mot · H8021304 · 2020-10-02 00:00:00 — Den utbredda könsstympningen, som ligger på av alla flickor och kvinnor, leder till att det ofta är förenat med direkt livsfara att föda barn. Fertiliteten är fortsatt hög med ett genomsnitt av 6,2 barn per kvinna. Trenden är dock svagt nedåtgående . Abort är olagligt och tillåts endast när det föreligger hög risk för kvinnans liv. Preventivmedel är tillgängligt i den offentliga hälsosektorn men användning av moderna preventivmetoder är mycket begränsad. En klar majoritet av den somaliska befolkningen får sin försörjning genom arbete i den informella sektorn. Boskapsskötsel och fiske utgör huvudnäringar. av den somaliska befolkningen är , och av dessa är uppskattningsvis uppemot två tredjedelar undersysselsatta eller helt utan arbete. Arbetskraftsdeltagandet beräknas till , bland kvinnor . Brist på utbildning, i kombination med den besvärliga säkerhetssituationen och begränsade möjligheter att få tillgång till finansiella resurser och mark, har medfört att kvinnor ofta har lågavlönade arbeten i den informella sektorn. Barnarbete är utbrett. Barn och ungdomar arbetar vanligen med boskapsskötsel, jordbruk eller i hushåll från en tidig ålder. Barn arbetar också som gatuförsäljare. I finns det två fackliga centralorganisationer och det går att bedriva en viss facklig verksamhet. Landet har ratificerat totalt sex av åtta kärnkonventioner och det ses som en stor framgång för den fackliga organiseringen. Även om möjligheterna att bedriva facklig verksamhet har förbättrats något har också mord på fackligt aktiva förekommit. Förbindelserna mellan och är breda. är det tredje största mottagarlandet av svenskt bistånd. har ett omfattande utvecklings- och biståndssamarbete med och ett stort politiskt engagemang i att stödja freds- och statsbyggnadsprocesser i landet. bidrar även till de krishanteringsinsatser som EU genomför i regionen, bl.a. med fokus på att bekämpa sjöröveri och utbilda den somaliska nationella armén. Ett tiotal svenska myndigheter är aktiva i . Den stora somaliska diasporan i ökar ytterligare de starka mellanfolkliga banden mellan och . anser att i EU, FN och i andra internationella sammanhang bör verka för att ett långsiktigt arbete för en freds- och försoningsprocess ska påbörjas. FN:s resolutioner om kvinnor, fred och säkerhet måste få en framträdande roll i fredsansträngningarna. bör som enskilt land, såväl som inom EU och FN, betona vikten av att landets kvinnor inkluderas i freds- och försoningsarbetet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. När den relativt nybildade europeiska staten ville skaffa sig en koloni valde de att attackera Etiopiens kustområden. Det blev starten på den italienska kolonin , som efter blev ett brittiskt protektorat. 1962 införlivades i , vilket ledde till ett trettioårigt krig mellan den eritreanska nationella befrielserörelsen och . utropade sin självständighet från och fick sin självständighet erkänd . har utvecklats till en av världens hårdaste diktaturer. Landet styrs av som har suttit på presidentposten sedan självständigheten. har inte hållit några allmänna val under hans presidenttid och inga politiska partier förutom partiet som presidenten tillhör, Folkets front för demokrati och rättvisa, är tillåtna i landet. 1998 blossade konflikten mellan och upp igen, bara efter självständigheten. I området runt orten , vid gränsen mellan de två länderna, utbröt det strider mellan beväpnade styrkor från båda sidor. under stegrades konflikten till ett fullskaligt krig på flera fronter. I en offensiv intog etiopiska styrkor Badme. utförde en stor offensiv över gränsfloden , och längre österut på den mittersta fronten retirerade eritreanska styrkor inåt landet. Följden blev att stora delar av ockuperades av . Striderna pågick , med våldsamma sammandrabbningar mellan av relativt lugn. Båda sidor bombade städer långt inne i respektive grannland och tvångsutvisade tiotusentals invånare till motsatta sidan. Upp till 100 000 människor beräknas ha dödats. lyckades FN och få de båda länderna att skriva på ett fredsavtal som bl.a. fastslog att Badme tillhörde och att skulle betala skadestånd för invasionen. har dock vägrat återlämna de tidigare omstridda områdena. Det dröjde till innan , på initiativ av premiärminister , meddelade att landet nu var redo att fullt ut acceptera utslag. Ett nytt fredsavtal ingicks och konflikten förklarades vara över. 6.1 Mänskliga rättigheter och yttrandefrihet ekonomi har lidit svårt och de fortsatta militära satsningarna. Regeringarna i och återupptog diplomatiska förbindelser och handelsförbindelser efter den gemensamma fredsförklaringen men freden har inte bidragit vare sig till ökade rättigheter för den eritreanska befolkningen eller till neddragningar inom den militära budgeten. Många unga flyr landet för att undvika den obligatoriska värnplikten. Tvångsarbete är förbjudet, men den omfattande militärtjänstgöringen kan betraktas som en form av tvångsarbete då soldaterna ofta tvingas till arbete i statligt ägda bolag och den kan pågå utan någon tidsbegränsning. Människor hindras från att resa utomlands genom att de blir nekade tillstånd från regeringen eller p.g.a. upprepade gränsstängningar. Amnesty rapporterar om godtyckliga frihetsberövanden samt utomrättsliga avrättningar vid desertering från militärförband och vid flykt från landet. Polis och säkerhetsstyrkor attackerar och hotar rutinmässigt människor som arbetar för en demokratisering av landet. Även eritreaner som lyckats lämna landet förföljs och trakasseras i sina nya hemländer av regeringsanhängare. Enligt konstitutionen har alla individer rätt att samlas och demonstrera fredligt tillsammans. Alla medborgare har rätt att bilda föreningar för politiska, sociala, ekonomiska och kulturella ändamål. I praktiken är åtnjutandet av dessa rättigheter ytterst begränsat och demonstrationer tillåts inte. upplöstes en spontan folksamling med våld och regeringen bekräftade att två personer avled i samband med detta. En protestyttring , med i huvudsak muslimska deltagare, urartade i oroligheter och säkerhetsstyrkor sköt varningsskott. Konstitutionen föreskriver även yttrande- och pressfrihet. I realiteten är dock möjligheten att åtnjuta dessa rättigheter kraftigt inskränkt. Situationen i landet är mycket allvarlig i en internationell jämförelse. På Reportrar utan gränsers pressfrihetsindex 2019 placeras på 178:e plats av totalt 180 länder. Regeringen har låtit gripa journalister eller tvingat in dem i militärtjänst. är alla privata medier stoppade i landet. Tillgång till internet finns, men med temporära nedstängningar och bristande hastighet. I samband med självständighetsfirande blockerade regeringen tillgången till sociala medier och stängde även ned det lokala mobiltelefonnätet . Detta har även förekommit vid andra tillfällen. Förhållandena i de vanliga fängelserna är svåra. Det har rapporterats om misshandel, tortyr och dödsfall i såväl häkten som fängelser. Anhöriga får ofta endast informell information om var de häktade befinner sig. Det finns rapporter om att de kan bistå med mat, medicin och förnödenheter. Generellt är den internationella inblicken i fängelseförhållandena mycket begränsad, men representanter för FN:s högkommissarie för de mänskliga rättigheterna fick besöka fängelset . Några slutsatser kunde dock inte dras från detta enstaka besök. I fängelserna sitter hundratals samvetsfångar, journalister och före detta politiker utan åtal eller möjlighet att träffa vare sig en advokat eller någon familjemedlem. Vissa fångar har varit frihetsberövade utan rättegång. bör, som enskilt land samt inom EU och FN, verka för att alla politiska fångar i friges. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. öde är framför allt en mänsklig tragedi. En familjefar har av politiska skäl skilts från sin familj. Detta brott mot mänskliga rättigheter, mot anständighet och känsla för livets värde, kommer för alltid att prägla bilden av dem som grep honom. sitter fängslad utan rättegång. I skuggan av terrorattackerna i passade president på att sätta stopp för all kritik av det befriade landets ledning. Den oberoende pressen stängdes, politiker, statstjänstemän och minst elva journalister fängslades utan rättegång, bland dem . är den svensk som har suttit fängslad längst utan vare sig åtal eller dom. I ofattbara har den eritreanska regimen hållit honom fången. Han har inte fått träffa sin familj, ingen advokat och inte heller några svenska diplomater under hela . Trots att omfattande insatser gjorts är fortfarande fången. anser att det är dags att sammanställa de olika insatser som gjorts för och andra samvetsfångar för att kunna få kunskap om vilka arbetsmetoder som fungerar bäst. riskerar livet redan som det är, med tyst diplomati eller utan. är tiden för att ge hittillsvarande strategier ytterligare tid förbi. Den tysta diplomatin har uppenbarligen inte varit tillräcklig. och andra samvetsfångar förtjänar en prestigelös och fullständig analys av vad som gjorts och vad man valt att inte göra. Dessutom behövs all kunskap som går att få fram för att kunna hantera liknande fall. Regeringen bör därför tillsätta en med uppdrag att sammanställa de olika insatser som gjorts för . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Rättsväsendet är undermåligt och präglas av brist på transparens. Vid självständigheten från behöll större delen av befintlig etiopisk lagstiftning. Delar av denna har i efterhand omarbetats, men det juridiska regelverket är fortfarande ojämnt och bitvis ålderdomligt. antogs nya civil- och straffrättsliga lagar, men dessa tillämpas ännu inte systematiskt. Domstolsväsendet ska enligt konstitutionen vara oberoende från de andra statsmakterna men systemet är inte transparent och fungerar undermåligt som det i mångt och mycket kontrolleras av staten. Parallellt har ett system av specialdomstolar skapats med inriktning på brott som korruption och stöld. Systemet har emellertid kommit att fungera som ett sätt för regeringen att utdöma straff utan hänsyn till föreskrivna processregler. I specialdomstolarna agerar militärer utan juridisk bakgrund som domare. De kan åsidosätta domar som utdömts av allmänna (civila) domstolar, varför åtalade kan dömas två gånger. De åtalade får inte biträdas av försvarare och avgöranden från dessa domstolar kan inte överklagas. Eftersom ett stort antal eritreaner är inskrivna i försvarsmakten har också militärdomstolen stor betydelse. Den har rätt att döma i mål mot anställda inom militären, liksom i fall där anställda inom militären utsatts för brott. En fungerande rättsstat är en av grundpelarna i en demokrati. bör därför, som enskilt land, såväl som inom EU och FN, verka för att följer landets konstitution på alla nivåer av rättsväsendet samt avskaffar specialdomstolarna, vars verksamhet strider mot de mänskliga rättigheterna. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Enligt FN:s flyktingkommissarie () befann sig 2018 över 550 000, uppskattningsvis av befolkningen, på flykt från landet. UNHCR har uppskattat att mellan 3 000 och 5 000 personer lämnat och tagit sig över gränsen till och . Enligt FN i fortsätter många eritreaner att fly landet även efter fredsavtalet. FN uppger att antalet eritreaner som anlänt till ökat och uppgick till ca 7 000 . av dessa är unga män; många är ensamkommande barn. Det förekommer rapporter om flera fall där gränspolisen ska ha dödat personer som flytt över gränsen. Det finns många rapporter om att eritreaner på flykt till och fallit offer för människosmugglare och många eritreanska flyktingar i bl.a. , , och befinner sig i utsatta situationer. Det finns tusentals eritreanska flyktingar i flyktinglägren i norra . 6.5 Situationen för kvinnor och barn Diskriminering p.g.a. kön är förbjudet. Emellertid har kvinnor lägre social status än män, sämre tillgång till rättsväsendet och sämre tillgång till kvalificerade arbeten. Könsstympning är förbjudet men förekommer fortsatt, särskilt på landsbygden. En statlig kampanj för att utrota könsstympning pågår, med positivt resultat i delar av , särskilt i städer. I låglandet praktiseras den mest allvarliga formen och där har kampanjen ännu inte haft samma effekt. Våldtäkt är olagligt och kan ge upp till fängelse. Det finns ingen tillförlitlig information om förekomsten av våldtäkt, men det föreligger åtskilliga rapporter om våldtäkter mot kvinnor i lägren för militärtjänst eller vid civil samhällstjänst. Kvinnor ska liksom män stå till förfogande för militärtjänst. Det förekommer också att förövare uppmanats av myndigheter eller den drabbade familjen att gifta sig med offret, som en lösning på brottet. Våldtäkt inom äktenskapet är endast straffbart om paret är samboende och planerar att fortsatt leva åtskilt. Våld mot kvinnor uppges vara vanligt förekommande. Våld i hemmet är kriminaliserat men lagförs sällan. Regeringen har offentligt uttalat sig mot våld mot kvinnor i hemmet. Myndigheterna tillhandahåller preventivmedel och ger lika tillgång för män och kvinnor till behandling av sexuellt överförbara sjukdomar, inklusive hiv. Det är enligt eritreansk lag olagligt att utföra aborter. Undantag som stipuleras i brottsbalk är om graviditet uppstått i samband med våldtäkt eller incest, om kvinnan är omyndig, dvs. under , eller om graviditeten riskerar kvinnans hälsa. Abort får endast utföras av legitimerad läkare och endast med kvinnans samtycke. Det finns inga uppgifter om i vilken utsträckning olagliga aborter är vanligt förekommande i landet. Det finns lagar som kriminaliserar barnprostitution, barnpornografi och annat sexuellt utnyttjande av barn. Sexuellt våld mot barn anses inte vanligt förekommande. Regeringen sörjer i allmänhet väl för flyktingbarn. Så kallade gatubarn är relativt sällsynta. Minimiåldern för militärtjänst är och rekryter som befinns vara yngre skickas hem. Enligt den eritreanska straffrätten är eritreanska barn straffmyndiga . Arbetslösheten i är mycket hög men exakta siffror saknas. av landets befolkning lever i självhushåll på landsbygden och påverkas väldigt negativt av den ständigt återkommande torkan. Landet har rika mineraltillgångar och flera utländska gruvbolag har börjat prospektera för brytning av guld, koppar och zink. Kriget mot har lett till att landets ekonomi är körd i botten. Även om fackliga fri- och rättigheter finns inskrivna i lag respekteras de inte i praktiken. måste godkänna en fackförening och den processen är både byråkratisk och godtycklig. Polis, militär och vissa statstjänstemän tillåts inte att organisera sig fackligt. har ratificerat sju av de åtta kärnkonventionerna, men de har inte ratificerat konventionen mot de värsta formerna av barnarbete och efterlevnaden av samtliga konventioner är mycket bristfällig. bedriver inget bilateralt utvecklingssamarbete med . ger humanitärt stöd till regionen genom FN. bidrar även till EU:s gemensamma utvecklingssamarbete med . bör som enskilt land, såväl som inom EU och FN, understödja en demokratisk utveckling, förstärka respekten för mänskliga rättigheter och medverka till uppkomsten av ett rättssamhälle i . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. är det minsta landet på och är beläget där möter . Landet hette tidigare Franska Somaliland och var sista koloni på kontinenten. Landet blev självständigt och är nu den fjärde internationellt erkända statsbildningen på . Till ytan är det bara lite större än och befolkningen är på knappt en miljon invånare. Landet domineras av två folkgrupper, i söder den somaliska klanen och i norr Afar som också finns i och . efter självständigheten blev landet en enpartistat med det av issafolket dominerade för framsteg (RPP) som enda tillåtna parti. Flerpartisystem återinfördes efter påtryckningar från . ledde spänningar mellan folkgrupperna issa och afar till inbördeskrig men 1994 ingicks ett fredsavtal. styrs landet av president från RPP som fortsatt att vara det dominerande partiet även efter att flerpartisystemet införts. består till största delen av öken och saknar nästan helt naturtillgångar och odlingsbar mark. Landet är starkt beroende av bistånd. Inkomsterna från hamnen i huvudstaden, med samma namn som landet, är bland de viktigaste för landets ekonomi. Hamnen är ett nav för framför allt export. Från hamnen färdas de etiopiska varorna på en kinesiskfinansierad järnväg mellan hamnen i och huvudstad . Det är inte bara handel och affärsverksamhet som lockas till p.g.a. det strategiska läget. Ingen annanstans finns det så hög militär närvaro från andra länder som här. , , , och har nämligen militärbaser i landet. Detta bidrar inte bara till en ökad spänning mellan de militära stormakterna utan även till en militarisering av och i förlängningen hela kontinenten. Den tidigare kolonialmakten har fortfarande en omfattande militär närvaro med flera militärbaser, bl.a. en flygbas nära flygplatsen i huvudstaden samt en bas som tillhör främlingslegionen. På de franska baserna finns det även tyska och spanska trupper stationerade. Under det internationella ”kriget mot terrorismen”, som inleddes efter terrordåden i 2001, ökade strategiska betydelse markant. upprättade 2002 en egen militärbas i för att lättare nå länder på kontinenten som misstänkte var tillhåll för terrorgrupper. upprättades ytterligare en amerikansk bas, vid flygfältet utanför Obock, dit man på begäran flyttade drönarverksamheten. Enligt en rapport från var ett av de länder där under kriget mot terrorismen hade hemliga fängelser där misstänkta terrorister utsattes för tortyr och andra övergrepp. invigde kineserna sin första militärbas utomlands. Officiellt valde de för att bekämpa pirater utanför grannlandet och stödja humanitära räddningsaktioner i , men militärbasen ligger även strategiskt för landets livsviktiga handel över , och . Olja från och mineraler från skeppas till via dessa farleder liksom handeln med alla tänkbara varor till och från de arabiska, afrikanska och europeiska marknaderna. EU inledde 2008 militäroperationen , med bas i , för att skydda fartyg utanför från pirater. deltog i operationen under två perioder 2009 och 2010. blev bas för EU:s mission mot piratverksamhet (Eunavfor). 7.1 Mänskliga rättigheter och yttrandefrihet En stor del av makten är samlad hos president personligen, och med auktoritära medel begränsas oppositionspartiernas möjligheter att verka i landet. Mötes- och föreningsfriheten är inskränkt och den inflytelserika säkerhetstjänsten trakasserar oppositionen. Enligt organisationen förekommer korruption i stor utsträckning i det djiboutiska samhället. I sitt index över korruption i världen placerade organisationen bland de länder som tillhör den tredjedel där mest korruption förekommer. Regeringen har upprepade gånger kritiserats för brott mot de mänskliga rättigheterna. Det förekommer att polis och militär agerar med brutalitet och att människor grips på godtyckliga grunder. Personer som kritiserar president eller hans partiallians UMP trakasseras rutinmässigt och riskerar att gripas. Förhållandena i de överfulla fängelserna är hårda. Tortyr är förbjudet men det har kommit rapporter om att fångar torterats och misshandlats. Dödsstraffet avskaffades 1995. Trots att press- och yttrandefriheten garanteras i författningen har myndigheterna genomfört en rad ingripanden mot mediernas verksamhet. Exempelvis har tidningar fått sina utgivningstillstånd indragna, och regimkritiska journalister har fängslats eller trakasserats av myndigheterna. är medieutbudet i nästan helt kontrollerat av staten och används av regimen för propaganda. Det finns inga privatägda eller oberoende medier kvar i landet. Det fåtal oppositionella medier som finns verkar från utlandet samt via internet. I Reportrar utan gränsers index över pressfriheten i världen placerades på 176:e plats av 180 länder, en försämring med nio placeringar jämfört med . Bara , , och rankas lägre. 7.2 Situationen för kvinnor för Fred och Frihet (IKFF) publicerade rapporten and Sexual Violence in . I rapporten beskrevs hur den höga närvaron av soldater och annan personal från privata militär- och säkerhetsföretag ökade förekomsten av sexköp och sexuell exploatering i landet. Prostitution är förbjuden men förekommer ändå, mycket beroende på de utländska militärbaserna. är även ett land där många flyktingar från bl.a. grannländerna och fastnar när de försöker ta sig till . Risken för dem att utsättas för trafficking, slaveri och sexuellt våld i flyktinglägren är överhängande. Kvinnorna har det i allmänhet bättre i än i många av grannländerna, men könsdiskriminering förekommer inom exempelvis utbildningsväsende och arvsrätt. Kvinnor utsätts ofta för våld och nästan alla flickor könsstympas trots att det är förbjudet i lag. Tillgången till hälso- och sjukvård är mycket begränsad och många kvinnor dör i samband med förlossningar. Barnaga och barnarbete är förbjudet men är ändå vanligt förekommande. Politiken är mansdominerad men en fjärdedel av platserna i nationalförsamlingen är reserverade för kvinnor. 2008 lagstadgade regeringen att kvinnor ska inneha av chefsposterna inom den offentliga sektorn. Arbetslösheten i landet ligger mellan och för ungdomar är arbetslösheten uppåt . Trots att den djiboutiska regeringen tjänar på att hyra ut mark till andra länders militärbaser lever majoriteten av befolkningen i fattigdom. Ungefär en femtedel av arbetskraften är fackligt organiserad men fackföreningsmedlemmar utsätts regelmässigt för kränkningar och trakasserier av den djiboutiska statsapparaten. Trots att om diskriminering i arbetslivet och mot barnarbete har godkänts är en av de mest repressiva regimerna i . Världsfacket International Trade Union Confederation (ITUC) har protesterat mot förföljelserna av fackligt aktiva. Även massarresteringar av strejkande järnvägsarbetare och hamnarbetare har förekommit. Att värna de mänskliga rättigheterna och den demokratiska utvecklingen ska vara grunden för det svenska utvecklingssamarbetet med . För är det även viktigt att uppmärksamma vilka konsekvenser den höga utländska militära närvaron i landet får för militariseringen av den övriga kontinenten. bör därför som enskilt land, såväl som inom EU, verka för minskad militarisering av . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna.