mot · H7023602 · 2020-04-29 00:00:00 — Att risken för smitta är minimerad på känsliga platser som vårdinrättningar och vårdhem. Att det finns förebyggande åtgärder i skolor, på arbetsplatser och andra ställen där människor måste kunna vistas. Att risken för smitta från andra länder kan hanteras. Att alla delar av samhället är fullt utbildade och beslutsamma att följa de nya reglerna. och presenterade en exitstrategi för hur medlemsländerna successivt kan lätta på krisrestriktionerna. Strategin utgår i stor utsträckning från . I strategin listar och tre huvudsakliga kriterier som bör beaktas när länderna bedömer om det är dags att lätta på restriktionerna: Epidemiologiska kriterier som visar att antalet fall som kräver sjukhusvård och/eller antalet nya fall har minskat stadigt och stabiliserats . Tillräcklig kapacitet i sjukvården t.ex. i fråga om vårdplatser, läkemedel och utrustning. Lämplig övervakningskapacitet, bl.a. kapacitet för testning i stor skala för att snabbt upptäcka och isolera smittade personer samt kapacitet att spåra och kartlägga smittade personer. Kommissionen och rådet listar även kompletterande åtgärder att beakta för alla medlemsländer: Samla in data och utveckla ett robust rapporteringssystem. Det är viktigt att folkhälsomyndigheterna på ett enhetligt sätt samlar in och delar data på nationell och regional nivå för att man bättre ska kunna hantera upphävandet av åtgärderna. Skapa ett regelverk för kontaktspårning och varning med hjälp av mobilappar som följer dataskyddsbestämmelserna. Utöka testningskapaciteten och standardisera testerna. Snabb och tillförlitlig testning är avgörande för att snabbt ställa diagnos och mäta befolkningens immunitet. Kommissionen har lagt fram riktlinjer för coronavirustester. Stärka sjukvårdens kapacitet och resiliens. Det behövs för att man ska kunna hantera den förväntade ökningen av antalet smittade efter att ha lättat på restriktionerna. Öka tillgången på sjukvårds- och skyddsutrustning. stöttar medlemsländerna genom att lagra och distribuera förnödenheter och utrustning genom rescEU och gemensam upphandling. Snabbt utveckla och börja använda vacciner, behandlingar och läkemedel. Utvecklingen av ett säkert och effektivt vaccin är avgörande för att sätta stopp för coronautbrottet. EU har investerat för 17 olika projekt för vaccin och behandling via EU:s forskningsprogram Horisont 2020. En svensk exitstrategi bör utgå från de internationella rekommendationerna från exempelvis samt och och ta lärdom från de länder där arbetet med att formulera en exitstrategi har kommit längre. Att etablera en exitstrategi är ingen garanti för att coronakrisen får ett snabbt förlopp med ett snabbare avslut men det skulle ge en tydlighet i hur den ekonomiska politiken samverkar med smittskyddsstrategin. Genom att tydliggöra vilka smittskyddskriterier som styr utvecklingen av de ekonomiska restriktionerna skapas en förutsebarhet för den ekonomiska politiken. Denna förutsebarhet saknas i regeringens nuvarande ekonomiska krishantering. För även om vägen tillbaka till normaltillståndet blir mycket lång är det tydligt att dagens restriktioner inte kan pågå hur länge som helst. Det behövs därför en kontinuerlig bedömning av huruvida de är välavvägda i takt med att kunskaperna om coronaviruset och covid-19 ökar. Det är nödvändigt att skapa en strategi för det skede då kan återstarta ekonomiska och sociala aktiviteter och minimera effekterna på människors hälsa och inte överbelasta hälso- och sjukvårdssystemen. Målsättningen med den svenska exitstrategin bör vara att närmare knyta samman den svenska smittskyddsstrategin med den ekonomiska krisbekämpningen. Självfallet ska insatserna för att bekämpa smittspridningen ha företräde, men regeringen behöver bli tydligare i hur den ekonomiska krisbekämpningen samordnas med den övergripande smittskyddsstrategin. Den svenska exitstrategin bör enligt vila på tre ben: tydliga kriterier för när smittspridningen är tillräckligt kontrollerad så att ekonomin kan öppna upp Tydliga kriterier för när smittspridningen är tillräckligt kontrollerad så att ekonomin kan öppna Många länder runt om i världen ser nu över hur restriktionerna ska kunna rullas tillbaka utan att riskera en kraftig ökning av smittspridningen. Utifrån de internationella erfarenheter som finns bör den presentera egna kriterier för vilken utveckling som möjliggör att ekonomin kan öppnas upp igen. Det är självfallet så att en minskad smittspridning och en minskning av antalet bekräftade fall kommer att vara kärnan i denna typ av kriterier men för att skapa en robusthet behövs mer detaljerade kriterier för bättre kunna anpassa den ekonomiska politiken till smittspridningsläget. De uppsatta kriterierna är att se som en styråra för planeringen av den ekonomiska politiken, men det är ingen garanti för att det i närtid går att sätta upp exakta datum kring när olika restriktioner kan komma att rullas tillbaka. Svenska kriterier som grunden för en exitstrategi är det oklart vilken typ av utveckling som styr den agerande vad gäller hur den ekonomiska politiken anpassas till den svenska smittskyddsstrategin. Därför krävs ett strategiskifte. Den bör således, i samråd med expertmyndigheterna, ta fram och presentera tydliga kriterier för när de svenska restriktionerna kan öppna så att det blir tydligt och förutsebart hur smittskyddsstrategin förhåller sig till den ekonomiska. De svenska kriterierna bör exempelvis utgå från när en långvarigt ihållande nedåtgående trend i antalet bekräftade fall kan etableras antalet tillgängliga i förhållande till aktuella och förväntade fall sammantagen testkapacitet och att andelen positiva testresultat är sjunkande. I arbetet med exitstrategin bör utrymmet för eventuella regionala skillnader ses över – för det fall sådana skulle bedömas som lämpliga med hänsyn till den fortsatta smittspridningen. För att ännu enklare kunna anpassa den ekonomiska politiken bör även knyta en ekonomisk-politisk expertgrupp till smittskyddsarbetet. I har man tillsatt en sådan grupp och det har gjort att den norska regeringen har ett betydligt mer genomarbetat beslutsunderlag för hur den ekonomiska politiken bör samspela med smittskyddsstrategin. Den expertgrupp som den norska regeringen arbetar med har analyserat hur det ska gå till att få en god förståelse för de långsiktiga effekterna av infektionsförebyggande åtgärder i samverkan med de ekonomiska åtgärderna. Framför allt fokuserar expertgruppen på att se vilka infektionsbekämpningsåtgärder som bör avskaffas innan några efterfrågestimulerande åtgärder genomförs. I bör regeringen skyndsamt tillsätta en sådan grupp under ledning av, men inte begränsat till, . 2.2.2 Investeringsprogram för ökad testkapacitet I väntan på att ett vaccin finns på plats kommer den svenska befolkningen behöva skyddas mot smitta i så hög grad som möjligt. Tillgång till testning i stor skala är därför helt nödvändigt för att ska kunna ha snabba och tillförlitliga resultat som bas för landets beslutsfattande. Det är också en förutsättning för att kunna lätta på restriktionerna, givet att det behövs tillförlitlig information om hur smittspridningen har utvecklats för att kunna öppna upp ekonomin igen. I takt med att ekonomin öppnas upp igen behöver man även kunna utvärdera ifall smittspridningen snabbt tar fart, för att kunna bedöma om lättnaden av restriktionerna genomförs på ett hållbart sätt. Som beskrivits har och presenterat ett gemensamt europeiskt förslag till färdplan för att lyfta coronarestriktioner. I den färdplanen trycker de på för vikten av ökad testning. För att restriktioner ska kunna lättas och samhället kunna återgå till ett mer normalt läge krävs kontinuerlig övervakning och en beredskap att anpassa sig och återinföra restriktioner. Hur står sig i jämförelse med de nordiska länderna och ligger tyvärr efter de övriga nordiska länderna vad gäller testning i förhållande till befolkningsmängd. Enligt den senast tillgängliga statistiken sker här drygt nio tester per tusen invånare. testar mer än vad gör, och testar mer än dubbelt så mycket. Slutsatsen är att – trots den strategi som regeringen har tagit fram – har misslyckats med att skala upp testningen. I tabell 2 visas hur det nordiska testningsläget såg ut . Tabell 2 Jämförelse mellan genomförda tester per tusen invånare i de nordiska länderna Tester per tusen invånare Det land i som har kommit allra längst vad gäller att införa storskalig testning är . I har man genomfört 1,7 miljoner tester och hade en testomfattning på ca 350 000 tester . I talas det dock om att öka testningen ytterligare med sikte på att kunna genomföra ca 200 000 provtagningar . Den tyska regeringens syfte med att utöka testningen ytterligare är att de vill gå från ett läge där testerna bekräftar den nuvarande situationen till att man kommer till ett läge där testerna gör att man ligger före utvecklingen. Skulle ha en lika ambitiös testverksamhet som skulle vi testa drygt 40 000 personer för att i närtid öka till 150 000–200 000 tester . innebär det att skulle behöva fördubbla antalet faktiska tester som utförs . Det krävs ett investeringsprogram för att öka den svenska testkapaciteten I den strategi för att utöka att testningen som regeringen har beställt talas det om att kapaciteten ska kunna öka till 150 000 tester. Den teoretiska kapaciteten säger dock väldigt lite om hur många tester som verkligen utförs. I dagens läge använder exempelvis endast hälften av den testkapacitet som finns tillgänglig och har legat på den nivån . Figur 2 Antal genomförda tester och analyskapacitet Det är självfallet välkommet att det finns en ambition att utöka kapaciteten men den teoretiska kapaciteten skulle också behöva omsättas i praktiken. Ett svenskt program för ökad testning skulle därför behöva vila på följande två delar: Omsätta den planerade utökningen av testkapacitet i en reell utökning av testning. Detta innebär att – i absolut närtid – ska öka testningen till 150 000 tester . Det är då uppenbart att de ekonomiska resurser som regeringen har avsatt för tester inte är tillräckliga. Regeringen har avsatt , vilket endast skulle räcka för att bekosta den teoretiska kapaciteten i . För att klara av att reellt utöka testverksamheten skjuter till . Även om testverksamheten skulle utökas till den nu planerade teoretiska kapaciteten skulle ändå ligga efter den uppskalning som talas om i . bör därför även börja planera för att utöka testkapaciteten ytterligare. En riktlinje bör då vara att noga följa den tyska utvecklingen och i ett första steg bygga ut kapaciteten för att klara av i alla fall 200 000 tester . Med ökade resurser kommer också krav på en effektivare organisation. För att skala upp antalet tester kommer det att krävas helt andra insatser än de vi har sett. Det var en nödvändig början när regeringen, efter initiativ från , gav i uppdrag att ta fram en nationell strategi för utökad provtagning. när strategin finns på plats krävs dock en konkret, operativ och detaljerad plan som involverar stora delar av samhället. I grunden handlar det om att ta fram en organisation och kapacitet för det stora logistiska och organisatoriska projekt som omfattande provtagning innebär. Staten, regionerna och kommunerna kommer att behöva samarbeta med företag och civilsamhälle på ett sätt vi inte är vana vid. Det är regeringens ansvar att en tydlig organisations- och ledningsstruktur kommer på plats. Att ge sjukvården möjlighet att klara vårdbehovet till följd av pandemin är grundläggande för hela hanteringen av coronakrisen. Ju mer begränsad sjukvårdskapaciteten är, desto svårare har att klara av smittspridningen. har den svenska sjukvårdskapaciteten ökat på ett imponerande sätt. Faran är dock på inget sätt över och till dess att pandemin har bedarrat och ett vaccin finns tillgängligt behöver det finnas en fortsatt god kapacitet inom vård och omsorg. Givet att pandemin är en nationell kris är det centralt att det är staten som står för de extraordinära kostnader som krisen ger upphov till. Skulle så inte vara fallet skulle bekämpningen av pandemin behöva genomföras på bekostnad av omfattande nedskärningar inom den övriga delen av välfärden. Regeringen ställde tidigt ut ett löfte om att den skulle ersätta alla de extraordinära kostnader som följer av pandemin. välkomnar det beskedet men är starkt kritiska till att löftet inte också följs upp av reella ekonomiska resurser. Utifrån scenario över hur stort vårdbehovet är till följd av pandemin, och baserat på genomsnittliga vårdkostnader för såväl slutenvården som intensivvården, skulle de totala kostnaderna för endast vårdinsatsen bli . ligger det utnyttjade vårdbehovet under scenario, men även om denna lägre nivå skulle hålla i sig bedöms endast sjukvårdens kostnader uppgå till ca 3miljarder kronor. Utöver det tillkommer kostnader för hela den kommunala omsorgen och de omfattande inköp av skyddsutrustning som görs. Givet att regeringen endast skjutit till finns det en stor risk att kostnaden för att bekämpa covid-19 kommer att drabba den övriga välfärden. Risken för att pandemin tvingar fram nedskärningar inom andra delar av välfärden förstärks av att den förordning som styr regeringens ersättning till kommuner och regioner reglerar att ersättning endast ges i mån av medel. Skulle nedskärningar ske inom välfärden får det självfallet stora effekter för alla dem som är beroende av välfärdstjänsterna. Det riskerar också att driva på den ekonomiska nedgången. Skulle det även börja ske åtstramningar i den offentliga konsumtionen kommer att få en procyklisk ekonomisk politik som förstärker och fördjupar konjunkturnedgången. föreslår därför att det i ett nytt steg skjuts till för att säkerställa att det finns full täckning för de extraordinära kostnaderna. 3 Hela samhället ska fungera – även i kris De samhällsproblem brottades med redan innan coronakrisen består och har på flera sätt förvärrats. Kraftigt minskade skatteintäkter kombinerat med en enorm press på sjukvården till följd av pandemin gör att välfärdens finansiering inte räcker till. Brottsligheten har på vissa sätt ändrat karaktär i krisen – där rånen minskat men där våld i hemmet ökat. har antalet dödsskjutningar och skjutningar ökat jämfört med , vilket var ett rekordår i negativ bemärkelse. 3.1 Resurser till välfärden har resultatet av regeringens misslyckade jobbpolitik blivit tydligt. Löftet om EU:s lägsta arbetslöshet har resulterat i EU:s lägsta tillväxt per capita och att tillhör de europeiska länder som har högst arbetslöshet. Centrala delar av de grundläggande samhällsuppgifterna – såsom välfärden – är därför satt under hård press. Resurserna till välfärden är beroende av en stark svensk ekonomi där skattepengarna användas effektivt. En svagare ekonomisk utveckling leder till lägre intäkter, vilket tillsammans med ökade kostnader till följd av den demografiska utvecklingen och bristande integrationspolitik har lett till en svårare ekonomisk situation för välfärden. De förslag som regeringen förde fram i budgetpropositionen för var inte tillräckliga för att möta den akuta situationen. Inom välfärdens område pekade SKR på att de förslag som återfinns i budgetpropositionen i huvudsak handlade om omflyttningar av redan intecknade eller tidigare aviserade medel. blev det därför tydligt att kommuner och regioner behövde få ytterligare resurstillskott. samlade därför oppositionen för att driva igenom ett räddningspaket för välfärden som gav ett tillskott på . Detta tillskott var dock anpassat för situationen innan coronakrisen. Den kraftiga minskning av skatteintäkterna, kombinerat med en enorm press på sjukvården, som skett till följd av coronakrisen innebär att ytterligare resurstillskott behövs. De resurser regeringen presenterat – utöver det som är tänkt att täcka de extraordinära kostnaderna – räcker troligen endast till att täcka upp för de minskade skatteintäkterna. står bakom det tillskottet men givet risken för att en stram ekonomi för välfärden kan leda till att konjunkturnedgången förstärks behöver ytterligare resurser skjutas till. För utöver de minskade skatteintäkterna innebär pandemin en rad kostnadsökningar även utanför vården och omsorgen. Inom regionernas verksamhet minskar exempelvis intäkterna från kollektivtrafiken kraftigt som det också byggs upp en stor vårdskuld när nu annan vård prioriteras ned till förmån för hanteringen av covid-19. Kommunerna kommer att få kraftigt ökade kostnader för såväl bidrag som arbetsmarknadspolitiska insatser. räknade Kommuner och Regioner med att kostnaderna för försörjningsstöd skulle uppgå till , exklusive administrationskostnader. Under finanskrisen låg kostnaderna för försörjningsstöd på uppemot 14–, exklusive administrationskostnader. Givet att den ekonomiska nedgången nu är ännu kraftigare än under finanskrisen behöver det således finnas beredskap för att inte ökade bidragskostnader ska tränga ut välfärden. vill också skapa ekonomiskt utrymme för sjukvården och omsorgen att ge ett coronatillägg – eller genomföra andra riktade insatser – till all den personal som står i frontlinjen för att hantera coronakrisen. Om andra insatser bedöms vara mer effektiva beroende på den lokala situationen – exempelvis att kunna erbjuda extra ersättning till alla i vården och omsorgen som arbetar mer än ordinarie tjänstetid, erbjuda hotellövernattning eller taxi hem för personal som jobbar tolvtimmarspass och ska arbeta dagen efter igen, eller att ge ersättning för mellanskillnad mellan lön och sjukförsäkring för dem som har patientnära arbetsuppgifter och blir sjukskrivna – kan statsbidraget självfallet gå till att täcka kostnader för det. 3.2 Resurser till rättsväsendet Den grova brottsligheten har inte tagit paus i coronakrisen. Tvärtom har antalet skjutningar och sprängningar ökat jämfört med – som i sig innebar den högst noterade årssiffran sedan mätningarna påbörjades. I denna vårmotion tar ytterligare steg för att öka antalet poliser och stärka hela rättsväsendet. De kriminella gängen håller delar av i ett järngrepp. De hotar inte bara enskilda människors liv och trygghet, utan hela det svenska samhällskontraktet. Gängens makt och våld skadar det förtroende och den tillit som vårt samhällsbygge vilar på. är fast beslutna att knäcka de kriminella gängen och återupprätta tryggheten i . Därför föreslog vi i vår budgetmotion den största satsningen på polis och rättsväsen i modern tid. Om ska bli ett tryggare land att bo och leva i krävs en politisk mobilisering mot det grova våldet här och . Och det kräver en politik som konsekvent stärker polisen genom resurser för att få fler polisanställda och goda villkor så att fler väljer att bli poliser och så att de som är poliser stannar kvar i yrket. En stramare rättspolitik krävs med exempelvis dubbla straff för gängkriminella, slopad mängdrabatt och ungdomsrabatt samt en uthållig kamp mot terrorismen. Att lag och ordning upprätthålls är en förutsättning för att samhället ska fungera. Brottslighet drabbar både människors faktiska och upplevda frihet såväl som hela samhällsekonomin. Centralt för att minska brottsligheten är att det finns tillräckligt många poliser och att de kan göra tillräckligt noggranna brottsutredningar så att brott kan upp och sedan beivras. På grund av regeringens alltför sena och otillräckliga satsningar på och styrning av är upptäcktsrisken för den som begår brott alldeles för låg . Polisen upplevs som frånvarande i många delar av landet. Otryggheten påverkar människor i vardagen. Utsattheten för brott mot enskild person ökar. Såväl personrån som sexualbrott har ökat kraftigt . En ny och grövre typ av brottslighet utmanar svensk polis. Handgranater används i uppgörelser mellan kriminella, och enligt rikspolischefen saknar situationen med sprängningar motsvarighet internationellt. Gängens våldskapital bidrar till att skrämma vittnen och våldet drabbar även helt oskyldiga offer. Det grova våldet befinner sig på historiskt höga nivåer. Polistätheten är lägre än och många poliser lämnar yrket som en stor andel utbildningsplatser vid polisutbildningen står tomma. På flera håll ser vi hur man inte har resurser att rycka ut vid pågående brottslighet. Polisen behöver bli mer effektiv och koncentrerad kring kärnuppgifterna att ingripa mot, utreda och klara upp fler brott. Ytterst är målet att minska brottsligheten och att öka människors trygghet. Upptäcktsrisken måste öka och utsattheten för brott minska. Den upplevda tryggheten ska öka väsentligt i hela landet. Vi vet att det går att vända utvecklingen. Vi har gjort det förr när vårt land har stått inför stora problem. Inte drabbats av uppgivenhet – utan fyllts av beslutsamhet. 3.2.1 Fler poliser genom högre lön och betald polisutbildning En ökad trygghet kräver inte minst att får fler synliga poliser i alla delar av landet. Ökningen av antalet poliser ska i första hand ske nära medborgarna, på lokalpolisområdesnivå, för att öka polisens synlighet och närvaro i hela landet. Men gapar fyra av tio platser tomma in på vårterminens polisutbildning. Av sammanlagt 1 020 platser utnyttjades endast 606 av blivande poliser. Det gör att andelen tomma platser på polisutbildningen ligger på en rekordnivå. Att det står hundratals platser tomma när polisutbildningen har byggts ut är inget annat än resursslöseri. För att ändra på detta måste polisyrket göras mer attraktivt. Följande reformer kommer att vara viktiga. För att behålla erfarna poliser och attrahera fler nya poliser till yrket behöver polisyrket bli mer attraktivt. Centralt är att polisernas löner höjs i linje med förslaget från och budget. Att enbart utöka antalet utbildningsplatser räcker inte för att klara av målet att få 10 000 fler polisanställda. Fler åtgärder behövs för att göra det mer attraktivt att arbeta som polis i . vill därför att den som går polisutbildningen ska få sina studielån från utbildningstiden avskrivna. Därigenom blir utbildningen betald av staten, vilket gör det mer lönsamt att utbilda sig till och arbeta som polis. som polis skrivs en femtedel av studielånet av . är hela lånet avskrivet. Väljer man att sluta behöver man inte betala tillbaka de redan avskrivna delarna av lånet. Den här utformningen ger incitament både att utbilda sig till och arbeta som polis. Arbetet med att anställa fler civila utredare måste intensifieras. Vi vill också se en särskild satsning för att rekrytera administrativt stöd till utredningsverksamheten för att bistå poliser med enklare men tidskrävande sysslor, såsom förhörsutskrifter. En särskild satsning bör också göras för att återanställa pensionerade poliser och poliser som lämnat yrket. Det är ett snabbt och effektivt sätt att öka antalet erfarna poliser, fram till dess att nya poliser har utbildats och kommit på plats. Förstärk hela rättsväsendet – satsning på , domstolarna och Kriminalvården När polisen stärks behöver även övriga delar av rättsväsendet stärkas. skärpta rättspolitik innebär exempelvis att kapaciteten inom måste öka väsentligt. Antalet åklagare måste bli fler. Många brott kräver alltmer komplicerade och tidskrävande utredningar. Det är av stor betydelse att , inte minst på grund av utbildningstiden för åklagare, får långsiktiga förutsättningar att anställa fler medarbetare. Annars riskeras myndighetens långsiktiga kompetensuppbyggnad, och åklagarna kan bli en flaskhals i rättsväsendet. föreslår därför att anslag ökas. Domstolarna behöver stärkas väsentligt. Ärendemängden i domstolarna har ökat och förväntas öka . Måltillströmningen förväntas stiga ytterligare framöver. Vidare är det helt centralt att domstolarna är tillräckligt resurssatta för att kunna bedriva sitt arbete på ett både rättssäkert och effektivt sätt. Coronakrisen har inneburit inställda rättegångar, vilket är allvarligt och något som kan få långtgående konsekvenser. behövs åtgärder för att rättegångar ska kunna genomföras. Domstolarna har bl.a. haft anställningsstopp på grund av regeringens besparingar, vilket ytterligare bidragit till att mål lagts på hög.