mot · H8023170 · 2020-10-06 00:00:00 — Därför måste all politik nu inriktas på att snabbt bryta utvecklingen på arbetsmarknaden och pressa tillbaka arbetslösheten. Figur 4 Inskrivna arbetslösa vid Arbetsförmedlingen, 2003–2020 (juli) Källa: Arbetsförmedlingen. Den ekonomiska ojämlikheten har ökat i de flesta västländer under de senaste 30–40 åren. är inget undantag, tvärtom. Faktum är att är det OECD-land, jämte , där den ekonomiska ojämlikheten ökat mest . [2] En viktig orsak till de ökade klyftorna är hur det svenska skattesystemet utvecklats. har gått från att vara ett av de länder vars skattesystem omfördelar mest till att ha det minst omfördelande skattesystemet inom EU:s kärnländer. [3] hör till ett av få som varken har en förmögenhetsskatt, arvs- och gåvoskatt eller en fastighetsskatt som är kopplad till bostadens (fulla) värde. Skattekvoten har sänkts från 2020, vilket motsvarar ca i minskade skatteinkomster . En annan central faktor bakom den växande ojämlikheten är kapitalinkomsternas utveckling och fördelning. Inkomsterna från kapital har ökat markant sedan mitten och uppgick till , och eftersom fördelningen av kapitalinkomsterna är mycket ojämn har det lett till ökade klyftor. [4] I figuren nedan visas kapitalinkomsterna per percentil som andel av hushållens totala inkomster av kapital. Som framgår av diagrammet är kapitalinkomsterna i starkt koncentrerade till de delar av befolkningen med de högsta inkomsterna. Av de totala kapitalinkomsterna gick till den hundradel av befolkningen med de högsta inkomsterna. [5] I () rapport görs bedömningen att ungefär hälften av de ökade klyftorna kan härledas till kapitalinkomsterna. [6] Kapitalinkomsterna är också ojämnt fördelade mellan kvinnor och män, där kvinnors andel av de totala kapitalinkomsterna uppgår till . Figur 5 Inkomst av kapital per percentil, 2018 Andel av hushållens totala inkomster från kapital, procent Källa: SCB (Inkomster och skatter). Inkomstutvecklingen i den nedre delen av inkomstfördelningen förklarar också en del av den ökade ojämlikheten. I dessa inkomstskikt utgör transfereringarna en större andel av inkomsten än i de högre inkomstskikten. Tabellen nedan är från och visar förändringen av ersättningen i ett urval av transfereringssystem i relation till förändringen i dels prisindex (KPI) dels inkomstindex. Ett värde på t.ex. 0,8 i förhållande till inkomstindexet visar att ersättningen minskat i relation till den allmänna inkomstutvecklingen. Som framgår av tabellen har ersättningen i de flesta transfereringssystem utvecklats svagare än inkomstindex. Urholkningen av ersättningssystemen har bidragit till de ökade inkomstskillnaderna. Tabell 3 Förändringen av ersättningen i ett urval av transfereringssystem Källa: LU2019, SOU 2019:65. De ekonomiska klyftorna är ett stort samhällsproblem. I boken går författarna av Wilkinson och Pickett igenom och sammanställer forskning om ojämlikhet, hälsa och sociala problem. I boken visar de på en stark koppling mellan ojämlikhet och en rad olika sociala och hälsorelaterade indikatorer. När ojämlikheten ökar tenderar skolresultat, förväntad livslängd, social rörlighet, psykisk ohälsa, droganvändning, tonårsfödslar, ohälsosam fetma och kriminalitet att utvecklas negativt. I ojämlika samhällen får klass och status ökad betydelse och påverkar hur vi människor i ett samhälle ser på varandra. har också allt fler ekonomer och institutioner visat att ökad ojämlikhet påverkar den ekonomiska tillväxten negativt. Figuren nedan visar den uppskattade effekten av förändrad ojämlikhet –2005 på den samlade ekonomiska tillväxten per capita för perioden –2010. Som framgår av figuren bedöms förändringar i ojämlikhet ha minskat tillväxten i de flesta av de studerade länderna. hör till de länder där den ökade ojämlikheten påverkat tillväxten förhållandevis mycket. Studien mäter, som nämnts ovan, förändringar i ojämlikhet . Därefter har den ekonomiska ojämlikheten i fortsatt att öka, varför det finns skäl att tro att effekterna på tillväxten är än större. Figur 6 Effekt på kumulativa tillväxten, BNP/capita, 1990–2010 till följd av förändringar i ojämlikhet –2005 Källa: Cingano, F. (2014), Trends in Income Inequality and its Impact on Economic Growth. Anm.: ”Actual” är den faktiska tillväxten. ”Impact on inequality” (på tillväxten) är baserat på förändringar i ojämlikhet i för perioden –2005. ”Counterfactual” är skillnaden mellan de två. Den ökade ojämlikheten är främst ett resultat av politiska beslut. Avregleringen av finansmarknaderna , den stora skattereformen, 1990-talskrisen och den därpå följande budgetsaneringen, pensionsreformen, slopade eller minskade skatter på förmögenheter, arv, gåvor, fastigheter och kapitalinkomster, urholkade och försämrade socialförsäkringssystem, liberaliserad arbetsmarknad, försvagade fackförbund och kraftigt sänkta inkomstskatter har alla bidragit till ökade klyftor. Den förda penningpolitiken sedan finanskrisen har också bidragit till ökade klyftor. Den expansiva penningpolitiken med låga räntor och s.k. kvantitativa lättnader har varit rätt och riktig ur ett stabiliseringspolitiskt perspektiv och för att värna inflationsmålet. Men den har också bidragit till att blåsa upp tillgångspriser och gjort det lönsamt för företag att låna till återköp av aktier i de egna bolagen, vilket bl.a. gynnat aktieägarna i bolagsledningarna. Under coronakrisen har de kvantitativa lättnaderna utökats. För att stärka likviditeten på de finansiella marknaderna har annonserat utökade köp av värdepapper för , samt breddat innehavet till att, förutom statsobligationer, också kunna köpa bostadsobligationer samt företagscertifikat. Utöver att stärka likviditeten på de finansiella marknaderna syftar tillgångsköp till att pressa ned marknadsräntorna. Detta leder till lägre finansieringskostnader för företagen, men till lägre avkastning på det räntebärande pensionskapitalet. I denna motion föreslår vi en radikal omläggning av den ekonomiska politiken. Höjda skatter på kapital, förmögenheter, arv, gåvor och fastigheter m.m. finansierar satsningar på välfärden, socialförsäkringarna, bostads- och infrastrukturfinansieringar samt sänkt skatt för låginkomsttagare. På så sätt ökar vi jämlikheten som vi stärker välfärden. På så sätt bygger vi starkare i en värld av hård global konkurrens. 6 syn på regeringens ekonomiska politik De ekonomiska åtgärderna som regeringen, och myndigheter vidtagit kan grovt sett delas in i tre kategorier: (i) förslag för att stärka företagens likviditet, (ii) förslag för att sänka företagens kostnader och (iii) förslag för att hjälpa individer som drabbas av den ekonomiska krisen. står bakom många av regeringens krisåtgärder. Flera av förslagen för att sänka företagens kostnader har dock varit för generösa, detta gäller särskilt utformningen av omsättningsstödet och den generella sänkningen av arbetsgivaravgifterna. Även om de ekonomiska effekterna av coronapandemin på många sätt är exceptionella bör det framhållas att företagen också har ett eget ansvar, t.ex. att i goda tider stärka sina balansräkningar. Detta har dock företagen i stor utsträckning underlåtit att göra. I stället har många företag drivits med låg soliditet och maximerad aktieutdelning. Detta blev särskilt tydligt i samband med företagens Q2‑rapporter . De flesta av de rapporterande företagen redovisade, av förklarliga skäl, fallande omsättning. Men många företag lyckades pressa kostnaderna ännu mer genom att utnyttja de statliga krisstöden. Detta resulterade i ökade vinster, vilket belönades med stigande aktiekurser. Mönstret från finanskrisen –2009 går alltså igen, där risker och förluster socialiseras som vinsterna förblir privata. Det är ett orimligt system. Vinster brukar ju ses som kompensation för risk. Då blir det märkligt om staten tar hela risken som ägarna behåller hela vinsten. 6.2 Skattesänkningar före välfärden Socialdemokraterna gick 2018 till val på parollen ”välfärd före skattesänkningar”. in i mandatperioden tvingas vi tyvärr konstatera att det är lite ”si och så” med detta vallöfte. I sin första egna budgetproposition genomförde regeringen permanenta skattesänkningar på . I budgetpropositionen går regeringen vidare på skattesänkarspåret och föreslår sänkta skatter med ytterligare , varav 11 miljarder är permanenta skattesänkningar. Regeringen gör detta trots att deras egna siffror tyder på att kommuner och regioner står inför ytterligare nedskärningar . I diagrammet nedan visas regeringens prognos över den kommunala konsumtionen och de kostnadsökningar som följer av den demografiska utvecklingen. Figur 7 Kommunsektorns konsumtion och demografiska behov Procentuell förändring i fasta priser Källa: , diagramunderlag till diagram 9.2 och 9.3 i BP21 (vol. ökade de demografiska kostnaderna mer än den kommunala konsumtionen. Under dessa år skedde det betydande besparingar i kommuner och regioner. väntas den kommunala konsumtionen i stora drag utvecklas i paritet till de demografiska kostnaderna. Men utvecklingen är svårtolkad beroende på olika coronarelaterade effekter. Mer oroande är regeringens prognos –2023. beräknas de demografiska kostnaderna stiga , som konsumtionen bara bedöms växa . ser det riktigt mörkt ut. Då väntas den kommunala konsumtionen minska när den hade behövt stiga för att kunna täcka de kostnader som följer av den demografiska utvecklingen. motsvarar detta ett resursgap på ca och ett gap på ca (i relation till nivå). Dessa siffror ska dock tolkas med en viss försiktighet. Det har dels att göra med att statliga bidrag till kommunsektorn inte nödvändigtvis slår igenom fullt ut i regeringens prognoser för den kommunala konsumtionen i fasta priser. Vidare är det så att regeringens prognoser för kommunsektorn i grova drag bygger på att kommunsektorn lever upp till kravet på god ekonomisk hushållning. Detta krav brukar tolkas som att kommuner och regioner ska ha ett resultat på av sina intäkter, och finns till för att skapa utrymme för investeringar i de kommunala budgeterna. beräknas kommunsektorn gå med stora överskott som ett resultat av stora statsbidrag, låga löneökningar och att skatteunderlaget utvecklas bättre än befarat. är det inte orimligt att tänka sig att landets regioner och kommuner drar ned på resultatet för att verksamheterna ska klara av att möta de demografiska kostnaderna. Detta riskerar dock att leda till lägre investeringar, vilket är olyckligt då kommuner och regioner står inför stora investeringsbehov. Men även om kommunerna och regionerna drar ned på resultat fattas det fortfarande ca 2022 för att de ska klara att möta de demografiska kostnaderna. Att regeringen då i detta läge väljer att sänka skatterna med i stället för att se till att kommunerna och regionerna har tillräckligt med resurser är minst sagt anmärkningsvärt. 6.3 Ineffektiv politik som spär på klyftorna I vår budgetmotion identifierade vi svag produktivitetstillväxt som ett av strukturproblemen i den svenska ekonomin. Vi konstaterade att regeringen i stället för att lägga strukturella reformer i syfte att stärka produktivitetstillväxten i den svenska ekonomin valde att lägga miljardbelopp på att skattesubventionera hushållsnära tjänster, köksrenoveringar och sänkt inkomstskatt för höginkomsttagare. I budgetpropositionen tar regeringen dessvärre den här politiken till en ny nivå. I propositionen föreslår regeringen bl.a. att arbetsgivaravgifterna sänks för arbetstagare i åldern 19–. De nedsatta arbetsgivaravgifterna är tänkta att gälla från till och bedöms sammantaget kosta ca . Förslaget är inte nytt. Arbetsgivaravgifterna för unga sänktes första gången med för personer i åldern 19–. sänktes arbetsgivaravgiften med och åldersgränsen ändrades till och yngre. Först återgick arbetsgivaravgiften till den tidigare nivån, som en följd av regeringsskiftet . Reformen har bl.a. utvärderats av utvärdering (IFAU). [8] I rapporten uppskattas att den första sänkningen resulterade i små, men positiva, sysselsättningseffekter, medan den andra sänkningen förmodligen inte hade någon effekt. Forskarna konstaterade att intäktsbortfallet per jobb av den första sänkningen uppgick till , vilket då var omkring fyra gånger högre än den genomsnittliga anställningskostnaden för 19–25-åringar. Det är anmärkningsvärt att regeringen väljer att lägga på en reform med i bästa fall ytterst små sysselsättningseffekter. Den största effekten av skattesänkningen blir ökade vinster för företag med en stor andel unga arbetstagare. Flera andra delar av regeringens politik följer samma linje. finns en nedsättning av arbetsgivaravgifterna för arbetstagare i åldern 15–och i budgetpropositionen förstärker man nedsättningen av arbetsgivaravgifterna för personer som arbetar med forskning och utveckling. Regeringen föreslår vidare att skattereduktionen för hushållsnära tjänster (RUT-avdraget) utvidgas med fyra nya tjänster och att taket för avdraget höjs till . De nya tjänsterna inkluderar bl.a. tvätt och vård av kläder, möblering, bortforsling av bohag från bostaden samt enklare tillsyn av bostaden. har inget emot hushållsnära tjänster. Det vi vänder oss emot är att dessa skattesubventioneras. Rutavdraget är därtill ojämnt fördelat över inkomstfördelningen. I figuren nedan visas andelen personer som 2018 utnyttjat rutavdraget efter beskattningsbar inkomst. Som framgår av figuren utnyttjas rutavdraget främst av personer i de övre inkomstskikten. Detta innebär i praktiken att låg- och medelinkomsttagare subventionerar höginkomsttagares städhjälp. Detta är inte bara orimligt och orättfärdigt, utan det är också ett slöseri med skattebetalarnas pengar. Figur 8 Andel personer (20– år) som utnyttjat rutavdraget, 2018 Procent per inkomstskikt, tkr Källa: SCB (Inkomster och skatter). I denna motion lägger förslag på produktivitetshöjande utbildningssatsningar samt investeringar i nya bostäder, modern infrastruktur och klimatomställning. Detta stärker långsiktiga tillväxtförutsättningar och står i skarp kontrast till regeringen som i stället satsar miljardbelopp på ineffektiva sänkningar av arbetsgivaravgifterna, skattesubventioner av hushållsnära tjänster och köksrenoveringar och sänkt skatt för storbolagen. 6.4 Återhämtningspolitiken måste bli hållbar Sedan coronapandemin briserade med full kraft har regeringen beslutat om tio extrabudgetar och ökade utgifter på ca för att kompensera samhället för coronakrisen. Därtill har inrättat en kreditfacilitet på och annonserat utökade köp av värdepapper för . Till stor del är det viktiga satsningar som gjorts för att trygga offentlig verksamhet, företag och jobb. Men har regeringen inte ställt några tydliga krav på att insatserna ska bidra till minskade utsläpp. Det är märkligt med tanke på regeringens höga profil i klimatfrågan och att har en klimatlag och ett klimatpolitiskt ramverk på plats. Syftet med lagen och ramverket är att alla politikområden ska verka för att våra klimatmål nås. I det klimatpolitiska ramverket finns bl.a. målet om nettonollutsläpp i och att transportsektorns utsläpp ska minskas med till 2030. som coronakrisen pågår har vi befunnit oss i en klimatkris. Minskar vi inte snabbt våra utsläpp kan stora delar av världen bli obeboeliga. Därför borde frågan ställas hur de enorma resurser som samhället mobiliserar kan användas för att underlätta omställningen mot en hållbar ekonomi och fossilfri framtid. Frågan har bl.a. aktualiserats av som har uppmanat regeringen att återhämtningspolitiken måste bli förenlig med klimatmål. delar fullt ut den uppmaningen. Vi noterar också att regeringsföreträdare vid upprepade tillfällen utlovat klimatkrav på fortsatta coronastödpaket. Dessvärre kan vi inte hitta några spår av miljö- eller klimatkrav, annat än de regelrätta klimatsatsningarna, på de medel som regeringen avsätter i statsbudgeten. anser att detta är en missad möjlighet. Vi rekommenderar regeringen att använda sig av de verktyg som finns för att säkerställa att investeringar görs så hållbart som möjligt. Regeringen skulle kunna inspireras av de riktlinjer för hållbara investeringar som norska oljefonden använder sig av. Även de svenska AP-fonderna har kommit en bit vad gäller ramverk för hållbara investeringar. Inom EU finns den s.k. taxonomin för hållbara investeringar. För att taxonomin ska uppfyllas måste investeringen nå något av de sex hållbarhetsmålen och får inte motverka något av de andra målen. De sex målsättningarna rör områdena: begränsning eller anpassning av/till klimatförändring, förbättring av marinmiljö, satsningar på cirkulär ekonomi, åtgärder för minskade föroreningar och skydd av biologisk mångfald. Därtill får inte investeringarna bryta mot mänskliga rättigheter eller arbetsrätt. Även FN har principer för hållbara investeringar. uppmanar regeringen att möjligt säkerställa att coronainsatserna genomförs så att miljö- och klimatmålen uppnås inom alla politikområden. I de fall detta inte går bör regeringen tydligt motivera varför och uppvisa hur den eventuella miljöskadan kompenseras av tydliga förbättringar på andra områden. 6.5 Översyn av modellen för pris- och löneomräkning anser att dagens modell för pris- och löneomräkning har stora brister, särskilt vad gäller löneomräkningen. Olika verksamheter har mycket olika förutsättningar för att klara av en årlig effektivisering, varför det uppstår ett ständigt och svårhanterat sparbeting. Detta skapar press på arbetsförhållandena och riskerar att undergräva kvalitet och professionalitet i de statliga verksamheterna. Det beror på att omräkningen utgår från pris- och löneförändringar inom den konkurrensutsatta tillverkningsindustrin och syftar till att skriva upp myndigheternas anslag till bland annat löner i samma takt. Eftersom löneutrymme i privat sektor skapas via ökad produktivitet och effektivisering så korrigeras löneomräkningen med ett produktivitetsavdrag för myndigheterna. Produktivitetsavdragets storlek speglar privat tjänstesektors besparingar till följd av effektiviseringar och innebär enkelt uttryckt att ju mer privat sektor effektiviserar, desto mindre anslag för lön får myndigheterna. Regeringen bör därför tillse att en översyn av modellen för pris- och löneomräkning görs och därefter vidta åtgärder för att komma till rätta med dagens brister. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 7 riktlinjer för den ekonomiska politiken Coronapandemin har inneburit en drastisk och omvälvande förändring av tillvaron för de allra flesta människor. Olika samhällsmodeller möter kriser på olika sätt. Ett robust samhälle med en stark välfärd som garanterar ekonomisk trygghet vid sjukdom och arbetslöshet, med en välfungerande och välfinansierad sjukvård och äldreomsorg är bättre rustat att möta såväl de direkta som de indirekta konsekvenserna av coronavirusets spridning. är bättre rustat än många andra länder. De senaste årtiondenas privatiseringar och nedskärningar i välfärden, samt nedmonteringen av trygghetssystemen har dock försämrat våra förutsättningar avsevärt. vill vända den utvecklingen. Vi vill bygga ett starkare samhälle som klarar av att ta hand om sina invånare oavsett om krisen är global och drabbar oss alla eller om den är personlig och bara drabbar dig. I denna motion skjuter vi därför till rejäla resurstillskott till kommuner och regioner för att de inte bara ska klara den dagsaktuella situationen, utan för att de ska ha möjligheter att bygga välfärden starkare . De ekonomiska konsekvenserna av coronapandemin är stora. Mest oroande är utvecklingen på arbetsmarknaden. Arbetslösheten har ökat med ca 115 000 personer och ligger nu på , vilket är högre än under finanskrisen –2009. Det finns därtill en påtaglig risk att arbetslösheten ökar ytterligare i takt med att korttidspermitteringarna fasas ut. Stora uppgångar i arbetslösheten riskerar också att få långsiktiga effekter när personer hamnar i långtidsarbetslöshet som är svår att ta sig ur. All politik måste därför nu inriktas på att så snabbt som möjligt vända utvecklingen på arbetsmarknaden och pressa tillbaka arbetslösheten. Arbetsförmedlingen måste få mer resurser och dess möjligheter att anvisa arbetslösa till studier inom det reguljära utbildningssystemet – med bibehållen arbetsmarknadspolitisk ersättning – måste utökas. För att sysselsättningspolitiken ska få tillräcklig tyngd i det politiska arbetet föreslår att särskilda sysselsättningsplaner fogas till det finanspolitiska ramverket. Regeringen bör till redovisa planer för hur den avser öka sysselsättningen och minska arbetslösheten. Sysselsättningsplanerna bör innehålla olika medelfristiga mål för sysselsättningsgrad och arbetslöshet m.m. avser återkomma i vår motion ekonomiska vårproposition med förslag på olika medelfristiga mål för sysselsättning och arbetslöshet. presenterar i denna motion en investeringsplan för framtiden. Den fyller flera funktioner. De stora offentliga investeringarna stimulerar ekonomin och skapar en mängd arbetstillfällen. Genom dessa investeringar ser vi också till att möta de stora samhällsbehov som länge har präglat stora delar av det gemensamma. Det handlar om alltifrån att se till att tågen går som de ska, till att rusta upp förskolor och äldreboenden. Investeringsplanen innehåller stora satsningar på grön omställning, bostadsbyggande, infrastruktur, energieffektivisering och ny teknik för att ställa om ekonomin i en mer klimatvänlig riktning. Den ekonomiska ojämlikheten har i ökat mest bland alla . Med regeringens politik fortsätter dessvärre denna utveckling. Avskaffad värnskatt, nya jobbskatteavdrag, sänkta bolagsskatter, diverse nedsättningar av arbetsgivaravgifterna och utökat RUT-avdrag spär alla på utvecklingen mot allt större klyftor. Den ökade ojämlikheten sliter isär och undergräver sammanhållningen och tilliten i samhället. föreslår i denna motion en radikal omläggning av den ekonomiska politiken. Företag och kapitalägare, de som främst varit föremål för de olika stödpaketen, måste i större utsträckning vara med och betala för välfärden och de investeringar som måste göras. Skatt på förmögenheter, arv och gåvor införs som miljöskatterna skärps. Skatten på stora aktieutdelningar och kapitalvinster höjs och vi föreslår att ränteavdragen trappas ned med start . Det totala skatteuttaget höjs för att finansiera nödvändiga satsningar på välfärden och grön omställning. Genom höjda skatter omfördelar vi privat konsumtionsutrymme till offentligt. Det betyder att det sammantaget kan bli något färre lyxyachter men fler förskolelärare, mer resurser till att pryda kommunens parker men kanske färre nyrenoverade villaverandor. På så sätt omfördelar vi också makt och resurser och ökar det gemensammas del av ekonomin. Det finanspolitiska ramverket har ändrats genom att nivån på överskottsmålet sänkts från till av BNP över en konjunkturcykel. har också kompletterats med ett s.k. skuldankare som innebär att den offentliga sektorns finansiella bruttoskuld (den s.k. Maastrichtskulden) ska stabiliseras av BNP. Det kraftiga BNP-fallet i coronapandemins spår, tillsammans med krisåtgärderna och finanspolitiska stimulanser, väntas leda till ett underskott i de offentliga finanserna på och . Detta leder till att den offentliga bruttoskulden stiger till av BNP . De svenska offentliga finanserna är dock alltjämt mycket starka. Vi har en stor finansiell nettoförmögenhet och stor marginal till EU:s gräns om en bruttoskuld på . För att pressa ned arbetslösheten är det viktigt att finanspolitiken förblir expansiv framåt. Enligt den finanspolitiska överenskommelsen om det nya överskottsmålet ingår att nivån på överskottsmålet löpande ska ses över. Den första översynen är planerad till slutet av nästa mandatperiod. anser att det finns skäl att tidigarelägga denna översyn. [9] För det första tyder mycket på att nivån på överskottsmålet och skuldankaret inte är konsistent. [10] Detta eftersom räntorna är lägre än vad som antogs när det nya ramverket formulerades. tyder mycket på att de låga räntorna kommer att bestå för . Vidare har coronapandemin resulterat i en rekordhög arbetslöshet.