mot · H8023229 · 2020-10-06 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om högkostnadsskyddens sammantagna konstruktion och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ett nationellt specialistregister bör upprättas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att minska sjukvårdens administration och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge en statlig myndighet ansvaret för bedömning av säkerhet, integritetsaspekter och etik i ny medicinsk teknik och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att IVO:s uppföljningsuppdrag bör utökas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en och samma aktör inte ska tillåtas ha ekonomiska intressen på flera ställen längs vårdkedjan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om sjukskrivningsteam och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om krav på regioner att bedriva forskning, utveckling och innovation och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en bred översyn av regelverk och kontrollfunktioner för att minska administrationstiden i vården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en utredning av ambulanssjukvårdens framtid och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stärkt palliativ vård och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en utredning om dödshjälp och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om bättre villkor för organdonation och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en form för idéburet offentligt partnerskap på nationell nivå som kan säkra långsiktig samverkan med civilsamhället och ge möjlighet att permanenta viktiga organisationer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om peer review i svensk sjukvård och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett nationellt prioriteringscentrum och vårdens framtida prioriteringar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om familjecentraler och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kulturkompetens i vården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stärkt beredskap i hälso- och sjukvården och tillkännager detta för regeringen. Liberal hälso- och sjukvårdspolitik sätter människan i centrum, oavsett om hen är patient, medarbetare eller anhörig. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården och den ska finansieras gemensamt. uppnåddes en sakpolitisk överenskommelse mellan , och Socialdemokraterna, som inrymmer ett budgetsamarbete samt ett samarbete om de politiska frågor som framgår av överenskommelsens 73 punkter. Inom hälso- och sjukvårdsområdet finns ett flertal liberala reformförslag som inte ingår i överenskommelsen. Vi motionerar om dessa här. För sammanhangets skull berörs också frågor som ryms inom 73-punktsprogrammet, men eftersom vi har ett samarbete i dessa frågor avstår vi från att yrka. Över hela landet och under hela sitt liv ska den sjuka människan vara delaktig, ha makten och kunskapen att styra sitt liv och få ett bemötande som gör vården personlig och som ser enskilda behov. Större möjligheter att välja vårdgivare, mötesform och geografisk plats ger kortare väntan och ökat patientinflytande. Anhöriga behöver synliggöras och stöttas. Vi beskriver detta i vår folkhälsomotion. Anställda ska ha goda arbetsvillkor, stadigt få ny kunskap, kunna välja mellan flera arbetsgivare och ha goda möjligheter att utvecklas under sitt arbetsliv, vilket vi beskriver i vår motion om arbetsvillkor. spreds en pandemi över världen som ställer ytterligare krav på svensk sjukvård. Efter covid-19-pandemins akuta fas kommer många att behöva fortsatt stöd från hälso- och sjukvården. Ett stort antal patienter behöver mer eller mindre omfattande rehabilitering för att komma tillbaka till ett vanligt liv. Därtill kommer behovet av eftervård för patienter med mycket utdragna sjukdomsförlopp. Under rubriken ”Närmare och starkare vård” beskriver vi hur primärvården måste fortsätta stärkas. Rubriken ”Vård – en återstart av svensk sjukvård” innehåller våra lösningar för att möta behovet av uppskjuten specialistbehandling och operation. Den isolering, saknad och ekonomiska osäkerhet som följt i pandemins spår kräver att hela samhällets stöd mot psykisk ohälsa stärks. Vi beskriver våra förslag på det området i vår folkhälsomotion. Vård , med tid, utan väntan – en återstart av svensk hälso- och sjukvård Svensk hälso- och sjukvårds medicinska resultat, vårdkvalitet och patientsäkerhet ligger i världstoppen. När det gäller tillgänglighet och bemötande är vi i bästa fall medelmåttiga. När den rödgröna regeringen avskaffade kömiljarden blev vårdköerna längre. Väntan hörde till de längsta i redan innan covid-19. Flera avgörande strukturreformer, bland dem förslag i Effektiv vård (SOU 2016:2), kan öka tillgänglighet och samordning, men dagens sjuka kan inte vänta på strukturreformer. Därför behövs en modern kömiljard som ser till hela vårdkedjan och värnar kroniskt sjuka. Vi välkomnar att kömiljarden har återinförts och att den fortsatta utvecklingen av denna är prioriterad i den sakpolitiska överenskommelsen mellan , och Socialdemokraterna. Många tusentals besök och operationer har ställts in under pandemin. Detta vårdbehov måste mötas och i det arbetet behöver patientmakten stärkas. Svensk hälso- och sjukvård har många utmaningar, men att patienten har för mycket att säga till om hör inte till dem. Vi vill därför att patientens delaktighet och självbestämmande stärks bland annat genom att rätten att välja vårdgivare i hela landet ska gälla såväl öppen- som slutenvård. Det skulle bidra till ett mer likvärdigt vårdutbud över hela landet. Det skulle även jämna ut belastningen på medarbetarna och ge kortare vårdköer. måste stöd i funktionsbevarande syfte erbjudas. Se över högkostnadsskyddens utformning För att skydda de människor som har det allra största vårdbehovet vill Liberalerna se över för- och nackdelar med att lägga samman högkostnadsskydden, utreda högkostnadsstegarnas utformning och skyddens sammantagna konstruktion. Strategisk kompetensförsörjning och goda arbetsvillkor Utan anställda, ingen sjukvård. Många regioner i landet saknar eller kommer att sakna läkarkompetens inom ett flertal medicinska specialiteter. bedömer i första hand enskilda sjukhuskliniker behovet av tjänster för specialistutbildning, ST-tjänster, varefter regionerna prioriterar medel. Det behövs en nationell överblick och styrning av det totala antalet specialister, var dessa specialister finns eller kommer att saknas och hur behoven kommer att förändras. Det saknas även ett nationellt register över antalet sjuksköterskor och andra legitimationsyrken med specialistkunskaper och deras fördelning över landet. Nationella register skulle ge bättre kunskap om vilka specialistutbildningar som bör starta och hur de bör dimensioneras. I tider av kris kan det dessutom vara klokt att ha en samlad bild av var kompetensen finns och var ett vårdcentrum av visst slag bör förläggas. Ett nationellt specialistregister bör därför inrättas hos . Det nationella vårdkompetensrådet som inrättats inom ramen för den sakpolitiska överenskommelsen mellan Liberalerna, , och är en lämplig värd för dessa register. Bristen på sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor på landets sjukhus har lett till stängda vårdplatser, överbeläggningar och utlokaliseringar. I en ond cirkel tvingas nyckelkompetenser lägga kraft och tid på att hitta vårdplatser och sköra patienter blir kvar på akuten. Anställda i svensk hälso- och sjukvård måste få bättre arbetsvillkor och fler kollegor. En viktig del i detta är att frigöra tid för patienter, handledning och vårdutveckling genom nya yrkesroller, modernt it-stöd, mindre detaljstyrning och minskad administrativ börda. Rätt information är livsviktig i vården, men dokumentationen måste minskas, automatiseras och till stor del utföras av andra yrkesgrupper . Vi beskriver våra förslag närmare i en egen motion om just arbetsvillkor. Digital vård som integrerad del av hälso- och sjukvården När covid-19-pandemin utbröt ökade användningen av regionernas digitala vårdtjänster med upp till tusen procent . Vi vill ta tillvara digitaliseringens möjligheter, fullt ut och genomtänkt. Vi är övertygade om att den minskade administration och detaljstyrning vi beskriver i vår motion om arbetsvillkor inte bara förbättrar arbetsvillkor, utan även leder till mer innovativ vård. Dessutom vill vi starta en Sverigeförhandling för digitalisering av hälso- och sjukvården, både för patienternas och de anställdas skull. De innovativa arbetssätt som tvingats fram behöver få plats bortom pandemin. Patienter behöver nå sin journal med smarta e-hälsotjänster, boka återbesök på webben och träffa sin husläkare via videolänk. Vårdgivare ska erbjuda lika bra digital tillgänglighet som fysisk. Kroniska sjukdomar kan behandlas säkrare och bättre om patient och läkare kan följa värden med en hälsoapp. Lättanvända e-besök ökar patientmakten och ger mer jämlik tillgänglighet till internetpsykiatri, neurologi och andra specialiteter över landet, och kan även underlätta att ta upp problem som kan kännas svåra vid ett personligt möte i ett litet samhälle, till exempel den egna alkoholkonsumtionen eller livsstilsfrågor som övervikt. Digital utveckling kräver digital säkerhet. Otaliga appar, robotar och chattfunktioner utformas för privatpersoner, för sjukvården och för omsorgen om årsrika eller människor med funktionsnedsättning. Hälsotekniken och den medicinska tekniken lär rusa och kan göra stor skillnad för folkhälsan, men är det mycket svårt för kommuner och regioner att bedöma vilken teknik som är tillräckligt säker. Liberalerna vill utreda möjligheten att ge en statlig myndighet ansvaret för bedömning av säkerhet, integritetsaspekter och etik i ny medicinsk teknik. Närmare och starkare primär- och öppen specialistvård När människan är som ömtåligast är det som allra viktigast att bestämma över den egna tillvaron. Primärvård och specialistvård behöver finnas nära patienterna, och det kräver att engagerade anställda över hela landet får större möjlighet att styra sin tid, utveckla sin kunskap och att starta och driva småskalig vård. Patienter ska kunna välja vårdgivare, mötesform och geografisk plats, vara delaktiga och få ett bemötande som ser enskilda behov. Vi arbetar för klokt utformade vårdval inom väl avvägda områden, där de patienter som vill välja får god information om olika alternativ, enkelt kan jämföra olika vårdgivare och göra väl grundade val och även få hjälp att boka besök i andra regioner när de så vill. Högt ställda kvalitetskrav ska säkra att var och en tryggt kan avstå från att välja. Vi vill också att Ivos uppföljningsuppdrag utökas. Där vårdval inte är möjliga eller lämpliga kan mottagningshotell i primärvårdens eller tandvårdens lokaler ändå föra specialistvård närmare patienterna. Även invånare i en mindre ort eller förort kan på så sätt få bokade besök hos ortoped, hjärtspecialist, diabetesläkare, kurator eller barnpsykolog nära hemmet någon dag . Där risken är stor att personer dör tidigt i hjärt- och kärlsjukdomar, kan exempelvis hjärt-kärlspecialistbedömningar i närområdet göra skillnad. I områden med till stor del äldre befolkning kan en geriatriker göra stor skillnad. Det är särskilt prioriterat att denna sjukvård stärks i socioekonomiskt svaga områden, på landsbygd och i glesbygd, där det känslomässiga och faktiska avståndet till sjukvården är större. Vårdgivare ska ha goda förutsättningar att verka, oavsett driftsform. Liberalerna anser att det är särskilt angeläget att förbättra förutsättningarna för non-profitverksamhet. I är de idéburna vårdgivarna relativt få, trots att de genom sitt ideella engagemang erbjuder ett mervärde som kompletterar den övriga vården och bidrar till sjukvårdens utveckling. BVC, syncentraler, demensvård, ambulansverksamhet och andra samhällsinnovationer vi tar för givna har sitt ursprung i idéburen sektor. Vi tror att goda villkor och tät samverkan skapar grogrund för framtidens innovationer. Brukarmedverkan behöver utvecklas inom många sjukvårdsområden. Brukarrevisioner kan införlivas i verksamhetsredovisningar och professionsledda patient- och anhörigutbildningar behöver standardiseras och införas brett. Självhjälpsgrupper med beprövade och välfungerande metoder behöver utvecklas och hållas i sjukvårdens och apotekens regi, gärna med en pensionärs- eller patientorganisation som partner. Ge primärvården bredd och helhet lägger internationellt sett lite av sina sjukvårdsresurser på primärvård, av sjukvårdens totala resurser, att jämföra i våra nordiska grannländer. Steg har tagits mot att bygga ut den nära vården under flera mandatperioder, men takten behöver öka. När primärvården brister blir människor inte bara oroliga utan också sjukare och söker sig till specialistvården istället, med långa köer som följd och patienter på akuten i onödan. En husläkarreform med ett tak för antalet patienter är helt avgörande för allmänspecialisternas arbetsmiljö och därmed även avgörande för människors tillgång till god, nära läkarvård. Det är för oss mycket viktigt att husläkare och primärvård är prioriterade frågor i den sakpolitiska överenskommelsen mellan Liberalerna, , och Socialdemokraterna. Patienter ska känna sin husläkare vid namn. Liberalerna har kämpat för detta . Husläkarreformen 1994 nådde långt under dåvarande sjukvårdsminister (FP/L) tid, men skrotades av följande socialdemokratiska regering. Det är dags att vårdcentralen blir ett nav i sjukvården, ett som knyter till sig och samordnar de kompetenser varje patient behöver. Vi ska som patienter veta vem vi ska vända oss till, vem som har huvudansvaret för vår vård och vi ska enkelt få kontakt. Det är avgörande att varje läkare får ansvar för ett rimligt antal patienter, så att inte patientrelationen och arbetsglädjen sviktar. Vi vill stärka primärvården över hela landet. Primärvården behöver i högre grad kunna behandla lättare psykisk ohälsa hos både unga och årsrika, även den ohälsa som är orsakad av ofrivillig ensamhet. Vi redogör närmare för Liberalernas förslag mot ensamhet och psykisk ohälsa i vår folkhälsomotion. Även primärvårdens roll i uppsökande och förebyggande folkhälsoarbete behöver förtydligas och stärkas – den starka överrepresentationen av personer med övervikt och metabolt syndrom vad gäller insjuknande och död i covid-19 är bara ett av otaliga exempel på detta. Detta arbete kräver många olika kompetenser och större utrymme för fler yrkesgrupper. Även inom rehabilitering behöver primärvården få ett större ansvar, till exempel efter stroke, olycksfall m.m. Det kräver kompetens i geriatrik och gerontologi hos de anställda när de möter årsrika patienter. Över tid bör geriatrik och arbetsterapi bli en allt större del av primärvårdens uppdrag. Primärvården behöver även samverka närmare de regionala cancercentra, RCC, både för tidigare upptäckt och för stärkt rehabilitering, inklusive lymfterapi, sexologi och psykosocialt stöd. Primärvården bör få ett lokalområdesansvar Primärvården behöver få ansvar för hälsofrämjande och förebyggande arbete i lokalområdet, såväl gentemot hemlösa som mot äldre med omsorgsbehov, skolor och förskolor. Detta kräver goda kunskaper om förutsättningar och hälsoproblem i varje primärvårdsområde och god information när smittor sprids eller oro uppstår i ett område. Inom ramen för detta ansvar behövs därför ett tydligt uppdrag att samverka med de lokala skolornas elevvårdsteam och med socialtjänst, men även vid behov med polisen, BUP, psykiatrin, , äldreboenden m fl. Varje område behöver tillgång till husläkare, distriktssköterskor, hälsopedagoger, psykologer, fysioterapeuter, arbetsterapeuter, dietister och specialister såsom gynekolog, barnläkare och psykiater. Nej till ekonomiska intressen på flera ställen i vårdkedjan Vi vill skärpa lagstiftningen så att en och samma aktör inte tillåts ha ekonomiska intressen på flera ställen längs vårdkedjan. Svensk lagstiftning utgår från att det finns en inbyggd risk med att låta de läkare som skriver ut medicin även äga apotek, som tjänar pengar på att sälja samma mediciner. är det med andra ord förbjudet för läkare att äga apotek. Däremot är det omvända fullt tillåtet. Apotek får äga nätläkarbolag och dessutom får läkemedelsföretag äga vårdinrättningar. Apoteksbolagen, däribland statliga , har därmed inte begått några fel när de köpt in sig i nätläkarbolag. Denna typ av ägarförhållanden skapar dock stora frågetecken, dels huruvida dagens regelverk verkligen säkrar trygg och klok användning av gemensamma resurser, dels om det påverkar risken för att vår hälsa och våra ekosystem äventyras genom överförskrivning av läkemedel. Liberalerna menar att lagstiftningen ska skärpas och ta hänsyn till riskerna med att låta apotek eller läkemedelsföretag äga vårdcentraler, nätläkarbolag och andra vårdföretag. Vårdgivare ska vare sig inom human- eller veterinärmedicinsk verksamhet kunna beviljas tillstånd att bedriva öppenvårdsapotek och vice versa. Varje del av vårdkedjan har ett värde för de invånare som behöver dess stöd. Det sammantagna värdet måste vara större än delarna, inte tvärtom. Sjukskrivningar på nytt sätt Arbetet med sjukskrivningar upptar oerhört mycket tid för många allmänspecialister. Genom hela sjukskrivningsprocessen råder ojämlikheter som behöver belysas och åtgärdas. Sjukskrivningsprocessen behöver utredas, som sjukförsäkringens grundläggande syfte – att ge kostnadsersättning vid sjukdom som leder till bortfall av arbetsförmåga – värnas. Liberalerna vill för det första överväga om det finns skäl att göra en förändring i vilka yrkesgrupper som får skriva utlåtanden till . Exempelvis skulle en arbetsterapeut eller sjukgymnast övervägas för bedömning av sjukdom/arbetsförmåga i . Frågan bör analyseras närmare. För det andra är bedömningar av arbetsförhet vid långvarig psykisk ohälsa ibland mycket komplicerade. En hög andel sjukskrivningar grundar sig på en psykiatrisk diagnos, diagnoserna leder ofta till längre sjukskrivning, som sjukvården uppger att den har svårare att bedöma arbetsförmåga vid psykisk ohälsa. Det kan dessutom tära på förtroendet mellan husläkare och patient när patienten upplever sig behöva upprepade sjukskrivningar och deras behandlande läkare inte håller med. Vi vill flytta ansvaret för långvarig, svårbedömd eller upprepad sjukskrivning från patientens behandlande läkare till centrala team i varje region. Ett sådant team skulle kunna tillkalla expertis vid behov, till exempel för kunskap om arbetets art, eller kunskap om en arbetsplats, eller kunskap i arbets- och miljömedicin eller liknande, för att på så sätt få en bättre bild av möjligheten för den sjukskrivne att återgå i tidigare arbete eller vad som skulle behövas för rehabiliteringsinsatser för annat arbete. Överprövningar är en central del av uppdrag och behövs vad gäller ogrundade sjukskrivningsbeslut för att upprätthålla kostnadskontroll och systemets legitimitet, men genom en klokare och mer välfungerande sjukskrivningsprocess, till exempel i form av centrala team, skulle sannolikt behovet minska för att överpröva beslut därför att kvaliteten i processen helt enkelt blivit bättre. En tredje problematisk del av sjukskrivningarna är arbetsgången mellan sjukvården och . Läkare vittnar om tidskrävande processer när handläggare ibland inte förstår deras utlåtanden. I utredningen begriplig och trygg sjukförsäkring med plats för rehabilitering (SOU 2020:6) presenteras kvalitetsbrister i utredningar och beslut om sjukpenning från dag 180 i sjukperioden. Osäkerheten i dessa bedömningar måste minska. Varje sjuk person ska säkras en trygg bedömning och rätt rehabiliteringsinsatser. Vid komplicerade och långvariga sjukskrivningar bör särskild kompetens krävas av handläggarna, inte minst kunskap i arbetsmedicin. För det fjärde behöver samordningsuppdrag stärkas, inte minst med sjukvården, arbetsgivare och med Arbetsförmedlingen. ska vara en partner för de sjuka i arbetet för att komma tillbaka. Det är som exempel helt orimligt att det tar innan håller ett första avstämningsmöte med en sjukskriven persons arbetsgivare. Det är slutligen direkt avgörande att och andra myndigheter lyfter och underlättar för människor, men som människor med stora behov får värdefull hjälp drabbas en del näst intill av administrationsutmattning. Varje myndighet behöver givetvis begära in underlag och dokumentation, men med det överordnade målet att lyfta invånare och ge dem möjligheter. Ett portaluppdrag bör därför införas i myndigheters direktiv som betonar målet att stötta och lotsa. ”I de hus där jag går in ska jag vara till gagn för de lidande”, står det i den hippokratiska eden. Det gäller myndigheter och förtroendevalda, likväl som de läkare den skrevs för. Staten ska styra mer – och mindre Fler behandlingar och ett ökande behov att implementera medicinteknisk innovation gör finanserna dystra för många regioner, särskilt där befolkning och skatteunderlag minskar. Vi ser gärna lokala initiativ till fördjupade samarbeten och nivåstrukturering mellan regioner som möjligen övergår till nya, större regioner. Sjukvårdens styrning behöver reformeras. Huvudmannaskapet över sjukvården ska även fortsatt ligga hos regionerna, men den nationella kunskapsstyrningen behöver öka. Som exempel bör Vårdanalys genomföra en utvärdering av hälsosamma arbetstidsmodeller och av sjukvårdens ersättningsmodeller och deras effekter och sedan sprida resultatet till regionerna. Staten ska ställa skarpare krav på regioner och enskilda vårdgivare att implementera nationella riktlinjer och nya evidensbaserade behandlingsmetoder. Vården ska inte vara olika god på varsin sida om en länsgräns. Staten ska också stifta lagar för ökad jämlikhet och bättre tillgång till vård och behöver i högre grad bidra till nivåstrukturering av avancerad sjukvård. Vi vill koncentrera den högspecialiserade vården till ett fåtal platser i landet; ur patienternas perspektiv är det viktigare att få högspecialiserad vård av yppersta kvalitet än att vården finns nära. Regeringen behöver nogsamt följa att den nya beslutsprocessen för högspecialiserad vård lever upp till förväntningarna. Inom områden där patientunderlaget är litet, exempelvis vid sällsynta diagnoser eller där dyrbar teknisk utrustning krävs, bör den högspecialiserade vården struktureras i europeiska specialistcentra. Kopplingen mellan forskning och klinisk verksamhet behöver stärkas, liksom omsättningshastigheten av nya forskningsrön till innovationer som hjälper patienter och personal. Statens krav på regioner att bedriva forskning, utveckling och innovation ska därför skärpas. Lagstiftningen ska revideras så att alla sjukvårdshuvudmän får i uppdrag att aktivt bedriva sådan verksamhet. måste statens detaljstyrning genom smala statsbidrag, myndighetsdirektiv och överkontrollerande regelverk kraftigt minska. Öronmärkta, riktade statsbidrag kan vara motiverade i vissa fall, till exempel samordning över gränser, kompetenslyft, metodutveckling och erfarenhetsutbyte. Vi är däremot skeptiska till bidrag som i praktiken på ett administrationstyngt sätt förstatligar en uppgift där regioner inte prioriterat det som en regering tycker att de ska. Den överdrivna detaljstyrningen genom en mängd smala, specialdestinerade statsbidrag ska motverkas, till del genom en övergång mot samlade sektorsbidrag. Ny organisationsform för regionala cancercentra och psykiatricentra