mot · H8021306 · 2020-10-02 00:00:00 — Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.3 Starkare skydd för behovsanställda För att minska risken för spridning av coronaviruset uppmanas alla att stanna hemma vid minsta sjukdomssymptom. Därmed är det extra viktigt att det finns ett ekonomiskt skydd för de som av denna anledning inte kan arbeta. Detta gäller särskilt i äldreomsorgen där smittspridning får förödande konsekvenser. Var fjärde person som jobbar inom den kommunala äldreomsorgen är tillfälligt anställd och var femte är visstidsanställd med timlön. Många saknar därmed ekonomiskt skydd vid sjukfrånvaro. Värst är det i , där smittspridningen på äldreboendena också varit mest omfattande. I den privata äldreomsorgen är andelen visstidsanställda ännu högre. Som visstidsanställd med timlön har man begränsad rätt till både sjuklön och sjukpenning. vill att heltid ska vara norm och att anställningsformen allmän visstidsanställning ska avskaffas. Det skulle lösa en stor del av de problem som tydliggjorts inom äldreomsorgen . För att snabbt åtgärda de akuta problem som råder just nu behövs dock en snabbare lösning på frågan. föreslår att en tillfällig sjukpenning införs , medan coronapandemin pågår. Den tillfälliga sjukpenningen administreras av och vänder sig till behovsanställda (anställning där den anställde kallas in vid behov) som inte har rätt till sjuklön. För att kvalificera sig för den tillfälliga sjukpenningen ska man uppfylla samma arbetskrav som tillfälligt gäller för a‑kassan. Ersättningsnivån är samma som för vanlig sjukpenning. En grundnivå behöver införas för den som har väldigt låg eller ingen SGI. I vårt förslag uppgår grundnivån till per dag. Antalet dagar man får ersättning för baseras på hur många dagar man arbetat under valfri månad under en föregående sexmånadersperiod. Utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum presenterar en annan lösning på samma problem. Den föreslår att behovsanställda bör få sin arbetsförmåga bedömd mot behovsanställningen i sjukfallet, om det kan antas att hen skulle ha arbetat där om hen inte var sjuk. Med nuvarande regelverk betraktas behovsanställda som arbetslösa och arbetsförmågan bedöms mot normalt förekommande arbete. Ersättningen för gruppen är därmed också lägre. menar att det vore lämpligare med en bestämmelse som fastslog att prövningen ska ske på detta sätt . Regleringen för arbetstagare skulle därmed likställas med den reglering som gäller för egenföretagare. Regleringen träffar dessutom enbart de arbetstagare som har den mest osäkra typen av anställningar. Det vore både tydligare och mer enhetligt med en reglering som träffar samtliga arbetstagare som inte har en tillsvidareanställning, där rätten till sjukpenning skulle vara avhängig möjligheten för arbetstagaren att föra i bevis att arbete skulle ha utförts om arbetstagaren inte blivit sjuk. anser att det viktigaste är att problemet åtgärdas; den exakta lösningen är mindre viktig. Regeringen bör återkomma med förslag som stärker behovsanställdas ekonomiska skydd vid sjukfrånvaro. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.4 Uppskjutna operationer under coronapandemin Coronapandemin har inneburit en mycket hög belastning på vården runt om i landet. väntade 113 000 personer på en planerad operation. hade operationsköerna vuxit med . Då stod 180 000 personer i kö för operation och väntetiden beräknades ha ökat med runt . Väntan på operation eller annan behandling kan vara krävande på många sätt. För den som är sjukskriven kan operationen eller behandlingen vara en del av den rehabilitering som behövs för att kunna återgå i arbete. Om väntan blir för lång riskerar man att passera någon av tidsgränserna i sjukförsäkringen vilket innebär en annan typ av prövning och därmed risk att bli utförsäkrad. beslutade regeringen därför att kan ge sjukskrivna vars vård blir uppskjuten p.g.a. pandemin ett halvårs förlängd sjukpenning. Till följd av de växande operationsköerna beslutade regeringen , efter en hemställan från , om ytterligare en tillfällig bestämmelse som ger möjlighet till undantag från prövningen mot normalt förekommande arbete efter dag 180 och dag 365 vid ansökan om sjukpenning. Undantaget gäller vissa personer som väntar på vård eller rehabilitering som inte har kunnat genomföras p.g.a. coronapandemin och det ansträngda läget inom hälso- och sjukvården. Undantaget gäller fram till . har länge kritiserat de stelbenta tidsgränserna i rehabiliteringskedjan och de konsekvenser de får (kritiken utvecklas i avsnitt 5.2). Coronapandemin har tydligt belyst dessa brister. Vi välkomnar därför regeringens initiativ. kan operationer och behandlingar försenas av andra skäl än coronapandemin. Dessa fall omfattas alltså inte av regeringens undantag. menar att undantaget bör göras permanent och omfatta samtliga fall där operation eller behandling skjutits upp. Regeringen bör återkomma med förslag om att göra undantaget från prövningen mot normalt förekommande arbete efter dag 180 och dag 365 vid ansökan om sjukpenning om behandling eller operation skjutits upp permanent och omfatta samtliga orsaker till uppskjutandet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5 En ny sjukförsäkring Sjukförsäkringen bör vara konstruerad så att medicinska insatser, rehabilitering och arbetsprövning kan pågå på ett individuellt anpassat sätt utan att ersättningen påverkas. I stället för dagens fasta tidsgränser vill införa rättigheter för den sjukskrivne att få stöd att komma tillbaka i arbete. 5.1 Utredningar av sjukförsäkringspolitiken presenterades slutbetänkandet från utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum, SOU 2020:26 En sjukförsäkring anpassad efter individen. Två delbetänkanden presenterades tidigare under utredningen. Även regeringens nationella samordnare för en välfungerande sjukskrivningsprocess presenterade sitt slutbetänkande, SOU 2020:24 Tillsammans för en välfungerande sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocess, . Utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum presenterar flera förslag som skulle förändra sjukförsäkringen i rätt riktning. Bland annat ett förtydligande av begreppet normalt förekommande arbete och att större hänsyn ska tas till ålder är bra, men det löser inte alla problem. Slutbetänkandet SOU 2020:24 Tillsammans för en välfungerande sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocess innehåller också flera förslag som kan leda till en tydligare process och en bättre samverkan mellan de aktörer som är involverade. har utredningarna begränsats av de direktiv de fått, vilket gjort att de inte kunnat adressera de viktigaste frågorna. Till exempel har de inte haft i uppdrag att se över rehabiliteringskedjan i sin helhet. Tydligast är det i utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum där kritiken som utredningen presenterar mot sjukförsäkringen inte motsvaras av åtgärderna, av den enkla anledningen att utredningen inte kunnat lägga vissa förslag. tillsatte regeringen utredningen mer ändamålsenligt regelverk i sjuk- och aktivitetsersättningen och för förmåner vid rehabilitering. Utredningen ska utreda villkoren för rätten till sjukersättning och aktivitetsersättning, kraven för att beviljas sjukersättning för äldre personer i förvärvsarbetande ålder samt hur regelverket när det gäller arbete, studier, bisysslor, uppdrag eller liknande under tid med sjukersättning och aktivitetsersättning kan göras mer förutsebart och enklare för både den försäkrade och . Den ska också lämna förslag på hur nuvarande förmåner vid rehabilitering kan moderniseras eller ersättas av en eller flera nya förmåner som är mer ändamålsenliga i förhållande till dagens rehabiliteringsformer och enkla för individer och handläggande myndigheter att administrera samt som säkerställer en tillräcklig uppföljning och kontroll av rehabiliteringen. har länge efterfrågat en utredning av sjuk- och aktivitetsersättningen och välkomnar att en sådan nu tillsatts. Våra förslag på hur regelverket kan förbättras presenteras i avsnitt 6. Utöver regelverket behöver också ersättningsnivåerna justeras. Det är en svaghet att utredningen inte har i uppdrag att granska denna del. förslag på hur ersättningsnivåerna kan justeras presenteras i avsnitt 11. Systemet med den s.k. rehabiliteringskedjan som infördes innebär fasta tidsgränser vid prövning av rätten till sjukpenning. ska beakta om den sjukskrivne kan försörja sig efter omplacering till något annat arbete hos arbetsgivaren. ska även beakta om personen kan försörja sig själv genom förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden eller något annat lämpligt arbete som är tillgängligt. Alla sjukperioder med ska räknas samman, vilket innebär att det kan räknas som dag 180, trots att sjukdomsfallet är nytt. Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) har i rapporten 2017:9 Bedömningar vid i rehabiliteringskedjan påtalat att bedömningar efter i rehabiliteringskedjan inte håller tillräckligt hög kvalitet. Kvalitetsbristerna beror till stor del på att ärendena saknar ett grundläggande utredningsarbete. För att sjukskrivningsprocessen ska fungera tillfredsställande behöver göra ett kontinuerligt och grundläggande utredningsarbete i varje ärende, både för att kunna bedöma den sjukskrivnes rätt till sjukpenning och för att klarlägga möjligheter till återgång i arbete. ISF menar att behöver arbeta mer med att utreda ärenden utifrån vad varje specifikt ärende kräver samt samordna sjukskrivningsprocessen på ett tydligare sätt. De fasta tidsgränserna i rehabiliteringskedjan har resulterat i att förlägger sina kontakter med den försäkrade utifrån dessa tidsgränser. Konsekvensen av detta är att handläggningen blir mindre närvarande och att handläggarna får en sämre helhetsbild av den försäkrades situation. I vissa fall kan också insatser försenas för att de planeras utifrån rehabiliteringskedjan och anpassas till en viss tidsgräns, trots att det funnits underlag för att genomföra insatsen . Att utsättas för återkommande prövningar av arbetsförmågan, med hotet om att utförsäkras hängande över sig, kan påverka hälsan och tillfrisknandet negativt, särskilt för personer med vissa sjukdomstillstånd. För den gruppen vore det värdefullt med en möjlighet att beviljas sjukpenning för längre perioder utan återkommande prövning av arbetsförmåga. Med en mer transparent och förutsägbar process där tidsgränserna blir mindre styrande och handläggare kan vara mer närvarande ökar också förtroendet för myndighetens arbete och acceptansen för de beslut som fattas. anser att det nuvarande systemet med en rehabiliteringskedja bör slopas och i stället ersättas av en individanpassad modell som möjliggör för handläggare att vara närvarande under hela processen. Den steg-för-steg-modell som gällde innan den dåvarande borgerliga regeringen införde rehabiliteringskedjan 2008 fungerade på många sätt väl. Modellen består av sju steg som på flera sätt liknar den nuvarande rehabiliteringskedjan, med den avgörande skillnaden att modellen inte innehåller några tidsgränser. Det är i stället handläggaren, i samråd med den sjukskrivne och oftast vårdgivaren, som avgör när det är dags att pröva nästa steg. På så vis möjliggörs en mer individanpassad handläggning med bättre avvägda insatser. Både handläggare och den sjukskrivne får större ägandeskap och det finns utökade möjligheter för andra aktörer – vårdgivare såväl som fackliga representanter – att medverka i processen. Modellen möjliggör också att tidigt planera hur och när de olika stegen ska tas i ett tidigt skede av sjukskrivningen. På så vis ökar förutsägbarheten. Det sjunde steget i modellen innebär en prövning av ifall den sjukskrivnes sjukpenning borde bytas mot sjuk- eller aktivitetsersättning. Därigenom skapas en tydligare koppling till systemet med sjuk- och aktivitetsersättning. menar att en återgång till den steg-för-steg-modell som gällde innan införandet av rehabiliteringskedjan vore en bra utveckling för sjukskrivningsprocessen. Inför en sådan återgång bör modellen utredas och analyseras utifrån dagens förutsättningar. Regeringen bör slopa rehabiliteringskedjan och återkomma med förslag om en ny rehabiliteringsmodell utifrån steg-för-steg-modellen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5.3 En trygg och individanpassad sjukförsäkring utgår från en medicinsk bedömningsskala vid beslut om sjukskrivning, vilket gör att vissa aspekter missas eller glöms bort. En sjukförsäkring som ger trygghet måste anpassas utifrån individen. Det går inte att bedöma alla människor utifrån en och samma mall. vill därför individanpassa sjukförsäkringen och bredda bedömningsgrunderna för rätten till sjukpenning och sjukersättning. vill att fler bedömningsgrunder ska vägas in vid beslut om sjukpenning och sjukersättning. Sedan förändringarna i sjukförsäkringen 2008 får inte längre ta individuell hänsyn till faktorer såsom ålder, kön och tidigare arbetslivserfarenhet vid bedömning av arbetsförmågan. Detta trots att sådana faktorer kan göra att samma sjukdom får helt olika konsekvenser för olika människors möjligheter att försörja sig genom arbete. Analyser av den bestämmelse som gällde och som innebar att kunde ta hänsyn till andra faktorer – exempelvis i utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum – visar att den användes restriktivt för personer . Vid en reform av sjukförsäkringen bör dessa analyser vägas in så att det ursprungliga syftet med bestämmelsen uppfylls. När prövar den sjukskrivnes arbetsförmåga utifrån begreppet ”normalt förekommande arbete” sker detta ibland mot rent fiktiva arbeten. Utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum föreslår att begreppet ”normalt förekommande arbete” ersätts med ”angivet normalt förekommande arbete” och att det ska syfta på arbeten som ingår i en yrkesgrupp i Standard för svensk yrkesklassificering (SSYK). anser att förslaget skulle förbättra regelverket avsevärt och att regeringen bör gå vidare med det. menar vidare att ersättning bör kunna ges i fler steg än dagens fyra. kan ersättning ges för en nedsättning av arbetsförmåga på fyra nivåer: 25, 50, . Det är ett stelbent system som inte tar hänsyn till verkligheten. Till exempel innebär det att den som arbetar och känner att hen vill pröva att arbeta mer måste gå upp till . Det kan vara ett för stort steg att klara utan att hälsan försämras, eller för stort för att alls ens våga ta. Arbetsförmågan kan också variera från vecka till vecka eller dag till dag under återgången från en sjukskrivning. Genom fler nivåer med mindre avstånd individanpassas sjukförsäkringen och det blir lättare och mindre riskabelt att pröva att börja arbeta igen. Möjligheten till en mer flexibel ersättningsmodell som tar hänsyn till den varierande arbetsförmågan bör undersökas. Regeringen bör återkomma med förslag på förändrade regler i sjukförsäkringen enligt förslagen ovan. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5.4 Öka möjligheterna att överklaga sjukförsäkringsärenden Få personer har möjlighet att få ekonomiskt stöd – rättshjälp – för att överklaga beslut som rör sjukförsäkringsärenden, trots att detta ökar chansen för den enskilde att få rätt i sak. har endast omkring 100 personer fått ekonomiskt stöd för att överklaga beslut som rör socialförsäkringen. För många underlättar det och har stor betydelse att få kvalificerad juridisk hjälp i sina mål. Ett ökat antal rättsprocesser kopplade till socialförsäkringarna skulle sannolikt uppmärksamma ytterligare brister i systemet och leda till en rättsutveckling inom området. En anledning till att så få som ansöker får rätt till rättshjälp kan vara att inkomsttaket för att ta emot sådant stöd inte har räknats upp och ligger på . Möjligheten att pröva sin sak rättsligt ökar chansen att fler som har rätt till t.ex. sjukpenning eller sjukersättning också får det. menar därför att fler bör få möjlighet att driva sina mål rättsligt. Ett förslag är att göra en uppräkning av inkomsttaket för att kunna ta emot sådant stöd. Regeringen bör återkomma med förslag om att stärka rätten till rättshjälp. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5.5 Rätten att engagera sig ideellt, studera och pröva annat arbete För den som uppbär sjukpenning eller sjuk- eller aktivitetsersättning begränsas möjligheter att engagera sig ideellt. Rätten att engagera sig ideellt utan att förlora sin ersättning är inte reglerad i lag, men det har förekommit att personer med sjukersättning avråds av att engagera sig ideellt eftersom det riskerar att minska deras rätt till ersättning. Många vågar därför inte engagera sig i exempelvis en ideell förening eller ett politiskt parti. Det måste betraktas som en allvarlig inskränkning av demokratin. Som mest absurt blir det när personer som har drabbats av den förda sjukförsäkringspolitiken drar sig för att protestera mot densamma eftersom de är rädda att försvåra sina möjligheter till framtida försörjning. Det bör göras en översyn med syftet att i lag säkra rätten för personer med sjukpenning samt sjuk- och aktivitetsersättning att engagera sig ideellt utan att det inskränker rätten till ersättning från sjukförsäkringen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. () visar i rapporten ”Studier – en väg från sjukskrivning till arbete” både att det finns en stark efterfrågan på ökade möjligheter att pröva på studier under sjukskrivning bland långtidssjukskrivna tjänstemän och att det finns brister i nuvarande regelverk. Enligt TCO bedömer många tjänstemän att ökad möjlighet att pröva sin studieförmåga kan förkorta deras sjukskrivning. Tjänstemän som sjukskrivits p.g.a. psykisk ohälsa bedömer även i högre utsträckning än de som sjukskrivits av andra orsaker att ökade möjligheter att pröva studier under sjukskrivning kan hjälpa dem tillbaka till ett arbete där de kan ta tillvara sin kompetens och erfarenhet. Det är möjligt för sjukskrivna att studera med rehabiliteringspenning, men möjligheten är begränsad. Studierna får exempelvis inte vara en avslutning av tidigare utbildning eller början på en längre utbildning. TCO föreslår därför en utvidgning av nuvarande regelverk så att sjukskrivna som saknar arbetsförmåga för arbete inom sitt kompetensområde får möjlighet att studera i omställningssyfte med rehabiliteringspenning . De föreslår också att sjukskrivna ska få möjlighet att studera även då studierna är en fortsättning på eller en avslutning av tidigare eftergymnasial utbildning eller en början på en eftergymnasial utbildning som är längre än . delar TCO:s bedömning att ökad rätt att studera under rehabiliteringen kan underlätta återgången till arbete och vara positivt för den sjukskrivne. Det kan också underlätta ett karriärbyte som möjliggör ett längre och rikare arbetsliv. Regeringen bör återkomma med förslag om utvidgad rätt till studier under rehabiliteringen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Möjligheterna att pröva nytt arbete för att komma ur en sjukskrivning bör också utökas. finns begränsade möjligheter att prova ett nytt arbete som subventioneras genom så kallat nystartsjobb. Det kräver att man är arbetslös. Arbetsgivare kan vara ovilliga att anställa en person som kommer direkt från sjukskrivning. Om anställningen är subventionerad till en början skulle det kunna minska den oviljan. Ett alternativ är att se över möjligheten att prova på arbete med bibehållen sjukpenning eller införa en särskild ersättning i sjukförsäkringen för att pröva ett arbete under sjukskrivningen. Regeringen bör utreda hur återgången till arbete efter sjukskrivning kan underlättas genom anställningar med statligt stöd enligt ovan. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 6 Villkoren för sjuk- och aktivitetsersättning I samband med att regeringen satte målet till införde den även ett mål om att antalet nybeviljade sjukersättningar inte ska överstiga 18 000 –2020. Anmärkningsvärt i sammanhanget är att siffrorna redan var långt under målet. beviljades runt 11 000 personer och 2016 endast 9 000 personer sjukersättning. 2019 beviljades drygt 5 400 personer sjukersättning . Målet fanns inte kvar i uppdaterade regleringsbrev . Kraven för att få sjukersättning – det som tidigare hette förtidspension – är orimligt hårda. Efter de skärpningar som genomfördes av den borgerliga regeringen har numera de hårdaste kraven av alla för att bevilja sjukersättning. konstaterade i en granskning av beslut om sjuk- och aktivitetsersättning 2018 att myndigheten följer regelverket men att regelverket i sig är för snävt formulerat när det gäller den reella möjligheten att skaffa ett arbete. Den tidsbegränsade sjukersättningen har avskaffats och kraven för att beviljas permanent sjukersättning har höjts. krävs att arbetsförmågan bedöms vara nedsatt för all överskådlig framtid. Den sjuke måste därmed i princip kunna visa att arbetsförmågan är nedsatt permanent, något som naturligtvis är svårt även för många personer vars framtida möjligheter att återgå till arbete är mycket små. De hårda kraven och brist på alternativ gör att människor som är för sjuka för att arbeta hänvisas till försörjningsstöd eller till att leva på sin partner. Det är en omänsklig ordning som måste åtgärdas. LO‑TCO Rättsskydd menar att kravet för att beviljas sjukersättning i stället bör baseras på de treårsperioder som löper mellan att rätten till ersättning prövas. delar den bedömningen. Därmed skapas också en bättre koppling till systemet med sjukpenning. Med nuvarande ordning återförvisas människor till sjukpenning och riskerar att utförsäkras, när de egentligen borde få sjukersättning. Det skapar otrygghet, lidande och onödiga kostnader för både den enskilde och samhället. Det hårda regelverket för prövning av arbetsförmåga innebär att den försäkrade nekas sjukersättning om hen kan ta någon form av arbete, även anställningar med särskilt stöd som exempelvis anpassade arbeten, subventionerade arbeten och skyddade anställningar som finns inom . Detta oavsett om något sådant arbete finns tillgängligt för personen . Därmed är prövningen av arbetsförmåga ännu strängare för att beviljas sjukersättning än sjukpenning. menar att sjukförsäkringen behöver reformeras. Det nuvarande systemet är inte värdigt ett välfärdsland som . Bland annat bör det införas en möjlighet att ta individuell hänsyn, exempelvis utifrån ålder, kön och tidigare arbetslivserfarenhet, vid beslut om sjukersättning. Det behövs också en förändring av reglerna för hur arbetsförmågan ska vara nedsatt för att sjukersättning ska beviljas. Vi har länge efterfrågat en utredning av sjuk- och aktivitetsersättningen och välkomnar att regeringen nu tillsatt en sådan. Arbetsskadeförsäkringen kan ge ersättning vid skada p.g.a. olycksfall eller sjukdom i arbetet. Den är inte en primär försäkring utan ett komplement till den ersättning som utgår från sjukförsäkringen. Ersättning kan också lämnas om en försäkrad byter till ett lägre betalt arbete eller går ner i arbetstid p.g.a. arbetsskadan. Arbetsskadeförsäkringen bygger på grundtanken om att den som skadas av sitt arbete ska få full kompensation för den inkomstförlust som hen lider till följd av skadan. anser att arbetsskadeförsäkringen ska vara trygg, rättssäker och jämställd. Den som skadar sig på jobbet ska ha rätt till stöd, hjälp och ersättning. Alla arbetstagare, oavsett kön och yrke, ska ges lika möjligheter att få skador erkända som arbetsskada. Så är det inte . Dagens arbetsskadeförsäkring har stora brister. Regelverket har ändrats vid ett flertal tillfällen och blivit alltmer restriktivt. Som en följd av detta är det allt färre som får sina arbetsskador och arbetssjukdomar godkända, i synnerhet kvinnor. Enligt LO har huvudregeln numera blivit att en arbetsskadad arbetstagare inte får någon ersättning från försäkringen. De huvudsakliga skälen till detta är den s.k. bevisregelns utformning samt det s.k. varaktighetskravet. Riskerna i arbetslivet har därmed lagts över på den enskilde arbetstagaren.