mot · H8023272 · 2020-10-06 00:00:00 — Detta skulle minska tidsutdräkten för att få tillstånd till att t.ex. avlyssna samtal när den misstänkte med täta mellanrum byter mobil och skaffar nya anonyma kontantkort. Det bör också utredas om åklagare ska ges möjlighet att interimistiskt fatta beslut om hemlig rumsavlyssning om situationen är synnerligen brådskande och domstolens beslut inte kan inväntas utan allvarligt men för förundersökningen. Sådana interimistiska beslut ska alltid efterhandsprövas, och för att möjligheten inte ska överutnyttjas bör det också finnas någon form av sanktionsåtgärd när den interimistiska åtgärden tydligt visat sig obefogad. Vi vill utreda ett system med kronvittnen, dvs. att en person får strafflindring om han eller hon lämnar uppgifter som underlättar utredningen av andras brott. Strafflindringen ska gälla den som lämnar uppgifter om teknisk bevisning som gör att allvarliga brott kan upp. gäller att en brottskyldig ska kunna få kortare straff om han eller hon bidrar till utredningen av det egna brottet. Det gäller bara om personen lämnar information som är betydelsefull för brottsutredningen. En lagstiftning om kronvittnen innebär att samma strafflindring ges till den som lämnar uppgifter om andras brott. Vi är medvetna om att ett system med kronvittnen har både för- och nackdelar. Ett argument emot är att den som blir kronvittne kan ”köpa sig fri” från en del av sitt eget straff genom att bidra till att andra personer kan lagföras. Detta kan kritiseras utifrån principen att lika brott ska bestraffas lika. Det bör dock vägas in att det alltså är möjligt att få strafflindring för den som medverkar i utredningen av det egna brottet. Rättsväsendet står inför mycket stora utmaningar när det gäller att utreda och lagföra den grova brottsligheten, särskilt inom organiserad brottslighet. Om kronvittnen kan ge information som blir avgörande för att klara upp ett grovt brott – till exempel avslöja platsen där ett mordvapen har dumpats – skulle det kunna göra att fler grovt kriminella kan dömas. Kronvittnen förekommer bl.a. i och och det bör utredas om ska införa samma system. Frågan utreds nu inom ramen för Utredningen om en stärkt rättsprocess och en ökad lagföring (dir. 2019:85), som ska lämna sina förslag . Liberalerna förväntar sig att regeringen möjligt därefter fullföljer lagstiftningsarbetet och återkommer till med nödvändiga lagändringar. Stärk vittnesskyddet och utred anonyma vittnen Varje människa har rätt att känna sig trygg i sin egen vardag, och varje människa ska också kunna känna sig säker på att rättsstaten gör allt i sin makt för att klara upp brottet om det grova våldet slår till. Om brottsbekämpningen inte fungerar är det inte bara ett svek mot brottsoffret. Det undergräver dessutom tilliten i hela samhället. Antalet mord och dråp (inklusive försök) med skjutvapen inblandade har ökat mycket kraftigt. En stor del av detta dödliga våld har koppling till organiserad brottslighet. skräms vittnen till tystnad. Både gängmedlemmar och vanliga medborgare tiger inför polisen, därför att de inser att de löper stor fara för sin egen säkerhet om de vittnar i en rättegång. Följden blir att den organiserade brottsligheten får ökat spelrum och att striderna mellan rivaliserande grupper kan fortsätta ännu ett varv. Denna dödliga spiral måste brytas. Liberalerna vill göra en bred översyn av skyddet för vittnen. Skyddet för vittnen behöver förbättras tydligt och vittnesskyddsprogrammet behöver byggas ut och även omsättas på europeisk nivå med tanke på att den som vittnar mot organiserad brottslighet kan behöva skydd i annat land. Vidare vill vi utreda om personer i undantagsfall ska få vittna med anonymitetsskydd. Även om personskyddet för vittnen har förbättrats är det ett hot mot rättstryggheten och rättssäkerheten att människor inte vågar vittna. är det inte tillåtet med anonyma vittnen i svensk rätt. Dock innehåller inte något absolut förbud mot anonyma vittnen, och därför har i några avgöranden godtagit anonyma vittnen. Det har då varit fråga om fall där det har funnits ett konstaterat behov av skydd för vittnet och där dessutom försvaret har getts tillfälle att ställa frågor till vittnet. I vissa länder – bland annat , och – har det därför införts lagstiftning som tillåter anonyma vittnen under vissa villkor. Om anonyma vittnen införs ska det vara när det finns en uppenbar fara för vittnets liv eller frihet. Anonymiteten ska gälla gentemot den misstänkte. Däremot ska alltså inte vittnet vara anonymt för domstolen. Våra nordiska grannländer är lika välfungerande rättsstater som , och där har man hittat modeller för anonyma vittnesmål som fungerar och lever upp till krav. bör lära av deras erfarenheter. Med bifall till motionsyrkanden från Liberalerna gjorde ett tillkännagivande om stärkt vittnesskydd och anonyma vittnen (bet. 2018/19:JuU12). Båda frågorna utreds nu inom ramen för Utredningen om en stärkt rättsprocess och en ökad lagföring (dir. 2019:85), som ska lämna sina förslag . Liberalerna förväntar sig att regeringen möjligt därefter fullföljer lagstiftningsarbetet och återkommer till med nödvändiga förslag och lagändringar. Domstolarna behöver anpassa sina lokaler så att vittnen och målsägande aldrig ska behöva möta den åtalade eller dennes medföljande gäng utanför rättssalen. Det behövs också bättre möjligheter till förhör via länk för den som känner sig hotad. Det svenska systemet med lekmannadomare – nämndemän – spelar en viktig roll i domstolsväsendet. Systemet bör dock reformeras och nämndemännens villkor förbättras. Däremot ska uppdraget som nämndemän inte politiseras. Tyvärr förekommer det att nämndemän ser sin roll som partipolitisk. Naturligtvis ska även partipolitiskt aktiva kunna tjänstgöra som nämndemän, men uppdraget har inte med partipolitik att göra. För att tydliggöra rågången mellan politik och rättsväsende vill vi göra en översyn av nämndemannasystemet för att minska det politiska inflytandet. Vi vill också tydliggöra nämndemännens funktion genom att de ska finnas i första instans, det vill säga tingsrätt och förvaltningsdomstol. Däremot bör målen i högre instans avgöras av lagfarna domare. Den kostnadsbesparing som det innebär att successivt avveckla nämndemännen i hovrätt och kammarrätt ska användas till att förbättra den ekonomiska ersättningen till nämndemän i första instans. Det viktigaste för att straffrättsligt få bukt med brottsligheten är att förbättra brottsuppklaringen. Högre risk för upptäckt och lagföring betyder allra mest för att avskräcka från brottslig verksamhet. Men även straffskalorna behöver i olika avseenden justeras därför att lagstiftningen inte har hängt med i brottsutvecklingen. Det har varit för lite fokus på brottsoffret och den individualpreventiva effekten av att en brottsaktiv person inkapaciteras genom att dömas till påföljd. Därför behöver straffrätten reformeras och vissa straff även skärpas. Förutom det som nämns här nedan finns även förslag bl.a. i vår motion om unga lagöverträdare och gängbrott. Starkare skydd för sjukhuspersonal, poliser och andra samhällsviktiga yrken Efter att bland annat Liberalerna verkat för skärpt lagstiftning har skyddet för så kallad blåljuspersonal stärkts. Från har det införts ett nytt brott, sabotage mot blåljusverksamhet, och straffskalan för grovt våld mot tjänsteman har skärpts från mellan sex månaders och fängelse till mellan ett och fängelse. Det som omfattas av det nya brottet är att angripa eller på annat sätt störa polis, räddningstjänst eller ambulanssjukvård, om gärningen är ägnad att allvarligt försvåra eller hindra utryckningsverksamhet eller brottsbekämpande verksamhet. Den nya lagstiftningen är välkommen, men långt ifrån tillräcklig. Därför har Liberalerna ställt sig bakom de tillkännagivanden som gjorde om samma straffrättsliga skydd för personal hos och som för poliser, ett utvidgat straffrättsligt skydd för samhällsviktiga yrkesfunktioner, en särskild straffskärpningsgrund för angrepp mot viktiga samhällsfunktioner, en egen brottsrubricering för våld mot tjänsteman där straffet ska vara minst sex månaders fängelse, en utvidgad rätt till kränkningsersättning för poliser samt en översyn av vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att öka säkerheten på sjukhus (bet. 2019/20:JuU8). Frågan om kränkningsersättning är just nu föremål för överväganden inom ramen för den utredning som ser över vissa regler som gäller brottsoffers rätt till skadestånd (dir. 2019:104), som ska vara färdig . De övriga delarna analyseras nu av utredningen förstärkt straffrättsligt skydd för vissa samhällsnyttiga funktioner och några andra straffrättsliga frågor (dir. 2020:54), som ska vara färdig . Med tanke på att så gjort sina tillkännagivanden väljer vi att inte upprepa några formella yrkanden i dessa delar. Vi förväntar oss att regeringen möjligt återkommer till med sina förslag. Vid den fortsatta reformeringen av regelverket bör också en annan sak uppmärksammas, nämligen minimistraffet för grovt våld mot tjänsteman. När regeringen, efter påtryckningar från , tillsatte den så kallade låg minimistraffet för grov misshandel fängelse. De ovan beskrivna lagändringarna innebär att minimistraffet för grovt våld mot tjänsteman har höjts till denna nivå, men parallellt har i en annan lagstiftningsprocess minimistraffet för grov misshandel från höjts till och sex månaders fängelse. Diskrepansen i minimistraff kvarstår alltså, men på en högre nivå. Att ha lägre straffvärde för grovt våld mot tjänsteman än för grov misshandel undergräver värdet i den särskilda straffrättsliga regleringen av vissa samhällsviktiga yrken. Minimistraffet för grovt våld mot tjänsteman och grov misshandel bör vara detsamma. Inbrottsstöld, grov stöld och häleri Trots att gjort upprepade tillkännagivanden har regeringen varit saktfärdig med att ta fram lagstiftning som innebär en särskild brottsrubricering och straffskala för inbrottsstöld, för att markera brottets allvar och den kränkning det innebär för den målsägande. har även gjort tillkännagivanden om skärpt straff för grov stöld av samma skäl. har regeringen slutligen lagt fram en lagrådsremiss med en ny straffbestämmelse om inbrottsstöld. Brottet omfattar stöld som har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Straffet är fängelse i lägst ett och högst . I lagrådsremissen föreslås också en ny kvalifikationsgrund i straffbestämmelserna om grov stöld och grovt häleri. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt. Eftersom lagrådsremissen nu presenterats väljer Liberalerna att avstå från att lägga ett formellt yrkande, utan vi förväntar oss en proposition på bord . Om så inte sker är vi öppna för att väcka frågan på nytt genom ett utskottsinitiativ. I samband med reformen bör minimistraffet för grov stöld skärpas från sex månaders fängelse till fängelse. Vidare bör det noteras att lagrådsremissen inte innehåller någon reformering av bestämmelsen om ringa stöld, det som förut betecknades som snatteri. är försök till ringa stöld lagligt. Det gör att den som till exempel stoppar på sig varor inne i en butik i avsikt att stjäla dem endast kan ställas till ansvar om brottet fullbordas genom att personen lämnar butiken, men då är det å andra sidan lättare för personen att komma undan. För de butiksägare som både vill hindra stölder och ställa gärningspersonerna inför ansvar skapar detta en icke önskvärd målkonflikt. En översyn av lagstiftningen bör ske med inriktningen att kriminalisera försök till ringa stöld. Straffskalan för övergrepp i rättssak, mened och skyddande av brottsling behöver höjas kraftigt. Att ljuga inför rätta eller hota vittnen eller målsägande är ett angrepp inte bara på de enskilda människorna utan också mot rättsstaten. Straffskalan måste vara därefter. Med bifall till ett motionsyrkande från Liberalerna gjorde ett tillkännagivande om skärpta straff för övergrepp i rättssak under /20. Frågan utreds nu inom ramen för Utredningen om en stärkt rättsprocess och en ökad lagföring (dir. 2019:85), som ska lämna sina förslag . Liberalerna förväntar sig att regeringen möjligt därefter fullföljer lagstiftningsarbetet och återkommer till med nödvändiga lagändringar. Av hänsyn till att gjort ett tillkännagivande väljer vi att inte lägga ett formellt yrkande. Antalet rån mot banker, butiker och värdetransporter har minskat påtagligt , på grund av minskad kontanthantering och förbättrad säkerhet. Vad som däremot har ökat kraftigt är personrånen, både med och utan skjutvapen. Det totala antalet anmälda personrån har ökat från 5 2015 till 7 2019. Så gott som hela ökningen ligger i antalet rån mot barn och unga , som har mer än fördubblats från 1 2015 till 2 2019. Inte sällan kombineras dessa rån mot unga med hot om våld eller hot om repressalier om offret berättar om vad som hänt. Det har också begåtts ett antal rån med inslag av tydlig förnedring som ytterligare spär på det lidande och det trauma som rånet leder till. Minimistraffet för rån är fängelse. Med tanke på brottslighetens förändrade karaktär bör det höjas till samma straff som gäller för grov misshandel, det vill säga och sex månaders fängelse. Straffskalan för rån är just nu föremål för översyn i en statlig utredning (dir. 2020:62). Uppdraget ska redovisas . Liberalerna anser att regeringen därefter bör återkomma med förslag till lagstiftning om skärpta minimistraff för rån. Ett allvarligt fenomen är när personer drivs av sin omgivning till att ta sitt liv, så kallad suicidhets. Det handlar oftast om personer som är i en mycket utsatt situation på grund av svår depression eller annan svår psykisk ohälsa. Att hetsa någon i en utsatt situation till att ta sitt liv är ett allvarligt övergrepp. En översyn av lagen bör ske i syfte att göra suicidhets straffbart. I de fall den som hetsar själv lider av psykisk ohälsa och lever med egen suicidrisk ska påföljden inte vara straff, utan personen bör då få kontraktsvård. Nolltolerans ska råda mot narkotika i alla led av hanteringen. För att avhålla från narkotikadebut ska användning vara kriminaliserad. De brottsbekämpande insatserna ska koncentreras särskilt mot de kriminella som profiterar på missbruket genom tillverkning, smuggling och försäljning. Därför behöver straffen för överlåtelse av narkotika skärpas. Påföljden för ringa narkotikabrott, såsom eget bruk, bör i normalfallet vara beroendevård. En särskild utredare fick i uppdrag att lämna förslag till lagändringar som innebär skärpta straff mot narkotikaförsäljning (dir. 2020:62). Uppdraget ska redovisas . Liberalerna ser det som centralt att regeringen möjligt därefter fullföljer lagstiftningsarbetet och återkommer till med färdiga lagförslag. Den organiserade brottslighetens yttersta drivkraft är rikedom och makt. Med alla medel som ryms inom rättsstatens ram måste det allmänna alltså göra sitt yttersta för att hindra att någon berikar sig på brott. Lagstiftningen om så kallat förverkande, som gör att samhället kan beslagta brottsvinster från kriminella, har reformerats i flera steg men behöver anpassas ytterligare. Till exempel måste brottsvinster även från mindre allvarliga brott kunna förverkas, och det oavsett om brottet i fråga ligger inom eller i någon specialstraffrättslig bestämmelse. Det är oförsvarligt att den som t.ex. berikar sig på dumpning av miljöfarligt avfall eller svarttaxiverksamhet inte omfattas av samma regler om förverkande som den som rånar och stjäl. Likaså bör möjligheten stärkas till så kallat utvidgat förverkande, som innebär förverkande av vinster och andra utbyten från annan inte närmare preciserad brottslighet än den som personen döms för. Vid utvidgat förverkande krävs inte att den som döms för det förverkandeutlösande brottet själv har varit delaktig i eller ens haft kännedom om den brottsliga verksamheten. Sambandet mellan egendomen och ett brott behöver inte heller styrkas fullt ut. I stället är det tillräckligt att det framstår som klart mera sannolikt att egendomen härrör från brottslig verksamhet än att så inte är fallet. Bestämmelser om förverkande utan samband med fällande brottmålsdom blir allt vanligare internationellt och finns även i t.ex. konvention mot korruption. Lagstiftningen bör reformeras så att utvidgat förverkande kan komma i fråga vid fler situationer än . Inte minst är detta angeläget eftersom andra jämförbara länder har mer långtgående förverkandelagstiftning än . Alla reformer ska ske med full respekt för grundläggande rättsstatliga principer. Efter ett tillkännagivande från har regeringen nu tillsatt en utredning för att se över reglerna om förverkande (dir. 2020:66). Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . Med hänsyn till tidigare tillkännagivande väljer Liberalerna att inte lägga något formellt yrkande. Likaså behöver arbetet mot penningtvätt stärkas genom förbättrat informationsutbyte mellan banker och myndigheter, både brottsbekämpande myndigheter och tillsynsmyndigheter. Det finns all anledning att i detta sammanhang också se över de enskilda myndigheternas ansvarsområden och inbördes arbetsfördelning, liksom behovet av eventuell kapacitetsförstärkning. Också här har genom ett tillkännagivande uppmanat regeringen att se över lagstiftningen (bet. 2018/19:FiU42), och ett utredningsarbete påbörjades (dir. 2019:80). Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . I båda dessa utredningar är det angeläget att regeringen efter utredningens avslutande skyndsamt påbörjar remissbehandling och fortsatt beredning, så att ny lagstiftning utan onödigt dröjsmål kan komma på plats. En angränsande fråga är formerna för försäljning av beslagtagna föremål som tillfaller staten, till exempel genom att de förverkas på grund av brott. säljer Kronofogden sådana föremål på auktion även om det handlar om föremål som typiskt sett har koppling till brottslig verksamhet. Det kan inte vara statens uppgift att bidra till att sådan utrustning på nytt kommer i omlopp. Kronofogden bör ges i uppgift att göra en översyn av sina riktlinjer för försäljning av gods som blivit utmätt eller beslagtaget. Utnyttjande av olycka eller samhällskris som straffskärpningsgrund Under coronapandemin har en ny typ av brottslighet dykt upp, där kriminella på ett cyniskt sätt drar nytta av en pågående samhällskris för att begå brott. Det kan till exempel handla om bedrägerier i form av försäljning av värdelös utrustning till vårdinrättningar, stöldturnéer i hus som stått obevakade på grund av pandemin och liknande. Under en samhällskris är både myndigheter, företag och enskilda särskilt sårbara för brott, eftersom situationen är svårförutsägbar och beslut ofta måste fattas snabbt. Den särskilda sårbarheten behöver avspeglas i en skärpt straffvärdebedömning vid sådana brott. Straffskärpningsreglerna i 29 kap. bör därför kompletteras med en regel som möjliggör skärpta straff för brott där gärningsmannen dragit nytta av samhällskris, svår olycka eller liknande omständighet. Den som döms för flera brott döms normalt sett till en samlad påföljd för dessa brott. Det gör att det sammanvägda straffet blir lägre än straffen för vart och ett av brotten. Visserligen behövs någon form av jämkningsregel för att undvika orimliga påföljder där en som begår många bagatellartade brott skulle straffas mycket hårdare än en som begått t.ex. ett synnerligen grovt sexualbrott, men dagens utformning av reglerna är inte försvarbar ur ett brottsofferperspektiv. Dagens så kallade mängdrabatt bör alltså avskaffas och ersättas med ett nytt sätt att beräkna en samlad påföljd. tillämpas den så kallade asperationsprincipen, som innebär att domstolen utgår från påföljden för det enskilt allvarligaste brottet och sedan lägger på reducerade påföljder för de jämförelsevis mindre allvarliga brotten. Därefter görs en sammanvägning så att den totala påföljden inte framstår som orimlig. Mängdrabatten kan minskas på olika sätt, bland annat genom att summera straffvärdet för fler brott än det grövsta innan avräkning enligt asperationsprincipen påbörjas. /15 riktade ett tillkännagivande till regeringen om ändringar i strafflagstiftningen i syfte att åstadkomma en skärpt straffmätning vid flerfaldig brottslighet (bet. 2014/15:JuU14). har därefter upprepat sin ståndpunkt genom att markera att detta tillkännagivande ännu inte är slutbehandlat (bet. 2016/17:KU21). Trots detta har regeringen inte återkommit till med lagförslag. Liberalerna upprepar därför kravet på ett avskaffande av dagens mängdrabatt till förmån för ett mer ändamålsenligt system. Det är också viktigt att det finns en tydlig progressivitet i straffvärdesmätning vid återfall i brott. Det har gått den nya lagstiftning som innebär att reglerna om gemensam straffmätning i 34 kap. inte längre skulle tillämpas när det rör sig om återfall (prop. 2015/16:151). Det finns nu skäl att utvärdera genomslaget av lagstiftningen och vid behov göra justeringar. De svenska reglerna för preskription av brott har i stora drag varit oförändrade . har de tekniska framstegen, inte minst genom dna-analyser, gjort att det finns helt andra möjligheter att få fram bevisning som håller för fällande dom även om mycket förflutit sedan brottet begicks. Brottsofferfrågorna har också kommit i fokus på ett helt annat sätt. För den som utsatts för ett allvarligt brott kan det vara av mycket stor vikt att få gärningsmannen ställd inför rätta även långt i efterhand. Det är rimligt att det finns preskriptionstider, men synen på preskription behöver förändras. Preskription har redan avskaffats för de allvarligaste brotten, som mord och grova sexualbrott mot barn, och lagstiftning är på gång som gör att detta även blir tillämpligt på unga vuxna i åldern 18–som begår sådana brott. Vidare har reglerna för brott mot barn ändrats så att preskriptionstiden börjar löpa från den dag då barnet fyller eller skulle ha fyllt . Vi anser att det behövs en generell förlängning av preskriptionstiderna. I stället för att tillföra lagstiftningen ytterligare specialregler kring enstaka brott bör lagstiftaren vårda principen att preskriptionstidens längd hänger ihop med straffskalan. Hur långa själva preskriptionstiderna ska vara är dock en fråga för sig. Liberalerna anser att dagens dna-teknik gör det motiverat med en generell förlängning för de grova brotten. Till exempel bör preskriptionstiden för brott med upp till fängelse vara längre än dagens . tillsattes en utredning om översyn av straffrättslig preskription (dir. 2020:91). Utredningen ska redovisa sina förslag . Liberalerna anser att regeringen därefter ska återkomma med förslag till nya regler för preskription i enlighet med ovanstående. I de sällsynta fall när personer med psykisk sjukdom begår brott behövs en lagstiftning som är väl utformad både när det gäller bedömning av ansvarighet och när det gäller möjligheten att skydda samhället i stort. Vi anser att dagens ordning behöver reformeras. Som systemet ser ut får en person som begår ett brott under påverkan av en allvarlig psykisk störning inte dömas till fängelse. I stället döms personen till påföljden rättspsykiatrisk vård. är ett av mycket få västländer som fortfarande dömer otillräkneliga människor i straffrättsliga mål i domstol. Vi vill reformera dagens system av flera olika skäl. En liberal grundtanke, som också återspeglas i vårt straffrättsliga system, är att man är personligt ansvarig för vad man gör så länge man är medveten om det. Att allvarligt psykiskt sjuka människor som inte var tillräkneliga när de begick den brottsliga handlingen ändå ska dömas i domstol till straffrättsligt ansvar strider mot dessa grundprinciper. Dessa människor behöver omhändertas men i så fall enligt lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård. Om en person döms till rättspsykiatrisk vård kan den vara villkorad med särskild utskrivningsprövning. Det sker när den psykiska störningen hos personen anses innebära en risk för återfall i brott. Förvaltningsdomstolen bestämmer om utskrivning, trots att rättspsykiatrisk vård alltså är en straffrättslig påföljd.