mot · H7023603 · 2020-04-29 00:00:00 — med anledning av prop. 2019/20:100 ekonomiska vårproposition 2 Regeringens åtgärder räcker inte 2.2 Slopad arbetsgivar- och egenavgift 2.3 Förstärk systemet med korttidspermittering 2.4 Sänk räntan på statliga krediter 2.5 Vi gör vad som krävs 3 Politiken måste prioritera 4 Krisberedskap i ett robust samhälle 5 Sjukvård och trygghet i skuggan av coronakrisen 5.1 Åtgärder under pågående kris 5.3 En trygg sjukförsäkring under coronakrisen 5.4 Åtgärder för att skydda riskgrupper 6 Kommuner och regioner i ekonomisk kris 6.1 Stärk det kommunala utjämningssystemet 6.2 Ökade intäkter för regionerna 6.3 Indirekta effekter och minskade utgifter 7.1 Ett av samhällets fundament 9.1 Särskilda omständigheter på arbetsmarknaden 9.2 Statligt finansierad a-kassa 9.3 Arbetsförmedlingen i sin nuvarande form avvecklas 10 Livsmedelsförsörjning och beredskapslager 10.1 Alltför låg självförsörjningsgrad 10.3 Det svenska lantbrukets konkurrenskraft 10.4 Personalförsörjning i kristid 12.3 Symbolåtgärder för klimatet 12.4 Felaktiga utbetalningar – dags för en folkräkning 14.1 Krisberedskap och forskning godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken. har dominerats av en världsomspännande pandemi, /covid-19, som med full kraft har slagit mot det svenska samhället. Det gäller såväl direkt smittspridning, insjuknanden, dödsfall, sjukskrivningar, karantän, extraordinär belastning på sjukvården, avskurna förbindelser med utlandet, som indirekta men icke desto mindre dramatiska effekter på ekonomi och arbetsmarknad. Svensk ekonomi har, liksom övriga världsekonomin, i hög grad påverkats av coronapandemin. Ekonomin är på väg mot negativ tillväxt medan arbetslösheten förväntas stiga kraftigt. De som drabbas i störst utsträckning är grupper med utsatt ställning på arbetsmarknaden. Gapet i arbetslöshet mellan inrikes och utrikes födda, som redan är mycket stort, kommer sannolikt att öka, med tilltagande segregation som följd. Kraven på statsfinanser i balans har för tillfället lagts åt sidan och det råder konsensus om att långtgående åtgärder krävs för att stödja näringslivet tills smittspridningen är under kontroll. Självklart kommer alla avvägningar under själva krishanteringen att utvärderas framöver. Det finns frågetecken, i synnerhet kring beslut som fattades och inte fattades under krisens inledande skede. har också de facto fört en relativt liberal politik som har möjliggjort snabbare smittspridning än som varit fallet i våra nordiska grannländer. Vi utgår från att detta kommer att utvärderas grundligt den dag krisen ebbar ut. Regeringen har lagt flera ändringsbudgetar och har ställt sig bakom samtliga åtgärder. Under rådande omständligheter bör själva krisen inte politiseras onödigtvis, som oppositionen måste kunna lyfta fram egna förslag i konstruktiv anda och framföra kritik när så är befogat. 2 Regeringens åtgärder räcker inte Regeringen har utöver vårbudgeten i proposition 2019/20:100 lagt fem extra ändringsbudgetar med en mängd olika åtgärder. Förutom satsningar riktade direkt mot sjukvården och olika åtgärder för att begränsa smittspridningen stöder regeringen på olika sätt näringslivet och dem som blir permitterade eller arbetslösa. Dominerande utgiftsposter (eller minskade intäkter för staten) utgörs av sänkta arbetsgivaravgifter (30,), utgifter för korttidspermitteringar (19,5 miljarder), rabatt för fasta hyreskostnader i utsatta branscher (5,0 miljarder) och slopat sjuklöneansvar för arbetsgivare (6,5 miljarder). Regeringen understöder också region- och kommunsektorn med 20 miljarder. Man kan föra en diskussion kring hur pengarna används i enskilda fall, men väsentligen står bakom regeringens ansträngningar att minska smittspridningen, hantera belastningen på sjukvårdssystemet och mildra de kortsiktiga och långsiktiga ekonomiska effekterna för näringslivet. Proposition 2019/20:100 summerar de direkta satsningarna till 106,7 miljarder med en offentligfinansiell effekt à 95,1 miljarder. För att inte fördröja processen i har i finansutskottet ställt sig bakom regeringens satsningar under coronakrisen, men har lagt två särskilda yttranden[1] [2]. Kommuner och Regioner (SKR) anser inte att de aviserade beloppen räcker för att täcka ens prognostiserade minskade skatteintäkter till följd av ökad arbetslöshet. förslag: Inför ett omsättningsstöd till företag som drabbats av ett intäktsbortfall på , oavsett bransch, under ett kvartal. Regeringens införda åtgärder för att kompensera de fasta kostnaderna för företag som drabbats av ett stort omsättningsbortfall är behäftade med en rad problem, utöver att vara snålt tilltagna. Den offentligfinansiella effekten för svenskt vidkommande uppgår till mätt som andel av BNP (5 miljarder), medan motsvarande siffra för danskt och norskt vidkommande är . Den svenska satsningen tar enbart sikte på fasta kostnader i form av hyror, medan många företag också har betydande andra fasta kostnader i form av exempelvis avgifter för leasing av fordon och maskiner, eller räntor och amorteringar. Regeringens åtgärd bygger vidare i praktiken på fastighetsvärdens medverkan, där staten står för hälften av ersättningen och fastighetsvärden för den andra hälften. Detta medför betydande osäkerheter för det enskilda företaget. Dessutom är stödet branschspecifikt så att många branscher, inte minst transportbranschen, helt hamnar utanför. föreslår i stället enligt dansk modell att företag (oavsett bransch) som drabbats av betydande intäktsnedgångar kompenseras enligt tabell 1. Den uppskattade offentligfinansiella effekten är , eller motsvarande av BNP, givet att det tillfälliga systemet löper under ett kvartal. Tabell 1 Företag som har förlorat med än av sin omsättning kompenseras av staten Konsekvensen av att inte genomföra detta riskerar att bli betydligt högre kostnader längre fram i form av negativ tillväxt, lägre skatteintäkter och högre utgifter, inte minst i form av a-kassa. 2.2 Slopad arbetsgivar- och egenavgift förslag: Slopa arbetsgivar- och egenavgiften helt och hållet under ett kvartal. Regeringens genomförda sänkning av arbetsgivaravgiften var förvisso välkommen och ställde sig bakom beslutet under beredningen i finansutskottet. påtalade vi genom ett s.k. särskilt yttrande att denna sänkning (som dessutom knappt kommer de större företagen till godo) inte är tillräcklig. kommer att ha en större chans att övervintra och överleva om arbetsgivaravgiften samt egenavgiften i stället helt slopas på, inledningsvis, ett kvartal. Bruttokostnaden för en sådan omfattande åtgärd uppgår till . 2.3 Förstärk systemet med korttidspermittering förslag: Förstärk systemet med korttidspermittering, i enlighet med den norska modellen, under ett kvartal. som det var angeläget att förstärka och förbättra systemet som möjliggör att företag permitterar sin arbetskraft är det tydligt att det av regeringen förordade systemet är väsentligt mindre generöst än motsvarande system i våra grannländer. Förutom att svenska företag riskerar konkurs försvagas alla svenska aktörer som konkurrerar med företag i grannländerna. förordar ett system likt det som tillämpas i , med möjlighet till permittering med fullt statligt kostnadsansvar. Vid ett scenario med 200 000 arbetssökande skulle ett sådant system belasta statskassan med ytterligare , utöver redan beslutade utgifter. 2.4 Sänk räntan på statliga krediter förslag: Sänk räntan på statliga krediter till och låt staten stå för av risken i de av avsatta medlen för utlåning till företagen. Företagens ränta på vissa uppskjutna skatteinbetalningar låg i regeringens ursprungliga förslag på häpnadsväckande . I teorin hade det rent av kunnat utvecklas till en vinstaffär för staten på företagens bekostnad. Efter påtryckningar från såväl och den övriga oppositionen samt givetvis representanter för näringslivet sänkte regeringen detta till mer beskedliga . Även detta är dock en hög nivå och många företag drar sig för att skuldsätta sig eftersom framtiden ter sig så pass oviss. Räntan bör därför sänkas ytterligare, till . Vidare bör riskfördelningen i den statliga garantin avseende de medel som avsatt för utlåning justeras. Många banker drar sig för att låna ut eftersom det är näst intill omöjligt att avgöra det enskilda företagets återbetalningsförmåga (om man inte har stora fastighetstillgångar som säkerhet). Det är inte heller ändamålsenligt att låta staten stå för av risken eftersom utlåningen då kan bli för aggressiv. En riskfördelning där staten står för av risken ter sig i sammanhanget som väl avvägd. 2.5 Vi gör vad som krävs är öppna för ytterligare åtgärder , t.ex. sänkt moms , om det är vad som krävs för att få igång ekonomin efter att restriktionerna för att förhindra smittspridning börjar lätta. har under hela sin politiska historia stått upp för skattebetalarkollektivets kortsiktiga och långsiktiga intressen. Vi står bakom budgetbalans och överskottsmål, just för att staten ska ha möjlighet att agera när omständigheterna så kräver. Ränteläget är sådant att en ökad skuldsättning på av BNP skulle vara hanterbar, förutsatt att kommer tillbaka till budgetbalans . Det är absolut inte säkert att insatsen behöver bli så hög, men signalen till näringslivet och hela samhället ska vara att staten gör vad som krävs för att hålla ekonomin på fötter. Det är inte (!) ett problem att vissa företag, som inte drabbas direkt av krisen, drar nytta av sänkta skatter och avgifter. Om dessa företag klarar sig väl genom krisen kommer många av dem att bidra till ekonomins återhämtning genom att göra inköp och investera eller genom att på andra sätt stimulera den svenska ekonomin. Det är också vanskligt att börja dela in företag i hjälpbehövande och icke-hjälpbehövande eftersom det är tidsödande, administrativt krävande, ger upphov till gränsdragningsproblematik och medför incitament att lämna oriktiga uppgifter. Det är oklart varför regeringen inte agerar mer offensivt. Det kan bero på att man utifrån sin ideologi inte vill gynna företag och företagare, på att man av rent administrativa skäl inte har hunnit med eller på att man av politiska skäl föredrar ett större antal extra ändringsbudgetar (med förhållandevis små åtgärder) för att vinna medial uppmärksamhet. För del spelar detta mindre roll. Vår uppfattning är att regeringen i en mycket snar framtid behöver göra mer och vi kommer att agera därefter i . 3 Politiken måste prioritera Coronakrisen kommer att kasta sin skugga över politikens prioriteringar. Den bör åtminstone göra det, eftersom den utgör en smärtsam påminnelse om politikens ansvar och om allvaret i att prioritera fel. En kris kan anta många former och kräver därför beredskap på många plan och i många delar av samhället. I vissa avseenden är denna beredskap specifik, i andra avseenden mer generell. ska i grunden vara ett robust samhälle med goda säkerhetsmarginaler gällande sådant som ekonomi, livsmedelsförsörjning, elförsörjning, beredskapslager, rättsväsende och militärt försvar. Vidare kan det inte nog understrykas hur beroende vi alla är av ett modernt sjukvårdssystem med stabil finansiering. Befolkningen blir äldre och fler sjukdomstillstånd kan behandlas framgångsrikt. måste man alltså tänka proaktivt och på olika sätt förbereda samhället för extraordinära omständigheter. Konsekvenserna av att inte göra det kan bli direkt ödesdigra. Vad gäller samtliga dessa aspekter är som parti väl positionerat. Nationell sammanhållning, starkt försvar, starkt rättsväsende, sunda statsfinanser, pragmatisk energipolitik, hög självförsörjningsgrad av livsmedel och höga ambitioner i vårdsektorn är frågor som driver . Många av de problem som i blivit alltmer framträdande försvinner inte med anledning av en pandemi, även om vissa frågor kan hamna i medial skugga. I och med att världsekonomin och därmed är på väg in i en recession så innebär det att problemen med dysfunktionell migrationspolitik, segregation, utanförskap, långtidsarbetslöshet, bidragsberoende och sviktande välfärd i kommuner och regioner kommer att förvärras. Politiken kommer att tvingas hantera detta parallellt med att krisberedskap och robusta samhällsinstitutioner säkras, en situation som manar till mycket noggranna överväganden. 4 Krisberedskap i ett robust samhälle drabbades av omfattande skogsbränder; härjar coronapandemin. Det ligger i sakens natur att det är svårt att veta exakt vad som ska hända härnäst och när. Därför behöver samhället förbereda sig för ett brett spektrum av scenarier, inklusive militära angrepp, cyberattacker, terrordåd, nya eventuellt ännu farligare pandemier, finanskriser, miljökatastrofer och extrema väderförhållanden. ska självklart ta emot hjälp från andra länder när omständigheterna så kräver – vi kommer ihåg de polska brandmännen 2018 – och även stödja andra länder, i första hand i vårt närområde, när detta behövs. Men som nationalstat ska fokusera på sina egna behov. Det är svenska myndigheter som har kompetensen att på ett ändamålsenligt och resurseffektivt sätt styra upp vår egen krisberedskap. Det är statens skyldighet att så långt det är möjligt garantera sina medborgare säkerhet och trygghet. I detta avseende har såväl nuvarande som flera tidigare regeringar brustit. Kristänkandet har lyfts bort från och lagts på en global nivå och fokus har förskjutits till fjärran länder. Förutom att det är svårt att följa upp effektiviteten i dessa globala ansträngningar så har den svenska krisberedskapen blivit lidande. historik på dessa områden är mycket god. Partiet har förordat satsningar på totalförsvar, rättsväsen och sjukvård och har på ideologisk grund ansett att bör se om sitt eget hus och att svenska skattemedel kommer just och svenska medborgare till gagn. Det handlar absolut om resurser, men också om att styra myndigheternas uppdrag. Att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) satsar en del av sin budget på genusforskning[4] tyder på att man ägnar sig åt andra saker än att förbereda landet för framtida kriser. Man måste också i förekommande fall ifrågasätta i vilken utsträckning svenska myndigheter ska lägga sina resurser på ytterst marginella minskningar av utsläpp av växthusgaser. Kärnverksamheterna måste stå i fokus. Som en omedelbar åtgärd i samband med coronakrisen bör regeringen underkasta civilförsvaret och MSB en översyn vad gäller verksamheternas inriktning, ambitionsnivå och finansiering. Krisberedskap ska vara just krisberedskap, inte en finansieringsplattform för vänsterliberala projekt. 5 Sjukvård och trygghet i skuggan av coronakrisen Just nu mobiliserar hela det svenska vårdsystemet får att på bästa sätt tillhandahålla vård till dem som drabbas av covid-19. Tack vare heroiska insatser från hårt pressad personal har den svenska vården, utifrån sina förutsättningar, hanterat denna akuta situation på ett berömligt sätt. Situationen kommer att utvärderas i efterhand, men man kan redan nu notera att den svenska beredskapen i väsentliga avseenden har genomsyrats av optimism. Inte minst noteras bristen på adekvat skyddsutrustning för att tillhandahålla personalen fullgott skydd mot smitta. Jämförelser med nordiska grannländer utfaller inte till fördel. Tabell 2 visar en jämförelse av antalet smittade och avlidna i de fem nordiska länderna. I hade man beredskapslager av sjukvårdsutrustning, vilket i ansågs otidsenligt. I har man på ett bättre sätt än i lyckats isolera sina äldreboenden. Vi utgår från att man i efterhand analyserar detta med stor ödmjukhet inför vad som hade kunnat göras annorlunda. Tabell 2 Antal bekräftade fall och avlidna i , , , och på Bekräftade fall och avlidna i , Avlidna per milj. inv. Något som inte kan förbigås är att den svenska vården var under press redan före coronakrisen. hamnade långt ned i internationella jämförelser över antal vårdplatser per invånare och hade enligt siffror [5] lägst antal vårdplatser per 1 000 invånare i hela EU, anmärkningsvärt få intensivvårdsplatser och oacceptabelt långa vårdköer. Redan före coronakrisen fanns alltså en alarmerande brist på kapacitet och många kliniker led av en ond spiral av uppsägningar och sjukskrivningar. Under rådande omständigheter ställs operationer in och åtgärder vidtas för att på olika sätt prioritera patienter med covid-19 framför ordinarie sjukvård. Detta kommer att resultera i ännu längre vårdköer. En kris innebär absolut inte att de strukturella problemen i svensk sjukvård förvinner. Tvärtom ser man nu en ”vårdskuld” byggas upp, i form av operationer som skjuts , i ett system som redan var överbelastat. inställning har varit och förblir att sjukvårdens finansiering och kompetensförsörjning behöver ses över. Med en robust organisation att falla tillbaka på klarar man belastningen under ett ”normalt” år och samhället är därmed bättre rustat för extraordinära påfrestningar. För ögonblicket måste agera utifrån rådande läge och tillföra de finansiella resurser som krävs för att vården ska klara av denna exceptionella period. Det innebär att krav på budgetbalans för tillfället måste stå tillbaka och det innebär att staten måste ta ett övergripande ansvar för att stödja regionerna ekonomiskt. föreslår vidare en permanent förstärkning av regionernas finansiering, se avsnitt 6 om ökade intäkter för regionerna. står på stark ideologisk grund när vi slår fast att svenska medborgares behov av sjukvård och grundläggande välfärd är ett offentligt ansvar och måste prioriteras högre . 5.1 Åtgärder under pågående kris har valt att i väsentliga avseenden stödja regeringen i arbetet med att hantera den akuta krisen. Vi har dock ingen anledning att förtiga att vi [6] förespråkade åtgärder för begränsning av farlig smitta. Bland annat föreslog vi att antalet vårdplatser som kan ta emot extremt smittsamma patienter skulle utökas. I våra förslag till riksbudget har vi också fördelat mer resurser till vården. Under den aktuella krisen har vi som oppositionsparti inte rest några hinder för regeringens åtgärder, men vi har drivit på för strängare föreskrifter kring skyddsutrustning i vården[7] och krav på munskydd i äldrevården[8]. Vi föreslår även att högkostnadsskyddet inom tandvården ska utökas så att patienter inte drabbas ekonomiskt på grund av att de inte hinner bli färdigbehandlade[9]. Vi har även i andra avseenden förespråkat en mer offensiv strategi för att bromsa smittspridningen och har exempelvis kritiserat[10] den förvånansvärt liberala hållningen att tillåta folksamlingar på upp till 500 personer (vilket inskränktes till 50 personer). Vår partiledare har också förespråkat en hårdare hållning mot uteliv och sociala sammankomster. Det innebär på intet sätt att vi är likgiltiga inför näringslivets och övriga samhällets intressen, tvärtom, men innan vi överblickar pandemins förlopp måste vi göra vad som krävs för att undvika en överbelastning av vårdsystemet. Att vården har tillgång till den kompetens som krävs handlar om resurser och långsiktighet. Regionerna och staten kan på olika sätt överbrygga en finansiell kris, men det är betydligt svårare att snabbt rekrytera personal med både kompetens och erfarenhet. Samhället måste alltså långsiktigt planera för framtida behov, så att så att säga blir självförsörjande på vårdpersonal. Att högkvalificerad arbetskraft, såsom läkare och specialistsjuksköterskor, migrerar till och från och kommer att göra det är en realitet. Utgångspunkten ska dock vara att utbildar personal utifrån egna nationella behov. God kompetensförsörjning handlar inte bara om att locka lämpliga personer till relevanta utbildningar utan också om att befintlig personal ska välja att stanna kvar. Vad gäller exempelvis sjuksköterskor handlar det dessutom att förmå personer som lämnat sitt yrke att återvända. förordar ett statligt finansierat kompetenslyft, med full lön för sjuksköterskor som vill vidareutbilda sig. Alla yrkeskategorier från undersköterska till specialistläkare ska följa en nationell utbildningsplan, vars examen ger en yrkeslegitimation. Detta bidrar till att ge respektive yrke en hög status och minskar därigenom personalomsättningen, som patientsäkerheten och vårdkvaliteten säkerställs. 5.3 En trygg sjukförsäkring under coronakrisen har länge påtalat att bristen på vårdinsatser och väntan på operation inte ska drabba den enskildes möjligheter till försörjning. Det var därför inte för tidigt när regeringen aviserade att inställda operationer inte ska påverka människors rätt till sjukpenning. Vi anser dock att detta inte bara ska gälla under krisen utan även framgent. Regeringen måste också säkerställa att personer som tidigare fått sin sjukpenning indragen på grund av omprioriteringar till följd av coronakrisen ska få sitt beslut omprövat. Det är varken rättvist eller rimligt att kräva att svårt sjuka människor ska återgå till arbete trots sjukdom, i synnerhet inte under en pågående pandemi. till den situation vi befinner oss i måste det dessutom vara en större vinst för både svaga och potentiella smittbärare att stanna hemma i stället för att riskera sitt eget eller andras liv. Därmed bör ”hellre fria än fälla” när det kommer till beviljandet av sjukpenning. Vi anser därför att regeringen – åtminstone under den pågående krisen – helt och hållet låter slopa överprövningsfunktionen av läkarintyg . Därav anser vi att regeringens aviserade extra resurser till inte är tillräckliga. 5.4 Åtgärder för att skydda riskgrupper Om rätt åtgärder vidtas finns möjlighet att både rädda liv och undvika att sätta ytterligare press på en redan hårt ansatt sjukvård. De som tillhör en riskgrupp och inte kan arbeta hemifrån bör få möjlighet att vara hemma med någon form av ersättning. Ett tillkännagivande har skickats till regeringen från socialutskottet med uppmaning om att återkomma med vilka grupper detta ska omfatta. Man kan exempelvis utöka smittbärarpenningen så att riskgrupper skyddas från smitta. vill påtala att rätten till ersättning för riskgrupper även bör omfatta dem som tidigare utförsäkrats och fallit utanför systemet. Det är orimligt och inhumant att personer som riskerar att bli svårt sjuka – för vilka covid-19 kan utgöra en ren livsfara – ska stå utan ersättning för att de har ansetts kunna arbeta. Vad gäller karensavdraget har regeringen inte full ut genomfört det man har kommunicerat till allmänheten. I praktiken har merparten av anställda inte alls fått slopat karensavdrag. Beloppet som en anställd kan erhålla för karensersättning har schabloniserats till före skatt, vilket innebär att de allra flesta löntagare får betydligt lägre ersättning under karensdagen än vad som motsvarar ordinarie sjuklön. Dessutom behöver den anställde retroaktivt och aktivt själv söka ersättningen från . Att den som har symtom stannar hemma är den kanske viktigaste åtgärden för att minska smittspridningen. Genom att låta den enskilde bära delar av kostnaden för att åtgärden genomförs ökar man risken att fler kommer att gå till jobbet trots symtom. Det är ståndpunkt att åtgärder skyndsamt ska vidtas för att slopa karensavdraget fullt ut, så att sjuklön betalas ut redan från första sjukdagen som krisen råder. Arbetsgivaren ska kompenseras fullt ut för kostnaden[11]. Skolbarn och föräldrar som tillhör särskilt sårbara grupper måste också få möjlighet att skyddas från smitta. Vi föreslår därför ett avgränsat undantag i skolplikten för dessa barn så att dessa ska få möjlighet att ha undervisning hemma. Föräldrar som behöver vara hemma med dessa barn och som inte redan uppbär ersättning av annat slag ska få möjlighet till tillfällig föräldrapeng likt den man får vid vård av sjukt barn. 6 Kommuner och regioner i ekonomisk kris har präglats av nationell och internationell högkonjunktur. Det borde i teorin ha inneburit optimala förutsättningar att investera i infrastruktur och åtgärda strukturella problem i samhällsekonomin. Tyvärr hade många kommuner och regioner ett pressat ekonomiskt läge redan före coronakrisen, alltså under högkonjunkturen. såg sig 61 kommuner tvingade att höja kommunalskatten och enligt Kommuner och Regioner (SKR) gick ett nittiotal av 290 kommuner back .