mot · H8023626 · 2020-10-06 00:00:00 — Skillnaderna finns över hela betygsskalan men är allra vanligast när det gäller höga provbetyg. menar att de nationella proven måste bedömas på ett likvärdigt sätt. För att kvalitetssäkra dem anser vi att de ska rättas externt. ska de nationella proven vara digitala och extern bedömning av proven ska vara möjlig; det är ett viktigt steg i den riktningen. De nationella proven ska utgöra stöd vid betygsättning men läraren ska även fortsättningsvis beakta resultat på egna prov, uppgifter och annat vid betygsättning. Det är viktigt att alla skolor har ett systematiskt kvalitetsarbete för att säkerställa en likvärdig betygsättning. bör därför ta fram en modell för hur betygen ska korreleras mot resultaten i de nationella proven, inte på individnivå men väl på gruppnivå för respektive skola. Regeringen måste säkerställa att fortsatt verkar för att stötta och följa dessa processer. Vi inväntar nu regeringens slutsatser av den betygsutredning som lades fram . Externt rättade nationella prov och betyg som korrelerar till dessa skulle även medföra en objektiv möjlighet att utvärdera skolors förmåga att ge eleverna god kunskapsutveckling, så kallad progression. föreslår också att ämnesbetyg återinförs, istället för kursbetyg i gymnasieskolan. , som presenterade sina förslag 2020, skulle ta fram en modell för detta. Enligt (SOU 2016:77) kan elevers kunskapsutveckling bättre och mer långsiktigt stödjas med ämnesbetyg. Om lärandet sker över blir inte varje bedömningstillfälle lika avgörande för elevens betyg. Betyg som sätts efter avslutade ämnesstudier kan med större säkerhet spegla elevernas kunskaper i ämnet. Likaså kan lärarnas arbete underlättas om de inte behöver börja om med varje ny kurs i ett ämne. Då kan de bedriva undervisningen mer långsiktigt och utifrån en större helhetssyn, såväl på elevernas kunskapsutveckling som på ämnet. En del elever upplever systemet med kursbetyg som motiverande eller belönande, men uppger att systemet hämmar deras vilja och förmåga att lära sig. I stället för att skolan uppmuntrar och skapar förutsättningar för lärande upplever de alltså att målet med skolan blir att ”beta av och slutföra kurser”. Ämnesbetyget ger läraren möjlighet att se till helheten och bedöma elevens kunskapsnivå i slutet av skolåren, vilket ger större rättvisa än om ett dåligt resultat i någon del ska få dra ner slutbetyget orimligt mycket, som blivit fallet med kursbetygen. I det nuvarande betygssystemet värderas betyget E med tio betygspoäng, D med 12,5 betygspoäng, C med 15 betygspoäng, B med 17,5 betygspoäng och A med 20 betygspoäng. F är underkänt betyg och ger 0 poäng. Det finns ett antal elever som tillhör elevgrupp men som inte har förmåga att uppnå godkänt ens med avsevärda stödinsatser, utan att tillhöra särskolans elevgrupper. föreslår ett nytt betygssteg, som erkännande för deras ansträngningar, men fortfarande underkänt. anser inte att det finns något värde i att gradera underkänt i två nivåer. Aktivt och fritt skolval för alla Föräldrar och elever har rätt att välja skola. Denna rätt är grundläggande och något som står upp för. Det offentliga ska erbjuda föräldrar och elever möjlighet att fritt välja en skola som passar och välja bort en som inte fungerar. Ett skolsystem som medger valfrihet och mångfald kan, under rätt förutsättningar, vara kvalitetsdrivande. Det finns också starka rättviseargument för fritt skolval. Ett aktivt skolval kan, rätt använt och konstruerat, vara en faktor som minskar segregationen. Det är betydligt lättare för ekonomiskt svagare familjer att välja en bra skola än att köpa en bostad i det område där skolan ligger. Utredningen mer likvärdig skola (SOU 2020:28), som presenterat förslag om att avskaffa möjligheten för friskolor att ha egna köer, sätter fingret på ett problem. Det är de som redan är mest etablerade i samhället som är ute i så pass god tid att deras barn får chans att gå på de mest populära friskolorna. Kösystemet gynnar dem som bott längre i en kommun och missgynnar nyinflyttade som inte hinner med lika i kön. Skolvalets möjligheter bidrar därför till att förstärka en redan kraftig segregation. Alla barn ska ha samma möjligheter att komma in på alla skolor. Men tyvärr har vårt nuvarande skolval visat sig öka på segregeringen. I den här diskussionen ligger det faktum att skolors kvalitet har för stora variationer. Det är ett stort svek mot barn om de inte får en bra skolgång. Alla skolor ska vara bra skolor. Här måste stora åtgärder sättas in. Om alla skolor är bra kommer viljan att gå i en skola längre bort antagligen att minska, särskilt i de lägre åldrarna. Men att angripa valfriheten utan att ha tacklat kvalitetsskillnaderna innebär en stor orättvisa gentemot landets skolbarn. En förutsättning för fritt skolval är rätten att etablera skolor. Utan den rätten blir det fria skolvalet bara en chimär. Alla skolor som uppfyller de uppställda kraven på pedagogisk kvalitet ska ha rätt att starta verksamhet. Stor öppenhet ska finnas för olika skolor – huruvida de är privata aktiebolag, idéburna, kooperativ eller offentligt drivna är inte det intressanta. Det väsentliga är kvaliteten i verksamheten och hur de olika skolorna bidrar till att ge eleverna en bra utbildning och en trygg och positiv skolgång. Lika villkor för olika driftsformer ska eftersträvas. Friskolor ska inte betraktas som komplement till den kommunala skolan, utan som skolor som verkar på samma villkor. Friskolor är den grundläggande förutsättningen för att föräldrar ska kunna välja en skola som passar dem och deras barn. strävar inte efter att friskolorna ska uppnå en viss andel av skolorna eller att en viss andel elever ska gå i en skola med fristående eller offentlig huvudman. Hur många skolor som ska finnas av den ena eller andra sorten ska styras av föräldrar och elevers val. För att uppnå detta krävs att alla skolor möter lika villkor och krav samt att föräldrar och elever kan göra informerade val baserade på korrekt information om skolornas inriktning, resultat och kvalitet samt på deras förmåga att utveckla elevernas kunskap . Därför ska statistik över alla skolors resultat redovisas öppet. står också upp för rätten att välja en skola med konfessionellt innehåll, utifrån skydd av föräldrars och barns rätt att tillförsäkras undervisning i överensstämmelse med föräldrarnas religiösa och filosofiska övertygelse. Bland de europeiska länderna är , där en procent av eleverna går i konfessionell skola, extremt i sin låga andel konfessionella skolor. Detta kan jämföras med , där av eleverna går i konfessionella skolor, i , i och av eleverna i . Vi motsätter oss förslag om etableringsstopp för konfessionella skolor. Skolor som inte följer skollagen och läroplanen ska bemötas med inspektion, åtgärdsplan, uppföljning och vid behov indraget tillstånd, inte med generaliserande förbud. Föräldrar har olika förutsättningar att tillgodogöra sig information om vilken skola som är bäst för deras barn. Att inte kunna tala svenska är ett sådant hinder. Vi anser därför att aktivt och obligatoriskt skolval bör införas, där föräldrar och barn måste ta ett aktivt beslut om val av skola. Kommunerna bär därför ett ansvar för att informera om och bistå med material på olika språk om de skolor som finns att välja inom kommunen. På så vis ökar föräldrars möjlighet att välja skola utifrån likvärdiga förutsättningar. Lika villkor för alla skolor Enskilda skolor, i dagligt tal friskolor, drivs med offentliga medel. Det är inte tillåtet att ta betalt för utbildningen. Därmed har alla samma möjlighet att välja att gå i en friskola om en sådan finns tillgänglig. är förespråkare för rätten att söka sig till friskolor. Vi menar att friskolor är en naturlig del av skolväsendet, inte enbart ett komplement till kommunala skolor. Med friskolereformens genomförande kom valfrihet och mångfald, något som många föräldrar och barn nu tar för givet. En återgång till en skola där man blev placerad utan möjlighet till inflytande vore omöjlig och inte heller önskvärd. har både elevantal och elevandel som går i friskola ökat. går av alla grundskolebarn och av alla gymnasieelever i friskolor. Det finns även fristående förskolor och fritids. Fristående verksamheter finns i alla landets kommuner. finns det fristående grundskolor förutom i ett tiotal kommuner och fristående gymnasieskolor i 99 kommuner. Friskolor drivs av aktiebolag, föreningar och stiftelser. Ofta rör sig debatten kring de stora friskolekoncernerna. vill betona vikten av att även de mindre huvudmännen, såsom de idéburna företagen, ska verka på samma villkor. Alla elever, oavsett vilken skola de valt eller vilken huvudman som driver skolan, ska erbjudas så likvärdiga villkor som möjligt. Det gäller också skyldigheten att ta emot elever oavsett om eleven behöver särskilt stöd. Likabehandlingsprincipen, att fristående och kommunala skolor ska ha lika villkor för att bedriva sin verksamhet, är viktig. Det är skolans kvalitet, inte driftsformen eller vem som är huvudman, som ska avgöra skolans vara eller icke vara. Vad är då god kvalitet? Enligt vår mening är en bra skola en skola som hjälper varje elev att utvecklas så långt som möjligt utifrån elevens egna förutsättningar. Eftersom elever är olika och har olika förutsättningar kan olika skolor vara bra för olika elever. Alla elever ska behandlas lika i det avseendet att de ska möta och bedömas utifrån samma kunskapsmål – samma normer och samma krav. Men vägarna, metoderna och insatserna för att nå målen kan se olika ut. Därför behövs mångfald på skolområdet och det är viktigt att skolor behandlas lika. har rapporterat om minskad likvärdighet mellan olika skolor och mellan elever. Det innebär att elever inte ges likvärdiga möjligheter. Om minskad likvärdighet enbart berodde på att de bästa skolorna blivit bättre vore det en sak. Dessvärre finns det skolor som blivit sämre, där en stor andel av eleverna går ut utan gymnasiebehörighet. Det kan finnas flera olika förklaringar till att en enskild skola uppvisar bristande resultat, exempelvis att skolan tagit emot många nyanlända flyktingbarn. Skolor med stora utmaningar behöver lyftas. Bekämpa problem, var de än förekommer I vissa läger utmålas friskolors möjlighet att ta ut vinst som ett stort problem. Vinster är en förutsättning för att en kommun eller ett företag ska kunna utveckla verksamheten, investera i lokaler och personalens kompetens, motsvarande kommunallagens krav på god ekonomisk hushållning, med ett visst överskott. Det är dålig kvalitet som ska bekämpas, vare sig den påvisas hos kommunala eller oseriösa aktörer, inte vinst eller bolag i sig. Vi vill istället betona vikten av tydliga kvalitetskriterier, bra uppföljning och tillsyn. Valfrihet och mångfald innebär ökad kvalitet, ökad makt åt den enskilde och fler arbetsgivare att välja på för den anställda. I en kammarrättsdom [24] läggs fast att fristående skolor får hålla uppgifter om betyg och elevsammansättning hemliga i de fall det bara finns en fristående skola i kommunen. Anledningen till beslutet är att utlämnande av dessa uppgifter skulle kunna medföra att friskolorna får lida ekonomisk skada. Detta har lett till att har sekretessbelagt all skolstatistik, med stora konsekvenser för såväl fristående som offentligt drivna skolor. Detta går emot friskolereformens grundtanke om att skolor ska konkurrera med varandra på lika villkor. För att det ska vara möjligt måste data kunna jämföras. Detta är viktigt att komma tillrätta med. Fristående skolor drivs med offentliga medel. Därmed ska också offentlighetsprincipen gälla, avseende statistik om elevantal, gruppstorlek, resultat i nationella prov och betyg. Friskolor får lika lite som en skola efterfråga referenser på barn. Friskolor får, om man inte kan ta in alla barn i kön, ha urvalsgrunder som Skolinspektionen godkänt, till exempel kötid och syskonförtur. För , som värnar om friskolors möjlighet att på likvärdiga villkor verka på den svenska skolmarknaden, är varje avsteg från reglerna helt oacceptabelt. och regeringen har ett övergripande nationellt ansvar för skolväsendets resultat och utveckling. Staten anger nationella mål, krav och riktlinjer för verksamheterna i skollagen, läroplanerna och andra författningar. Staten ansvarar genom och Skolinspektionen för tillsyn, statlig kvalitetsgranskning samt nationell uppföljning och utvärdering genom de statliga förvaltningsmyndigheterna på området. I 2 kap. skollagen finns bestämmelser om huvudmän och ansvarsfördelning inom skolväsendet. Staten är huvudman för förskoleklassen och fritidshemmet vid en skolenhet med specialskola eller sameskola. Kommunerna, i vissa fall regioner och enskilda, kan vara huvudmän för övriga skolformer förskolan, förskoleklassen, , grundsärskolan, gymnasieskolan, gymnasiesärskolan och fritidshemmet. När kommunen är skolhuvudman har kommunfullmäktige statens uppdrag och ska tillsätta de nämnder som behövs för att fullgöra det statliga skoluppdraget. Huvudmannen ansvarar för att utbildningen genomförs i enlighet med bestämmelserna i skollagen och andra författningar (2 kap. 8 § skollagen). Huvudmännen ansvarar för att inom regelverkets ramar bedriva och organisera sin verksamhet så att målen nås. Rektor har ett tydligt uppdrag att besluta om sin enhets inre organisation och ansvarar för att fördela resurser inom enheten efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. Rektor fattar i övrigt de beslut och har det ansvar som framgår av särskilda föreskrifter i skollagen och andra författningar (2 kap. 10 § skollagen). Frågan om huvudmannaskapet för skolan har debatterats . Kommunaliseringens effekter är inte fullt ut utvärderade. bedömer dock inte att den har medfört de positiva effekter för skolan som ursprungligen motiverade själva förändringen. Tvärtom finns mycket som talar för att kommunaliseringen och andra förändringar bidragit till de kvalitetsproblem som präglar skolan. Att genomföra ett återförstatligande är dock inte en enkel åtgärd som snabbt löser skolans problem. Därför menar att de skolreformer som genomfördes av den tidigare alliansregeringen måste få sätta sig och utvärderas innan frågan om skolans huvudmannaskap kan omprövas. Frågan är om vi nu har kommit till den punkten. I och med januariöverenskommelsen mellan liberaler, centerpartister, socialdemokrater och miljöpartister ska en utredning komma till stånd. I 73-punktsprogrammet skriver de att ”ett beslutsunderlag som kan skapa förutsättningar för statligt huvudmannaskap för skolan tas fram”. Skolan är en av samhällets viktigaste institutioner. Det är centralt att den har arbetsro och får driva sin verksamhet med alla våra barns bästa för ögonen. En så stor förändring som ändrat huvudmannaskap bör inte genomföras utan grundliga analyser och begrundanden. Om ska byta fot krävs tydliga indikationer på att statligt huvudmannaskap skulle vara så mycket bättre för skolan att det uppväger det stora omak som förändringen i sig skulle innebära. välkomnar därför den utredning som kan klargöra för- och nackdelar med ett förstatligande av skolan. Vi är särskilt intresserade av att en sådan utredning ser över möjligheten till statlig finansiering av skolan, som en medelväg, för att skapa mer jämlika villkor. De elever som går i skolan är framtidens medarbetare och entreprenörer. För att säkra kompetensförsörjningen är det väsentligt att samverkan mellan skolan och näringslivet ökar. Mycket skulle vinnas genom att ge barn och ungdomar en bredare och mer mångfasetterad bild av den bredd av yrkesinriktningar som arbetslivet erbjuder. Det kan vara för sent att i årskurs 9, inför gymnasievalet, börja fundera över vad man skulle vilja arbeta med, hur man kan nå dit och vilka andra alternativ som skulle kunna vara tänkbara efter givna förutsättningar. Det är därför bra att många skolor redan på lågstadiet exempelvis bjuder in föräldrar att berätta om sitt jobb. Återkommande presentationer av företrädare för olika yrken kombinerad med den nu återinförda praon är också viktigt. Det bör kompletteras med fler möten med studie- och yrkesvägledare i grupp och enskilt. Skolans samverkan med det lokala näringslivet måste också förbättras. En ökad samverkan gynnar såväl företagen som skolan. Det är viktigt att eleverna blir inspirerade av näringslivet och de möjligheter som finns i företagande. Näringslivet kan vara en viktig resurs i klassrummet genom att företagsamma människor bjuds in till skolan för att berätta sin historia i skolan eller genom att låta elever och studenter jobba med uppdrag i företagen. Detta gäller i lika hög utsträckning för arbetsgivare inom offentlig sektor. Det skulle ge barn och ungdomar en bättre helhetsbild av arbetsmarknaden och olika valmöjligheter. På så sätt skulle fler elever kunna undvika felval till gymnasium och högre utbildning och snabbare komma ut i arbetslivet. Studie- och yrkesvägledarnas uppdrag behöver förändras. uppfattas det till stor del gå ut på att ge eleven vägledning fram till drömyrket, oavsett elevens personliga förutsättningar eller arbetsmarknadens behov. Vägledningen behöver i högre utsträckning utifrån elevens/studentens intresse och fallenhet rikta in sig mot lämpliga studier eller yrkesutbildning kopplat till arbetsmarknadens behov. Informationen behöver starkare kopplas till inom vilka sektorer och yrkesområden det finns möjligheter att få jobb. I det livslånga lärandet har studie- och yrkesvägledningen stor betydelse även inom vuxenutbildningen. står inför en stor kompetensbrist inom i stort sett alla yrken, inte minst inom industri och hantverk. Inom dessa områden finns många arbetstillfällen. Tyvärr är det alltför få ungdomar som väljer ett yrkesinriktat program i gymnasiet. Många unga har en felaktig bild av vad det innebär att jobba på en verkstad eller en industri. Därför är studiebesök och prao viktiga tillfällen att ge en mer nyanserad bild. Det behöver av informationen till ungdomarna framgå att en yrkesutbildning ofta ger garanterat jobb efter utbildningen, ofta även sommarjobb . Som lärling får man samma kunskaper och yrkesexamen som de elever som läser yrkesprogrammet i skolan, men man lär sig på ett annat sätt genom att man deltar i det riktiga arbetet på en arbetsplats. Halva tiden tillbringas i skolan för att tillgodogöra sig de gymnasiegemensamma ämnena. Fördelen med lärlingsprogram är att man under sin utbildning får både erfarenheter och kontakter i arbetslivet, något som kan göra det lättare att ta sig in på arbetsmarknaden. Som lärling får man lära sig att ta ansvar, lära sig vad som gäller på en arbetsplats och ha skolan som stöttar vid behov. Av nästan 1 200 före detta gymnasiala lärlingselever som svarat på en enkätundersökning om vad de gör efter sin utbildning svarar att de har ett arbete efter utbildningen. Av dem har fått jobb i den bransch de utbildat sig inom. De flesta har fast jobb. [25] Av lärlingseleverna i undersökningen uppnår yrkesexamen och var fjärde elev blir också behörig att studera vidare på högskolan. Dock är det endast en procent som valt att studera vidare efter lärlingsutbildningen. [26] anser att det är viktigt att ge lärlingsutbildningarna tydligare marknadsföring och betona hur viktiga de är för att snabbt komma ut på arbetsmarknaden. Utbyggt regionalt yrkesvux med fokus på kombinerad lärlings‑, yrkes- och svenskutbildning Som en följd av den migrationspolitiska överenskommelsen mellan , de övriga allianspartierna och regeringen ersattes /17 yrkesvux och lärlingsvux med en modell för statsbidrag för en regionaliserad yrkesutbildning för vuxna, kallad regionalt yrkesvux. Den nya modellen syftar till att i större utsträckning möta arbetsmarknadens behov av kompetens och nyanländas behov av yrkesutbildning på gymnasial nivå. Regionalt yrkesvux är tänkt att kunna erbjuda ett brett utbud av utbildningar som motsvarar de behov som finns i olika regioner. Ett villkor för statsbidraget är nämligen att minst tre kommuner samverkar och ansöker gemensamt samt att utbudet och utbildningarnas sammansättning planeras efter samråd med företrädare för både arbetslivet och Arbetsförmedlingen. Ett villkor för statsbidraget är också att de samverkande kommunerna sammantaget själva finansierar utbildning av minst samma omfattning som den utbildning som bidraget lämnas för. Enligt var det 45 000 elever som studerade inom regionalt yrkesvux 2018. Det är en ökning jämfört med året innan. Hälften av eleverna var födda utomlands. välkomnar denna utbyggnad. Efterfrågan på arbetskraft är stor som vi vet att det finns betydande matchningsproblem på arbetsmarknaden, där de personer som saknar jobb i för liten utsträckning är kvalificerade för de lediga jobb som finns. har ett stort antal nyanlända personer tagit steget in i arbetskraften och fler är på väg in , i många fall med bristande språkkunskaper och en lägre utbildningsbakgrund än den avslutade gymnasieutbildning som i princip är ett krav för att kunna komma in och etablera sig på den svenska arbetsmarknaden. Till följd av covid-19-pandemin har efterfrågan på gymnasial yrkesutbildning för vuxna ökat. Regeringen gör också en stor satsning på yrkesvux för att mildra effekterna av pandemin. drar ner regeringens satsning med som vi lägger på vår egen yrkesvuxsatsning där sfi blandas med en yrkesutbildning. Totalt ger det att avsätter lika mycket som regeringen på yrkesvux 2021 på anslag 1:17. Många vittnar om att studier inom yrkesutbildning kombinerat med studier i svenska väsentligen ökar möjligheterna till jobb och etablering för nyanlända. ser det därför som angeläget att så många nyanlända som möjligt går den vägen. har tidigare gjort en satsning för föräldralediga som läser svenska för invandrare, sfi, till att kunna läsa sfi med sitt barn närvarande, populärt kallat sfi med baby. Denna satsning har regeringen nu tagit efter, vilket vi välkomnar. Det är viktigt att utbildningar möter de behov som finns exempelvis vad gäller språk så att de som skulle kunna gå utbildningar inte hindras av att de inte kan språket. När det gäller vissa typer av yrken finns det skäl att vara mer flexibel . Ett sådant exempel är yrkeskompetensbevis (YKB) som är en utbildning som krävs av alla yrkeschaufförer för att kunna arbeta i , och då YKB är lagkrav för att få arbeta som yrkeschaufför så är det inte bara en fråga för branschen. Att tillhandahålla utbildningen på fler språk skulle ge en möjlighet att snabbare komma i arbete och få en egenförsörjning utan de språkkunskaper som krävs. Svenskkunskaperna kan tillskansas parallellt med arbetet. Folkhögskolornas unika roll ligger framförallt i deras pedagogik, deras demokratiska roll och deras kunskapssyn. anser att folkbildningen fyller en mycket viktig funktion i samhället. Folkhögskolorna ska själva bestämma över sin verksamhet och det finns stort utrymme att anpassa studierna efter olika målgrupper. Därför fortsätter vi att bevaka folkhögskolornas intressen och verkar för att de ekonomiska förutsättningarna för folkhögskolornas verksamhet ska vara goda. Folkhögskolorna bedriver en bred verksamhet där eleverna kan läsa in allt från grundläggande behörighet till estetiska kurser och kurser inom både språk och kommunikation. En del folkhögskolor erbjuder också utbildningar inom yrkeshögskola och högskola. Att kunna mötas inom ramen för folkhögskolan där det erbjuds en mycket stor bredd av kurser på ett antal olika nivåer fyller en mycket viktig funktion i dagens samhälle. Möjligheten för respektive folkhögskola att erbjuda en flora av kurser är större än inom gymnasiet och högskola och universitet eftersom det inte finns en centralt fastställd kursplan. Detta medför att folkhögskolorna är mer fria i sitt val av kursupplägg och innehåll. De studiemotiverande kurserna i folkhögskolans regi är mycket framgångsrika och innebär en ny chans för elever som tidigare misslyckats med sina studier i det ordinarie utbildningssystemet. Fler delar av politik som berör folkhögskolor behandlas också i utgiftsområde 17.