mot · H8023367 · 2020-10-06 00:00:00 — Det nya folkhälsoprogrammet EU för hälsa som har föreslagit för åren 2021–2027 ska stärka EU:s beredskap inför större internationella hälsohot genom lager av sjukvårdsmateriel för krissituationer samt upprätta en reserv av vårdpersonal och experter som kan rycka ut vid kriser i EU. är ett av de länder som har anmält intresse för att öppna upp ett beredskapslager. Det ställer vi moderater oss positiva till. Beredskapslager i har avvecklats och om man ser till grannlandet var vi mycket sämre förberedda inför en kris i denna omfattning. () menar att pandemin tydliggjort att försörjningen av vissa varor till kan störas så pass allvarligt att bristsituationer kan uppstå och betonar att det ”med kort varsel” kan inträffa helt andra och oförutsägbara händelser. Enligt FOI behövs det relevanta beredskapslager för att trygga försörjning i utsatta lägen. Det gäller särskilt viktiga varor som är svåra att ersätta eller när inhemsk produktion inte är möjlig. Trots uppmaningar från FOI agerar regeringen senfärdigt och väljer att tillsätta ytterligare en utredning. Konkreta beslut om åtgärder för att säkra en fungerande försörjningsberedskap skjuts dock på en odefinierad framtid bortom utredningsstadiet. Även om vi fortfarande befinner oss i en pandemi måste vi kunna blicka framåt och vidta åtgärder för att förhindra framtida kriser. Stärkt förmåga att stå emot hybridhot samordnat av ett nationellt säkerhetsråd Hybridhot avser i allmänhet en blandning av militära och icke-militära medel, ofta i en gråzon mellan fred och krig. Det kan inkludera påverkanskampanjer eller politiska, ekonomiska och diplomatiska påtryckningsmedel. Tillsammans kan dessa åtgärder användas i syfte att utnyttja motståndarens svagheter för att uppnå specifika mål. Hybridhoten är breda till sin karaktär, vilket gör att vi måste kunna mobilisera samhällets samtliga säkerhetsskapande resurser för att kunna möta dem. Centrala aktörer är försvarsmyndigheter som Försvarsmakten och FRA samt de polisiära myndigheterna som polisen och . Det är dock viktigt att kunna involvera andra relevanta myndigheter som till exempel , , och . Det behövs en lång rad åtgärder som samlat förbättrar motståndskraft. Det gäller till exempel att tillse att lagstiftningen som reglerar hur svenska myndigheter kan och får agera gentemot hybridhot är relevant, att har en ändamålsenlig myndighetsstruktur, att det finns effektiva verktyg som en fungerande samverkan mellan polisen och Försvarsmakten, en återupprättad beredskapspolis samt ett cybersäkerhetscentrum med ett tydligt mandat. Att skydda svenskt näringsliv, forskning och högskolor är andra viktiga uppgifter. För att samordna arbetet mot hybridhot krävs ett riktigt nationellt säkerhetsråd direkt under statsministern på Statsrådsberedningen som kan utgöra den centrala krisledningsorganisationen. Det nya nationella säkerhetsrådet ska vara knutpunkt i frågor som rör rikets säkerhet i bred bemärkelse. Det ska också ha en tillräcklig permanent stab knuten till sig för att rådet ska kunna bereda och besluta i relevanta ärenden samt ha ett huvudansvar för den nationella säkerhetsstrategin. Reformerat bistånd med fokus på effektivitet Ekonomisk tillväxt utgör den viktigaste kraften för att skapa hållbart välstånd för människor. Enskilda människor som har idéer och som strävar efter att förverkliga sina drömmar gör världen bättre. Vad gäller traditionella biståndspolitik måste fokus därför alltid vara att gå från bistånd till handel. Målet för politiken måste vara att det traditionella biståndet ska präglas av en nollvision och att inte behövas, även om vi inte är där . För att nå ett biståndsoberoende och gå från bistånd till handel krävs ett reformerat bistånd och en förmåga till nyfikenhet, nytänkande och innovation. Svenskt bistånd ska leda till resultat. vill därför i högre grad fokusera biståndet till ett färre antal organisationer, länder och tematiska områden. ska vara med och finansiera utvecklingsbistånd där vi kan bidra med ett tydligt mervärde. Dagens modell med ett utbetalningsmål för biståndet har varit dålig och bidragit till en fokusering mot den summa pengar som spenderas, snarare än vilket resultat som uppnås. har därför föreslagit en ny budgeteringsprincip för biståndet, en fyraårig budgetram istället för dagens modell där en procent av BNI läggs på bistånd. Utöver förändrad budgeteringsmodell ser ett behov av att förbättra uppföljningen och styrningen av biståndet. För att säkerställa att svenskt bistånd faktiskt leder till resultat och för att säkerställa att svenskt bistånd inte försvinner i korruption behövs en ambitionshöjning vad gäller kontroll och uppföljning av biståndet. Sida och UD behöver också agera mer snabbfotat och agera när uppgifter om korruption eller andra felaktigheter framkommer. Det ska inte råda några som helst tvivel om att de organisationer samarbetar med inom biståndet är effektiva och delar svenska värderingar. Framkommer nya uppgifter måste bistånd snabbt kunna frysas uppgifterna utreds. Inga svenska skattemedel ska försvinna i korruption eller hamna i fickorna på odemokratiska ledare som inte respekterar rättsstatens principer, demokrati eller mänskliga rättigheter. Svenskt utvecklingssamarbete kan inte göra allt, men där det verkar ska svenska skattebetalare se resultat. utgångspunkt är att utvecklingssamarbetet bör fokusera på det som är effektivt, det som varit historiskt bra på och det som ligger i svenska utrikespolitiska intressen. Tematiska områden som ser som särskilt viktiga för det traditionella utvecklingssamarbetet är global hälsa såsom vaccinationer, klimat och miljö, jämställdhet såsom flickors rätt till utbildning och SRHR samt institutionsbyggande. Att genom utvecklingssamarbete exempelvis bistå med kunskap kring att bygga upp fungerande lantmäteriverk för att stärka äganderätten och göra det tydligt vem som äger vilken mark, eller bistå med kunskap om hur vi byggt upp vår riksrevision för att granska oegentligheter i statsförvaltningen, är värdefullt och kan vara utvecklingssamarbete som leder till positiva resultat. Samtliga biståndssamarbeten ska vara transparenta och leda till resultat. Det traditionella utvecklingsbiståndet måste ha som mål att inte längre behövas. Men den andra delen av biståndet, det humanitära, kommer alltid att behövas och här kan vara med och bidra. anser att det humanitära biståndet som andel av svenskt bistånd behöver öka. Humanitärt bistånd, eller katastrofbistånd som det även kallas, är biståndets kärna. Det syftar till att hindra och lindra nöd och når de mest utsatta människorna. Trots det humanitära biståndets uppenbara värde är det humanitära biståndet som andel av svenskt bistånd en mycket liten del. I spåren av coronakrisen blir det än mer tydligt att det humanitära biståndet som andel av biståndet behöver öka. Biståndets inriktning med särskilt fokus på hälsofrågor i pandemins spår I pandemins spår utmanas flera av de viktiga framsteg som gjorts inom global hälsa under . Dödsfallen i flera sjukdomar riskerar nu att öka när sjukvården ställer om för att fokusera på covid-19. I många fall har vaccinationsprogram helt satts på paus, vilket riskerar att leda till att många barn kan komma att drabbas av infektionssjukdomar. Förbättrad hälsa, ökad livslängd, minskad barnadödlighet och minskad mödradödlighet är viktiga faktorer för utveckling och viktiga förutsättningar för tillväxt och ökat välstånd. Hälsofrågor kräver global samverkan och anser att samarbeten kring global hälsa ska vara en bärande del av utvecklingspolitik. Ett ökat fokus på globalt hälsoarbete blir också särskilt viktigt i när multilateralismen utmanas. ska här utgöra en tydlig röst för transparens. Öppenhet och tillit till varandras data är helt avgörande för ett fungerande internationellt hälsoarbete. Strategiskt förhållningssätt till arbetet inom multilaterala organisationer Vi ser hur andra stater, med intressen och värderingar som skiljer sig från våra, försöker stärka sitt globala inflytande. Dels skapas nya multilaterala samarbeten utanför de etablerade organisationerna, dels ökar auktoritära stater sitt engagemang i olika FN-organ. Utbrottet av covid-19 har tydliggjort denna utmaning, där inflytande över () väckt frågor. Det kan noteras hur WHO:s kommentarer kring hantering av utbrottet varit överlag positiva trots de uppenbara bristerna i landets agerande, inte minst kopplat till de initiala ansträngningarna för att tysta ner och dölja virusutbrottet. agerande försvårade en snabb global respons mot pandemin. Att blockerar deltagande i WHO blir i sammanhanget särskilt bekymmersamt givet ansats att varna världssamfundet för utbrottet på ett tidigt stadium. WHO:s förhållningssätt till illustrerar väl de utmaningar som vi nu möter i internationella samarbeten. Det ligger i och EU:s intresse att främja deltagande i internationella fora. Det är viktigt att coronapandemins uppkomst granskas och att en oberoende utvärdering görs av hur WHO hanterat pandemin och dess utbrott. Utvecklingen i det multilaterala systemet riskerar att få negativa konsekvenser för internationellt samarbete såväl som förmåga att vara med och forma normer och standarder, vilket är avgörande för vårt lands välstånd. har en lång historia av globalt engagemang, inte minst genom FN-systemet genom vilket mer än hälften av biståndsbudget kanaliseras. I regeringens resultatskrivelse om utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd genom multilaterala organisationer som lämnades till konstaterades att FN-systemet består av över 200 organisationer och att är en av de större givarna till ett flertal organisationer. bör strategiskt fokusera det multilaterala biståndet till ett fåtal organisationer utifrån svenska prioriteringar. De multilaterala organisationer som ger stöd till ska vara organisationer där har god kontroll och inflytande. I egenskap av att vara en stor givare till internationella organisationer måste kunna ställa krav för att värna våra intressen i en allt mer oförutsägbar värld. Hur handel och välståndsutveckling hänger samman och att Agenda 2030 måste vara en tillväxtagenda Agenda 2030 är i mångt och mycket en tillväxtagenda. Den tydliggör tillväxtens centrala betydelse för att nå de 17 globala målen om att bekämpa fattigdom och hunger, att säkerställa en god utbildning för alla och att främja fredliga samhällen. Bland flera delmål i agendan tydliggörs ett viktigt fokus på tillväxt i de fattigaste länderna och att småskaligt jordbruk ska förmå skala upp sin produktion. Det blir i Agenda tydligt hur en politik med fokus på tillväxt är centralt för att kunna lyfta människor ur fattigdom. 192 länder har gemensamt kommit överens om målen i Agenda och förbundit sig att tillsammans, och vart för sig, arbeta för att nå målen. Att ha fokus på Agenda 2030:s genomförande i det traditionella utvecklingsbiståndet är därför viktigt, och det traditionella utvecklingsbiståndet, så som vi känner det , kommer efter genomförandet av Agenda 2030 ha spelat ut sin roll. Det är i sammanhanget viktigt att konstatera att svenska företag spelar en central roll i arbetet med att nå de globala målen. Framgångsrika vaccin, innovativa lösningar för klimatet och smarta digitala lösningar för sjukvården skapas av privata företag. i (M)