaliseras för att även omfatta andra länder och internationella organisationer och tillkännager detta för regeringen. Säkerhetsläget i närområde har försämrats betydligt , främst som ett resultat av aggression mot och den illegala annekteringen av . Det faktum att använder militära medel för att flytta på gränser i är mycket oroande och innebär ett brott mot våldsförbud samt mot den europeiska säkerhetsordningen vilken kodifierades i Helsingforsslutakten . konstaterade att militärstrategiska läge har försämrats bl.a. som ett resultat av den politiska utvecklingen i och av att den ryska militära förmågan har ökat. har en väsentligt större militär förmåga än alla sina grannländer i väster och söder. Vidare pekar Försvarsberedningen på att risken för ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas och att oundvikligen blir påverkat om en säkerhetspolitisk kris eller väpnad konflikt uppstår i vårt närområde. Uppstår det en militär kris eller konflikt i vårt närområde så kommer med största säkerhet att dras in i den tillsammans med våra grannländer. Den försämrade utvecklingen i vårt närområde måste medföra konsekvenser för försvarspolitik – dels genom att stärka vårt eget försvar, dels att i enlighet med den solidariska säkerhetspolitiken samarbeta med andra likasinnade länder. har genom antagandet av solidaritetsförklaringen deklarerat att inte kommer att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-medlemsland eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas. bör därför kunna ge och ta emot civilt och militärt stöd. Regeringen framhöll i utrikesdeklarationen att fortsatt står bakom solidaritetsdeklarationen. har även som en viktig del av den solidariska säkerhetspolitiken ratificerat inklusive artikel 42.7 i Fördraget om Europeiska unionen och solidaritetsklausulen i artikel 222 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Ett fördjupat militäroperativt samarbete med ersätter inte behovet av ett svenskt Natomedlemskap. Vi anser att ett sådant beslut bör tas i nära dialog och helst gemensamt med . Det är av central betydelse att det finsk-svenska försvarssamarbetet ses i en euroatlantisk kontext där detta samarbete förstärker och skapar bättre förutsättningar för samverkan inom EU och med Nato snarare än att utgöra ett alternativ. Nato och ytterst spelar en avgörande roll för att upprätthålla säkerhet och stabilitet i vår del av . Ett viktigt steg framåt när det gäller förmåga att ge och ta emot militärt stöd togs 2016 när godkände samförståndsavtalet mellan och Nato om värdlandsstöd. Avtalet skapar bättre förutsättningar för att öva tillsammans med Nato, vilket även möjliggör ett gemensamt agerande bortom fredstida förhållanden. En förutsättning för att effektivt kunna ge och ta emot operativt stöd i händelse av kris och krig är att det finns en planering för hur detta konkret ska ske samt att lagstiftningen medger att kan samverka med andra länder utan legala hinder. Regeringens proposition om operativt stöd mellan och syftar till att skapa förutsättningar för detta. Propositionen innehåller dels en ny lag för det operativa försvarssamarbetet med , dels ett antal lagändringar som syftar till att förbättra förutsättningarna för finska militära styrkor att lämna stöd till . Vi välkomnar ett fördjupat försvarssamarbete med som även innefattar en gemensam operativ planering. Men vi anser dock att de aktuella förslagen om operativt stöd mellan och ska ha ett bredare anslag och inte vara begränsade till att enbart gälla det svensk-finska samarbetet. Det hade i stället varit bättre om det skapats generella förutsättningar för att ge och ta emot operativt stöd även från andra länder. Detta skulle vara mer ändamålsenligt både utifrån hotbilden, de faktiska behoven av militärt samarbete och den solidariska säkerhetspolitiken. En sådan lagstiftning skulle även bättre spegla de juridiska och administrativa åtgärder som vidtagit för att skapa förutsättningar för att fördjupa det militära operativa samarbetet mellan och . Det synsättet delas också av Försvarsberedningen som i sin slutrapport från pekar på vikten av att även kan få stöd av tredje part för att kunna hålla transatlantiska förbindelser öppna och ytterst ta emot utländska stridskrafter på svenskt territorium i händelse av kris och krig. I rapporten står bl.a.: ”Beredningen menar dock att de av utredningen identifierade begränsningarna för att ge och ta emot militärt stöd är generella och därför inte bara bör omfatta . Förmågan att kunna ta emot stöd även från andra stater än bör enligt Försvarsberedningen underlättas och regleras i en beredskapslag som skyndsamt kan aktiveras efter särskilt beslut av regeringen eller . Det är av särskild vikt, givet de förslag beredningen lämnar i denna rapport.” Det står också: ”Försvarsberedningen anser att så långt som möjligt måste utveckla möjligheterna till gemensam operativ planläggning med samt i största möjliga utsträckning samordna planeringen med , , , och Nato.” Dessa slutsatser delas av alla partier som ingår i beredningen utom . Vi kan vidare konstatera, likt Försvarsberedningen, att den motsvarande nya finska lagstiftningen om operativt stöd, vilken antogs , är just generell och inte avgränsad till något enskilt land. Internationellt bistånd kan lämnas till en annan stat, till Europeiska unionen eller till en internationell organisation och att internationellt bistånd kan begäras från samma slags organ. Det finska utrikesutskottet understryker att lagändringarna ger möjlighet att agera enligt solidaritetsklausulen i Lissabonfördraget och att försvarssamarbeten är en viktig del i att hålla utanför militära konflikter. I sammanhanget bör understrykas, likt Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) gör i sitt remissvar till regeringen, behovet av att ha ett totalförsvarsperspektiv på frågan om operativt stöd. I en krissituation kommer och även att ha behov av civilt stöd. Hur detta stöd ska samordnas med respektive lands inhemska resurser måste samordnas och klargöras. Slutligen kan även nämnas det remissvar från () som lämnades till regeringen som ett svar på utredningen lag om operativt militärt stöd mellan och (SOU 2018:31). FOI pekar i sitt remissvar på det ökande operativa samarbetet som har med och , vilket bland annat inkluderar delning av lägesinformation, gemensamma övningar och tillträde till varandras territorier. Utifrån antagandet att hela närområdet skulle påverkas vid kris och krig skulle det vara önskvärt att även kunna aktivera de samarbetena i ett skarpt läge. Ett fungerande samarbete mellan och vid en eventuell konflikt kommer att vara centralt för att upprätthålla den transatlantiska länken. FOI kommer fram till slutsatsen: ”Givet omvärldsutvecklingen och att det kan ta tid att få ytterligare författningar på plats kan det således finnas anledning att generalisera regelverket så att det fungerar även om stödet skulle handla om andra länder än .” Sammantaget finns det mycket goda skäl till att inte begränsa förslagen i den aktuella propositionen om operativt stöd till att bara gälla samarbetet . I stället bör den svenska lagstiftningen, likt den motsvarande lagstiftningen i , vara generell och därmed öppna möjligheten att ge och ta emot stöd från samarbetspartner inom , EU och Nato.