mot · H8023256 · 2020-10-06 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om åtgärder för att förbättra statens arbete med stöd till organisationer inom civilsamhället och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att säkerställa att de statliga stöden till civilsamhället bygger på långsiktighet och tydliga mål som detaljstyrning stävjas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler reformer för att underlätta och stötta mindre, idéburna aktörer inom välfärdssektorn och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att genomföra en samlad översyn av hur skattesystemet påverkar den civila sektorns möjligheter, villkor samt regelverk och tillkännager detta för regeringen. Liberalerna menar allvar när vi säger att civilsamhället har lagt grunden för det samhälle vi lever i. Redan för slogs prästen för böndernas rätt att själva sälja sina varor på städernas marknader, fria från ständernas stadstullar. Liberaler inom kyrkor, nykterhetsrörelser och arbetarrörelse, på folkskolor och i , på landet och i staden har banat väg för framväxten av det moderna välfärdssamhälle vi tar för givet. Liberalerna menar att ett gott samhälle byggs underifrån. Vi ser inte civilsamhället som ett komplement till demokratin, tvärtom. Civilsamhället är demokratins ursprung och förutsättning. Det startar med att enskilda människor väljer att samarbeta, organisera sig eller starta föreningar och organisationer. Politiken och demokratin finns för att civilsamhället inte räcker till för vissa uppgifter – inte tvärtom. Det offentliga bör ses som ett komplement till civilsamhället; det är inte civilsamhället som är ett komplement som ska lösa sådant som det offentliga inte klarar av. Liberalerna har både i regeringsställning och i opposition aktivt arbetat för att stärka civilsamhällets roll i samhället. Det är ett pågående arbete och det finns mycket kvar att göra. Det finns en enorm inneboende potential i civilsamhället och många organisationer som både kan och vill tillföra viktiga värden som både offentliga och kommersiella aktörer saknar. Det är politikens uppgift att slipa ner trösklar och skapa goda förutsättningar för ett levande och berikande civilsamhälle. Civilsamhällespolitiken måste också handla om att underlätta för civilsamhällesorganisationerna att göra det de själva önskar. Det är genom att vara fria och frivilliga som de blir en för vår demokrati. Autonomi och frihet är viktiga hörnpelare i civilsamhället. Politiken ska inte styra över frivilliga krafter, engagemanget måste ske på civilsamhällets villkor. De måste själva få definiera sina syften, och dessa är sällan att leverera de tjänster som politiken bestämmer. finns det naturligtvis också destruktiva gemenskaper, människor som samarbetar i kriminella gäng, våldsbejakande rörelser och förtryckande strukturer. Det är en ibland grannlaga avvägning för civilsamhällespolitiken att se skillnad och dra gränser. Förenings- och mötesfriheten är ett av demokratins fundament, men det är inte en inskränkning av föreningsfriheten att inte få offentligt stöd om man inte delar demokratins fundamentala värderingar. Civilsamhällespolitiken måste också följa med i de senaste årens snabba framväxt av nya mötesplatser, med cirkulär ekonomi, crowdfunding och volontärarbete som inte sällan organiseras med hjälp av sociala medier. Det offentliga stödet till civilsamhället ska vara långsiktigt och ha tydliga ramar och mål. Barn- och ungdomsverksamhet samt verksamhet av, med och för grupper som annars har svårt att hävda sig bör vara prioriterat. Enklare och friare stöd till organisationer inom civilsamhället Det finns många olika sorters civilsamhällesorganisationer, och de får många olika typer av statligt stöd. Barn- och ungdomsorganisationer får till exempel stöd från MUCF, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor – om de inte är en idrottsorganisation förstås, för då får de stöd genom . Även etniska organisationer och hbtq-organisationer får sitt stöd genom MUCF. Trossamfund får stöd från stöd till trossamfund, folkbildningsorganisationer genom , friluftsorganisationer genom Svenskt Friluftsliv medan pensionärsorganisationer och funktionshindersorganisationer kan söka stöd från . De frivilliga försvarsorganisationerna får i sin tur stöd från Försvarsmakten och MSB, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Det är olika utgiftsområden i statsbudgeten, olika departement och olika regelverk som styr stödet. fördelas det av en myndighet, ibland av organisationerna själva genom en paraplyorganisation. Vissa typer av organisationer har särskilt förmånliga skatteregler, andra inte. En del av dessa skillnader är välmotiverade och handlar om att villkoren för olika typer av organisationer är olika. Andra skillnader är dock svårare att försvara och beror mer på att stödet har tillkommit och av olika orsaker. Vi vill se en samlad översyn av de olika statliga stöden till civilsamhället. Grundinställningen ska vara att de ska bygga på långsiktighet, tydliga mål och en skarp uppföljning av målen – men inte detaljstyrning. Möjligheten för civilsamhällets organisationer att egenfinansiera sin verksamhet bör stärkas. I det sammanhanget behöver även regelverk och kontrollsystem skärpas så att extremistiska och våldsbejakande rörelser inte kan få stöd. skrivningar om att inga offentliga medel ska utbetalas till föreningar eller religiösa samfund som genomför barnvigslar eller sanktionerar annan hedersrelaterad brottslighet är en självklar del i detta, men mer behöver göras. I syfte att motverka fusk i verksamheter som ingår i bidragssystemen måste arbetet med uppföljning och kontroll stärkas på bred front. Det är viktigt att det finns välfungerande kontrollmekanismer på alla nivåer, både lokalt och centralt. Den byråkratiska bördan på civilsamhällesorganisationerna bör minskas. Offentliga regelverk som skatteregler och bidragsregler måste ta hänsyn till att en ideell förening har en annan administrativ kapacitet än ett kommersiellt företag. Det handlar bland annat om de komplikationer som finns till följd av EU-samarbetet. Föreningslivet är en värdefull tillgång i det svenska samhället. Men det som i vårt land är en självklarhet är ovanligt utanför . Det skapar en särskild utmaning i relation till att det som hos oss bedrivs i föreningar med allmännytta och medlemsnytta i fokus organiseras på annat sätt i andra länder. Det kan leda till, och har lett till, kulturkrockar när regelverk som har sitt ursprung i EU-samarbetet ska implementeras i där ideella föreningar kan komma att likställas med vinstdrivande företag. Regler som i grunden handlat om att upprätthålla fri konkurrens och fri rörlighet för människor, varor och tjänster har blivit regler som försvårar vardag och utveckling i icke vinstdrivande föreningar. Denna fråga tas bland annat upp i ”Palett för ett stärkt civilsamhälle” (SOU 2016:13). Det är centralt att ideella allmännyttiga föreningar inte ska bedömas efter strikt marknadsekonomiska principer. Regeringen bör skyndsamt ta initiativ till att klargöra det EU-rättsliga läget vad gäller situationer då ideell verksamhet strider mot . Utifrån det klargörandet bör regeringen säkerställa att föreningslivet kan behålla sin särart ur ett konkurrensrättsligt perspektiv. Bättre villkor för idéburna aktörer i välfärden Genom den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, har vi gemensamt uttalat att ”den enskildas valfrihet är en central del av den svenska välfärdsmodellen. Därför behövs en mångfald av aktörer och goda villkor för enskilt drivna verksamheter inom välfärden som underlättar den enskildes aktiva val. Regeringen kommer inte att driva eller arbeta vidare med förslag om vinstförbud eller andra förslag med syftet att införa vinstbegränsningar för privata aktörer i välfärden. Höga kvalitetskrav ska vara styrande”, samt att förslag kommer läggas för att säkerställa att alla aktörer inom välfärden oavsett driftform har likvärdiga villkor. Inom den ramen anser Liberalerna att det är särskilt angeläget att förbättra förutsättningarna för idéburna aktörer. Liberalerna bidrog till att förbättra förutsättningarna för idéburna aktörer i välfärdssektorn. Men det finns fortfarande mycket kvar att göra. Krångliga upphandlingsregler, dyra tillstånd och en tung byråkrati försvårar för små aktörer. Stora kapitalstarka koncerner köper upp de mindre verksamheterna, eller så tvingas de lägga ned. Detta får till följd att medborgarnas valfrihet minskar. Möjligheterna att göra karriär i ofta kvinnodominerade yrken minskar. De offentliga monopolen ersätts av privata monopol. Åtgärder för att värna och utveckla den idéburna verksamheten är viktiga att få fram för att bevara mångfalden såsom det var tänkt när de offentliga monopolen luckrades upp. Non-profit-företagens möjligheter att finansiera investeringar i välfärden bör förbättras. Det kan göras genom att exempelvis får ett särskilt uppdrag att erbjuda lån anpassade för civilsamhällets förutsättningar. Utvidga verksamheten med IOP, idéburet offentligt partnerskap, där civilsamhällets aktörer och offentlig sektor samverkar kring gemensam verksamhet. Regelverk och upphandlingar bör utformas så att det är möjligt för civilsamhällets aktörer att agera som leverantörer. För att göra det möjligt för fler att leverera så bör man anpassa den volym som upphandlingen berör. LOV bör vara huvudregeln och undantaget vid offentligt finansierad tjänsteproduktion med privata aktörer. Det behövs en samlad översyn av hur skattesystemet påverkar den civila sektorns möjligheter att bli en starkare aktör inom välfärdsarbetet. För det krävs att det finns en insikt om den civila sektorns unika förutsättningar och utmaningar. Gulan Avci (L)