mot · H802700 · 2020-09-30 00:00:00 — Ofta utgör den den enda träffpunkten på mindre orter. I då dagligvaruhandeln i allt högre grad sker i stormarknader utarmas möjligheten för lanthandlarna att konkurrera med såväl pris som utbud. Till detta kommer de stora distributionskedjornas minskande intresse av att leverera sina varor till kunder som beställer små kvantiteter och är avlägset lokaliserade. Ett liknande förhållande råder då det gäller landets bensinbolag, där de stora aktörerna uppvisar ett allt svalare intresse för de minsta och avlägset belägna mackarna. Möjligheten att erbjuda flera typer av samhällsservice är därför viktig för handlarna, både som ett led i att kunna locka fler kunder och för att verksamheten ska bli mindre ekonomiskt sårbar. Lanthandeln utgör därför inte sällan också bensinstation och fungerar dessutom ofta som busshållplats, ombud för apotek, Postnord, Bussgods, Schenker, DHL, , Systembolaget med flera. De utgör viktiga nav i de bygder i vilka de är verksamma. Den potentiella skada som förlusten av dessa ombudstjänster skulle innebära för lokalbefolkningen om lanthandeln som tillhandahåller dem tvingas lägga ned, kan inte försummas. Det är viktigt att säkerställa att serviceutbudet på landsbygden inte försämras och att de statliga bolag som verkar i glesbygd genom ombud innehar en mycket viktig roll i detta. Regeringen bör uppdra åt de statliga bolagen, exempelvis , Postnord, och Systembolaget, att se över sina villkor för att bli ombud och utreda hur dessa kan förenklas. Uppdraget ska även omfatta en översyn av ersättningsnivåerna till ombuden så att dessa höjs. Där så är erforderligt ska regeringen återkomma till med förenklande lagförslag. Statliga myndigheters roll på landsbygden Teknikutvecklingen har gått starkt framåt sedan mobiltelefonins genombrott bland privatanvändarna . är inte mobiltelefonen längre endast redskap för telefonsamtal och textmeddelanden. Sedan ”smartphonen” lanserades har mobiltelefoner kommit att i många avseenden ersätta hemdatorerna. De följer med på fjället, i skogen och i skärgården. Med en smartphone och mobilt bank-id kan man uträtta exempelvis bankärenden, boka fordonsbesiktning och se sina senaste provsvar på vårdcentralen. Den mobila plattformen har därmed kommit att bli minst lika viktig som den stationära. Därför är det av stor vikt att statliga myndigheter tillser att de är tillgängliga på olika digitala plattformar för att passa så många användare som möjligt. Detta oavsett var i landet användaren befinner sig och vilket tekniskt verktyg denne använder för att få internetåtkomst. Samhällstrenden går i riktning mot minskad trygghet i stad och land. Brottsligheten ökar även på landsbygden. Utländska ligor drar runt på landsbygden och stjäl. Upptäcktsrisken och risken att åka fast är mindre på landsbygden. vill att polisens möjligheter till tillräckligt snabb utryckning vid brott på landsbygden ska öka. Det är viktigt att korta ned utryckningstider och även att signalera närvaro. Landsbygden ska inte tillåtas bli laglöst land. Coronapandemin har gjort att tröskeln för arbete på distans har minskat. Statliga myndigheter ska uppmuntras att inrätta kontor på många orter, där anställda kan arbeta på distans. Det skulle öka möjligheterna för fler yrkesgrupper att arbeta på orten. Det är viktigt för familjers bosättning att båda föräldrarna har ett rimligt avstånd till arbetet. Med nuvarande ordning tar myndigheter beslut utifrån sina egna förutsättningar och har inte att väga in landsbygdens situation. Därför bör statliga myndigheter ges instruktioner att ta större hänsyn till landsbygdens situation. En del av regionalpolitik är att delvis utlokalisera statliga arbetstillfällen från större städer till landsbygden i vid mening, att nyetablera myndigheter och verk utanför storstäderna samt förhindra fortsatt flytt av statliga jobb från landsbygd till storstäder. Med dagens tekniska utveckling finns goda möjligheter att förlägga statliga arbetstillfällen utanför storstäderna och det är därför generellt sett lättare att centralisera statliga jobb till storstadsregionerna. Denna omlokalisering är emellertid ett långsiktigt mål. Om den sker i för snabb takt riskerar den att medföra ekonomiska, sociala, logistiska och organisatoriska problem. Utlokaliseringar ska alltså ske med försiktighet som ett komplement till de nyetableringar som i huvudsak ska ske på landsbygden. Omlokaliseringar ger positiva effekter för de berörda kommunernas skatteunderlag, vilket innebär bättre välfärd i form av skola och omsorg. Detta i sig ökar i förlängningen attraktionskraften att bo på dessa orter. Det kan även bidra till framtidstron på orten. En förutsättning för en levande landsbygd är god tillgång till offentlig service. har en nedåtgående spiral inneburit att offentlig service dragits undan från landsbygden till följd av ett minskat befolkningsunderlag, vilket i sin tur bidragit till att försämra befolkningsutvecklingen än mer. För att kompensera för detta har myndigheter och kommuner satsat allt mer på att erbjuda information och service över internet och telefon, vilket för många är ett fullgott alternativ. finns det hushåll i glesbygd som fortfarande saknar tillgång till snabb och stabil internetuppkoppling trots att arbetet med att bygga ut näten varit omfattande. Medborgarservicen ska stärkas genom ökad samverkan för att bibehålla samt utveckla den offentliga servicen. Fysiska möten kan i visa fall av praktiska skäl inte åstadkommas, men med hjälp av dator, telefon eller videosamtal är det möjligt att verka för personliga möten på distans inom ramen för samverkanskontoren. Detta kan ge alla medborgare en likvärdig tillgång till sådan service. Landsbygdskommunerna tvingas konkurrera med storstadsområdena för att kunna behålla sina unga och för att kunna attrahera företag och kvalificerad arbetskraft utifrån. Möjligheten till boende eller fritidshus till rimligt pris i attraktiva lägen skulle kunna vara en viktig konkurrensfördel och hjälpa landsbygden att utvecklas. För att det ska bli verklighet måste strandskyddsreglerna mildras. ändrades strandskyddslagstiftningen med syftet att förtydliga bestämmelserna och för att medge anpassning av lagstiftningen till lokala och regionala förhållanden. I och med lagändringen fick alla kommuner möjlighet att ge dispens för strandnära områden, med hänvisning till landsbygdsutveckling. Tvärtemot intentionerna har länsstyrelserna dock på många håll i landet i samband med lagändringen beslutat om ett utökat strandskydd och ökat antal riksintressen vid vattennära lägen. har vid en översyn konstaterat att det nu finns stora områden med utvidgat strandskydd utan tydligt angivna motiv från länsstyrelsernas sida. Förutom att detta enligt uppfattning är i strid mot lagstiftarens uppenbara intentioner, leder det till negativa konsekvenser för landsbygdsutveckling, för jord- och skogsbruk och för besöksnäringen. Det kan hänföras till otydliga regler som tolkats på olika sätt av olika länsstyrelser. Strandskyddslagen behöver omarbetas. Grundläggande för omarbetningen bör vara att markägare i normalfallet ska kunna stycka av tomter på egen mark och att såväl bostads- som fritidshus ska kunna uppföras utanför stadsplanerat område inklusive nära vatten, så länge fri passage garanteras längs vattnet och så länge en viss andel av vattendragets stränder lämnas obebyggda. vill att ska utgöra det maximala avståndet för strandskydd men att avståndet i normalfallet ska vara något tiotal meter, vilket tillsammans med allemansrätten och övriga skyddsformer i de allra flesta fall ger ett fullt tillräckligt skydd. Viktigare än avstånd mellan bebyggelse och vatten är att bibehålla nuvarande regler om människors och djurs rätt till fri passage längs stränder. Strandskyddet bör i högre grad regleras på nivå och länsstyrelsernas möjlighet att överpröva utfärdade kommunala bygglov i strandskyddslägen bör begränsas kraftigt. Det bör utredas om regionerna som en del av sitt nya ansvar för regionalt utvecklingsarbete skall ges en tydlig samordnande roll i kommunernas arbete med strandskydd regionalt. För att rätta till den situation som uppstått, föreslår dessutom att samtliga länsstyrelsebeslut med anknytning till strandskydd tagna efter lagändringen , inklusive beträffande riksintressen, och som innebär skärpningar av möjligheterna till bebyggelse, bör omprövas i enlighet med ovanstående förslag. Nyanläggning av dammar och våtmarker ska inte resultera i utökat strandskydd. Finansiering av bostäder på landsbygden bör underlättas. Det är inte ovanligt att värdet på en nyproducerad fastighet på landsbygden understiger byggkostnaden. Regeringen behöver tillsätta en bred utredning om bostadsbyggande på landsbygden för att finna lösningar på frågan. De statliga garantier och den långivning som staten indirekt står för är viktiga för byggnation på landsbygden och bör behållas. har orimliga krav ställts på enskilda avlopp från bostäder på landet. Det har tvingat boende till stora investeringar, trots att det ibland har givit obetydlig minskning av utsläppen till våra vattendrag och en tveksam miljönytta. Regleringen och dess tillämpning måste bli mer resultatinriktad, så att olika lösningar med liknande effekt accepteras och kraven måste stå i proportion till utsläppsnivåerna som når vattendrag och till miljöeffekterna. En näringspolitik för hela landet Svenska företag, från norr till söder, sysslar med allt från rymdindustri till biodling. Politiker kan inte i detalj avgöra vilka näringar som driver framåt. Entreprenörer är mycket bättre än politiker på att starta och utveckla företag. Politikens roll är att skapa goda förutsättningar för företagande, både i staden och på landsbygden. Därmed måste politiken sträva efter en stabil energipolitik, en fungerande arbetsmarknadspolitik och inte minst kompetensförsörjning på alla nivåer. Företagen är bra på att vidareutbilda sin personal, men samhället måste stå för fungerande grundutbildning och yrkesutbildning i harmoni med företagens behov. och landsbygdsprogrammets olika landsbygdsutvecklande åtgärder kommer även att fortsatt spela en stor roll. Även kan bidra med företagarmöjligheter på landsbygd och i dess centralorter. Instruktionerna till dessa aktörer ska ha fokus på att försöka hitta investeringar som ger ökad konkurrenskraft och då gärna med synergier mellan ökad konkurrenskraft och övrig hållbarhet. Projekt för ökad hållbarhet med alltför svagt fokus på konkurrenskraft kommer inte att leda till långsiktig hållbarhet. Den ekonomiska återhämtningen efter coronapandemin är viktig för näringslivet på landsbygden och för framtida möjligheter till miljövänlighet. Erfarenheten visar att nya arbetstillfällen brukar uppstå i mindre företag. utgör större företag ofta ett viktigt fundament för ekonomin. bejakar därför en dynamisk mångfald av mindre, medelstora och större företag över hela , som verkar utifrån marknadsmässiga förutsättningar. Vi är skeptiska till att dela in i zoner och vill i första hand skapa generellt goda villkor för företagande oavsett var i landet man väljer att etablera sig, till exempel för industrier, verkstäder, konsultföretag, jord- och skogsbruk, fiskodlingar, gårdsslakterier, gårdsmejerier, fäbodar och gårdsförsäljning. De gäller skattesatser, avgifter, regelverk, tillstånd, bygglov och alla andra områden som utgör företagens verklighet. Vissa näringar är dock geografiskt kopplade till det som ligger utanför stadskärnorna. Det gäller exempelvis skogsnäringen, gruvnäringen, stora delar av livsmedelssektorn och deras nätverk av underleverantörer och distributörer. Dessa näringar ger upphov till ett mycket brett spektrum av arbetstillfällen och de värdekedjor som de ger upphov till knyter ihop stad och landsbygd när råvaror ska förädlas och säljas vidare. På så vis genereras skatteintäkter i kommuner över hela . De gröna näringarna skapar arbetstillfällen överallt och de är särskilt effektiva jobbskapare. En miljon extra i omsättning leder till 2,5 nya jobb, medan genomsnittet för övriga näringslivet ligger på 1,4 jobb. Därför bör samtliga myndigheter och bolag som har uppdrag att främja näringsliv och arbetstillfällen få i uppdrag att beakta landsbygdsperspektivet. De senaste årens utveckling har inneburit att svenska statens finanser, trots ett förväntat underskott för , är relativt stabila, medan åtskilliga kommuner och regioner hade ekonomiska problem redan före coronakrisen. är läget av förklarliga skäl värre. Situationen varierar över landet, men det finns en nord-sydlig dimension i detta och situationen tenderar att vara särskilt ansträngd utanför storstäderna. Det innebär problem för välfärden generellt, men slår extra hårt mot kommuner som redan brottas med utflyttning och sviktande skattebaser. Fastighetsskatten för industrifastigheter och elproduktionsenheter ska regionaliseras så att respektive region, istället för staten som är fallet, får behålla dessa skatteintäkter. Åtgärden gynnar samtliga regioner men de mer utpräglade landsbygdsregionerna får störst tillskott. Vidare finns i en olycklig politisk tradition i att fatta beslut på riksnivå, som sedan måste genomföras lokalt utan att erforderliga medel tillförs. Det finns många exempel på detta, men migrationspolitiken är det mest uppenbara och mest kostsamma. Det är en förutsättning för en stabil utveckling av kommunernas ekonomi att den höga invandringsnivå som länge rått och fortfarande råder kan bromsas. Det är inte rimligt på att flera tidigare självförsörjande storstadskommuner i återfinns i toppen av de kommuner som får mest stöd från andra delar av landet, till följd av den politik som regeringar har fört. Vi motsätter oss detta förhållande och kommer konsekvent att vara mycket varsamma med att lägga över ansvar på kommuner och regioner, i synnerhet utan medföljande direkt finansiering. Snarare behöver möjligheten att minska kommuners och regioners ansvar ses över och därmed renodla deras fokus på kärnuppdragen, såsom välfärd och infrastruktur. Det arbete som och bedriver för att hjälpa och främja företagande av olika slag på landsbygden, till exempel genom rådgivning och finansiering, är mycket värdefullt. Detta främjandearbete kommer också att fortsätta att spela en stor roll. behöver ständigt investeringar från stat och näringsliv, inte minst för att klara omställningen mot en mer uthållig produktion och inte minst på landsbygden. vittnar många företagare om omfattande problem när miljöintresset ska balanseras mot investeringsbehoven. En korrekt balans måste hittas mellan investeringar och miljölagstiftning, och de krav som ställs av miljöskäl måste innebära en positiv inverkan på miljön, vilket inte alltid är fallet . Av samma skäl ska tillståndsprocesser för ny eller utökad verksamhet snabbas på, som lika behandling oavsett landsända eller myndighet förstärks. ska inte behöva ha kontakt med fler myndigheter än ett absolut minimum för att starta eller utöka en verksamhet. Alla myndigheter som verkar mot företagare på landet ska dessutom ges ett främjandeuppdrag, där de strävar efter att hjälpa företag och underlättar överensstämmelse med miljölagstiftning och annan lagstiftning utan att det sker på bekostnad av lokalsamhällets inflytande. Sammantaget bör regeringen se över hur tillståndsprövningen kan göras effektivare. De allra flesta svenskar är överens om att det svenska jordbruket behöver stärkas. En starkare jordbruksnäring ger en större resursbas till landsbygden. självförsörjning är också lägre . Riksdag och regering måste stå upp för våra producenter inom EU-samarbetet, eftersom jordbrukets förutsättningar i hög grad regleras på EU-nivå. är ett skogsland med inslag av jordbruk istället för tvärtom, som är det vanliga i de tongivande EU-länderna. Det innebär att våra förutsättningar är annorlunda. Allt från den öppna jordbruksmiljöns betydelse för artbevarande, turism och boende på landet till särskilda förutsättningar för brukandet. Vår strävan är därför att öka den svenska politikens inflytande över svenskt jordbruk. EU-reglerna ska alltid vara anpassade till svenska förhållanden. måste också tillåtas anpassa stöden till den särlagstiftning som finns i för djurens och miljöns skull. Exempelvis bör det införas en betesersättning för i första hand mjölkkor och det bör vara tillåtet att ge stöd till slakteriavgifter och andra avgifter. Nuvarande ordning, då det är oklart om kan ge stöd för djurskyddsåtgärder som följer av nationella särkrav i svensk lagstiftning, måste ändras. Det är en central uppgift för svenska regeringar att i EU stå upp för det som är viktigt i . Det är också viktigt för EU att medlemsstater kan gå före. Svenska jordbrukare ska även få liknande konkurrensförutsättningar i övrigt. Skatten på drivmedel för jordbruksändamål bör sänkas till dansk nivå och extraskatter på gödsel eller annat ska inte införas. Dessa åtgärder tillsammans med generella omkostnadssänkningar för företag gör att jordbruksnäringen får en ökad lönsamhet omgående. Satsningar med precision på forskning, teknikutveckling, tekniktillgänglighet, kompetensutveckling och övrig kompetensförsörjning ska stärka jordbrukets långsiktiga lönsamhet. Från denna styrkeposition kan svenskt jordbruk sedan bli ännu mer miljö- och klimatvänligt utan att äventyra ekonomin. Detta är viktigt inte minst eftersom brukande är en förutsättning för biologisk mångfald i odlingslandskapet. Miljöpolitiken och jordbrukspolitiken är sammanflätade. Det är vår ambition att finna den miljöpolitik som är effektivast. Att sträva efter mest miljö per krona bör gälla. En vetenskaplig grund och förmåga att fokusera på det viktiga som gör skillnad, istället för generella satsningar där satsningens storlek är det viktigaste, är en förutsättning för denna effektivitet. Miljöpolitiken ska inte heller menligt inverka på jordbrukets konkurrenskraft. Det skulle vara en mycket kortsiktig miljöpolitik. Åtgärder som ger synergier mellan miljö och konkurrenskraft behöver hittas. I det här sammanhanget är nya koncept och ny teknik mycket intressanta. Den som slentrianmässigt avfärdar sådana nyheter gör miljön och konkurrenskraften stor skada. Även om ökad storskalighet är naturligt och oftast innebär ökad lönsamhet, måste det skapas bättre möjligheter till småskaliga verksamheter inom jordbruk och livsmedelsföretag. En ökad grundlönsamhet är centralt även för att möjliggöra småskaliga verksamheter. Storskaligheten har drivits fram på grund av att lönsamheten har varit för låg i jordbruket . Många av de åtgärder som krävs för ökad lönsamhet i svenskt jordbruk kräver ökad statlig finansiering. Men för ökad lönsamhet krävs även andra förändringar. Fler myndigheter ska ges främjandeuppdrag av det svenska jordbruket i sina regleringsbrev och byråkratin måste minska. Rättssäkerheten måste också öka inom tillståndsgivning och tillsyn i jordbruksnäringen och vi föreslår flera reformer som syftar till det. Förutsägbarhet och långsiktighet är viktiga faktorer för att man ska våga investera. Den sociala situationen för jordbrukare, inte minst djurhållande jordbrukare, måste också förbättras. Realistiska möjligheter för semester, vidareutbildning och familjeliv måste säkerställas. Den offentliga upphandlingen av livsmedel ska prioritera lokalproducerat, bland annat genom att ställa samma krav på miljöhänsyn och djurskydd som våra svenska jordbrukare måste följa. Öppna upp för gårdsförsäljning I etableras allt fler mikrobryggerier, whiskydestillerier, vinodlingar och liknande. etableras dessa i glesbygd där de bidrar till att tillskapa arbetstillfällen och en levande landsbygd. Intresset för dessa är bland dryckesintresserade stort och inte sällan går det att besöka dessa producenter för att se hur tillverkningen går till. Ett problem för dessa företag är emellertid att de inte tillåts att sälja de egna produkterna på den egna anläggningen vilket avsevärt minskar deras attraktionskraft som besöksmål. Inte minst bland utländska besökare med mindre förståelse för det svenska alkoholmonopolet än vi har. De svenska producenterna av alkoholhaltiga drycker ska ges samma möjligheter till försäljning av de egna produkterna vid produktionsstället som finns i övriga EU, något som har förutsättningar att generera fler arbetstillfällen inom såväl besöksnäringen som inom bryggeri-, destilleri och vingårdsnäringen. Det föreligger inte något hinder mot att genomföra detta utan att avskaffa Systembolagets detaljhandelsmonopol vilket vårt grannland är ett exempel på. Vi ställer oss alltjämt bakom Systembolagets detaljhandelsmonopol med undantag för så kallad gårdsförsäljning och då redan har tillkännagivit för regeringen att den skall verka för en ny alkohollagstiftning där gårdsförsäljning tillåts, emotser vi att detta möjliggörs i utan vidare dröjsmål. Över hälften av skogar ägs av enskilda, inte sällan av jordbrukare. I stora delar av är skogsbruket en mycket viktig del av lantbrukarnas ekonomi. Begränsningar av skogsbruket måste därför föregås av noggranna konsekvensanalyser, så att de inte hotar jordbruket. Skogssektorn är en av viktigaste näringar och besitter dessutom världsledande kompetens i alla led, från skogsskötsel till tillverkning av högförädlade vedbaserade produkter. är tillsammans med andra nordiska länder ledande vad gäller naturvårdande uthålligt skogsbruk. Detta är ett arv som måste förvaltas, bevaras och utvecklas. Skogen måste värnas som en förnybar råvarubas för fortsatt utveckling av biomaterial och bioenergi. skogar uppvisar en hög grad av mångfald tack vare att vi har en mångfald av skogsägare. Över hälften av skogarna ägs av enskilda. En alldeles självklar utgångspunkt är att deras äganderätt ska värnas. Nuvarande skogsvårdslag stiftades med principen ”frihet under ansvar”, men den friheten har beskurits väsentligt och i många fall godtyckligt, . Den totala arealen skog undantagen från skogsbruk skall inte ökas, det behövs inte ur artbevarandesynpunkt och det står i konflikt med ambitionen att kraftigt öka produktionen av förnybara råvaror. Istället bör fortsätta att utveckla de metoder vi redan använder för att arbeta med produktion och naturvårdshänsyn i den brukade skogen. Detta är faktiskt grundtanken i den skogspolitik som gäller i , men tanken har tyvärr frångåtts i hög grad av nuvarande regering. För att myndigheter ska kunna besluta om att brukandet av en viss skogsfastighet ändå ska begränsas av miljöskäl, bör därför i normalfallet krävas konstaterad förekomst av akut hotade arter och även i sådana fall bör naturvårdande skötsel enligt avtal med markägaren först övervägas. Totalt undandragande från skötsel, som till exempel reservatsbildning, ska bara tillgripas efter att andra möjligheter bedömts icke tillräckliga. Skogspolitiken är en nationell angelägenhet och ska på alla vis värnas från EU:s inflytande. Vårt skogsbruk har varit lönsamt och behöver inte invecklas i EU:s stödapparater. Det säger sig självt att vi inte ska behöva bege oss till tjänstemän i korridorer för att de ska upplysa oss om vad som är bäst för svensk skog och för svenska skogsägare. Rennäringen bedrivs i samebyar, som innefattar ett visst avgränsat landområde. Det finns målkonflikter mellan denna och ett antal andra näringar eller verksamheter. Samebyar får ofta anpassa sin renskötsel efter andra näringar och infrastrukturutbyggnad. Inte minst vindkraftsutbyggnaden har ökat mycket . Allt påverkar renskötseln på olika sätt och gör det svårare att bedriva näringen. En utredning av utformningen av regelverket i och andra regelverk behövs. Detta för att säkerställa att hänsyn tas till den ackumulerade påverkan på renskötseln, men även till andra människors traditionella rättigheter, behov av såväl arbetstillfällen som fritidssysselsättningar i de berörda områdena, liksom till det allmänna behovet av ekonomisk utveckling. Europeiska unionen ska inte diktera svensk viltförvaltning.