mot · H8023136 · 2020-10-06 00:00:00 — föreslår att regeringen ger i uppdrag att se över och ta fram en nationell ersättningsmodell som uppmuntrar och långsiktigt stärker breda hälsofrämjande insatser, förebyggande åtgärder så som primärprevention och sekundärprevention samt insatser som stärker rehabilitering och uppföljning. Detta krävs om en nationell strategi ska kunna omvandlas från mål och planer till konkreta verkningsfulla åtgärder. Övergripande fokus ska vara hur samhället på effektivast möjliga sätt ska kunna nå dem som är allra mest utsatta av hälsorisker. I detta arbete ska det tas vara på redan genomförda utredningar av avseende folkhälsopolitiken. Ett särskilt fokus ska läggas vid några få mätbara mål, uppföljning och utvärdering. En mer jämlik hjärt-kärlsjukvård av hög kvalitet – använd nationella cancerstrategin som inspirationsmodell föreslår att en nationell handlingsplan tas fram och genomförs för att stärka hjärt-kärlsjukvården. Detta i syfte att säkra hög kvalitet och se till att alla patienter får en likvärdig vård. Det finns stora regionala skillnader avseende kvalitet och väntetider i hjärt-kärlsjukvården. Detta kräver i sin tur att konkreta nationella strategier och åtgärder tas fram. Till dessa hör att där det så krävs och behövs nationellt samla avancerad högspecialiserad hjärt-kärlsjukvård. Vi anser att det är viktigt att dels långsiktigt säkra satsningar på de nationella kvalitetsregistren avseende hjärt-kärlsjukdomar, dels sträva efter att långsiktigt stärka och säkra den patientnära kliniska forskningen inom vården för hjärt-kärlsjukdomar. Den forskningen är central för att kunna ta ytterligare steg mot en ännu mer avancerad vård. föreslår vidare att regeringen ger i uppdrag att särskilt se över och ta fram konkreta förslag som leder till ett ökat samarbete mellan diabetesvården och hjärt-kärlsjukvården i syfte att minska antalet människor som drabbas av hjärtinfarkt. Ett tydligt samband är ju att personer som drabbas av diabetes löper en högre risk att även drabbas av någon hjärt-kärlsjukdom. anser att processen och arbetet med att ta fram och genomföra den nationella cancerstrategin med fördel kan tjäna som en av flera metoder och redskap i arbetet med att ta fram en tydlig riktning för framtidens hjärt-kärlsjukvård och säkerställa att den genomförs på ett systematiskt sätt med inriktningen att hjärt-kärlsjukvården ska vara tillgänglig, jämlik och av hög kvalitet för alla patienter. I det arbetet ska Swedehearts kvalitetsregister användas långsiktigt, systematiskt och metodiskt. Detta är ett kvalitetsregister som håller högsta världsklass. Ta skyndsamt fram en nationell strategi för att förbättra den psykiska hälsan och verkningsfull suicidprevention Regeringen har påbörjat ett arbete med att ta fram en nationell strategi avseende psykisk hälsa och suicidprevention. Det är ett steg i rätt riktning. Däremot är det naturligtvis inte acceptabelt att arbetet ska ske så långsamt. Regeringen har lagt fast uppdraget att fram underlag till en strategi ska slutredovisas . Arbetet med att ta fram och genomföra en nationell hälsofrämjande strategi måste sättas igång skyndsamt. I detta arbete är frågor som rör psykisk ohälsa och suicidprevention helt centrala. Det ska inom den nationella hälsofrämjande strategin finnas ett stort fokus på förebyggande åtgärder i syfte att förbättra den psykiska hälsan hos befolkningen och förhindra suicid. Hela vårdkedjan, från elevhälsan, till primärvården och den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin bör ses över, i det ingår att undersöka om dagens huvudmannaskap för elevhälsan är ändamålsenlig. Psykisk ohälsa bland barn och unga är ett stort och växande problem. Tidiga insatser för att minska den psykiska ohälsan bland barn och unga är viktigt både för den enskilde och för samhället i stort. Vi behöver ta tag i problemet nu för att motverka att det fortsätter växa . Vi vet att ungas psykiska ohälsa riskerar att bli vuxnas psykiska ohälsa. Ungefär var tredje patient i väntrummet på en svensk vårdcentral har någon form av psykisk ohälsa. är psykiatriska diagnoser den vanligaste orsaken till sjukskrivning. utgör psykiatriska diagnoser cirka fyra av tio av alla pågående sjukfall. Diagnoserna omfattar bland annat depression och reaktioner på svår stress. En trygg diabetesvård i hela – använd nationella cancerstrategin som inspirationsmodell föreslår att det tas fram och genomförs en nationell handlingsplan för att stärka diabetesvården. Syftet med en samlad nationell handlingsplan ska både vara att föreslå åtgärder som bidrar till att såväl förbättra diabetesvården som att förebygga typ 2-diabetes. Den nationella handlingsplanen för en stärkt diabetesvård bör innehålla både förebyggande strategier och strategier för att utveckla vården vad avser bland annat jämlikhet, tillgång till moderna medicinsktekniska produkter samt inte minst också psykosocialt stöd till såväl personer med diabetes som deras anhöriga. Därtill insatser för tidigare upptäckt av typ 2-diabetes. föreslår att i syfte att förbättra efterlevnaden av de nationella riktlinjerna för diabetesvård inrätta en särskild nationell samordnare för diabetesvården. Det är ett betydande problem att efterlevnaden av de nationella riktlinjerna är så bristfällig. Det leder till en sämre och mer ojämlik vård. Den nationella samordnaren ska särskilt fokusera på att ta fram den nationella handlingsplanen i samarbete med alla relevanta aktörer inom diabetesvården. anser att processen och arbetet med att ta fram och genomföra den nationella cancerstrategin med fördel kan tjäna som en av flera metoder och redskap att arbeta med att ta fram en tydlig riktning för framtidens diabetesvård och säkerställa att den genomförs på ett systematiskt sätt med inriktningen att diabetesvården ska vara tillgänglig, jämlik och av hög kvalitet för alla patienter. En stärkt jämlik migränvård – ta fram och genomför nationella riktlinjer föreslår att regeringen ska ta fram och genomföra nationella riktlinjer för en jämlik migränvård. Regeringen ska i detta syfte ge i uppdrag att se över förutsättningar, möjligheter och innehåll avseende nationella riktlinjer för migrän. Detta arbete bör ske i samarbete med den särskilda utredaren som samordnat med nationell samverkan för kunskapsstyrning. anser att processen och arbetet att ta fram nationella riktlinjer för migränvården ska genomföras i nära samarbete med berördas patientorganisationer på ett systematiskt och metodiskt sätt i syfte att säkerställa att migränvården ska vara tillgänglig, jämlik och av hög kvalitet för alla patienter. Nationella riktlinjer för migränvården ska ha som ett särskilt fokus kronisk migrän och detta avser bland annat att kronisk migrän och svårartad huvudvärk ska inkluderas i den nationella strategin för kroniska folksjukdomar. Därtill behöver det ses över om det är möjligt att inkludera fler folksjukdomar än cancer när det gäller nationell strategi för standardiserade vårdförlopp eller liknande metodik och systematik. Läkemedelsbehandling gällande migrän är ytterligare ett tydligt exempel på ett område där det behövs nationella riktlinjer. Ett exempel är att olika regioner nu använder läkemedel i olika omfattning till patienter med migrän. Det som framgår av den aktuella debatten kring läkemedel till migränpatienter är att detta bland annat beror på att neurologer i olika delar av landet värderar den tillgängliga vetenskapliga dokumentationen och kunskapen på olika sätt. Det ligger i allas gemensamma intresse att lägga fokus på folksjukdomen migrän och den inte särskilt väl fungerande migränvården. Det är stora regionala skillnader, men även omfattande skillnader inom samma region, när det gäller tillgång till migränvård av hög kvalitet. Nuvarande migränvård är ojämlik både vad det gäller tillgänglighet och kvalitet. Det duger inte. Huvudvärk i olika former är en av de allra vanligaste anledningarna till människors ohälsa. Trots att detta är ett välkänt faktum är det långt ifrån alla patienter som får möjligheter till rätt ställd diagnos och rätt behandling. Den allvarligaste formen av migrän eller annan huvudvärk är den kroniska som är mest funktionsnedsättande. Den drabbar av befolkning, det vill säga omkring 200 000 människor. I huvudsak är de som drabbas av migrän i allmänhet och kronisk migrän i synnerhet kvinnor. Det behövs tas ett nationellt ledarskap och ansvarstagande för migränvården. En trygg och säker förlossningsvård – ta fram nationella riktlinjer i syfte att stärka vårdkedjan från mödravård till eftervård föreslår att regeringen ger i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer avseende förlossningsvården och hela vårdkedjan från mödravård till eftervård. Det finns stora skillnader inom svensk förlossningsvård som innebär att den är ojämlik. Det handlar till exempel om stora regionala skillnader avseende hur många kvinnor som föder med kejsarsnitt respektive drabbas av bristningar i samband med förlossningen. Därtill finns det betydande brist på yrkesverksamma barnmorskor. Det har vidtagits åtgärder som kommer att kunna stärka kvinnors hälsa och förlossningsvården. Det räcker inte. Förlossningsvården är så ojämlik att regeringen måste ta ett ökat nationellt ledarskap och ansvarstagande. Det handlar till exempel om att kvinnor kan få kontinuitet sin förlossningsvård i form av att man har tillgång till samma barnmorska från mödravård till eftervård. Den samlade vårdkedjan behöver stärkas. Regeringen brukar alltid påpeka att den minsann har gett i uppdrag att ta fram olika kunskapsstöd inom förlossningsvården. Det är sant och det är bra. Det finns relevanta kunskapsstöd som riktar sig till professionen i de nationella vårdprogrammen och som innehåller konkreta aktuella rekommendationer avseende lämpliga behandlingar. Det är emellertid inte samma sak som att ta fram nationella riktlinjer riktade till regionerna avseende att förlossningsvården ska vara jämlik och att det innebär att det ställs krav på prioriteringar, satsningar, uppföljning och utvärdering. Att vården ska vara jämlik och ges efter behov kan inte bara få vara vackra ord som regeringen använder sig av, det ställer även krav på konkret handling och ledarskap. konstaterar i sin slutredovisning till regeringen att förlossningsvården inte är jämlik i . [53] Det finns omotiverade skillnader mellan olika regioner och olika socioekonomiska grupper. rapporterar vidare om regionala skillnader när det gäller andelen dödfödda barn[54] och kriterier för kejsarsnitt. [55] Dödföddheten är större vid fullgångna graviditeter i jämförelser med förlossning före graviditetsvecka 37. konstaterar att detta borde kunna förbättras genom att man metodiskt identifierar vissa graviditetsrisker vilken kan leda till planerade kejsarsnitt eller igångsättning. anser att kedjan mellan mödravård, förlossningsvård och eftervård behöver stärkas. Dagens vårdkedja mellan mödravård, förlossningsvård och eftervård håller inte ihop. Den behöver stärkas för att kvinnor som är gravida och deras partner ska få en fullständig bild av vårdförloppet, känna sig trygga och delaktiga i hela processen. En viktig del av tryggheten att föda barn handlar om att så långt det är möjligt själv kunna få välja vårdgivare, liksom det helt avgörande att det när det väl är dags finns tillgänglig förlossningsvård. Stärk patientsäkerheten – koncentration av högspecialiserad vård har sju universitetssjukhus som erbjuder högspecialiserad vård av hög internationell medicinsk kvalitet. Högspecialiserad vård är komplex och kräver viss volym och kompetens för att kvalitet, patientsäkerhet och kunskapsutveckling ska kunna upprätthållas samt för att kunna åstadkomma ett effektivt användande av vårdens gemensamma resurser. Kvalitet, patientsäkerhet och den kliniska forskningen kan förbättras med ökade volymer av patienter per vårdenhet och per team som utför högspecialiserad vård. Det kan till exempel handla om viss avancerad cancervård och kirurgiska ingrepp. När det gäller till exempel sällan förekommande sjukdomar i form av sällsynta diagnoser eller andra medicinska ställningstaganden är patienterna få och behovet av samarbete blir därmed extra stort. Regionerna med universitetssjukhusen har visat på att det går att samarbeta mellan varandra i form av den gemensamma Skandionkliniken i som är en högspecialiserad anläggning för att bota cancer. Universitetssjukhusen behöver fördjupa sitt samarbete ytterligare inom fler områden. Det gäller exempelvis att säkerhetsställa att patienten får en sammanhållen vårdkedja och tillgång till den bästa kunskapen och senaste landvinningarna inom diagnostisering och behandling. Det kan ske på flera olika sätt, till exempel förstärkt samarbete inom och mellan sjukvårdsregionerna och användning av digital teknik. Ny teknik river såväl region- som landbarriärer för användning av djup kunskap inom smala och högspecialiserade diagnoser. Det behövs också mer nationell styrning av högspecialiserad vård, i syfte att ytterligare koncentrera högspecialiserad vård för att kunna stärka kvalitet, patientsäkerhet och minska de regionala skillnaderna vad gäller kvalitet och väntetider. Till exempel inom avancerad cancervård och hjärt- och kärlsjukvård. Högspecialiserad vård har koncentrerats i liten omfattning och staten behöver därför ta ett ökat samordnande ansvar. Detta i syfte att till exempel stimulera ökad samverkan med andra nordiska länder och med övriga europeiska länder. anser att regeringen måste driva på arbetet att få på plats den viktiga del som handlar om att genomföra ytterligare koncentration och ha ett helhetstänkande där konsekvenserna för akutsjukvården i hela landet systematiskt följs upp med tidiga kontrollstationer. Detta arbete kommer också förutsättningar skapa bättre förutsättningar för att få mer vård för varje krona använder. En primärvårdsreform – det behövs mer nära och tillgänglig vård föreslår att regeringen tar fram förslag som innebär att det införs ett system med fast läkare och samordning av ett vårdteam, till en början för de mest sjuka och sköra patienterna – oftast äldre, multisjuka och personer med kroniska sjukdomar. Den fasta läkaren ska ansvara för sina listade patienter och samordna den vård och omsorg som behövs i den nära vården med vårdteam som har multiprofessionella kompetenser. Vårdteam kring patientens fasta läkare ska kunna skapas genom samarbete och samordning med andra relevanta vårdaktörer så som fristående sjuksköterskor, psykologer, fysioterapeuter, distriktssköterskor med specialistutbildning, arbetsterapeuter och undersköterskor. Detta bland annat i syfte att underlätta etablering av nya vårdcentraler eller motsvarande som kan startas av läkare, sjuksköterskor eller någon annan vårdprofession. föreslår att det skyndsamt påbörjas ett metodiskt nationellt arbete att ta fram digitala beslutsstöd i primärvården i syfte att systematiskt kunna arbeta med riskprofilering av patienter som löper ökad risk att drabbas av en cancerdiagnos. Det krävs strukturerade arbetssätt för att identifiera riskgrupper. Ett sådant arbetssätt är digital diagnostik. Det handlar exempelvis om så kallad teledermatoskopi som innebär att läkare inom primärvården på distans med digital teknik och ett dermatoskop kan bedöma om patientens födelsemärken är ofarliga eller om de håller på att utvecklas till hudcancer. Det råder stora skillnader mellan olika delar av landet när det gäller patienternas tillgång till primärvård och annan nära vård. [56] Det är vår uppfattning att regeringen nu behöver ta ett mycket större nationellt ansvarstagande och ledarskap för att alla patienter, oavsett bostadsort, ska få god tillgång till primärvård och nära vård av hög kvalitet. Ett betydande problem är att många sjuka, som är äldre, multisjuka eller kroniskt sjuka, tvingas åka till sjukhusens akutmottagningar för besvär som egentligen hade kunnat åtgärdas i deras hem, oavsett om det handlar om ett äldreboende eller egen bostad, eller i primärvården. Detta att många känner sig hänvisade till sjukhusens akutmottagningar skapar onödig stress, väntan och oro för de mest sjuka och sköra. Primärvårdens utbyggnad och tillgänglighet varierar mycket mellan olika delar av landet. Det är ett stort problem. Regeringen har i en proposition föreslagit att primärvårdens grunduppdrag ska regleras på nationell nivå. [57] Vi saknar att regeringen inte tagit med utredningens förslag[58]om att inkludera rehabilitering som en del av primärvårdens grunduppdrag. föreslår att regeringen gör ett tillägg till den föreslagna preciseringen av primärvårdens grunduppdrag. Det är helt centralt att både förebyggande arbete och rehabilitering ska ingå i primärvårdens grunduppdrag. vill att ett samordningsansvar för patienter ska införas, så att patient och anhöriga alltid vet vart man ska vända sig i den nära vården. Primärvårdens roll ska bland annat vara att knyta samman vården kring patienten. Patienter och anhöriga ska kunna få en fast vårdkontakt exempelvis genom läkare eller kontaktsjuksköterska. I en redan framlagd motion i [59] presenteras inriktningen för tolv reformer som anser är angelägna att genomföra i syfte att stärka patienternas tillgänglighet till mer nära vård av hög kvalitet, bidra till ökad delaktighet för alla patienter i sin egen vårdprocess och mer kontinuitet i kontakterna och mötena mellan patient och vårdpersonal i primärvården och övrig nära vård. Stärk vårdens- och omsorgens medarbetare – ökade möjligheter att påverka arbetssituation och arbetsmiljö föreslår att regeringen ger i uppdrag att skyndsamt ta fram förslag som stärker vårdens och omsorgens medarbetare. För att nå detta krävs bland annat att vårdens och omsorgens personal ges tydligare möjligheter att kunna påverka sin arbetssituation och arbetstider och hela den samlade arbetsmiljön. Vi anser att för att kunna skapa goda arbetsmiljöer krävs en väl fungerande verksamhetsplanering, där man bland annat använder utvecklade digitala verktyg för att se hur flöden, processer men även schemaläggning bäst ska organiseras och struktureras. Med rätt medarbetare på rätt plats i rätt tid utifrån vårdens behov kan arbetsmiljön förbättras och vårdköerna kortas. Många regioner befinner sig just nu i det som allt oftare benämns som en bemanningskris. Denna kris har bara förstärkts av pandemin. Hela välfärdssektorn har långsiktigt stora och växande behov av att rekrytera nya medarbetare. Prognoser från Kommuner och Regioner visar att ungefär 300 000 personer behöver rekryteras enbart för att kompensera för alla pensionsavgångar fram . För att klara detta måste det finnas en tydlig konsekvent metodisk strategi och handlingsplan från arbetsgivarna, både de offentliga och de privata, som antar de problem och utmaningar de redan möter . Därtill är det nödvändigt att alla aktörer inom vård och omsorg anstränger sig till det yttersta för att vara attraktiva arbetsgivare. Det är tydligt att bristen på framför allt sjuksköterskor påverkar den vård och omsorg som kan ges till patienterna. Vårdplatser måste stängas permanent eller i perioder eftersom man inte har tillräckligt med medarbetare. Framför allt drabbar detta verksamheter som drivs dygnet runt, alla årets dagar. Detta, tillsammans med en alltför hög grad av inhyrd personal, leder bland annat till bristande kontinuitet och medför vård som ibland inte ens är patientsäker. En paradox är dock att de flesta regioner aldrig haft fler anställda. Trots att fler sjuksköterskor och läkare utbildas och anställs upplevs det ändå som brist på personal inom vården och omsorgen. Detta innebär att det till exempel behövs en förändring och utveckling gällande både vem som gör vad inom olika välfärdsområden, men också vilka kompetenser som används till vilka arbetsuppgifter. föreslår att det skyndsamt tas fram och genomförs en samordnad nationell personal- och kompetensförsörjningsstrategi. Utvecklingen inom hälso- och sjukvården kommer att kräva ännu fler medarbetare med specialiserad inriktning. Behovet av kontinuitet och erfarenhet är också stort för att skapa en effektiv vård. En av många förutsättningar för att vilja stanna på sin arbetsplats och fortsätta att utvecklas är att man har en långsiktig plan för kompetensutveckling, men även en löneutveckling som följer detta. finns det medarbetare som halkat efter då löneutvecklingen inte motsvarat den utveckling som ingångslönerna haft. Därför är det angeläget att alla regioner arbetar aktivt med lönestrategier, kompetensutveckling och fortbildning. Det är en nyckel för att skapa en bättre kontinuitet i vården. Varje region får inom ramen för en ansvarsfull ekonomi skapa utrymme för en långsiktig utveckling av kompetensförsörjningen. När de generella statsbidragen ökar förbättras möjligheterna. Utförande och modell för lönesatsningen görs inom ramen för den ordinarie förhandlingen mellan parterna. Detta kräver dock en tydlig lönestrategi men också strategier för vidareutbildning. föreslår att det genomförs ett systematiskt arbete i syfte att minska den administrativa bördan inom vården och omsorgen genom att det bland annat genomförs en översyn av rutiner och regelverk för vårddokumentation. Antalet arbetande sjuksköterskor totalt i har ökat med omkring 1 000 stycken . Det är en ökning med . har antalet chefer, administratörer och handläggare ökat med . Vi tror på att mångfald och valfrihet för personalen att välja arbetsgivare eller starta egen verksamhet på ett så enkelt och snabbt sätt som möjligt stärker vårdens- och omsorgens medarbetare och patientens möjligheter att få vård i rätt tid av hög kvalitet. föreslår att regeringen ger i uppdrag att de karantänsregler som används inom regionerna avseende att vårdpersonal som vill byta arbetsgivare inom vården då måste sitta i karantän och under den tiden inte kan utöva sitt yrke är totalt otidsenligt. Regioner ska vara så attraktiva arbetsgivare att metoder så som karantänsregler ska vara totalt onödigt. föreslår vidare att förutsättningarna utreds gällande möjligheterna för vårdens och omsorgens medarbetare att i samband med arbetstid kunna genomföra fysisk träning. Detta som en långsiktig del i en rad åtgärder att underlätta för vårdens och omsorgens medarbetare att kunna stanna kvar i det yrke man brinner för. Hälso- och sjukvården ska stimulera, uppmuntra och möjliggöra för så många av vårdens- och omsorgens medarbetare som möjligt att kunna stärka sin egen hälsa genom till exempel fysisk träning. Ska vårdens och omsorgens medarbetare kunna känna arbetsglädje, hoppfullhet och tillförsikt krävs mer än ”bara” bra arbetskamrater och en stimulerande gemenskap på arbetsplatsen. Alla såväl offentliga som privata arbetsgivare inom vården och omsorgen måste ta sitt ansvar att vara goda attraktiva arbetsgivare. Då krävs det ett annat förhållningssätt än det nuvarande hos många av dagens arbetsgivare. Vårdens och omsorgens medarbetare ska långsiktigt prioriteras. Det är ett åtagande som förpliktigar. Ett tydligt ledarskap som vill styra och stärka kvalitet, utveckling och tillgänglighet i vården och omsorgen föreslår att regeringen ger i uppdrag att ta fram underlag och förslag i syfte att inrätta en nationell ledarskapsutbildning avsedd för framtidens ledare inom vården och omsorgen. En utbildning som i första hand riktas till ”första linjens chefer” ute i vården och omsorgen. Ledarskap och mentorskap har avgörande betydelse för vårdens- och omsorgens långsiktiga förmåga att bedriva verksamhet av hög kvalitet. En viktig del för att kunna skapa förutsättningar för detta handlar om utbildning och fortbildning för chefer inom alla delar av hälso- och sjukvården. Ett bra ledarskap definieras av flera olika kvaliteter. Det handlar om att sätta tydliga mål med uppföljning och åtgärder när avvikelser befaras. Men det handlar också om att skapa en kultur som bejakar öppna och transparenta beslutsprocesser med tydlig ansvarsfördelning. Medarbetare ska känna tillit och att de kan utföra sitt yrke självständigt.