mot · H8022551 · 2020-10-05 00:00:00 — Den andra, , leds i av den tidigare bostadsministern men ingår inte i den statliga biståndsorganisationen urval av civilsamhällesorganisationer att kanalisera bistånd genom. Sida har tidigare inlett ett samarbete med Islamic Relief för att arbeta med . har det framkommit att också inlett samarbete med Islamic Relief . Islamic Relief har historiskt sett varit en problematisk partner. Den amerikanska kristna biståndsorganisationen , som samarbetar med som partner, har arbetat både med den tidigare regeringschefen och med Islamic Relief. har begärts häktad för krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten av den . uppges själv ha deltagit i Islamic Reliefs styrelsemöten och krävt att World Vision skulle inleda samarbetet med Islamic Relief. Enligt amerikanska underrättelsekällor slussade Islamic Relief, under tid som statschef , pengar vidare till nätverk av terrorgrupper. World Vision hävdade offentligt att de inte visste något om detta, men US Treasury, som utrett frågan, pekar på motsatsen. har sedan regeringsskiftet inlett ett allt tydligare samarbete med Islamic Relief, antingen via Sida eller via World Vision som ett av flera möjliga mellansteg. beslöt att avbryta sitt samarbete med . anser att även bör stoppa biståndet till fonden. De fyra exemplen ovan belyser ett stort behov av skärpta krav på styrning, kontroll och uppföljning inom det multilaterala biståndet. Vi föreslår därför följande: Regeringen bör ställa krav på att samarbetet med internationella biståndsfonder ska regleras i avtal med vissa minimiklausuler som Sida och UD inte får avvika från. Dessa regler ska stadga att svensk myndighet alltid ska ha en oberoende rätt att utföra kontroller, begära in kontrolluppgifter från betalningsmottagare och få del av uppföljningsrapporter och andra dokument. Regeringen bör ställa krav på internationella biståndsfonder som innebär att de inte ska tillåtas göra avsteg från reglerna om uppföljning och kontroll på grund av att situationen på marken gör sådana kontroller svåra eller omöjliga. I en sådan situation är det bättre att inte betala ut några medel alls eftersom utbetalningar riskerar att hamna i fiendens händer eller försvinna i korruption – scenarier som allvarligt kan förvärra situationen i landet. Regeringen bör kräva att Sida och UD, i avtal med fonder som mottager svenska biståndsmedel, i fall där det finns sannolika skäl att misstänka oegentligheter, ska ha rätt att frysa fondens utbetalningar till berörda projekt eller mottagare. Regeringen bör därtill upprätta ett regelverk som tvingar Sida och UD att frysa betalningar till fonder som misstänks brista i kontroll eller uppföljning eller har problem med korruption. Regeringen bör ta fram nya riktlinjer till Sida som stadgar att alla samarbetspartners måste förbinda sig att inte överstiga en fastlagd skälig lönenivå för ledande personer, att hålla rimliga transaktionskostnader samt öppet redovisa transaktionskostnader och löner. Regeringen bör formulera en strategi för att göra ledande personer hos Sidas samarbetspartners personligen ansvariga i de fall de bryter mot avtalen om skälig lön. Sådant ansvar kan utkrävas antingen genom avtal mellan Sida och personerna eller genom ett straffbud om avtalsbrott mot avtal med Sida. Tydligare redovisning av genomförande parters arbete är positiva till en sammanhängande strategi för multilateralt utvecklingssamarbete och menar att en sådan strategi utgör en bra grund för framtida beslutsfattande. En ökad transparens inom biståndet bör genomföras där det är möjligt, för att följa biståndet från givare till genomförande. Initiativet är välkommet, men innehåller en del brister. För att komplettera resultatskrivelserna till , menar vi, bör informationen som framgår på utvecklas och även exempel på resultat tydligare redovisas. När bistånd kanaliseras via multilaterala organisationer är det ofta en kanal för andra genomförandepartners inom ramen för insatserna. Exempelvis förmedlas en betydande del av Sidas stöd till FN vidare till civilsamhällesorganisationer, såväl nationella som lokala gräsrotsorganisationer. De stora landbaserade humanitära fonderna kanaliserar i vissa fall av medlen genom enskilda organisationer. Användandet av multilaterala organisationer för att kanalisera svenskt bilateralt bistånd har ökat kraftigt vilket innebär att det finns risk att en alltför stor tilltro sätts till dessa organisationer, som kontrollen och uppföljningen i hela kedjan halkar efter. Transparensen bör förbättras och det måste bli betydligt lättare att kunna följa ett bistånd inom exempelvis ett landområde från givare genom multilaterala organisationer till genomförandeparten. Andelen av bistånd som kanaliseras via multilaterala organisationer bör nu minskas något. har speciell kompetens inom vissa områden och bör öka andelen av bistånd i bilaterala projekt knutna till svensk specialistkunskap. bör vidare uppdra till regeringen att tydligare redovisa i vilken grad genomförande parter efterlever strategi och målsättningar inom biståndet i kommande resultatredovisningar av det multilaterala biståndet. De länder som får mest bilateralt bistånd av (2018) är , , , och . En stor del av svenskt stöd syftar specifikt till att stärka statsförvaltningen och olika myndigheters organisatoriska förmågor i dessa länder. utövar myndigheterna i åtminstone fyra av de fem länderna (, , och ) ett synnerligen brutalt och också lagstadgat förtryck mot hbt-personer och andra sexuella minoriteter, något som klargörs i rapporten ”State sponsored homophobia” som ges ut av Lesbian, , Bisexual, Trans and (). I riskerar den som begår en frivillig homosexuell handling livstids fängelse medan samma gärning ger fängelse i . I och är situationen mer osäker. En del av stadgar att homosexuella handlingar bestraffas med fängelse, men i kan domare implementera straff direkt ur , döma enligt lagen om otrohet eller döma utefter eget tycke, inklusive med dödsstraff. Detta som det afghanska rättsväsendet finansieras med svenskt bistånd. Svenskt bistånd har länge varit, och ska fortsätta att vara, ett av många verktyg för att utöva svenska diplomatiska intressen, däribland positiv social utveckling i mottagarlandet. Det uppstår ett moraliskt dilemma när svenskt bistånd riskerar att bidra till att mänskliga rättigheter allvarligt kränks, så som skett i dessa länder. Tyvärr har svenskt bistånd inte påverkat situationen i dessa länder tillräckligt mycket. Vi ser mycket få signaler som tyder på att ens något av dessa fyra länder är på väg att förändra sin inställning till sexuella minoriteters rättigheter. Den nuvarande svenska strategin bidrar således till att finansiera och legitimera dessa staters förtryck, utan att påverka i rätt riktning. Vi vill därför att genomför en analys av biståndet vilken syftar till att kartlägga och avsluta bistånd som finansierar myndigheter eller organisationer som aktivt förtrycker och kränker hbt-personers mänskliga rättigheter. Aldrig förr har så många människor lämnat sina hem, på flykt eller i sökande efter ett bättre liv. Detta har varit mycket märkbart i norra och allra mest i eftersom vi har haft och till stora delar fortfarande har de mest generösa villkoren. Att människor migrerar är naturligt, inte minst i tider av befolkningsökning, konflikter och miljöförändringar, men det innebär att värdsamfundet och enskilda utvecklade länder åsamkas stora kostnader. har stått för de högsta avräkningarna i biståndsbudgeten genom att använda sig av OECD-Dacs principer om avräkningar från biståndsbudgeten. Att och många andra länder använder sig av denna princip är förståeligt ur ett nationalekonomiskt perspektiv. är det oetiskt och ineffektivt , eftersom det innebär att notan för det inhemska mottagandet av invandrare skickas till de absolut mest utsatta och förtryckta människorna i fattiga länder, till vilka biståndet annars skulle ha gått. Biståndets huvuduppgift är att skapa drägliga levnadsförhållanden i fattiga och krisdrabbade länder. Bistånd hjälper många fler människor än om pengarna används till en dåligt skött invandringspolitik som ändå inte visat sig klara att integrera alldeles för stora invandring. Så snart skapat en mer restriktiv och långsiktigt hållbar invandringspolitik, bör dessa medel åter inriktas på internationellt bistånd.