mot · H8023530 · 2020-10-06 00:00:00 — Tillgängligheten inom vården har sjunkit alltsedan 2014 för merparten av det som mäts genom vårdgarantin. Pandemin har medfört att köerna accelererat. Vårdgarantin ger ett svar på hur många som väntar på vård men den ger inte hela bilden. Men minst 150 000 människor har väntat olagligt länge på vård. har vårdens medarbetare en mycket tuff situation. Arbetsbelastningen har varit betydande och många har inte fått den semester de behöver för tillräcklig återhämtning. Brist på sjuksköterskor påverkar såväl primärvården och äldreomsorgen som sjukhusvården. Mitt i allt detta finns ledig kapacitet eller outnyttjad möjlighet att bygga ut kapacitet. Det är både privata och offentliga utförare som har möjlighet att göra mer. Tyvärr stoppas merparten av dessa på grund av att regionerna inte sluter avtal med dem och patienterna vet inte om den möjlighet som finns att söka öppenvård i hela landet. Myndigheten för vård- och omsorgsanalys har uppmärksammat bristen på information till patienterna. Patienter som får vänta än vårdgarantins tidsram har redan rätt att erbjudas vård hos en annan vårdgivare. Men dels är informationen till patienterna alltför ofta bristfällig, dels saknas ofta upphandlad vårdkapacitet. Regionerna har också svaga incitament att erbjuda patienter vård i andra regioner eller hos privata vårdgivare. uppfattning är att staten inte kan acceptera en situation där vården kostar allt mer för skattebetalarna och där väntetiderna blir allt längre och därtill är extremt ojämlika över landet. Därför måste all tillgänglig vårdkapacitet frigöras för patienterna. Detta kan ske genom att patientens möjligheter att få vård hos andra vårdgivare – som har ledig kapacitet – kraftigt förstärks. för att hantera vårdskulden Patienter ska ges rätt att söka vård där ledig kapacitet finns. föreslår därför att det tillfälligt upprättas en nationell vårdförmedling för att använda tillgänglig kapacitet till de patienter som väntat olagligt . Staten sänder ut förfrågan om ledig kapacitet. En sammanställning över tillgänglig vård upprättas. Den som väntat på operation eller på specialistvård ges möjlighet att använda denna kapacitet. Samverkansavtal skrivs med landets 21 regioner och en eller flera regioner sluter avtal med den utförare (privata och offentliga) som meddelar att de har ledig kapacitet. Av förfrågningsunderlaget framgår att avtalet kommer att användas av flera eller samtliga regioner i landet. Övriga regioner ansluter till avtalen enligt villkoren i förfrågningsunderlagen. Den vård som ges genom nationella vårdförmedlingen finansieras av hemregionen. Vi tillför även 2 miljarder för att finansiera systemet samt ge ekonomiska incitament att beta av vårdskulden. Staten tar ansvar för en bred informationskampanj där patienterna informeras om rätten att söka vård i hela landet. Vidare tar staten ansvar för att tillsammans med SKR upprätta en databas för den nationella vårdförmedlingen där tillgänglig kapacitet synliggörs för patienterna. Regeringen anslår i den aktuella budgetpropositionen 4 miljarder inom utgiftsområde 9 för att minska vårdskulden. omfördelar två av dessa till vår satsning på en nationell vårdförmedling. Kraftigt stärkt vårdgaranti och permanent nationell vårdförmedling anser att vårdgarantin på bör skärpas kraftigt genom att väntetiden till specialistbesök kortas och väntetiden för operation eller behandling även den kortas till från medicinskt beslut. Den totala maximala väntetiden inom vårdgarantin skulle därmed nästan halveras, från dagens . Vidare måste vårdgarantin utvecklas så att hela förloppet för patienten omfattas. Det räcker inte med en vårdgaranti för första besöket utan vårdgarantin måste förändras så att hela förloppet synliggörs. Staten är, med några specifika undantag, inte huvudman för sjukvården (sjukvård inom kriminalvården samt bedrivs i statlig regi). Genom en förändring av hälso- och sjukvårdslagen skulle staten, genom exempelvis , kunna upphandla eller skapa ett LOV-system med sjukvårdskapacitet hos vårdgivare i hela landet (såväl privata som offentliga). Denna vårdkapacitet kan sedan erbjudas de patienter som inte får vård i enlighet med en förstärkt vårdgaranti i sin hemmaregion. menar att avtal som begränsar vårdgivarnas möjlighet att ta emot så kallade utomlänspatienter strider mot intentionerna i patientlagen och har därför tidigare föreslagit att sådana avtal ska vara förbjudna. Patientlagen ger också vårdgivarna skyldighet att informera patienter om de rättigheter de har, bland annat rörande möjligheten att söka vård utanför den egna hemregionen. Bland andra Myndigheten för vård- och omsorgsanalys har visat att vårdgivarna brister i denna skyldighet. Staten bör därför ta ansvar för att stärka patienternas kunskap om deras rättigheter samt för att upprätta en permanent nationell, huvudsakligen digital, vårdförmedling. Vårdförmedlingen kan exempelvis hanteras av och ska sammanställa ledig vårdkapacitet samt hjälpa patienter att hitta den vård de behöver med kortast möjliga väntetid. En god nära vård En välfungerande primärvård utgör basen för ett hälso- och sjukvårdssystem. Det visar forskning och internationella erfarenheter. har det mesta av utvecklingen gått i rakt motsatt riktning: Investeringar och direkta åtgärder har i stor utsträckning gått till sjukhusen och specialistvården. Därtill har en underdimensionerad primärvård jämfört med andra jämförbara länder om man ser till antalet allmänläkare per invånare, men även uttryckt i antal allmänläkare i förhållande till det totala antalet praktiserande läkare. Motsvarande uppgifter saknas för övriga yrkesgrupper inom primärvården men det finns anledning att tro att samma förhållande gäller för dem. Primärvården är en i den goda nära vården och det krävs en långsiktigt hållbar reform om den i realiteten ska kunna fylla den platsen. En efterlängtad förändring finns nu i sikte i och med den aktuella propositionen och det finns en bred uppslutning bakom den. Det är positivt och något eftersträvat. Den goda nära vården omfattar dock många fler aktörer än regionernas primärvård. Vi avser då särskilt den kommunala hälso- och sjukvården. utgör de av den totala hälso- och sjukvården. De når många människor som behöver såväl kvalificerade som enklare insatser. Vården och omsorgen om de mest sjuka äldre är, och kommer fortsatt vara, en viktig del i verksamheten för såväl kommuner som regioner. Hälso- och sjukvårdsinsatserna inom äldreomsorgen måste utökas. Den mobila vården utvecklas kontinuerligt med väldigt gott resultat. En god nära vård innebär att vårdkedjan måste fungera oavsett vad vi kallar vårdnivåerna eller de lokaler där vården utförs. Ingen del av hälso- och sjukvården är en isolerad ö som klarar sig själv. Den allmänmedicinska specialistkompetensen och en mängd andra yrkesgrupper med bred kompetens som arbetsterapeuter, barnmorskor, biomedicinska analytiker, dietister, farmaceuter, kuratorer, medicinska sekreterare, psykologer, sjuksköterskor och undersköterskor är nödvändiga för att fullgöra primärvårdens uppdrag. Patientens behov skiftar och vårdens resurser ska kunna användas så att det blir bäst för patienten. Det finns många goda exempel i landet där exempelvis hälsocentraler blivit framgångsrika såväl genom att förstärka primärvården med ett förebyggande hälsoarbete som genom en förbättrad samverkan med akut- och slutenvården respektive kommunens hälso- och sjukvård. Detta sammantaget har gett en god nära vård på dessa platser. Utgångspunkten ska vara att säkerställa att befolkningen i hela landet, så långt det är möjligt, ges tillgång till en jämlik, nära och patientsäker vård. är det först och främst primärvårdens uppdrag som behöver klargöras nationellt för att den övriga vården ska kunna göra sin del i framväxten av en god nära vård. accepterar regeringens satsning – som har sin grund i M/KD-budgeten på detta område –2023 inom utgiftsområde 9 för att utvecklingen ska kunna påbörjas och genomföras. Det är därefter viktigt att tillräckliga resurser långsiktigt bibehållas. Bibehållet stöd till personcentrerade sammanhållna vårdförlopp Hälso- och sjukvårdens styrning har och till stor del fokuserats kring ekonomisk styrning. Det gör att patientperspektivet och professionernas utrymme kringskärs. Den kunskapsintensiva hälso- och sjukvården måste ha en styrning som möjliggör personcentrering och låter professionerna använda bästa kunskap och erfarenhet. Det som har kallats standardiserade vårdförlopp, SVF, bygger på bästa kända kunskap som arbetas fram av professionerna. De bygger också på personcentrering. Den utveckling som vi sett sedan arbetet med SVF påbörjades är god inte minst inom cancervården där RCC redovisar förbättrade resultat som kopplas till sammanhållna vårdförlopp. Genom KD/M-budgeten har möjligheten till sammanhållna och personcentrerade vårdförlopp vidgats och ett stort antal medicinska områden arbetar nu med detta. Trots det föreslår regeringen att resurserna för detta dras ned med . avvisar den neddragningen inom utgiftsområde 9, anslag 1:6. Fler utbildningsplatser för vårdyrken Den stora bristen på utbildade läkare, sjuksköterskor och barnmorskor leder till mindre tillgänglighet i vården. Därför anslår vi resurser till nya utbildningsplatser för dessa yrkeskategorier med 2021, 2022 och . Trygg förlossningsvård och eftervård Det behövs ett nationellt ledarskap som pekar ut riktningen för förlossningsvården och eftervården. Det föds över hundra tusen barn i och svensk mödra- och förlossningsvård är på många sätt helt fantastisk. finns det mycket som behöver göras för att gravida kvinnor ska kunna känna trygghet i väntans tider. Vård och vårdresultat skiljer sig åt i olika delar av landet, bland annat i antalet förlossningsskador. Tiden från förlossning till hemgång är på många håll kort, som bara ett av tre sjukhus alltid erbjuder en uppföljning efter förlossningen. Bristningar, komplikationer, psykisk ohälsa eller amningsproblem riskerar därmed att inte upptäckas . Enligt en rapport från råder det stor brist på barnmorskor i alla regioner. Antalet pensionsavgångar bland barnmorskor är stort och det är svårt att rekrytera samt att behålla barnmorskor. Regeringen har slutit överenskommelse med SKR om förlossningsvården. Bara drygt hälften av pengarna har använts till bemanning som var syftet med överenskommelsen. Bristen på barnmorskor är stor i 18 av landets 21 regioner. Enligt Myndigheten för vård- och omsorgsanalys har avsaknaden av tydliga mål och riktlinjer för hur pengarna ska användas gjort att uppdraget varit otydligt. Vårdanalys utvärdering visar att det fortfarande finns många allvarliga brister i förlossningsvården. Enligt och Kvinnolobby är den ökade förlossningsrädslan bland omföderskor ett tecken på att förlossningsvården inte håller tillräckligt hög kvalitet. vill rikta om 2021–2022 till tydliga satsningar och prioriteringar inom förlossnings- och eftervården. upphör dessutom regeringens satsningar på förlossningsvården helt. avsätter därför till förlossnings- och eftervården. De stora bristerna i förlossnings- och eftervården drabbar framförallt kvinnor. Att ändra systemet i grunden är därför inte bara angeläget ur ett patientperspektiv utan också ur ett jämställdhetsperspektiv. Varje kvinna ska kunna känna trygghet under sin graviditet samt inför, under och efter förlossningen. föreslår därför följande förändringar för att stärka förlossnings- och eftervården: Förstatliga sjukvården och därmed förlossningsvården för en mer jämlik vård. och nationella mål för förlossnings- och eftervården. Vi avsätter för detta. Ökad bemanning inom förlossnings- och neonatalvården. Pengarna från den föreslagna överenskommelsen med SKR ska riktas helt och hållet på våra föreslagna förbättringar inom förlossnings- och BB-vården samt ökad bemanning. Vi avsätter för att öka bemanningen. Ett barnmorsketeam – en så kallad fast barnmorska – genom hela vårdkedjan. Vi avsätter för detta ändamål. Varje kvinna ska erbjudas hembesök av en barnmorska för eftervård efter förlossningen. Vi avsätter för detta. Nationella riktlinjer tas fram för att förebygga förlossningsskador. Kompetensutveckling för personal inom förlossningsvården om hur förlossningsskador kan förebyggas. Vi avsätter för detta. En ”mammarehabcheck” införs. Vi avsätter för detta. Fler barnmorskor ska utbildas – fler platser på barnmorskeutbildningen. Satsningen finns under utgiftsområde 16. Sjuksköterskor ska kunna vidareutbilda sig till barnmorskor med bibehållen lön. Vi avsätter för detta ändamål. Yrkeserfarna barnmorskor ska vara mentorer till utexaminerade barnmorskor. Barnmorskeledda enheter i anslutning till akutsjukhusen – kontinuitet för patienten. Vi avsätter för detta ändamål. Stärkt förlossningsvård på landsbygden med patientnära hotell där det är långa avstånd till förlossningskliniker. Vi avsätter för dessa ändamål. Alla förlossningsavdelningar bör erbjuda samtalsstöd med psykolog till föräldrar som fått ett dödfött barn. Vi avsätter för detta ändamål. 10 En värdig och medmänsklig funktionshinderspolitik Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och den personliga assistansen är en livsavgörande frihetsreform för människor med funktionsnedsättning. Den ska ge människor rätt att leva, inte bara överleva. Men inte minst har beslut fattats som i praktiken inneburit att rätten hamnat under ständigt hot. Många personer med omfattande funktionsnedsättning och deras anhöriga tvingas föra en daglig kamp mot myndigheter för att få stöd att klara sin vardag – trots att stödet borde vara en självklar rätt. Från tillkomsten av LSS ökade antalet personer som beviljades assistansersättning upp till omkring 16 000 mottagare 2015, men 2016 minskade antalet. var antalet personer med statlig assistansersättning cirka 13 900 personer. I regeringens budgetproposition presenterar regeringen en prognos om att antalet personer med assistansersättning beräknas minska med ytterligare 300 personer . Trendbrottet i utveckling av antalet assistansberättigade skedde efter S/MP-regeringens regleringsbrev till med uppmaningen att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen. Konsekvenserna av direktivet till har varit förödande eftersom myndigheten började tolka gamla domar från () mycket mer restriktivt . Rättspraxis har bland annat förskjutits så att endast den del av det grundläggande behovet som anses vara av mycket personlig eller integritetskänslig karaktär anses vara assistansgrundande. Detta medför exempelvis att det endast är den tid det tar att ta av och på kläderna närmast kroppen som räknas som grundläggande behov. Att ta på en ytterjacka även om det är utomhus räknas inte. Bara den tid som är beröring av naken hud under ett toalettbesök räknas. Inte det faktiskt tar att utföra ett behov. Situationen är orimlig och akut. Människors liv och familjer trasas sönder när de inte får den assistans de behöver för att klara sin vardag. Och värre kommer det bli. införde en striktare bedömning som innebär att personer med funktionsnedsättning inte får assistansersättning utifrån begreppet grundläggande behov för det som de flesta av oss skulle räkna till våra rutiner för personlig hygien. Det handlar exempelvis om att använda deodorant, raka benen eller armhålorna, smörja in kroppen med hudkräm efter duschen, fila naglarna, trimma skägget, sminka sig och att använda balsam samt reda ut och torka håret. blev det en lagfäst rättighet att få stöd med andning och sondmatning. Det är livsviktigt och efterlängtat och något vi kristdemokrater har kämpat för . Men det är ofattbart att nedskärningarna inom assistansen har gått så långt att det har krävts en lagändring för något så självklart. får vi inte glömma att det krävs så mycket mer för att rädda assistansen. Det som pågår nu är ett välfärdssvek. Det är ovärdigt. Vi måste stå upp för mänskliga rättigheter, inte minst för de som saknar en egen stark röst. Det handlar om vilket samhälle vi vill ha. Samtliga grundläggande behov måste vara assistansgrundande i sin helhet Dessvärre prioriterar januariöverenskommelsen mellan S/MP-regeringen och deras samarbetspartier C och L inte personer med funktionsnedsättning och deras rätt att leva ett liv som andra tillräckligt högt. Att säkerställa att samtliga grundläggande behov ska anses vara av integritetsnära karaktär i sin helhet är ett avgörande steg för att återupprätta intentionen med LSS. Det saknas i avtalet och samtliga januaripartier röstade nej till förslag angående detta i . föreslår därför nödvändig lagändring och avsätter resurser i syfte att finansiera en rättssäker tillämpning av LSS till följd av lagförtydligandet. Vi bedömer att sådana lagstiftningsförändringar kan vara på plats . Den exakta kostnadsökningen är dock svår att uppskatta och ytterligare medel kan behövas. Då anslaget 4:4 Kostnader för statlig assistansersättning (utgiftsområde 9) även omfattar schablonen för timersättningen för assistansersättningen redovisas dessa poster tillsammans nedan. Uppräkning av schablonersättning i nivå med avtalsenlig löneuppräkning När regeringen och samarbetspartierna aviserade budgetnyheterna presenterades uppräkningen av assistansschablonen som en rekordstor höjning. Uppräkningen har varit alldeles för låg jämfört med kollektivavtalade löneökningar. Det är därför positivt att regeringen och samarbetspartierna nu vill satsa på den. Det är något vi kristdemokrater har krävt . Men när man läser budgetpropositionen blir det mer tveksamt om det faktiskt är en så stor satsning i praktiken. På sidan 175 i budgetpropositionen anges: ”har regeringen beslutat om en höjning av schablonbeloppet . Schablonbeloppet för assistansersättningen blir därmed , en höjning med och .” Det nämns ingenting om den faktiska nivån på timersättningen , och det finns inga medel avsatta för en ökning. Det är därmed oklart om det kommer ske en procentuell ökning överhuvudtaget av schablonen respektive . Om det är regeringens avsikt att höja schablonen för timersättningen ena året, för att därefter bibehålla nivån på /timme är det stor risk för att verksamhetens kvalitet urholkas. accepterar regeringens nivå på schablonersättningen inom anslaget 4:4 Kostnader för statlig assistansersättning (utgiftsområde 9) men föreslår en höjning (vilket är i nivå med avtalsenlig löneuppräkning) . Därutöver föreslår vi en förstärkning till följd av lagändring angående grundläggande behov enligt ovan. Detta medför sammantaget , och . Låt staten vara ensam huvudman för den personliga assistansen är huvudmannaskapet för personlig assistans delat mellan stat och kommun. Assistansersättning från (staten) beviljas endast om de grundläggande hjälpbehoven (andning, personlig hygien, måltider, att klä av och på sig, kommunikation och annan hjälp som förutsätter ingående kunskap) uppgår . Vid grundläggande behov är den personliga assistansen kommunens ansvar. Den delade ansvarsfördelningen har inneburit flera olika problem. Kommunen och staten har i vissa fall gjort helt olika bedömningar när det gäller en persons rätt till personlig assistans respektive assistansersättning. Bedömningarna har framstått som rättsosäkra och en person med funktionsnedsättning riskerar att förlora sin assistans. Därtill har de senare årens striktare rättspraxis medfört att allt färre personer kvalificeras för den statliga assistansersättningen. Fler har därmed blivit hänvisade till assistans. Tillsammans med och har lämnat in ett utskottsinitiativ i socialutskottet där vi föreslår att regeringen skyndsamt ska påbörja en utredning där målsättningen är ett statligt helhetsansvar för den personliga assistansen. Förslaget skall ligga på bord så att den nya lagen kan implementeras före mandatperiodens slut. Detta bör tillkännages regeringen. Initiativ bereds i socialutskottet. Höjd garantinivå i sjuk- och aktivitetsersättningen bidrog inom ramen för den tidigare alliansregeringen till att möjligheterna för personer med sjuk- och aktivitetsersättning att prova förvärvsarbete, studier eller ideellt arbete stärktes. Detta innebar mycket viktiga förbättringar, men det är alltjämt ett faktum att många av de personer som lever på sjuk- och aktivitetsersättning har en ekonomisk utsatthet som är mycket svår att påverka. Därför var det viktigt med de förbättringar som genomfördes med höjd garantiersättning, höjt bostadstillägg samt sänkning av skatten för personer med sjuk- och aktivitetsersättning. Vi ser att detta är en utsatt grupp som har bedömts sakna arbetsförmåga och riskerar att halka efter ekonomiskt och hamna i ytterligare utsatthet. vill därför höja garantinivån ytterligare. För den enskilde innebär det en förstärkning av sjuk- och aktivitetsersättningen med . Vi avsätter 2021–2023 för detta ändamål. 11 Att åldras i trygghet och värdighet Ett samhälle där alla kan åldras i trygghet och värdighet är ett angeläget mål för . Äldre personer är en tillgång för hela samhället. Ett välfärdssamhälle kan i hög grad bedömas utifrån kriterier som respekt, tillvaratagande och omsorg om den äldre generationen. Äldre ska kunna leva ett aktivt liv och ha inflytande i samhället och över sin vardag, kunna åldras i trygghet och med bibehållet oberoende, bemötas med respekt och ha tillgång till god vård och omsorg. Var och en ska ses som en person med eget och unikt värde med skilda intressen och bakgrunder. God vård, ett behovsanpassat boende och självbestämmande över sin vardag är en självklarhet – hela livet. gör därför stora satsningar på de äldre. Vi presterar i denna motion kraftfulla reformer för att skapa en trygg och värdig äldreomsorg där också personalen har goda villkor, för att äldreboenden ska kunna byggas, för att pensionärernas ekonomi förbättras och för att äldres möjligheter till gemenskap ska stärkas. Tabell 7 satsningar på äldreomsorgen Mer medicinskt innehåll i äldreomsorgen Förbättrade villkor och fortbildning för äldreomsorgspersonal Kortade köer särskilt boende Fond för idéburen vård och omsorg Mer medicinskt innehåll i äldreomsorgen Alla ska känna sig trygga med att det kommer finnas en god vård och omsorg den dag man behöver det. Men coronapandemin har satt i blixtbelysning att vi inte har en jämlik vård och omsorg. Vården och omsorgen till äldre fick inledningsvis stå tillbaka för slutenvårdens behov. Skyddsutrustning till personal i äldreomsorgen kom först efter det att slutenvården fått del av det. Undersköterskor larmade länge ohörda innan reella förbättringar skedde. Läkarbesöken i äldreomsorgen gjordes alltför ofta via telefon istället för ett fysiskt besök trots att riktlinjer anger att fysiskt besök är grunden för att kunna göra rätt medicinsk bedömning. Vi ser nu en växande grupp äldre personer som ofta är multisjuka och behöver alltmer kvalificerade hälso- och sjukvårdsinsatser. Samma grupp är extra sårbar för covid-19. statistik över dödsfall visar att varit eller äldre. Nästan hälften av dödsfallen har skett på särskilda boenden. av alla riskindikationer som rapporterades in till inom äldreomsorgen med anledning av bedöms av myndigheten som allvarliga. gjorde därför en tillsyn som visade att av de 40 värst drabbade kommunerna hade förutsättningar till bedömning och behandling kopplat till covid-19 på äldreboenden. De fann allvarliga brister hos var tionde verksamhet och genomför därför nu en fördjupad tillsyn. En viktig delförklaring till problembilden är att det finns för få sjuksköterskor inom äldreomsorgen. Sjuksköterskan är nödvändig för den medicinska kompetensen. Under pandemin har de brister som uppstår när det finns för få sjuksköterskor särskilt uppmärksammats. Att kunna sätta dropp eller ge syrgas är exempel på insatser som kräver en tillräcklig tillgång till sjuksköterskor. Enligt statistik har antalet sjuksköterskor i äldreomsorgen sjunkit och ligger på cirka 14 000, varav knappt hälften jobbar på de särskilda boendena. I är var femte medarbetare på äldreboenden en sjuksköterska, medan det bara är cirka var tjugonde i .