mot · H8022804 · 2020-10-06 00:00:00 — Uppdatera bilagorna till art- och habitatdirektivet Minska rovdjursangreppen på tama djur och hundar Utöka jakten på vissa arter Samarbete och förvaltning av den skandinaviska vargstammen Förenkla reglerna för vapenhantering Nej till överimplementering av EU:s vapendirektiv Erkänn EU:s vapenpass fullt ut Inrätta en jakt- och viltvårdsmyndighet Återställ balansen i viltförvaltningsdelegationerna Förläng tiden för uppdrag Viltvårdsfonden ska inte finansiera jaktfientliga organisationer ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta straff för angrepp på jägare som bedriver eftersöksjakt på polisens uppdrag och skyddsjakt med stöd av myndighetsbeslut och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att polisen måste ta brott mot jägare på stort allvar, då dessa utgör extremistiskt politiskt våld, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att viltförvaltningen ska decentraliseras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om uppdatering av bilagorna till EU:s art- och habitatdirektiv och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skyddsjakt på rovdjur ska kunna genomföras snabbt och effektivt när tamdjur och hundar hotas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att i den svenska implementeringen av Århuskonventionen skilja mellan allmänhet och direkt berörd allmänhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att uppdatera Viltskadecenters riktlinjer för skyddsjakt utifrån nuvarande vargstams utbredning och överensstämmelsen med skälen för skyddsjakt i jaktkungörelsen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över länsstyrelsernas roll när det gäller att ta initiativ till skyddsjakt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att beviljande av skyddsjakt inom renskötselområdet ska ske med särskild hänsyn till rennäringen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över ersättningen för rovdjursdödade tamdjur och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skyddsjakt bör beviljas direkt efter första angreppet när en hund har skadats eller dödats av en varg och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att främja genomförandet av skyddsjakt genom användning av annars otillåtna hjälpmedel enligt vad som framläggs i motionen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att den gemensamma skandinaviska vargstammen inte bör överstiga 230 individer, där tar ansvar för 170 djur, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att licensjakten på björn bör utökas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utöka licensjakten på varg i vissa områden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en utvärdering av hur rovdjursförvaltningen tillämpas praktiskt utifrån fattade riksdagsbeslut och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör söka undantag från förbudet mot handel med sälprodukter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att reglerna för jakt på säl, skarv, gäss, svanar och tranor bör ses över i syfte att utöka jakten på dessa arter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om samarbete och förvaltning av den skandinaviska vargstammen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om reglering av utfodring av klövvilt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillåta drönare vid vildsvinsjakt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta bort kravet på att vildsvinskött ska passera en vilthanteringsanläggning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att staten ska bekosta avgiften för eventuella tester för radioaktivitet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att jägare ska kunna sälja viltkött skattefritt för ett belopp på och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stöd för utbildning av jägare och jakthundar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en vapenägare som byter in ett vapen borde kunna köpa ett nytt av samma typ utan att en ny prövning görs, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av att licensprövning för vapen endast omfattar licenspliktiga delar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att rättshjälp ska kunna ges när ett vapenlicensmål går till domstol samt tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att EU:s vapendirektiv inte ska överimplementeras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta bort kravet på ett visst antal transaktioner för att vapenhandlare ska få sälja vapen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att återställa balansen i viltförvaltningsdelegationernas sammansättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om viltförvaltningsdelegationernas beslutanderätt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inrikta arbetet med viltförvaltningsdelegationerna mot lokal förankring och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över intervallen mellan djurslag tillsammans med ersättningsnivåerna för eftersök och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att reglerna för eftersök bör harmoniseras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté där samtliga riksdagspartier är representerade, som får analysera konsekvenserna av Girjas-domen och vad det innebär för de inblandade parterna samt vilka eventuella lagändringar som krävs, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att beslut om finansiering av jakt- och viltvårdsuppdraget ska fattas i taget och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra en översyn av vilka organisationer som ska finansieras från Viltvårdsfonden och tillkännager detta för regeringen. jägare fyller en viktig roll genom viltvården och eftersök av trafikskadat vilt. Jakt är både en viktig fritidssysselsättning, en förvaltning av naturresurser och en näringsverksamhet i form av bl.a. jaktturism. Kött från vilt är en högvärdig proteinkälla med mycket låg miljöpåverkan. Därför är det viktigt med ett regelverk som underlättar småskalig beredning och försäljning av kött. Det är mycket oroande att jägare blir hotade och trakasserade av aktivister. Jägare som efter myndighetsbeslut bedriver skyddsjakt eller genomför eftersök på polisens uppdrag utför ett viktigt samhällsuppdrag. Angrepp på jägarna som utför dessa uppgifter bör därför betraktas som en försvårande omständighet som leder till hårdare straff. Polisen behöver ta dessa brott på allvar som den våldsamma politiska extremism som det är. Det behövs ett riktat polisarbete med speciella grupper inriktade på ideologiskt motiverad brottslighet. fanns en specialgrupp inom polisen som särskilt arbetade med ideologisk djurrättsmotiverad brottslighet. Därigenom kunde man få en bättre inblick i de grupper som stod för brottsligheten. Med tanke på att extremism nu också har klassat djurrättsaktivism som en egen form av extremism frikopplad från vänsterextremism bör detta leda till att brott begångna av dessa extremister tas på betydligt större allvar och att de bör anses som en försvårande omständighet vid straffmätning. behöver decentraliseras ytterligare – från europeisk nivå till nationell nivå och från nationell nivå till regional nivå. Regelverket för skydd för värdefulla livsmiljöer och arter i EU ska anpassas efter de olika nationella förutsättningarna. Beslut om skydd av vilda djur och hotade arter är en fråga där medlemsstaterna i högre grad ska återfå beslutsmakten. Här krävs flexibilitet med hänsyn till de mycket olika naturliga förutsättningar som finns inom unionen. Djur eller växtarter som är hotade i södra kan vara talrika på ett skadligt sätt i de nordliga medlemsländerna. Licensjakt på varg, skyddsjakt på skarv i skärgårdsmiljöer och jakten på säl är exempel på frågor som ska avgöras nationellt. Jakten är och ska ses som en nationell angelägenhet för att förvalta naturens resurser. Den svenska staten behöver i alla sammanhang agera för att jaktfrågorna ska hanteras på den nationella nivån, inte på EU-nivå. Förvaltningen av jakt- och fiskerättigheter ska ske med så stort lokalt och regionalt inflytande som möjligt. Uppdatera bilagorna till art- och habitatdirektivet Bilagorna i EU:s art- och habitatdirektiv behöver uppdateras. Det måste bli smidigare att omklassa hotstatusen för olika arter, i takt med att populationerna växer eller krymper. Naturen är föränderlig och det är orimligt att de skyddsklassningar som gjordes 1992, när EU hade 12 medlemsländer med helt annan fauna och flora , har samma relevans när EU består av 27 medlemsländer. Det är viktigt att arter skyddas, men dagens situation med ett statiskt EU-direktiv som inte tar hänsyn till populationsförändringar undergräver förtroendet för miljöarbetet. Det borde vara en självklarhet att arter som ökar tas bort från listan eller nerklassas till lägre hotklass som att arter som faktiskt behöver bättre skydd förs in på densamma. Den bristande flexibiliteten i möjligheter att flytta arter är ett rejält hot mot ekosystemet. Det kommer stadigt nya rapporter om ett stort antal djur långt ner i näringskedjan som har status som hotade. Dessa arter är av stor vikt för hela ekosystemet, långt större vikt än en toppredator. En stor faktor i detta är att naturbetesmarkerna minskar just på grund av närvaron av varg. Det går inte längre att bedriva sådant bete på ett försvarligt sätt. krävs enhällighet i ministerrådet för att flytta en art från listan över djur som anses kräva ”noggrant skydd”. Detta har aldrig gjorts. Minska rovdjursangreppen på tama djur och hundar Rovdjursangrepp på tamboskap och husdjur kan orsaka stor ekonomisk skada för lantbrukare och leder till stor otrygghet bland många som lever i rovdjurstäta områden. De täta rovdjursstammarna får ofta stora konsekvenser för enskilda näringsidkare, som ibland tvingas lägga ned sin verksamhet på grund av vargangrepp. Landsbygdens traditionella verksamheter far illa och många lever med den ständiga oron över var nästa varg ska dyka upp eller var nästa revir ska uppstå. Det snabbaste sättet att döda landsbygd på är att få den bofasta befolkningen att tappa sugen. Därför måste skyddsjakt på rovdjur kunna genomföras snabbt och effektivt, när tamdjur hotas eller när rovdjur uppträder oskyggt. Vi vill att det ska gå att bedriva en ändamålsenlig skyddsjakt kombinerat med ersättningar till dem som får sina tamdjur rivna och dödade av rovdjur. När myndigheterna tar beslut om jakt på stora rovdjur överklagas detta ofta av ideella organisationer och man obstruerar därmed ärendets gång, även om det handlar om skademinimering i form av skyddsjakt. Tyvärr används då Århuskonventionen på fel sätt när det inte är den direkt berörda allmänheten som hörs utan organisationer som inte alls bor och verkar inom området. Århuskonventionen lägger stor vikt vid att skilja mellan ”allmänhet” och ”direkt berörd allmänhet”. Detta måste tydligare implementeras i . Reglerna för skyddsjakt på rovdjur som angriper tamdjur behöver ses över så att det går att bedriva lantbruk inom vargrevir. Viltskadecenters riktlinjer är föråldrade och bygger på en vargstam med färre individer och mindre utbredning. Dessutom följer de inte heller jaktkungörelsens 23 paragraf där skyddsjakt regleras i lag. Om Viltskadecenters riktlinjer fortsatt ska ligga till grund för beslut om skyddsjakt måste de uppdateras och dessutom stämma överens med skälen för skyddsjakt som anges i jaktkungörelsen. Livsmedelsstrategin blir bara tomma ord om rovdjur kan tillåtas att återkommande döda tjogvis med djur på en och samma gård. Det är inte rimligt för en företagare att bedriva sin verksamhet under sådana förutsättningar. vill ha en livskraftig landsbygd med livsmedelsproduktion runt om i vårt land. Det ska vara möjligt med tamdjursuppfödning även inom områden med rovdjursförekomst. Då måste reglerna för skyddsjakt vara anpassade efter det. Länsstyrelserna måste också bli mer när det gäller att ta initiativ till skyddsjakt. I detta syfte bör en översyn av förordningar och regleringsbrev genomföras. Inom renskötselområdet ska beviljande av skyddsjakt ske med särskild hänsyn till rennäringen, eftersom den är en betydelsefull del av samisk kultur. För att skydda renskötseln kan det ibland vara befogat med skyddsjakt även i nationalparker. De ekonomiska ersättningarna som staten betalar ut för rovdjursdödade tamdjur behöver ses över så att en rimlig kompensation ges. behövs andra åtgärder för att minimera rovdjursskadorna. Rovdjursangrepp på hundar, framför allt från varg, utgör ett stort problem . Hunden sägs ofta vara människans bästa vän och ses i som en familjemedlem. Det gäller såväl sällskaps- som jakthundar. Att kunna nyttja jakthunden är helt avgörande för att vi i ska kunna nå våra avskjutningsmål för klövviltet. Dessutom är jakt med löshund ett kulturarv värt att bevara i sig. Därför är angrepp på hund från varg sannolikt den skada som leder till mest negativ attityd till vargen. Arbetet med att klassa löshundsjakten som ett immateriellt kulturarv har också gått in i nästa fas. lämnades det in ett förslag till och folkminnen om att löshundsjakten ska finnas med på listan ”Levande traditioner”, en förteckning över immateriella kulturarv i . Att finnas med där är ett krav för att kunna ansöka om att komma med på , vilket är nästa steg i det pågående arbetet. Detta i sig pekar på att löshundsjakten är en oerhört viktig del för stora delar av vårt land. Mot den bakgrunden borde det vara en självklarhet att skyddsjakt bör medges direkt efter första angreppet när hund skadats eller dödats av varg. I och med ett vargangrepp upphör i stort sett jakten med löshund inom området och det går därför inte att ta bort den eller de skadegörande individerna eftersom det krävs upprepade angrepp. Det är inte rimligt att skyddsjägare står helt utan ersättning. beror det på i vilket län jakten sker om jägaren ska få någon ersättning för skyddsjakten och hur stor ersättningen i så fall blir. föreslår att reglerna ändras så att skyddsjägarens ersättning inte blir beroende av i vilket län som det jagade djuret fälls. När berörd myndighet har beviljat skyddsjakt på rovdjur, oavsett art, är det angeläget, ur flera synvinklar, att de djur som ligger bakom skadorna kan avlivas. Då handlar det inte om jakt i egentlig mening utan skademinimering genom att avliva det eller de djur som utför skadorna. För att kunna genomföra detta bör fler hjälpmedel kunna tillåtas för att få till stånd ett snabbt avslut. Tyvärr finns det både begränsningar och otydligheter i lagstiftningen när det gäller flera tekniska hjälpmedel som bör kunna användas vid skyddsjakt på rovdjur. Regelverket för viltkameror har lättats upp men vid beslutad skyddsjakt bör de kunna lättas upp ännu mer för att både minska bördan för den eller de som drabbats samt underlätta för de jägare som har fått uppdraget. Man kan med hjälp av bilder från en viltkamera konstatera att djuren finns i bevakat område men man får inte agera på den information som kamerorna ger. bör därför besluta om att förtydliga lagstiftningen så att man tillåts agera direkt på bilder från en viltkamera. Detta bör även innefatta tillåtelse att använda motorfordon för att snabbt ta sig ut till området där djuren finns. Som tidigare nämnts är skyddsjakt till för att förhindra pågående eller nära förestående skada. Därför borde det inte vara av vikt vilken genetik eller flocktillhörighet ett djur har. Detta särskilt som vi uppfyller de krav till migration som har ställt. Utöka jakten på vissa arter I vissa regioner behöver vargstammen minskas genom licensjakt, något som också tillerkänts av under /20 men som inte hörsammats av regeringen. Besluten om antalet som ska skjutas vid licensjakt ska anpassas till de demokratiskt beslutade målen för rovdjursstammarna som har tagits av riksdag. Hänsyn bör också tas till hur rovdjursförekomsten påverkar människors trygghet och livskvalitet samt älgstammens storlek. Inga av våra svenska rovdjursarter är utrotningshotade. till behöver dessutom bli tydligare och bygga på de demokratiskt fattade beslut vi har kring rovdjursförvaltningen. En fortsatt riktad och selektiv jakt på varg kan genomföras utan att påverka vargens gynnsamma bevarandestatus. Ett tillkännagivande har gjorts av för detta, regeringen har dock inte effektuerat beslutet. För att rovdjurspolitiken ska få acceptans måste det säkerställas att myndigheterna hanterar rovdjursbesluten enligt intentioner och internationella konventioner med syftet att man ska bevara livskraftiga stammar i kombination med att ta hänsyn till socioekonomiska behov och de krav som direktivet ställer kring socioekonomi. En rovdjurspolitik som kan accepteras av de som lever och verkar inom vargrevir är en förutsättning för att vi ska kunna ha en levande landsbygd. Dessutom motverkas också illegal jakt genom att de människor som drabbas av vargen blir lyssnade till och tagna på allvar. Den gemensamma skandinaviska vargstammen bör således inte överstiga 230 individer där tar ansvar för 170 djur. Detta antal ligger på över dubbel ”minsta livskraftig population” (MVP) och följer såväl art- och habitatdirektivet som . Enligt Skandulvs vetenskapliga rapport kring den skandinaviska vargstammen ligger dess MVP (minsta livskraftiga bestånd) på 100 individer. Vi har minst 365 individer i och ca 100 i . Det innebär att vi ligger långt över den vetenskapliga siffran för hela . Gynnsam bevarandestatus (GYBS), som också används som begrepp, är inte vetenskapligt framtaget utan bygger på enskilda forskares åsikter och på politiska ställningstaganden. Det tidigare riksdagsbeslutet om ett golv i vargpopulationen på 170–270 djur har misstolkats av många och lett till en ökad misstro mot rovdjursförvaltningen då vi svävar högt över golvet men ändå medges inte licensjakt på varg. En GYBS på 170 vargar i ger en stam i på närmare 270 djur, vilket är nästan MVP. Även denna siffra är hög då redan en sådan GYBS med råge överstiger den vetenskapliga siffran 100 vargar för . Art- och habitatdirektivets första (av tre) krav för GYBS är att man – genom en sårbarhetsanalys – ska fastställa en livskraftig stam, detta speglas av MVP. Förtroendet för gällande politik urholkas när förvaltningen ständigt ändras. Exempelvis har en GYBS på 1400 för björn, har vi upp mot 3000 björnar. I många områden ställer björnen till stora skador, trots det hålls jakten på en så låg nivå att björnstammen uppgår till sin dubbla GYBS. som skyddsjakten är omfattande. Därför måste björnstammen sänkas ytterligare. Det faktum att samtliga forskare och den samlade vetenskapen pekar på att har gemensamma rovdjursstammar med men att vi – utifrån ett förvaltningsperspektiv – ändå behandlar dem som olika nationella stammar, skapar svårigheter. Många av vargreviren korsar , reviren ”delas” då mellan länderna, något som negativt påverkar underlaget för licensjakt i båda länderna. Halva vargar på bägge sidor om gränsen ger ett korrekt tal för men begränsar möjligheterna för jakt, då halva vargar reducerar båda ländernas förvaltningsutrymme. Gränsrevir med föryngring räknas med en faktor 10 för att beräkna antalet. Denna faktor är till för att fånga upp även de vargar som inte finns i föryngrande revir, med andra ord delas t.o.m. vargar som inte ens finns i gränsreviren. För att rovdjurspolitiken ska nå en bred förankring såväl på landsbygden som i gällande direktiv och konventioner, bör den rovdjurspolitik som tillämpas utredas. Eventuella felaktigheter i tidigare beslut och/eller nuvarande tillämpning av dessa kan då rättas till. Vidare bör möjligheterna och förutsättningarna för en genomgripande samförvaltning med undersökas. Vargstammen behöver minskas genom licensjakt. Jakten på säl behöver utökas. Beståndet av gråsäl är nu uppe i omkring 50 000 djur och växer med 5–. Totalt finns över 110 000 sälar längs . De stora sälstammarna hotar fisket, dels genom konkurrens om fångsten, dels genom att täta sälpopulationer ökar spridningen av sjukdomar till fisk, däribland torsk. Jaktkvoterna måste därför höjas för att pressa ned populationsstorleken. En mycket viktig del av jakten är att ta tillvara det fällda bytet. är det inte tillåtet att bedriva handel med sälprodukter. Ett tillkännagivande från i detta är gjort, regeringen har dock inte vidtagit någon åtgärd. Detta förbud bör söka undantag från, inte minst ur ett etiskt perspektiv. På bör regeringen agera för ett slopat sälhandelsförbud. Jakten på skarv måste intensifieras, inte minst mot bakgrund av att skarven fångar stora mängder ål, som är en starkt hotad fisk . Gässen innebär ett växande problem i takt med klimatförändringen som medför att många kanadagäss stannar i landet . Även tranornas skador på odlingar har ökat. Reglerna för jakt på säl, skarv, gäss, svanar och tranor bör ses över i syfte att utöka jakten på dessa arter så att stammarna kan hållas på en balanserad nivå. Det finns således ett behov av att utöka jakten på fler arter. Samarbete och förvaltning av den skandinaviska vargstammen Enligt (konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga livsmiljöer) ska länder med gränsöverskridande populationer samarbeta kring förvaltningen av dessa. I och finns en gränsöverskridande vargpopulation. Det vore därför naturligt för de båda länderna att samarbeta kring förvaltningen av denna population. Vargstammen i har med god marginal passerat den biologiska gränsen för långsiktig överlevnad. Tyvärr har politiken inte hängt med denna utveckling i förvaltningen av vargen. Ett grundläggande problem är att vargstammen behandlas som en nationell angelägenhet snarare än som en gemensam skandinavisk vargstam. Forskningsorganisationer som Skandulv och det svensk-norska projektet har påtalat att det finns ett stort behov av att öka samarbetet kring förvaltningen av vargstammen. har efterlyst ett ökat samarbete kring den skandinaviska vargstammen men den har inte varit villig att tillmötesgå denna förfrågan. utgör naturligtvis enbart en öppen yta för vargen. Men länderna låter utgöra en strikt förvaltningsgräns som inte speglar vargens gränsöverskridande rörelsemönster. I realiteten fortsätter man att skilja på svenska respektive norska vargar trots att djur, som bekant, saknar nationalitet. Om vargstammen istället behandlades som en gemensam skandinavisk vargstam skulle det totala antalet vargar också kunna vara väsentligt mindre . Därmed skulle också konfliktnivån avsevärt dämpas och de som är drabbade skulle också få en större acceptans för vargen. De stora vildsvinsstammarna skapar stora problem på många håll. Bönderna får betala det högsta priset då vildsvinen bökar upp åkrar och vallodlingar med stora skador till följd.