mot · H8023720 · 2020-10-13 00:00:00 — Men kärnvapen är fortfarande en viktig del i många länders försvarsdoktrin. har ett förflutet av aktivt arbete för nedrustning i allmänhet och kärnvapenavrustning i synnerhet. Genom historia av militär alliansfrihet finns en unik röst som bör användas än tydligare för en global kärnvapennedrustning. Natomedlemskapen splittrar i kärnvapenfrågan. Som självständig och militärt alliansfri stat bör självklart tillhöra de länder som ratificerar FN:s konvention om kärnvapenförbud. Överenskommelser om kärnvapenfria zoner är ett av de allra mest effektiva verktygen mot kärnvapen och mot kärnvapenspridning. Om länder kan vara förvissade om att andra stater inte håller kärnvapen dämpar det viljan att skaffa egna. Stora delar av världen omfattas redan av kärnvapenfria zoner eller zoner fria från massförstörelsevapen. Det gäller exempelvis , , och . Flera av de stater som visar ett allt större intresse för har kärnvapen. Den spända relationen mellan och Nato riskerar att bidra till en ökad tilltro till kärnvapnens avskräckande förmåga med upprustning och terrorbalans som följd. I sin årsbok konstaterar fredsforskningsinstitutet att även om antalet kärnvapen minskar något i världen fortsätter alla stater som innehar kärnvapen att modernisera sina vapenarsenaler. Att och , som tillsammans innehar av alla kärnvapen, fortsätter att modernisera sina stridsspetsar skapar osäkerhet i omvärlden. Kärnvapen har också befunnit sig i genom de kärnvapenbestyckade ubåtar som flera stater innehar. bör ta initiativ till en zon fri från massförstörelsevapen i . För vidare läsning om hållning gällande kärnvapen, se vår motion Förbud mot kärnvapen (2016/17:156). 6 En rättvis handelspolitik vill ha en rättvis handelspolitik som sätter människor, social rättvisa, djur, klimatet och miljön främst och som fokuserar på samhällsvinster för alla – inte bara på vinster för storföretag. Handel med omvärlden är avgörande för välstånd och vår utveckling. har stått bakom avvecklingen av tullar och andra formella handelshinder. Det överordnade målet för svensk handelspolitik bör vara att bidra till minskade klyftor inom och mellan länder samt ökad jämställdhet och hållbar utveckling. dominerar transnationella företag både världsekonomin och kontrollen av jordens naturresurser. Detta ger företagen stor makt att bestämma inriktningen för vår globala utveckling. Med makten har tyvärr inte ansvaret för att mänskliga rättigheter samt den ekologiska balansen respekteras fullföljts. Det finns många exempel på när transnationella företag tar naturresurser i företagets bruk utan hänsyn till lokalbefolkningen, mänskliga rättigheter eller miljön. I många fall leder detta till försämringar i lokalbefolkningens möjlighet till självförsörjning och tillgång till essentiella resurser samt till föroreningar som lokalbefolkning, djur och natur tvingas leva i. Dessutom har lokala miljö- och urfolksaktivister som motsätter sig de transnationella företagens framfart utsatts för förföljelse, hot och till och med mord. Även i är kampen om äganderätten till naturresurserna och transnationella företags uppköp av fiskekvoter ett pågående politiskt och juridiskt problem. På ändrades fiskerilagstiftningen för att hindra utländskt uppköp av fiskerättigheter, men den har sedan ändrats igen så att utländskt ägarskap accepteras av . På är utländska företag också aktiva för att få tillgång till fiskekvoter. har EU handelsavtal med omkring 50 länder. menar att och EU måste stå upp för miljön, klimatet och demokratin. Det gäller även de handelsavtal som EU ingår. Därför motsätter vi oss en handelspolitik där vinster för storföretagen går före rätten till trygga jobb, klimatet och vår gemensamma välfärd. är emot handelsavtal som CETA (Comprehensive Economic and Trade Agreement) mellan och och (Trade in Services Agreement) mellan EU och 22 andra parter. Båda avtalen har kritiserats hårt, bl.a. för att makt flyttas från länders regeringar till storföretag och för att avtalen riskerar att undergräva arbetstagares rättigheter, slå mot välfärden och inte minst utgöra ett hot mot klimat och miljö. Ett stort problem är också att företag ges möjlighet att stämma stater för utebliven vinst. Därmed hindras länder från att föra den politik de vill om den strider mot avtalet. Det kan betyda att företags vinster kan få lagligt företräde framför urfolks rättigheter. Vidare menar att EU bör ta ett större ansvar för att leva upp till . I handelspolitiken bör de egna åtgärderna kombineras med krav på att de parter man ingår handelsavtal med också agerar för att leva upp till avtalet. ska driva på inom EU-samarbetet för att EU i alla förhandlingar om handelsavtal ska ställa krav på att motparten ska leva upp till . EU har påbörjat ett arbete med human rights and environmental due diligence i syfte att stärka företagens ansvar vad gäller mänskliga rättigheter och de miljöeffekter man orsakar. Vi menar att vi inte kan vänta på dessa processer utan att dessa krav borde hanteras i . Regeringen bör återkomma med förslag utifrån Statskontorets rapport vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter – utmaningar i statens arbete, se vår motion En politik för att möta coronapandemins globala effekter (2020/21:250). Med de regelverk vi har är det mycket svårt att avkräva de transnationella företagen ansvar. Att skapa internationellt bindande regler kring företags ansvar för mänskliga rättigheter minskar möjligheten för transnationella företag att begå människorättsbrott och att förstöra såväl värdefulla naturområden som människors hem genom utsläpp från sina industrier eller gruvor utan att ta ansvar för konsekvenserna. De nordiska länderna bör stå för att mänskliga rättigheter och lokal rätt till naturresurser är överordnat företagens vinstintressen. Därför bör länderna stödja FN:s bindande avtal för företag och mänskliga rättigheter, även kallat . Avtalet skulle stärka hållbara produktionskedjor och minska de skador på människa och miljö som delar av dagens investeringar bidrar till. Det stärker lokalbefolkningarna i rättsprocesserna och gör att transnationella företag som bryter mot de mänskliga rättigheterna kan ställas inför rätta. Regeringen bör aktivt verka för godkännandet av det juridiskt bindande om transnationella företags ansvar för mänskliga rättigheter (). meddelade att den skulle upphöra med låneprojekt till gas- och oljeutvinning samt borrning och drift av oljebrunnar efter 2019. Den skulle också använda sig av ett skuggpris på koldioxid i de ekonomiska analyserna av alla projekt i sektorer med höga utsläpp. Beskeden bedömdes som viktiga av flera miljöorganisationer som menade att många satsningar inte skulle bli av utan stöd och att banken tidigare gjort stora investeringar i sektorn. Löftet innebär däremot inget totalt stopp för finansiering av projekt som rör fossila bränslen eller fossil energi. menar att dessa s.k. Bretton Woods-institutioner i högre grad bör sträva i samma riktning och att den riktningen bör styras av Agenda 2030. Läs mer i våra motioner Klimat- och miljöfrågans påverkan på utrikespolitiken (2019/20:219) och En politik för att möta coronapandemins globala effekter (2020/21:250). 7 En modern samepolitik Samerna har en särskild ställning som urfolk i , vilket regeringen också lyfter fram i sin skrivelse. Samers villkor och rättigheter är en fråga för fler länder och det är därför viktigt att arbetar för att säkra urfolksrätten i hela . Internationella arbetsorganisationens () konvention 169 om urfolk och stamfolk innehåller ett antal bestämmelser och åtaganden till skydd för urfolk. Ett grundläggande krav enligt konventionen är att urfolk till fullo ska åtnjuta mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Det måste vidtas åtgärder mot diskriminering samt utformas särskilda insatser som främjar de berörda folkens sociala och ekonomiska rättigheter och som skyddar deras andliga och kulturella värden. var drivande för att få till stånd 169 men har ännu inte ratificerat den. Det som hindrat en ratificering av 169 är framför allt att inte uppfyller förpliktelserna i konventionens artikel 14 om markrättigheter och att frågor kring samernas rätt till land och vatten inte har lösts. Motsättningarna ökar mellan samerna och den bofasta befolkningen när renarna söker bete på privatägd mark. Även jakt- och fiskerätten i fjällen diskuteras i förhållande till samernas rättigheter som urfolk. Här står olika starka intressen och olika rättigheter mot varandra. anser att 169 bör ratificeras. antog 2007 en urfolksdeklaration. Detta kan ses som en historisk milstolpe i kampen för erkännandet av urfolkens mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Urfolksdeklarationen anger en miniminivå för hur urfolksfrågorna bör behandlas i de olika länderna, även om deklarationen inte är juridiskt bindande. Deklarationens tyngdpunkt ligger på rätten till självbestämmande och den innehåller även skrivningar gällande urfolkens rätt att äga, bruka och kontrollera land, territorier och naturresurser. Rätten till självbestämmande så som den uttrycks i deklarationen innefattar urfolkens rätt att fritt avgöra sin ekonomiska, sociala och kulturella utveckling samt kontrollera och besluta över sina egna naturresurser. En central del i urfolksdeklarationen är rätten till fritt och informerat förhandssamtycke (FPIC). för mänskliga rättigheter noterade 2010 att stöder urfolksdeklarationen men inte tillämpar de rättigheter den innehåller. rekommenderades att implementera deklarationen och etablera mekanismer för detta i samarbete med det samiska folket. har kritiserat bristerna när det gäller samernas inflytande och framför allt bristen på fritt informerat samtycke. har haft på sig att implementera FN:s urfolksdeklaration och på sig att ratificera 169. anser att det är genant att ett land som bryter mot grundläggande folkrättsliga principer som ska ge urinvånare möjlighet att upprätthålla sin kultur. Vi menar att bör implementera FN:s urfolksdeklaration . () meddelade dom i det s.k. Girjasmålet (mål T 853–18). Den långdragna tvisten handlade delvis om upplåtelserätten till småviltsjakt och fiske inom en samebys område ovanför odlingsgränsen. Parterna i målet var Girjas sameby och svenska staten, vars talan fördes av Justitiekanslern (). HD fann att Girjas sameby på grund av urminnes hävd har en ensamrätt att upplåta jakt och fiske på området samt att staten saknar sådan upplåtelserätt. I HD hävdade statens ombud att skyldigheterna enligt urfolksrätten inte gäller eftersom ”krav på erkännande av 169 konsekvent avvisats av den svenska lagstiftaren”. I domen uttalar dock HD att 169 inte ratificerats men att konventionen ändå i delar är bindande för staten då den har blivit internationell sedvanerätt. anser att Girjasdomen måste få konsekvenser i lagstiftningen. För att undvika ytterligare rättsliga tvister och för att stärka förutsättningarna för olika samiska näringar utöver renskötseln såsom fiske, småviltsjakt och hantverk behöver den svenska samepolitiken förändras på en rad områden. Förhandlingar om en nordisk samekonvention inleddes . Förslaget till konvention togs fram av en expertgrupp och remissbehandlades sedan i , och . Förhandlingarna avslutades , men konventionen har ännu inte antagits. Konventionen är tänkt som en nordisk tillämpning av 169 och är det första regionala urfolksinstrumentet i sitt slag. Konventionen skapar inga nya rättigheter men ska garantera de rättigheter samerna redan har. Den anger vissa minimirättigheter som staterna kan vidareutveckla och ger verktyg för en förbättrad dialog mellan stat, myndigheter och det samiska folket. Vidare är konventionen tänkt att skapa goda förutsättningar för ett förstärkt samiskt inflytande och delaktighet. hoppas att en nordisk konvention som står bakom snart kan vara på plats och leda till förbättringar avseende samers ställning i och i , men vi anser inte att en nordisk konvention ändrar behovet av att även ratificera 169. Regeringen presenterade ett utkast till lagrådsremiss med förslag om en ny lag om konsultation i ärenden av särskild betydelse för samerna. Konsultationsordningen ska ge samiska företrädare en förbättrad rätt till inflytande och delaktighet i beslutsprocesser. Förslaget till promemoria (Ds 2017:43 Konsultation i frågor som rör det samiska folket) som ligger till grund för lagrådsremissen har varit ute på remiss. har tagit del av remissvaren. Dessvärre är vår sammantagna bedömning att regeringens föreslagna konsultationsordning inte ger samerna den rätt till inflytande som 169 och FN:s urfolksdeklaration kräver. Förslaget uppfyller inte de krav som ställs på enligt folkrätten. Regeringen har aviserat en proposition . Enligt är en implementering av urfolksdeklarationen grundläggande för att syftet med en konsultationsordning ska kunna uppfyllas. Läs mer om våra förslag i motionen En modern samepolitik (2020/21:166). menar också att det är centralt att urfolken inkluderas i internationella såväl som nationella samtal om säkerhetspolitik. Urfolkens yttranderätt ska stärkas inom de internationella organisationerna, inom förhandlingar, överenskommelser och avtal, inte minst när det gäller . Regeringen ska arbeta för att inkludera urfolk i internationella såväl som nationella samtal om säkerhetspolitik. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 8 Internationell samverkan och klimaträttvisa Klimat- och miljörelaterade förändringar har blivit alltmer närvarande i den politiska debatten . Frågorna har också i större utsträckning kommit att ses som sammankopplade med andra politiska frågor, en utveckling som är nödvändig för att kunna förstå och hantera de risker som de klimat- och miljörelaterade förändringarna medför. För att möta de risker som de klimat- och miljörelaterade förändringarna innebär måste vi minska vår påverkan på klimatet och miljön. Utsläppen av växthusgaser, skogsskövlingen och nedsmutsningen av haven måste minska. Vi måste också bättre anpassa våra levnadsmiljöer för att kunna hantera riskerna som följer av de klimat- och miljöförändringar vi har att vänta. Det krävs en omfattande omställning av vårt sätt att leva. För att klara av den omställning vi står inför måste vi även förstå vilka ekonomiska och sociala effekter omställningen kan få och hur de påverkar lokalsamhället och sammanhållningen i det. Om dessa utmaningar hanteras på rätt sätt, genom att man bygger motståndskraftiga samhällen med fungerande skyddsnät och diversifierad produktion som sprider risker, utformade utifrån lokala förutsättningar tillsammans med lokalbefolkningen, kan de utmaningar vi står inför vändas till något positivt. För att lyckas med detta krävs ett fungerande internationellt samarbete. Det handlar både om samarbete för att stoppa vår negativa påverkan på klimatet och miljön och om exempelvis utvecklingspolitiken och handelspolitiken. Omställningen måste vara rättvis. Att allt fler länder blickar mot måste däremot inte betyda en ökad risk för konflikter. Det finns goda exempel i regionen på hur säkerhetspolitiska spänningar kan omsättas i ömsesidigt samarbete. är t.ex. via medlem i flera internationella organisationer som arbetar med forskning och forskningsinfrastruktur i . hanteras gränstvister inom ramen för havsrätten (Unclos) efter att de fem arktiska länder som har havgräns enats i Ilulissatdeklarationen. Det har inneburit ett flertal krav på utökade gränser, ofta på bekostnad av att det annars skulle ses som internationellt hav. Det bästa hade i stället varit om likt hade varit ett neutraliserat och demilitariserat område med en gemensam förvaltning utifrån Antarktisfördraget. Efter togs Spetsbergstraktaten fram, ett fördrag som reglerar och Björnöns folkrättsliga och politiska status. är fördraget undertecknat av drygt 40 stater, och det skulle i flera delar kunna vara en förebild för ett framtida avtal om . menar att bör ta initiativ för en konvention för som innebär en demilitarisering av regionen. Flera av de nordiska länderna är medlemmar i , andra är det inte. Av regeringens skrivelse framgår det inte tydligt att varken eller är medlemmar i unionen. Snarare låter man påskina att hela är medlem. Det är naturligtvis inte korrekt och speglar koloniala historiska arv. har och uppnått visst självbestämmande, ofta genom folklig kamp. Ett ökat internationellt intresse för måste innebära ökat självbestämmande, inte minskat, för de människor som bor i arktiska områden som och . vill att de nordiska länderna agerar gemensamt inom EU för att kunna ha en större påverkan. Vi vill inte att det ska resas nya hinder för handel, studentutbyte eller möjligheten för våra medborgare att bo och arbeta i varandras länder. ska arbeta för ett integrerat med så få hinder som möjligt mellan de länder som är medlemmar i och de som inte är det. Detta har vi också krävt i motionen Samarbetet i och (2020/21:597). förvaltas av genom Spetsbergtraktaten . Avtalet slår bl.a. fast att ska vara neutralt och en permanent demilitariserad zon. Traktaten ger också alla länder som undertecknat det tillåtelse att driva verksamhet på ögruppen. I praktiken har det dock utvecklats till att i princip enbart och har verksamhet på . har tonläget blivit allt skarpare mellan länderna. bedrev tidigare gruvverksamhet på ön. Kolgruvorna är relativt enkla att komma åt, men de besvärliga transporterna gör att verksamhet inte är lönsam. Trots detta bedriver viss brytning. har en lång historisk relation till framför allt genom upptäckssökande expedition som misslyckades med att nå från . För att stödja förvaltning av borde utreda möjligheterna att etablera verksamhet på ögruppen, förslagsvis en kulturverksamhet kopplad till Andréexpeditionens öde. Detta har vi föreslagit i motionen Samarbetet i och (2020/21:597).