mot · H8022996 · 2020-10-06 00:00:00 — En funktionshinderspolitik att lita på ställer sig bakom det som anförs i motionen om uppföljning av som lag och dess implementering på samhällets stöd för barn med funktionsnedsättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att samtliga grundläggande behov ska vara assistansgrundande i sin helhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att staten ska vara ensam huvudman för den personliga assistansen och att den nya lagen ska vara på plats före valet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att barn och att personer med psykisk funktionsnedsättning ska ha fortsatt rätt till assistansersättningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om makeansvaret och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda förutsättningarna för att inkludera utövande av föräldraskap i de grundläggande behoven och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utvärdera åldersgränsen för assistansersättningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om omprövning av behovet av assistans och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en utredning av en långsiktigt hållbar indexeringsbaserad finansieringsmodell för timschablonen för assistansersättningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att höja timschablonen för assistansersättningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av samhällsekonomiska konsekvenser av beviljande eller nekande av personlig assistans och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förstärka det myndighetsgemensamma arbetet med att bekämpa organiserad brottslighet kopplad till assistansersättningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av sekretesslagstiftning i syfte att stärka den myndighetsövergripande kontrollverksamheten i arbetet med att bekämpa den organiserade brottsligheten och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta regler kring arbetskraftsinvandring och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om karenstid vid indragen tillståndsplikt på grund av oseriös assistansverksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör utredas huruvida även assistansanordnare ska omfattas av de av regeringen avsatta medlen för merkostnadsersättningen för covid-19-relaterade kostnader och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en fast myndighetskontakt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om riktlinjer baserade på befintlig forskning och kunskap kring bemötande av personer med funktionsnedsättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell uppföljning av det förebyggande arbetet och åtgärder när en person med funktionsnedsättning är våldsutsatt, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om nationella mål för myndigheters beredskap vid krissituationer för personer med Downs syndrom och intellektuell funktionsnedsättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om nationell sammanställning av godkända hjälpmedel och medicintekniska produkter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om nationellt ramverk för patientavgifter kopplade till hjälpmedel och medicintekniska produkter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökad valfrihet av hjälpmedel och medicintekniska produkter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om koordinatorer som stöd till anhöriga och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om daglig verksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om försöksverksamhet kring förenklad biståndsbedömning inom LSS-insatsen ledsagning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kartläggning av tillgängligheten av ledarhundar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om handlingsplan för fysisk aktivitet efter rehabilitering och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om specialanpassad idrottsutrustning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda förutsättningarna för att inkludera utövande av arbete i de grundläggande behoven och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda hur det kan förenklas för små och medelstora företag att anställa personer med funktionsnedsättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta hänsyn till behoven hos personer med funktionsnedsättning i utvecklingen av samhällets digitalisering och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att habiliteringsersättningen även ska omfatta personer som har daglig verksamhet enligt beslut från socialtjänstlagen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om övergångsregler som tryggar den enskilde när en ersättningsform byter utformning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda bilstödet angående specialanpassade bilbarnstolar och tillkännager detta för regeringen. Den kristdemokratiska politiken är förankrad i en människosyn som utgår från människans okränkbara värde och att alla människor är olika. Utifrån sina egna villkor ska alla ha rätt till full delaktighet i samhället. Målet för funktionshinderspolitiken är att personer med funktionsnedsättning ska ha likvärdiga levnadsförhållanden med resten av befolkningen. Politiken ska fokusera på att förbättra tillgänglighet, utbildningsmöjligheter och förankring på arbetsmarknaden. vill ha ett samhälle som ser, bejakar och inkluderar alla människor. Därför måste även kunskapen om dolda funktionsnedsättningar öka och situationen för personer med neuropsykiatrisk eller intellektuell funktionsnedsättning stärkas. LSS-reformen (lagen om stöd och service för vissa funktionshindrade), som infördes av den dåvarande borgerliga regeringen, är en rättighetslag som ska värnas och utvecklas. Då det gått reformen infördes och samhället har utvecklats behövs en översyn för att kunna stå upp för de grundläggande värden som utrycks i förarbetet till lagen. Flera insatser har gjorts för att stärka rätten för personer med funktionsnedsättning. samlades diskrimineringslagstiftningen i en gemensam lag och funktionsnedsättning är en av sju straffbara diskrimineringsgrunder. Vi kristdemokrater har länge krävt att bristande tillgänglighet ska inkluderas i diskrimineringslagen och infördes det. Därtill beslutade Alliansregeringen efter godkännande att skulle ratificera FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. anslöt sig dessutom till ett frivilligt protokoll till konventionen som innebär att den som upplever sina rättigheter kränkta kan klaga till en övervakningskommitté. Från gäller konventionen för del. Konventionen är en av de centrala om mänskliga rättigheter. Den skapar inte i sig några nya rättigheter utan tydliggör mänskliga rättigheter i relation till personer med funktionsnedsättning. Dess syfte är att säkerställa att personer med funktionsnedsättning kan åtnjuta sina mänskliga rättigheter. ser mycket allvarligt på att assistansersättningen i vissa delar utnyttjas på ett felaktigt och brottsligt sätt som en del i grov organiserad kriminalitet. I den myndighetsgemensamma lägesbilden gällande organiserad brottslighet 2019 konstateras att brottsligheten mot assistansersättningen fortsätter och myndigheterna beskriver att problematiken kvarstår. Att bekämpa denna brottslighet är viktigt av flera skäl. Kriminaliteten är djupt allvarlig och hotar grunden för våra gemensamma välfärdssystem, som det är en del i att göda grov organiserad brottslighet. Varje skattekrona ska gå till vad det är avsett för. Om inte den grova brottsligheten trycks tillbaka med kraft och luckorna täpps till, riskerar också tilltron till välfärdssamhället och i det här fallet assistansersättningen att hotas. I slutändan är det de allra mest utsatta som drabbas när skattemedel som var avsedda för dem hamnar som brottsvinster i de organiserade nätverkens smutsiga fickor. Det kan vi inte acceptera. Även om mycket har förbättrats för personer med funktionsnedsättning om man ser till ett längre tidsperspektiv ser dessvärre brister inom flera områden inom funktionshinderpolitiken som behöver åtgärdas. Våra förslag för att skapa en värdig och medmänsklig funktionshinderpolitik beskrivs nedan. Alla – även personer med funktionsnedsättning och deras familjer - ska kunna lita på . Det handlar om mänskliga rättigheter. blev svensk lag. Det finns flera delar av konventionen som har direkt beröring för barn med funktionsnedsättning. Det handlar om artikel 23: Barn med funktionsnedsättning har rätt till ett fullvärdigt och anständigt liv samt hjälp att aktivt delta i samhället; artikel 2: Alla barn är lika mycket värda och har samma rättigheter. Ingen får diskrimineras: artikel 3: Vid alla beslut som rör barn ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa; artikel 6: Barn har rätt till liv, överlevnad och utveckling; artikel 19: Barn ska skyddas mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller försumlig behandling, misshandel eller utnyttjande, inklusive sexuella övergrepp och artikel 28: Barn har rätt till utbildning. ska vara obligatorisk, kostnadsfri och tillgänglig för alla. anser att det är angeläget att Myndighet för delaktighet följer implementeringen av bankonventionen som lag för att säkerställa att även rättigheterna för barn med funktionsnedsättning och barn till föräldrar med funktionsnedsättning stärks i enlighet med lagen intentioner. Återupprätta intentionen med LSS Intentionen med LSS är att personer med funktionsnedsättning ska kunna leva ett liv som andra. För att få insatser utifrån lagen ska den sökande omfattas av lagens tre så kallade personkretsar: Personer med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd. Personer med betydande och varaktigt begåvningsmässigt funktionshinder efter hjärnskada i vuxen ålder orsakad av yttre våld eller kroppslig sjukdom. Personer med andra varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder som uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora och orsakar betydande svårigheter i det dagliga livet och därmed ett omfattande behov av stöd eller service. Det finns tio olika LSS-insatser med det gemensamt att de ska anpassas till mottagarens individuella behov och garantera dennes goda levnadsvillkor. Insatserna ska därtill främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet. De tio insatserna som ska säkerställa att en person med funktionsnedsättning ska kunna leva ett liv som andra är: rådgivning och annat personligt stöd, personlig assistans; ledsagarservice; kontaktperson; avlösarservice i hemmet: korttidsvistelse utanför det egna hemmet; korttidstillsyn för skolungdom ; boende i familjehem eller i bostad med särskild service för barn eller ungdom; bostad med särskild service för vuxna eller annan särskilt anpassad bostad och daglig verksamhet. Dessvärre tvingas många personer med omfattande funktionsnedsättning och deras anhöriga att föra en kamp mot myndigheter för att få ta del av stöd som är nödvändigt för att klara sin vardag. ser en utveckling där LSS har blivit en lag där det krävs att man bor i rätt kommun och har rätt omgivning som orkar ställa upp, ställa krav och överklaga myndighetsbeslut för att en person med funktionsnedsättning ska få det stöd som behövs för att leva ett liv som andra. Detta trots att LSS är en rättighetslagstiftning. Denna utveckling är djupt oroande. Vi kristdemokrater ser också med stor oro på , Insatser och stöd till personer med funktionsnedsättning, som visar att barn som förlorat och statlig personlig assistans i allt större utsträckning hamnar på barnboende (tidigare kallat institution). 2017 var det 40 barn som (så kallat nybeviljande) fick beslut om en plats på en institution som hade förlorat sin assistans. Året innan var det 15 barn. Att tvingas till barnboende på grund av indragen assistans är en oacceptabel utveckling. Alla barn har rätt att växa upp och leva tillsammans med sin familj. Samhället måste göra sitt yttersta för att tillsäkra det stöd och den avlastning som behövs för att barnet, syskon och föräldrar ska må bra som familj. I sammanhanget är det även värt att påminna om skyldighet enligt om att inte begränsa eller försvaga redan givna rättigheter. Vi måste motverka de nedskärningar som pågår inom inte bara assistansen utan inom flera LSS-insatser som exempelvis tillgång till kontaktperson, ledsagarservice eller avlösarservice. Det är avgörande främst ur det medmänskliga perspektivet då de olika LSS-insatserna på olika sätt ökar livskvaliteten för de berörda personerna och deras anhöriga. Men också för att det är positivt ur ett samhällsekonomiskt perspektiv då investering i LSS kan generera gynnsamma effekter inom andra områden som minskade kostnader för hälso- och sjukvård, rehabilitering, psykisk ohälsa och sjukskrivingar. Den personliga assistansen inom LSS skapade, när lagen instiftades, världsunika förutsättningar för personer med funktionsnedsättning till självbestämmande i sitt eget liv samt till att delta och bidra i samhället utifrån sina egna unika förutsättningar. De senaste årens inskränkningar i rätten till personlig assistans har skapat mycket sämre förutsättningar och en stor oro hos en stor andel av personer med funktionsnedsättning och deras familjer. har därför lagt stort fokus och engagemang på ett konstruktivt arbete i syfte att driva på regeringen för att återupprätta rätten till assistansersättning. Huvudmannaskapet för personlig assistans är delat mellan stat och kommun. Assistansersättning från (staten) beviljas endast om de grundläggande hjälpbehoven (andning, personlig hygien, måltider, att klä av och på sig, kommunikation och annan hjälp som förutsätter ingående kunskap) uppgår . Vid grundläggande behov är den personliga assistansen kommunens ansvar. Från tillkomsten av LSS , ökade antalet personer som beviljats assistansersättning upptill omkring 16 000 mottagare . Men 2016 började antalet minska. var antalet personer med statlig assistansersättning cirka 13 900 personer. I regeringens budgetproposition presenterar regeringen en prognos om att antalet personer med assistansersättning beräknas minska med ytterligare 300 personer . Trendbrottet i utveckling av antalet assistansberättigade skedde efter finansministern (S) uttalade i media om att det krävdes besparingar inom assistansen och sjukförsäkringen för att klara flyktingkrisen. därefter kom S/MP-regeringens regleringsbrev till med direktivet att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen. Konsekvenserna av direktivet har varit förödande eftersom myndigheten började tolka gamla domar ifrån () mycket mer restriktivt . Att rättspraxisen har skärpts är otvetydigt. [1] konstaterar ”Att tvåårsomprövningarna togs bort har också lett till att vissa assistansmottagare har kvar sin ersättning, trots att de med största sannolikhet inte hade haft rätt till assistansersättning om de ansökt .” Rättspraxis har bland annat förskjutits så att endast den del av det grundläggande behovet som anses vara av mycket personlig eller integritetskänslig karaktär anses vara assistansgrundande. Detta medför i praktiken att den tid det tar att ta av och på kläderna närmast kroppen som räknas som grundläggande behov. Att ta på en ytterjacka även om det är utomhus räknas inte. Bara den tid som är beröring av naken hud under ett toalettbesök räknas. Inte det faktiskt tar att utföra ett behov. Detta är bara några få exempel på hur livet styckas upp i små delar. Situationen är orimlig och akut. Människors liv och familjer trasas sönder när de inte får den assistans de behöver för att klara sin vardag. I regleringsbrev gav regeringen myndigheten i uppdrag att analysera och beskriva orsakerna till att antalet personer som beviljats ersättningen minskar samt till att ersättningen upphör. En av slutsatserna i rapporten[2] är att antalet assistansmottagare minskade när det grundläggande behovet personlig hygien avgränsades till att hålla sig ren och liknande. Det som inte omfattas av rapporten är att uppdaterade sin vägledning[3] av vad som ska omfattas av det grundläggande behovet personlig hygien med anledning av en dom i [4]. Myndigheten införde då en ännu striktare bedömning angående vad som räknas som det grundläggande behovet personlig hygien. Vägledning slår fast att det endast är hjälp som syftar till att hålla kroppen ren från smuts och andra ohälsosamma ämnen som kan godtas. Och bara de delar av dessa behov som är av mycket privat eller integritetskänslig karaktär. Detta medför att det grundläggande behovet personlig hygien inte längre omfattas av exempelvis att använda deodorant, raka benen eller armhålorna, smörja in kroppen med hudkräm efter duschen, fila naglarna, trimma skägget, sminka sig och att använda balsam samt reda ut och torka håret. anser att det är ovärdigt att personer med funktionsnedsättning fråntas rätten att få assistans för det som de flesta skulle räkna till våra dagliga hygienrutiner. När människor fråntas rätten till stöd för det mest grundläggande som att exempelvis förebygga svettlukt under armarna eller att fixa håret undermineras både självkänslan och självförtroendet. Det är inte acceptabelt. Samtliga grundläggande behov ska var assistansgrundande i sin helhet blev det en lagfäst rättighet att få stöd med andning och sondmatning. Det är ofattbart att nedskärningarna inom assistansen har gått så långt att det har krävts en lagändring för något så självklart. Men lagändringen var livsviktig och efterlängtad och något har kämpat för . är det ingen hemlighet att är mycket kritiska till att lagstiftningsprocessen har varit alldeles för långsam och krokig. Efter påtryckning från vårt parti, bland annat genom flertalet interpellationsdebatter i , och funktionshinderrörelsens starka opinionsarbete har S/MP-regeringen och samarbetspartierna och Liberalerna tvingats backa och dra tillbaka bristande lagförslag. Lagförslag som riskerade att förvärra situationen för alla människor med assistansbehov för andra grundläggande behov än just andning och sondmatning. Många människor har farit illa medans januaripartierna har provat sig fram mellan olika lagtekniska lösningar. För att återupprätta rätten till assistans krävs det mer än att ”bara” rädda andning och sondmatning. Dessvärre prioriterar januariöverenskommelsen mellan S/MP-regeringen och deras samarbetspartier C och L inte personer med funktionsnedsättning och deras rätt att leva ett liv som andra tillräckligt högt. Att säkerställa att samtliga grundläggande behov ska anses vara av integritetsnära karaktär i sin helhet är avgörande. Det saknas i avtalet och samtliga januaripartier röstade nej till förslag angående detta i . Vi vidhåller att en lagändring är nödvändig och föreslår att det ges ett tilläggsdirektiv till pågående utredning ”Stärkt rätt till personlig assistans för stöd vid egenvård, vid tillsyn samt för barn”. Tilläggsdirektivet ska syfta till att samtliga grundläggande behov ska vara assistansgrundande i sin helhet. Därtill avsätter resurser inom utgiftsområde 9 i syfte att finansiera en rättssäker tillämpning av LSS till följd av lagförtydligandet. Vi bedömer att sådana lagstiftningsförändringar kan vara på plats . Den exakta kostnadsökningen är dock svår att uppskatta och ytterligare medel kan behövas. Statligt huvudmannaskap för assistansersättningen Som nämnt ovan är huvudmannaskapet för personlig assistans delat mellan stat och kommun. Assistansersättning från (staten) beviljas endast om de grundläggande hjälpbehoven (andning, personlig hygien, måltider, att klä av och på sig, kommunikation och annan hjälp som förutsätter ingående kunskap) uppgår . Vid grundläggande behov är den personliga assistansen kommunens ansvar. Den delade ansvarsfördelningen har inneburit flera olika problem. Kommunen och staten har i vissa fall gjort helt olika bedömningar när det gäller en persons rätt till personlig assistans respektive assistansersättning. Bedömningarna är därmed rättsosäkra. Därtill har de senare årens striktare rättspraxis medfört att allt färre personer kvalificeras för den statliga assistansersättningen. Fler har därmed blivit hänvisade till assistans. När ansvaret för assistansen ligger på kommunerna kan det även bli konflikt mellan individuella rättigheter och kommunalt självstyre. Det är en risk för att kommunens budget och inte personens behov som avgör vilken omfattning stödet får. måste också en person som har assistans via en kommun få rätten till insatsen bedömd på nytt om personen vill flytta till en annan kommun. Beslutet från den nya kommunen kan ha en helt annan omfattning eller till och med vara ett avslag trots att personen har haft assistans under stor del av sitt liv. Den risken är det många som inte vågar ta. En ungdom kan kanske inte flytta hemifrån. En annan tvingas tacka nej till arbete eller studier på annan ort. Den kommunala assistansen har skapat en inlåsningseffekt – en kommunarrest. Dagens system med ett kommunalt delansvar för assistansen begränsar därmed friheten och valfriheten för personer med funktionsnedsättning. Något som strider mot intentionen i LSS. Med staten som ensam huvudman skulle assistansersättningen var tydligt kopplad till personen och dess behov istället för till folkbokföringsadressen. Därtill skulle förutsättningarna för likvärdiga och rättssäkra bedömningar i hela landet öka. anser därför att staten borde ha ett ensamt huvudansvar för den personliga assistansen. presenterades utredningen av insatser enligt LSS och assistansersättningen (SOU 2018:88). I utredningen föreslås bland annat att staten ska ta över hela ansvaret för insatsen personlig assistans i syfte att skapa trygghet och förutsägbarhet för både dem som har behov av stöd och för de kommunala huvudmännen och privata aktörer som anordnar personlig assistans. En brist i är dock att utredningens förslag leder till fortsatt delat ansvarstagande. Utredningen föreslår att barn och personer med psykisk funktionsnedsättning skulle förlora rätten till statlig assistansersättning. Det är därför glädjande att dessa förslag är undantagna från den remissprocess som påbörjades för den aktuella utredningen. Frågan om huvudmannaskapet är angelägen. Tillsammans med och har därför lämnat in ett utskottsinitiativ i där vi föreslår att regeringen skyndsamt ska påbörja en utredning där målsättningen är ett statligt helhetsansvar för den personliga assistansen. Initiativet klargör att vi vill att förslaget skall ligga på bord så att den nya lagen kan implementeras före mandatperiodens slut. Initiativ bereds förnärvarande i socialutskottet. Om initiativet stöds av en majoritet i utskottet kan ett tillkännagivande riktas till regeringen.