mot · H8023274 · 2020-10-06 00:00:00 — Särskilt viktigt är att informationen når ut i många olika kanaler och i de sammanhang där barn och unga själva befinner sig i vardagen. Informationen ska vara lättbegriplig och på barnens och de ungas egen nivå och finnas på ett flertal olika språk. Det finns också mer att göra för att nå ut via sociala medier samt genom samarbete med civilsamhället. Skolan och elevhälsan har en nyckelroll. Särskilda informationssatsningar ska ges genom skolan och ska nå ut till elever i alla stadier, från lägsta årskurser till gymnasiet. Frågor som rör barns utsatthet och hur den svenska lagstiftningen skyddar barn och unga samt tydlig information om hur barns rättigheter är utformade och vart barn och unga kan vända sig när de är utsatta ska integreras i den ordinarie undervisningen. Frågan om förbättrad information via skolan ska utredas. Liberalerna anser också att skolhälsovården rutinmässigt ska ställa frågor om våld vid de hälsobesök som varje elev ska erbjudas minst . Tydliga riktlinjer om detta bör utredas. Även bostadsbolagen kan göra mycket. Flera bostadsbolag är engagerade i insatser mot våld i nära relationer genom att sätta upp anslag i sina fastigheter om vad man kan göra som granne och medmänniska, och vart man som offer kan vända sig. Motsvarande information bör även spridas gällande hedersrelaterat våld och förtryck. Det behövs likaså mer förebyggande arbete direkt riktat till vårdnadshavare. Familjer där hedersnormer är rådande kan vara nyanlända men kan också ha bott i , och därför är det viktigt att tydlig information om barnets rättigheter och gällande lagar når ut brett till föräldragrupper. Det förebyggande och informerande arbetet ska finnas från dag ett, från mottagandefasen hos , vidare via samhällsinformationen till nyanlända och så vidare. Föräldrar som vill frigöra sina barn från en hederskultur kan löpa risk att utsättas för hårda påtryckningar från sin släkt eller sin klan. Därför är det viktigt att det erbjuds stöd till vårdnadshavare som vill bryta sig loss från en struktur präglad av hedersnormer. men också de frivilligorganisationer som arbetar mot hedersrelaterat våld och förtryck kan här göra ovärderliga insatser. Formerna för förbättrad förebyggande information och förbättrat stöd till vårdnadshavare behöver därför utredas. Utveckla förskolans arbete mot hedersrelaterat förtryck Tidiga insatser på förskolan är viktigt i syfte att förebygga stereotypa könsroller likväl som att motverka hedersrelaterat våld och förtryck och därmed skapa ökade förutsättningar för jämställdhet för alla. Ett jämställdhetsarbete som inkluderar frågor som rör hedersrelaterat våld och förtryck ska därför genomsyra all förskoleverksamhet. Ett aktivt arbete på förskolan är även avgörande för att tidigt identifiera de barn som far illa och om möjligt vidta aktiva åtgärder för att förändra likväl som i de fall det krävs att ge barnet skydd och stöd. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder för att utveckla utbildningar och stödmaterial med inriktning på förskolan. Ett viktigt sätt att förebygga och upptäcka unga som utsätts för våld i hemmet, inte minst hedersrelaterat våld och förtryck, är genom kontakt med elevhälsan. Det ska vara obligatoriskt att barn erbjuds samtal med skolkuratorn förutom den hälsoundersökning som ges av skolsköterska. Skolhälsovården har en viktig roll att upptäcka utsatthet hos barn. kan en elev under inte vända sig till sin skolkurator för en längre samtalsserie utan att vårdnadshavare ger sitt samtycke. Lagstiftningen måste möjliggöra sådana samtal utan samtycke från vårdnadshavare. Nationell satsning på hembesöksprogram Staten bör lära av och nationellt sprida det initiativ från vad gäller hembesöksprogram i utsatta områden som bygger på att BVC gör hembesök hos nyblivna förstagångsföräldrar tillsammans med familjebehandlare från . Forskning både i och internationellt visar att denna typ av program har långsiktigt förebyggande effekt för ett flertal former av social problematik samt uppmärksammar riskfamiljer. Detta bidrar även till att förändra den bild som finns av att är en myndighet som hos alltför många snarare upplevs som hotfull istället för stödjande. Genom tidiga hembesök och uppföljande insatser får såväl barn som vårdnadshavare bättre förutsättningar till delaktighet och jämställda livsvillkor. Det är utsiktslöst att försöka bryta den hedersrelaterade maktutövningen enbart genom myndighetsåtgärder från skola, socialtjänst, polis m.m. För att nå framgång är det avgörande att hämta stöd i den kraft som finns i människors eget engagemang. Människor som tar ställning och som engagerar sig för att bryta hedersförtrycket där de bor och verkar måste ha samhällets fulla stöd och uppbackning. Medmänniskors ideella engagemang genom civilsamhället har stor betydelse på två sätt. För det första finns det många som inriktar sin kraft direkt på arbetet mot alla former av hedersrelaterat våld och förtryck. Det finns ett växande civilsamhälle av människor som själva upplevt följderna av hederstänkande och som vill bidra till att bryta hedersstrukturer och ge stöd till utsatta. De organisationer som arbetar med hedersfrågor måste få ökat stöd. Vi vill också se mer stöd till den feministrörelse som vuxit fram i utsatta områden och som bidrar till att bryta moralpolisernas makt i vardagen. För det andra har det civila samhället en mycket stor betydelse för att skapa andningshål i vardagen för den som lever i en hederskontext. Detta gäller generellt, men särskilt för barn och unga. När unga möts i en idrottsklubb, en scoutkår, en musikverksamhet eller något annat föreningssammanhang får de chans att hitta en och därmed växa som människor. Familjer som utövar hedersrelaterad kontroll över sina barns liv vill ofta isolera dem från impulser från det omgivande samhället. Barnens frihet begränsas också genom att de förbjuds att delta i organiserade fritidsaktiviteter med andra barn. Därför är det mycket viktigt att i barn- och ungdomsverksamheten göra särskilda satsningar på att nå ut till flickor och pojkar från miljöer präglade av hederstänkande. För att föreningslivet ska fungera just som andningshål är det också viktigt att föreningar får möjlighet till kompetensutveckling och stöd i hur de ska kunna nå ut till barn och unga som inte får möjlighet att delta i föreningsliv. Det är även viktigt att informera om hur vuxna i föreningslivet ska agera om de känner oro kring ett barn. Det är även grundläggande att ställa krav på att föreningsverksamheterna inte motverkar demokrati, jämställdhet eller integration. De goda krafterna i civilsamhället ska få ökat stöd, men inte en krona i föreningsbidrag ska gå till extrema eller reaktionära krafter. Det hedersrelaterade förtrycket förekommer i hela , men det finns bostadsområden där hederstänkandet är så utbrett att det är en lokal maktfaktor att räkna med. Det är platser där flickor och kvinnor trakasseras och kontrolleras inte bara i hemmet utan också i det offentliga rummet. Att göra vardagliga saker som att ensam åka in till stan, besöka ett kafé eller promenera på torget vid ”fel” tidpunkt kan vara tillräckligt. För att bryta detta krävs många olika åtgärder. En central fråga är att det finns en närvarande polis, och tack vare Liberalerna görs det betydande satsningar på polisen och övriga rättsväsendet i budgetpropositionen . Även invånarna i utsatta områden har rätt till skydd av rättssamhället, och en förstärkt lokal polisiär närvaro skapar trygghet. Det skickar också en tydlig signal till moralpoliserna att de blir sedda och övervakade, och att ordningsmakten kommer att finnas där ifall de utsätter flickor eller kvinnor för hot, hat eller fysiskt våld. En närvarande polis är även en viktig del i Liberalernas sammanhållna politik för att bryta utanförskapet och förbättra integrationen, vilket i sin tur håller tillbaka de krafter som upprätthåller hedersnormer. Vår politik bygger på en helhetssyn, där skolan är central för att människor ska kunna rusta sig med den kunskap som behövs för ett självständigt liv. Därför har Liberalerna bland annat lagt förslag om obligatorisk språkförskola för nyanlända barn, förlängd skolplikt för de nyanlända elever som behöver mer tid i skolan, aktivt skolval i samtliga kommuner, särskilda satsningar på skolor i de mest utsatta områdena samt stopp för nyetablering av religiösa friskolor. Många av dessa förslag kommer också att bli verklighet tack vare att Liberalerna fört in frågorna i januariavtalet och budgetarbetet. Allt detta bidrar till att öka barnens och föräldrarnas kontakter med det omgivande samhället och motverkar att vuxna isolerar sig själva och sina barn, vilket i sin tur hjälper till att bryta ner de maktstrukturer som upprätthåller hedersnormerna. behöver, till exempel via Nationella operativa avdelningen, ha förutsättningar och möjligheter att långsiktigt och strategiskt arbeta mot hedersrelaterat våld och förtryck. Polisens nationella kompetensnätverk med fokus på hedersrelaterad brottslighet är centralt i detta sammanhang. Det är även viktigt med riktade utbildningsinsatser för barnutredare inom mot bakgrund av att hedersrelaterat våld och förtryck i stor utsträckning riktar sig mot barn. Fler anmälningar av hedersrelaterade brott behöver leda till åtal. Liberalerna anser att anmälningar av hedersrelaterade brott alltid måste utredas, något som gör stöd och skydd till brottsoffret avgörande. Hedersrelaterade brott ska alltid falla under allmänt åtal. Ett problem är att hedersrelaterade brott som leder till polisanmälan inte kodförs och registreras så att det framgår att brottet är just hedersrelaterat. Det behöver därför finnas särskilda brottskoder för brott med hedersmotiv. Vid brott med hedersrelaterade motiv är offret ofta i en särskilt utsatt situation även under själva rättsprocessen. Det ställer särskilda krav på brottsoffrets målsägandebiträde, eftersom det kan behövas särskild kompetens. Utgångspunkten bör vara att brottsoffret ska få möjlighet att välja ett målsägandebiträde med dokumenterad kompetens i frågor kring hedersrelaterade brott. Hedersrelaterad brottslighet osynliggörs ofta i brottsstatistiken. Eftersom hedersrelaterat våld inte har någon egen brottsrubricering eller är bundet till några specifika brottsrubriceringar omfattas gärningarna i stället av precis som allt annat våld. Det gör det svårare att identifiera om flera brottsanmälningar hänger ihop med en kollektiv hotbild där flera gärningsmän är inblandade. I polisens interna rapporteringssystem kan flaggning ske av brott som rör hedersrelaterade ärenden. Om det längre fram visar sig att hedersrelaterade motiv saknas kan flaggningen tas bort. För brottsoffren är det viktigt att det redan initialt i utredningen framkommer att det kan finnas risk för att brottet har ett hedersmotiv för att brottsoffret ska ges rätt stöd och skydd. Detta gäller i allra högsta grad barn och unga. Brott som begås i hederns namn är en svår kränkning av människans grundläggande rättigheter. Hedersrelaterade brott är också särskilt allvarliga eftersom de bygger på att familjen och dess närmaste nätverk utövar ett kollektivt förtryck av den enskilde. Varje gång en person utsätts för ett hedersrelaterat brott blir det också en signal till andra offer om vilka risker det innebär att inte underordna sig. Brottet är därför inte bara ett övergrepp mot offret utan också ett sätt att signalera till omgivningen att hedersstrukturerna måste upprätthållas. infördes en särskild straffskärpningsgrund som innebär att straffet för ett brott ska skärpas om ett motiv för brottet varit heder. Detta gäller oavsett vilket brottet är. Det bör också övervägas en bredare översyn av så att hedersrelaterade brott synliggörs i en särskild brottsrubricering. Även om hedersrelaterade motiv kan ligga bakom många olika slags gärningar visar lagstiftningen om fridskränkning att det kan vara fullt möjligt att skapa en särskild brottsrubricering för olika former av kränkningar med samma motiv. Med en särskild brottsrubricering blir det också möjligt att markera hedersdimensionens allvar genom straffskalans utformning. har även det nya brottet barnäktenskapsbrott införts. Därmed blir det straffbart att förmå eller tillåta ett barn att ingå ett äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse. Vi vill gå vidare och se över straffskalorna för andra brott relaterade till barnäktenskap. Straffet för äktenskapstvång bör skärpas från fängelse i högst till fängelse mellan ett och . Straffet för vilseledande till äktenskapsresa bör skärpas från fängelse i högst till fängelse från ett till . Detta innebär i sin tur att preskriptionstiden förlängs till . För att öka möjligheterna att i efterhand lagföra brottslingar vill Liberalerna också att preskriptionstiderna för dessa brott börjar räknas från den dag då offret fyller eller skulle ha fyllt . Denna artonårsregel gäller redan för sexualbrott mot barn samt för könsstympning. Vi vill vidare att stämpling eller försök till vilseledande till äktenskapsresa ska kriminaliseras. Denna bestämmelse skulle på grund av bevissvårigheter sannolikt sällan kunna användas i domstol, men det skulle ge en viktig preventiv signal till den som överväger att t.ex. försöka lura sitt barn att följa med utomlands för att där genomföra en vigsel. Barnrättsperspektiv i arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck Begreppet hedersrelaterat förtryck leder ofta tankarna till det våld och det förtryck som handlar om kyskhetskontroll, om att kontrollera ungas val av relationer och att begränsa deras framtid som vuxna. En rad rättsfall, från Pela och och framåt, vittnar om att den som vägrar underordna sig hederstänkandet i extrema fall kan få betala med sitt eget liv. Allt detta är sant, men det får inte skymma sikten för att det hedersrelaterade förtrycket kan börja i den unga människans liv. Det är sällan som det kommer som en blixt från klar himmel att en familj vill hindra en människa på tröskeln till vuxenlivet att göra sina egna val. har signalerna funnits där i barnets liv. Samma människa som i sena tonåren utsätts för hård press att gifta sig med en kusin som han eller hon aldrig träffat kan redan i sin tidiga barndom ha förbjudits att leka med kamrater av motsatta könet, delta på klassutflykter eller följa med på simskola. När vi i denna motion talar om barn utgår vi från , som gäller alla som är . För de flesta barn och unga ökar friheten och självbestämmandet med stigande ålder. För barn och unga i en hederskontext gäller det omvända – friheten minskar ju äldre man blir. Den som i sena tonåren tvingas in i en äktenskapsrelation har fått se sitt liv krympa ända från barndomen. Uttrycken för hederstänkandet varierar med barnets ålder. Frihetsbegränsningarna ser olika ut för ett litet barn och en ung människa som är på väg att bli myndig. Det behövs ett helhetstänkande. Precis som i allt annat arbete för barnets rättigheter handlar det om att vuxenvärlden måste skicka signaler och fånga upp barns och ungas signaler. Vuxenvärlden måste ta ansvar och våga bry sig om. Vi är skyldiga att aldrig göra skillnad mellan barn, när det gäller vad barn ska ha rätt till och vad barn ska skyddas från. Därför måste det ske ett perspektivskifte i arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck. Det behövs ett tydligare barnrättsperspektiv och en mycket större medvetenhet i hela samhället om att de strukturer som upprätthåller det hedersrelaterade förtrycket drabbar människor i alla åldrar – inte bara vuxna och ungdomar utan också yngre barn. Det är viktigt att lyfta barns och ungas egen delaktighet och se dem som viktiga resurspersoner. Det omgivande samhället behöver lyssna på deras tankar kring vilka åtgärder de önskar ska vidtas för att ge dem stöd i att orka stå emot hedersrelaterat våld och förtryck. Det är för sent att reagera när moralpoliserna redan står där på torget. I stället måste insatserna mot hedersrelaterat förtryck börja i barnets liv, från barnavårdscentralen och uppåt. Det är också av största vikt att insatserna når ut till alla barn, oavsett om de är födda i eller kommer hit som asylsökande eller invandrar hit av annan orsak. Nationell strategi mot våld mot barn Liberalerna motionerade 2019 om att det behövs en nationell strategi mot våld mot barn som ska omfatta all den våldsutsatthet barn riskerar att råka ut för till exempel i hemmet, på skolan, på institutioner, i bostadsområdet och på allmän plats. Detta ska nu genomföras, vilket aviseras i budgetpropositionen . Liberalerna väljer därför att inte här lägga några formella yrkanden. Samhället har ett ansvar för att skydda alla barn från alla former av våld. Fördelen med en nationell strategi är att den ger möjlighet att anlägga ett helhetsperspektiv och en sammanhållen politik. Frågorna berör många olika myndigheter liksom kommuner, landsting och civilsamhället. Det handlar om det enskilda barnets möjligheter att göra sin röst hörd och det handlar om förutsättningarna för omvärlden att agera när ett barn far illa. Lagstiftningen behöver ses över brett, och den transnationella dimensionen som innebär att barn kan föras ut ur måste finnas med. Det behövs insatser kring utbildning om barns villkor, sociala åtgärder och tydlig lagstiftning. Ansvariga myndigheter har en skyldighet att ge våldsutsatta barn det stöd och skydd de har rätt till och behov av. Genom en tydligare ansvarsfördelning mellan myndigheter ökar förutsättningarna för den samverkan som är nödvändig för att på bästa sätt bekämpa våld mot barn och ge de redan utsatta barnen rätt vård, stöd och skydd. Den nationella strategin mot våld mot barn ska även innehålla åtgärder för att belysa och förebygga, identifiera, utreda, rehabilitera och följa upp våld mot barn. Genom en samlad nationell strategi kan vi förebygga att barn bedöms med olika måttstockar. händer det alltför ofta att barn bemöts på olika sätt beroende på utländsk bakgrund, bostadsort, funktionsnedsättning, status som ensamkommande, föräldrar med psykisk ohälsa eller missbruk. På grund av hedersförtryckets särskilda aspekter bör strategin också ha ett tydligt fokus på barn som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck i alla dess uttrycksformer. Forskning om hedersrelaterat våld, extremism och organiserad brottslighet i har uppmärksammat att det till stödtelefonen förekommer exempel på kopplingar mellan hedersrelaterat våld och förtryck och annan brottslighet som våldsbejakande extremism och organiserad brottslighet. Det kan röra sig om föräldrar som tillhör radikala miljöer, men också till exempel att en son i familjen rör sig i kriminella kretsar. Detta som flickor och unga kvinnor (liksom sönerna) i samma familjer lever med hedersrelaterat våld och förtryck, men utan att detta uppmärksammas. Hederskontexten kan även användas som ett utpressningsmedel, exempelvis genom att hota med att sprida rykten om en flicka eller kvinna i familjen. Dessa kopplingar är värda att undersöka närmare för att kunna bedriva ett verkningsfullt socialt och brottsförebyggande arbete. har noterat en liknande koppling. Det finns enligt ett behov av att vidare belysa detta och hur ett förebyggande arbete, tidig upptäckt och samverkan mellan olika myndigheter kan leda till att bryta denna destruktiva utveckling. Regeringen bör ge extremism i uppdrag att genomföra kunskapsutveckling och stöd för att undersöka kopplingen mellan organiserad brottslighet, extremism och hedersrelaterat våld och förtryck. Könsstympning av flickor och kvinnor Könsstympning av flickor och kvinnor är en allvarlig kränkning av flickors och kvinnors grundläggande rättigheter och ett brott mot svensk lag. Könsstympning av flickor och kvinnor är ett brott i . Trots en tydlig lagstiftning finns det bara tre fällande domar. 2015 uppskattade att ca 38 000 kvinnor, varav 7 000 flickor, boende i har könsstympats. Konsekvenserna av könsstympningen skiljer sig åt bl.a. beroende på vilken form av könsstympning som flickan/kvinnan utsatts för. Det kan handla om svår smärta, psykiskt trauma, psykiska och sociala problem, infektioner, svårighet att kissa och att tömma tarmen, besvär vid menstruation, skador på intilliggande organ och problem vid sexuell samvaro. För att alla flickor och kvinnor som har besvär kopplade till könsstympning ska få tillgång till den vård de har rätt till och behov av måste det ske en kunskapshöjning som riktar sig till alla samhällets aktörer som möter flickor och kvinnor som är utsatta eller riskerar att utsättas för könsstympning. I finns tydliga lagar som dessutom förstärks av konventioner. Det råder tveklöst en nolltolerans mot all form av könsstympning av flickor och kvinnor. Dock saknas en sammanhållen nationell strategi för det förebyggande och attitydförändrande arbetet samt insatser till de flickor och kvinnor som varit utsatta för könsstympning (innan de kom till ). Amelmottagningen vid , och Vulvamottagningen vid , är de enda specialistmottagningar som finns riktade till könsstympade flickor och kvinnor. Könsstympade flickor och kvinnor finns i hela och det finns ett stort kunskapsbehov inom hälso- och sjukvården. Det måste dock ske tydligare prioriteringar. Få regioner har tydliga rutiner och riktlinjer kring arbetet mot könsstympning av flickor/kvinnor. Flickor och kvinnor vittnar om att de sökt stöd och vård men mötts av okunskap och därmed inte fått hjälp eller adekvat vård. Flickor och kvinnor berättar även om att könsstympningen de utsatts för är ett tabubelagt område att tala om. Alltför många utsatta flickor och kvinnor är utlämnade att lida i sin ensamhet. Detta är helt oacceptabelt och tystnaden om könsstympning och dess konsekvenser måste brytas. Det handlar om flickors och kvinnors rätt till jämlik vård oavsett var i de bor. Ökad kunskap och förmåga måste även genomsyra andra relevanta verksamheter såsom , förskolan, skolan, polisen, åklagare samt . Det är viktigt att se kopplingen mellan hedersrelaterat våld och könsstympning av flickor och kvinnor. Könsstympning av flickor och kvinnor är ett allvarligt brott mot deras grundläggande fri- och rättigheter och när det sker efter anknytning till även en allvarlig brottslig gärning som kan ge upp till fängelse. Könsstympning begränsar och kontrollerar även flickors och kvinnors kroppar och sexualitet; föreställningen om mäns och familjers heder är kopplad till kvinnors och flickors sexuella beteende och ojämställdhet. Det fråntar flickor och kvinnor rätten till kroppslig integritet och rätten till egenmakt över sin sexualitet. Politiken måste därför i samarbete med myndigheter agera, förebygga och kämpa för flickors och kvinnors rätt till sin kropp, sin frihet och sina egna val. Allt annat är ett svek och diskriminering av flickors och kvinnors rättigheter, hälsa och utveckling. Det krävs ett aktivt förebyggande arbete för att förändra attityder, normer, sedvänjor och traditioner som leder till könsstympning av flickor. Insatserna måste riktas och nå ut till alla berörda målgrupper med ett tydligt fokus på vårdnadshavare likväl som barn. Den berörda målgruppen måste involveras bättre i arbetet mot könsstympning av flickor och kvinnor. Enbart nydiagnostiserades 1 100 kvinnor och flickor med någon av diagnoskoderna som tyder på att de utsatts för könsstympning. Det förekommer även att flickor som är födda och uppvuxna i nydiagnostiseras för könsstympning. En ny kartläggning av omfattning av könsstympning av flickor och kvinnor i behöver genomföras eftersom den har varit begränsad och bygger på statistik . Kunskapen om könsstympning av flickor och kvinnor och könsstympningens konsekvenser måste förbättras inom hälso- och sjukvård, skola, socialtjänst, rättsväsendet och . Vidare behövs brett utåtriktat arbete för att nå ut till vårdnadshavare och uppmana dem att söka vård för sina barn. Hälso- och sjukvården i hela landet måste ha tillgång till särskild kompetens eller verksamhet för att ta emot de flickor och kvinnor som är könsstympade samt är i behov av vård och behandling samt psykosocialt stöd.