mot · H8023403 · 2020-10-06 00:00:00 — Utgiftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering anvisar anslagen inom utgiftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering enligt förslaget i tabell 1 i motionen. Utgiftsområdet omfattar nyanlända invandrares etablering, diskriminering, jämställdhet, åtgärder mot segregation och myndigheterna , Delegationen mot segregation, och . delar utgångspunkten om likabehandling och att vare sig kön, härkomst eller andra medfödda karaktärsdrag ska påverka människors möjlighet att leva, verka och uppnå sina drömmar. motsätter sig ineffektiva och kostnadsdrivande etableringsåtgärder och särskilda möjligheter som endast tillkommer personer med utländsk bakgrund. De reformer vi föreslår för en balanserad arbetsmarknad, en stark välfärd och ett levande näringsliv kommer samtliga invånare till del och bygger ett sammanhållet . Det faktum att lider av utbredd segregering, både på bostads- och arbetsmarknaden är en direkt följd av nu gällande mål och politisk inriktning inom integrationspolitiken. Det integrationspolitiska mål som fastslagits av riksdag bygger på att det offentliga ska finansiera åtgärder för att förstärka skillnader, separata identiteter och parallellsamhällen. är ett av världens mest jämställda länder, men denna jämställdhet kan aldrig tas för given. Det krävs krafttag från samhällets sida för att ta itu med de hot mot jämställdheten som bland annat kvinnovåldet, hedersförtrycket och otryggheten bland unga tjejer vittnar om. En dålig löneutveckling inom den kvinnodominerade offentliga sektorn i kombination med höga sjukskrivningstal bland kvinnor gör att kvinnliga pensionärer får betala ett högt ekonomiskt pris på ålderns höst. Därtill kan en dålig arbetsmiljö bidra negativt till både den psykiska och den fysiska hälsan. Svensk integrationspolitik är, och har varit, omfattande. Integrationsinsatserna har varit av bred karaktär och de har kostat miljardbelopp. Trots detta ökar otryggheten, dödsskjutningarna, bilbränderna, våldet mot blåljuspersonal och sexualbrotten. beprövad politik på området har fallerat och att fortsätta i samma riktning vore ansvarslöst. Vi väljer en annan väg. Vår politik fokuserar inte på särlösningar utan riktar sig till samtliga invånare. Det integrationspolitiska arbetet ska fokusera på att skapa förutsättningar för enskilda att anta majoritetsbefolkningens normer, värderingar och livsmönster i tillräcklig grad för att bli en fungerande och självförsörjande del av majoritetssamhället. Det går inte att tvinga människor till svenskhet; den enskildes integration i handlar om personlig mognad och enskilt ansvar. Samhället bör i stället arbeta med en tydlig incitamentsstruktur som enligt principen om frihet under ansvar ger rättigheter efter ansträngning. Arbetet ska vidare utgå ifrån att både den inhemska och den invandrade befolkningen lever under samma samhälleliga tak och över samma skyddsnät. Samhället ska i största möjliga utsträckning undvika särskilda lösningar för vissa grupper och skapa en tydlig incitamentsstruktur för att lära sig det svenska språket och göra sig själv anställningsbar. Även om kommit långt i arbetet för att främja kvinnors rätt till trygghet i lika hög utsträckning som män, vittnar kvinnovåldet, hedersförtrycket och den utbredda otryggheten bland den kvinnliga delen av befolkningen om att dessa rättigheter alltjämt utmanas. Särskilt det sexualiserade våldet visar tydligt på att kvinnor fortsatt är offer för mäns våld i hög utsträckning, och att det får långtgående konsekvenser för kvinnors upplevda trygghet. övergripande vision för jämställdhetspolitiken är att såväl kvinnor som män ska ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter. Att kvinnor och män ska respekteras i lika hög utsträckning och därtill åtnjuta frihet och trygghet i lika stor utsträckning, i hemmet såväl som offentligt, är en självklarhet. gör därför satsningar för att komma åt det hedersrelaterade våldet, mäns våld mot kvinnor, och våld i nära relationer, samt för att förbättra kvinnors upplevda trygghet i vardagen. Ett kunskapslyft behövs för att personer som kommer i kontakt med hedersutsatta individer bättre ska förstå hedersförtryckets uppkomst och strukturer, samt för att på bästa sätt kunna hjälpa dem som utsätts. Samhället behöver tydligt markera mot hedersvåldet genom att skärpa de straff som utdelas för hedersrelaterade brott, och därtill införa en egen brottsrubricering för hedersvåld. Det behövs också omfattande stödinsatser för den individ som lyckas bryta sig loss från hedersförtrycket och ska påbörja ett nytt liv i frihet. En kontaktförbudsreform behövs för att bättre kunna skydda de personer som utsatts för våld i en avslutad eller pågående parrelation. Ingen kvinna ska behöva sätta livet till för att samhället brustit i sitt åtagande och misslyckats med att förhindra ett mord. Relationsvåld måste betraktas som den grova brottslighet det faktiskt handlar om, och de som utsätts måste i betydligt högre utsträckning mötas av personer med gedigen kompetens på området. Kvinnojourerna behöver mer resurser för att bättra kunna bedriva sin viktiga verksamhet. Det behövs fler anställda inom polisväsendet så att våldtäktsanmälningar kan utredas snabbare, och inte staplas på hög. Poliserna bör också vara synligare ute på gator och torg än vad de är , för att öka tryggheten i det offentliga rummet, som ofta upplevs som extra otryggt bland kvinnor. Straffen för sexualbrott, olaga förföljelse och grov kvinnofridskränkning bör skärpas avsevärt, och ett tydligare brottsofferperspektiv bör genomsyra hela rättsprocessen. Arbetsgivare ska bedriva ett aktivt arbetsmiljöarbete för att säkra anställdas trygghet på arbetsplatsen. Det är därför nödvändigt att antalet arbetsgivare som bedriver – systematiskt arbetsmiljöarbete – fortsatt följs upp . Den ekonomiska jämställdheten behöver öka genom att möjliggöra att fler kvinnor som arbetar ofrivillig deltid istället kan arbeta heltid. Slutligen måste arbetsvillkoren inom den kvinnodominerade offentliga sektorn förbättras, för att komma till rätta med de höga sjukskrivningstalen bland framförallt kvinnor. Anslaget finansierar verksamhet och insatser för att stimulera etableringen i arbets- och samhällslivet, bland annat genom föreningar baserade på etnisk grund, genom civilsamhället enligt förordningen (2016:1364) om statsbidrag till verksamheter för asylsökande m.fl. och genom så kallade flyktingguider och familjekontakter enligt förordningen (2010:1122) om statlig ersättning för insatser för vissa utlänningar. En mindre del av anslaget finansierar insatser inom samhällsinformation och språkinlärning. reformer på migrationsområdet innebär att merparten av de asylavgöranden som väntar snabbt kan behandlas. Eventuella satsningar för att främja etablering bör i princip inte ske förrän ett asylärende avgjorts. Anslaget har också karaktären av pengar som söker projekt, det vill säga regeringen saknar tydliga verksamhetsmål, vilket alltid påverkar kvaliteten. Vad gäller föreningar baserade på etnisk grund visar vetenskapliga undersökningar att den typen av organisationer tenderar att hindra nyanländas etablering i ett nytt land, detta eftersom själva syftet med föreningen är att förstärka och bibehålla en separat identitet, något som torde stå i direkt motsats till integrationspolitikens mål. Vad gäller stöd genom civilsamhället enligt förordningen (2016:1364) om statsbidrag till verksamheter för asylsökande m.fl. så är det övergripande syftet att förhindra passivisering under asylprövningen. Med migrationspolitik kommer antalet asylsökande minska drastiskt och likaså prövotiden, varför insatserna inte behövs. I tillägg till detta finns ingen anledning för samhället att spendera resurser på enskilda som kanske inte kommer att stanna än i landet. Vad gäller stödet till flyktingguider och familjekontakter enligt förordningen (2010:1122) om statlig ersättning för insatser för vissa utlänningar ser det inte heller som statens uppgift att hjälpa enskilda att bygga sociala nätverk, skaffa kontakter eller skapa aktiviteter för föräldralediga. Vad gäller språkinlärning så står ordinarie sfi till förfogande för målgruppen. En liten del av anslaget används till informationsförmedling och uppföljning av invandrares etablering i samhället. Det är mening att detta bör kunna inrymmas inom bland annat uppdrag och de anslagsposter som kommer myndigheten till handa. 4.2 Kommunersättningar vid flyktingmottagande Anslaget minskar i paritet med de minskade volymer som följer av partiets politik på det migrationspolitiska området, samt minskade kostnader för kommunerna i takt med att staten upphör att tvångsfördela nyanlända till kommuner vilka saknar kapacitet för detta. I praktiken innebär det att anslaget endast finns kvar för att fullfölja åtaganden gentemot kommuner som dimensionerat sitt mottagande efter de förutsättningar som gällt då staten lovat ersättningar , samt för att erbjuda smärre ersättningar till de kommuner som kommer ta emot flyktingar fram till dess att svenskt asylmottagande beräknas upphöra. Anslaget dras in i sin helhet då möjligheten till hemutrustningslån upphör. Hemutrustningslån finns tillgängligt för den som omfattas av det kommunala flyktingmottagandet eller är inskriven på Arbetsförmedlingen och har rätt till etableringsersättning samt var vid mottagandet. uppfattning är att grundläggande standard och boenden i regi bör tillgodose behoven för den som är på flykt och att ytterligare hemutrustning bör finansieras av egna medel. Ifråga om anhöriga skärps kraven generellt avseende försörjning, varför hemutrustningslån inte heller ska behövas. Hemutrustningslån tilldelas med förmånligare villkor jämfört med vad som är fallet för vanliga låntagare. Möjligheten att undgå återbetalning är stor. beviljades anstånd på 11 500 lån, vilket motsvarar av det totala antalet lån. Totalt efterskänktes, vilket motsvarar av det utbetalade beloppet . Mer än har efterskänkts sedan hemutrustningslånen infördes . Ytterligare 900 miljoner bedömdes som osäkra fordringar av CSN. Anslaget halveras då en nedläggning av myndigheten påbörjas. Myndigheten fungerar bristfälligt, bidrar till rättsosäkerhet och utgår inte ifrån en faktisk problembild. Myndigheten spenderar den största delen av sina resurser på att skapa ett behov av sin egen verksamhet. För det första är antalet fall av diskriminering som myndigheten antar mycket litet. Sammanlagt anhängiggjorde myndigheten 9 stämningsansökningar rörande diskriminering och 2 mål slutade med domstolens bifall. Myndigheten tar sig också an fall som strider mot principen om jämställdhet mellan könen, exempelvis har myndigheten företrätt män som vägrar skaka hand med kvinnor på arbetsplatsen. Det lilla antalet fall beror sannolikt på att diskriminering är mycket ovanligt i . Sammanlagt har tre personer fällts för brottsbalksbrottet olaga diskriminering och slets sammanlagt 10 tvister om diskriminering i svensk tingsrätt. I tre fall utdömde domstolen diskrimineringersättning. Myndigheten har också mottagit kritik för att verka opinionsbildande snarare än som en stödinsats för dem som är i behov av hjälp vid rättsliga tvister. Den största delen av myndighetens verksamhet består av kontroll av att företag följer dess riktlinjer om förebyggande arbete, vilka utgör en belastning för företag som är svår att motivera med tanke på problemets ringa omfattning. 4.5 Åtgärder mot diskriminering och rasism m.m. står bakom tanken på ett samhälle fritt från rasism. Regeringens arbete mot rasism och diskriminering tenderar att spilla över i rent politisk verksamhet, både den del som genomförs av civilsamhället och den som genomförs via regeringens egna myndigheter. Regeringens definition av rasism är också tveksam ur ett rent vetenskapligt perspektiv. Exempelvis slår den nationella planen mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott fast att alla skillnader i inkomst mellan grupper endast kan bero på rasism samt att vanligt förekommande politiska ståndpunkter, exempelvis åsikten att det bör finnas en begränsning i utlänningars tillgång till välfärden, är ett tecken på rasism. Regeringen ska därför återkomma med en ny nationell plan som utgår ifrån en vetenskapligt baserad ansats. Planen ska utgå ifrån den korrekta definitionen av rasism, alltså uttryck för missaktning på grund av etniskt ursprung. Planen ska också särskilt adressera de synnerligen allvarliga och oprovocerade våldsbrott som majoritetsbefolkningen återkommande utsätts för av personer med utländsk bakgrund. Det krävs utökade resurser för att stärka arbetet för kvinnofrid, och för att därtill förstärka och utvidga jourverksamheter. Flertalet rapporter har vittnat om att relationsvåldet ökat i samband med coronapandemin, när många har tvingats spendera mer tid i hemmen. Det finns därför anledning att öka anslaget till kvinnojourerna och till andra verksamheter som arbetar för kvinnofrid. Inom anslaget omfördelas också en del befintliga resurser från så kallad jämställdhetsbudgetering och integrering till just brottsoffer- och jourverksamhet. För att bekämpa hedersvåldet anser att det är extra viktigt att utsatta har någonstans att vända sig. Endast ett fåtal av landets kvinnojourer har hedersvåld som särskilt kompetensområde. vill av den anledningen att det inrättas fler jourer dit specifikt utsatta för hedersvåld kan vända sig, där personalen har särskild specialistkunskap om hedersförtryck. kvinnojourer gör ett fantastiskt arbete när det kommer till att hjälpa kvinnor som utsätts för våld i hemmet. Kortsiktig finansiering och ideellt arbete gör dock verksamheten osäker. Bristande resurser kan även leda till att många kvinnojourer ibland tvingas neka utsatta kvinnor plats. För att säkerställa trygghet och långsiktighet i kvinnojourernas arbete förespråkar ett ökat stöd till landets kvinnojourer. Nationellt centrum för kvinnofrid vill utöka stödet till verksamheten vid Nationellt centrum för kvinnofrid i som dels verkar som ett kunskaps- och resurscentrum, dels har hand om den nationella stödtelefonen dit våldsutsatta kvinnor kan vända sig om de behöver råd och stöd. Det är mening att bör avvecklas, samt att de uppdrag myndigheten tagit över bör återföras till de ursprungliga aktörerna. Flertalet remissinstanser, däribland Justitiekanslern, , och , har konstaterat att behovet av denna myndighet saknas. Statskontoret har dessutom framhållit såväl ekonomiska som kvalitativa risker med att flytta förr fungerande verksamheter. 4.9 Åtgärder mot segregation Medlen får användas för statsbidrag enligt förordningen (2018:118) om statsbidrag till kommuner och regioner för att minska och motverka segregation samt förordningen (2018:119) om statsbidrag till ideella föreningar och stiftelser för att minska och motverka segregation. välkomnar ambitionen att motverka segregation och konstaterar att regeringens ansats dels inte utgår ifrån en korrekt problembeskrivning, dels saknar tydliga verksamsamhetsmål och dels inte motiverar val av metoder. Anslagets beskrivning är så vid att medlen i princip kan användas till vilken verksamhet som helst, vilket riskerar göra kvaliteten lidande. har regeringen inte heller kunnat förklara vad förstärkningen på ska användas till – detta ska beslutas i efterhand. De riktlinjer som finns i propositionen nämner stöd till verksamhet som fältassistenter, liksom olika former av samverkan mellan skola, socialtjänst och polis (t.ex. sociala insatsgrupper), är inte särskilt ägnade att bryta segregation. Utsatta områden har inte uppstått på grund av en brist på fältassistenter. Trygghet i sådana områden kan bara säkras genom polisiära insatser. Ifråga om bland annat åtgärder för att främja etablering på arbetsmarknaden föredrar generella lösningar som är lika för alla medborgare framför åtgärder som riktas mot specifika grupper baserat på deras etnicitet. Dessa åtgärder återfinns inom andra utgiftsområden. 4.10 Delegationen mot segregation Mot bakgrund av att anslaget om åtgärder mot segregation avslutas behövs inte heller den myndighet som tilldelar medlen. För många som har utländska föräldrar och växer upp i så kallade utsatta områden upplevs majoritetssamhället som någonting annorlunda. Många kan vittna om främlingskap och svårigheter att bli en del av det svenska samhället. Detta kan leda till frustration, hopplöshet och segregation. Den som står utanför det svenska samhället har också sämre möjligheter att stå emot förtryck och hedersnormer. För att underlätta för de barn som växer upp i utanförskapsområden vill att förskolan under vissa omständigheter ska vara obligatorisk för barn mellan tre och . Förskolan ska då kunna fungera som ett fönster in i det svenska samhället. Förhoppningsvis ska detta kunna leda till att barn som växer upp i utanförskap ändå kan få med sig språket och en känsla av att det svenska samhället inte är någonting främmande utan i stället någonting man har förståelse för och en relation till sedan barndomen. Tabell 1 Anslagsförslag 2021 för utgiftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Åtgärder mot diskriminering och rasism m.m. Bidrag för kvinnors organisering Anslaget slopas i sin helhet. 1:2 Kommunersättningar vid flyktingmottagande Anslaget halveras i takt med att mottagandet minskar. Anslaget slopas i sin helhet. Anslaget halveras då en nedläggning av myndigheten påbörjas. Anslaget utökas med . Anslaget halveras då en avveckling av myndigheten påbörjas. 3:3 Bidrag för kvinnors organisering Anslaget lämnas oförändrat. 4:1 Åtgärder mot segregation Anslaget slopas i sin helhet. 4:2 Delegationen mot segregation Anslaget halveras då myndigheten avvecklas.