mot · H8023352 · 2020-10-06 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska verka för att uppföljningen av EU:s kontrollprogram för den gemensamma fiskeripolitiken ska skärpas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen i EU ska verka för att landningsskyldigheten fullgörs i samtliga medlemsländer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska verka för att EU:s fiskeripolitik följer vetenskapliga rekommendationer om ett långsiktigt hållbart fiske och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska verka för att EU ger relevanta vetenskapliga organ de förutsättningar som krävs för att kunna inhämta nödvändiga data om fiskbestånd, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska verka för att EU höjer minimimåttet vid fångst av havskräfta , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska verka för att den nuvarande förvaltningsplanen för torsk, sill/strömming och skarpsill i ska utvärderas och revideras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska verka för att det utpekas fredningsområden där hotade fiskarter kan leka och växa upp och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska verka för att EU gör en samlad utvärdering av medlemsstaternas planer för ål och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska ge Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att utreda hur fiskbestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill påverkas om trålgränsen flyttas ut i och om en sådan förändring kan tillämpas på utländska fartyg, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska verka för att EU:s fiskepartnerskapsavtal ska bli mer hållbara genom bättre uppföljning och sänkt subventionsgrad och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda de ekonomiska villkoren för yrkesfiskare, exempelvis vad gäller grunderna för utbetalning av stilleståndsersättning och a-kassa, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen skyndsamt ska klargöra att väl fungerande samförvaltningsorgan som har godkänts av Havs- och vattenmyndigheten ska undantas från förbud då det gäller bottentrålning i skyddade områden, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om värnandet av det småskaliga kustfisket och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av att möjliggöra generationsskiften i det småskaliga fisket och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regelverken för överlåtelse av fiskerätter bör göras mer tillåtande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska ge Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att se till att delar av EU-beslutad bifångstkvot av en fiskart ska tilldelas småskaliga fiskare på platser där arten i fråga fortsatt har god beståndstillväxt och storlek och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska ge Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att se till att ägare till enskilt fiskevatten ges rätt till del i bifångstkvot och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att systematiskt bör följa upp hur det lokala fisket bidrar till att öka svensk livsmedelsproduktion i enlighet med målsättningen i livsmedelsstrategin och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör uppdra åt relevanta myndigheter att göra en genomgripande analys av huruvida nationella fiskeregelverk är relevanta, enkla och kostnadseffektiva och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringens myndigheter inte ska ägna sig åt s.k. gold-plating vid införande av på fiskeområdet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att spårbarhetssystemet måste ändras så att det blir likvärdigt det som används i andra EU-länder och t.ex. endast ska omfatta fisk som har fångats och landats i , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införandet av nya lagar och regleringar särskilt måste analysera konsekvenserna också för det småskaliga fisket samt tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att fisketurismen ska ges möjlighet att utvecklas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska utreda huruvida nya regleringar behövs vid ökad utländsk fisketurism och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska utreda gränsdragningen mellan fritidsfiske och yrkesfiske och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av ett fortsatt arbete för att utveckla och implementera mer selektiva fiskemetoder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utökad jakt på skarv och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skyddsjakt på säl och skarv ska tillåtas i fiskeområden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen i EU ska verka för att medel ur Europeiska havs- och fiskerifonden ska kunna betalas ut för att främja jakt på säl och skarv och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att Havs- och vattenmyndigheten bör få i uppdrag att systematiskt analysera de miljömässiga och akvatiska effekterna av vattenbruk och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska utreda varför kassodlare av matfisk flyttar sin verksamhet till andra länder, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det måste tydliggöras vilken myndighet som har till uppgift att stödja nyföretagande inom vattenbruk och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förlänga nu gällande miljötillstånd för vattenbruk som löper ut med och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utvärdera Havs- och vattenmyndighetens verksamhet och tillkännager detta för regeringen. Fisk är en gemensam resurs som inte följer nationsgränser. Eftersom flera bestånd är kraftigt hotade innebär det att vi måste ha en fiskeripolitik på europeisk och internationell nivå som efterföljs och respekteras. FN har antagit 17 globala hållbarhetsmål som har ratificerats av alla dess medlemsländer. Mål 14 handlar om hav och resurser och syftar till att bevara och nyttja haven och de resurserna på ett hållbart sätt för en hållbar utveckling. Detta ligger väl i linje med den nya gemensamma fiskeripolitik (GFP) som EU:s medlemsstater antog 2014. Syftet med GFP är att stoppa överfiske och utfiskning samt att skydda konsumenternas intressen och trygga yrkesfiskarnas försörjning. För att det ska fungera i praktiken är avsikten att fångstens storlek ska baseras på vetenskapliga rekommendationer. Då de totala tillåtna fångstmängderna förhandlas åvilar det därför den ett stort ansvar att argumentera för att dessa rekommendationer efterlevs. Eftersom det är varje medlemsland som ansvarar för att deras beslutade kvoter inte överskrids är det också viktigt med ett väl fungerande kontrollsystem. garanterar inte EU:s kontrollsystem detta, utan funktionen måste skärpas. Det är viktigt för respekten för GFP men också för att ge svenska fiskare möjlighet att konkurrera på lika villkor. Landningsskyldighet som infördes successivt innebär att all fångst som har en kvot inom EU ska tas ombord och landas. Syftet är att minimera utkast och oönskade fångster samt för att påskynda utvecklingen av ett mer selektivt fiske. Landningsskyldigheten är en bra åtgärd, men det är viktigt att den också efterlevs av samtliga medlemsstater. Så är dessvärre inte fallet. har länge drivit frågan om att fiskekvoter ska baseras på vetenskapliga fakta som säkrar långsiktigt hållbara bestånd. Det är därför positivt att konstatera att tilliten till Internationella havsforskningsrådets (ICES) rekommendationer synes ha ökat . En hållbar fiskeripolitik förutsätter att det finns tillförlitliga data om fiskbeståndens livskraft. Men det är ett återkommande problem att det saknas säkra data för beståndens skick, bland annat för torsken i . Dessutom skulle det vara välkommet med nya vetenskapliga kriterier för att kunna bedöma storleken även på mer lokala bestånd. anser det viktigt att uppföljningen av EU:s kontrollprogram skärps och att landningsskyldigheten ska efterlevas av alla medlemsstater. anser vidare att fiskekvoterna ska baseras på vetenskapliga fakta, och att ska verka för att EU tilldelar vetenskapliga organ de förutsättningar som krävs för att kunna inhämta nödvändiga data om fiskbestånden, helst också uppdelat på mer lokal nivå. Fleråriga förvaltningsplaner kan vara effektiva verktyg för att säkra långsiktigt hållbara bestånd och därmed bevara möjligheten till fiske. Genom fler och utvecklade förvaltningsplaner skapas förutsättningar för en återhämtning av bestånd som ligger utanför säkra biologiska gränser, men de ger också långsiktighet i fiskeripolitiken. Det är viktigt att alla fleråriga förvaltningsplaner som antas säkerställer en långsiktigt hållbar fiskeavkastning för de viktigaste bestånden och att de utvärderas systematiskt. Svenska fiskevatten omfattas av Östersjöplanen samt Nordsjöplanen. Situationen för torsken i östra är mycket utsatt. Där råder problem med syrebrist, minskad salthalt och ett bestånd som är hårt utsatt för parasiter. Likaså har torskfödan sill och skarpsill minskat. beslutade därför om ett förbud mot kommersiellt fiske i södra och östra , som en nödåtgärd i GFP – ett förbud som sedermera har förlängts att gälla även på ICES rekommendation. Förbudet gäller till och med . antog ministerrådet en förvaltningsplan för för bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill. För att på allvar komma till rätta med fiskesituationen i innanhavet är det hög tid att den så kallade Östersjöplanen utvärderas och revideras, i synnerhet som den utarbetades innan den beslutades. Mycket har hänt i . Som tidigare nämnts gäller det torskens återhämtning och att bestånden av sill/strömming och skarpsill har minskat. Men det handlar också om att stora bestånd av storspigg har utvecklats, att strömmingen har försvunnit från , den mycket höga beståndstillväxten av predatorer i form av gråsäl och skarv, rikligt med algblomningar m.m. anser att den för så betydelsefulla med få men unika arter samt dess småskaliga fiske måste värnas. Det är därför viktigt att den reviderade Östersjöplanen visar på den ekologiska betydelse som Östersjötorsken har samt dess nära interaktion med bestånden av sill/strömming, skarpsill och storspigg. För att återhämtningen för torsken ska bli bättre behöver det dessutom utpekas fredade reproduktionsområden för nyfisk och ungfisk. Det är också viktigt för att ge yrkesfisket långsiktiga villkor. Då det gäller fisket i beslutade ministerrådet om en flerårig förvaltningsplan för det demersala fisket . Den så kallade Nordsjöplanen bygger på samma principer som Östersjöplanen. Vi bör därför avvakta innan vi kan se effekter av densamma. Ett beslut som förvånar är dock det minskade minimimåttet vid fångst av havskräfta . Huruvida hänsyn togs till försiktighetsprincipen är oklart, men yrkesfiskare har ifrågasatt beslutet då det kan befaras få effekter på reproduktionen. Vi anser också att minimimåttet vid fångst av havskräfta återigen ska höjas . anser att den nuvarande Östersjöplanen ska utvärderas och revideras för att framför allt säkra den unika Östersjötorskens återhämtning men också bestånden av sill/strömming och skarpsill. anser dessutom att det ska utpekas fredade områden för ungfisk och lekande fisk för hotade fiskarter. Den europeiska ålen utgör ett enda bestånd, och dess utbredningsområde sträcker sig över stora delar av . Men mängden unga ålar som ska bygga upp beståndet har rasat och ålen klassas i hela sitt utbredningsområde som akut hotad. Varje medlemsstat är ålagd att ha en nationell ålförvaltningsplan. Ålfiske är förbjudet i , med undantag för vissa yrkesfiskare och specifika vatten. Ålfisket i är kraftigt reglerat och har endast marginell påverkan på beståndet. anser att det behövs en samlad utvärdering av de nationella ålförvaltningsplanerna och att det krävs en gemensam åtgärdsplan som kraftigt minskar ålfisket i EU, dels för att rädda den europeiska ålen, dels för att svenska fiskare ska ha lika konkurrensvillkor som sina europeiska motsvarigheter. har det förts en intensiv diskussion om att införa trålförbud i området 4–utanför den svenska för att säkra bestånden av kustnära sill/strömming och skarpsill. Det är emellertid inte möjligt då området enligt ett avtal även får fiskas av och . Först måste därför ett nytt avtal träffas. Skulle vi införa förbud mot trålning i området skulle det ensidigt drabba svenska yrkesfiskare. Vissa fiskare menar att det inte skulle göra skillnad att flytta ut trålgränsen utan föreslår istället en sänkt fångstkvot av sill/strömming och skarpsill för att komma tillrätta med problemen. tycker att detta är en viktig fråga att få klarhet i och anser därför att HaV bör få i uppdrag att utreda huruvida fiskbestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill påverkas om trålgränsen flyttas ut samt om, och i så fall hur, ett generellt stopp kan tillämpas på utländska fiskefartyg. En del av EU:s fiskeripolitik som är i fortsatt stort behov av reformering handlar om fiskepartnerskapsavtalen eller tredjelandsavtalen, som de också kallas. Dessa gör det möjligt för den europeiska fiskeflottan att fiska utanför unionens fiskevatten. är i grunden kritiska till fiskepartnerskapsavtalen. Vi anser till exempel att avtalen ska utformas så att fisket är hållbart och bara sker på det överskott av bestånden som inte nyttjas av de berörda nationerna. Inte sällan finns det dock skäl att ifrågasätta om avtalen verkligen är hållbara och lever upp till de kriterier som står i avtalen. Vi anser vidare att det inte är EU:s skattebetalare som ska subventionera avtalen. Istället bör det vara de fiskare som drar nytta av avtalen som faktiskt står för kostnaden för desamma. anser därför att bör verka för att EU:s partnerskapsavtal ska bli mer hållbara samt följas upp bättre. Vi anser också att subventionsgraden i avtalen ska minska med målet att den fasas ut helt. har med sina kust en av längsta kustlinjer. Räknar vi även med sjöar och älvar närmar vi oss av stränder. Längs med kusten och nära strandkanten lever en stor del av vår biologiska mångfald. Det är också här det kustnära fisket har möjlighet att växa. Genom att stärka det småskaliga kustnära fisket ökar antalet arbetstillfällen i fiskerinäringen som kultur bevaras och skärgårdsmiljön utvecklas. Tyvärr hotas detta – inte bara av skarv och säl utan också av rigiditeten i regelverket kring fiskelicenser. Här bör regeringen ta initiativ så att generationsskiften kan möjliggöras, till exempel genom överlåtande av fiskelicens, och därmed skapa framtidstro i näringen. Vidare bör regelverken för överlåtelse av fiskerätter göras mer tillåtande. Det småskaliga kustfisket är särskilt utsatt och har svårt att nå lönsamhet i sin verksamhet. Akuta fiskestopp såsom det av Östersjötorsken, och begränsningen av fisket av sill/strömming och skarpsill i /20, är förvisso nödvändiga åtgärder av miljöförsummelser men också mycket belastande ekonomiskt för dagens yrkesfiskare. Även regeringens utredning om att förbjuda bottentrålning i skyddade områden kan få motsvarande ödesdigra konsekvenser för småskaligt räkfiske och fiske efter havskräftor. har de globala Agenda 2030-målen som ställt sig bakom mål som handlar om att ”säkerställa tillträde för småskaliga icke-industriella fiskare till resurser och marknader”. Vidare antog en livsmedelsstrategi och i den påtalas de utmaningar yrkesfisket och beredningsindustrin har. Det handlar bland annat om låg förädlingsgrad och lönsamhet, behovet av investeringar, hög medelålder och begränsad generationsväxling, behovet av god logistik och lokal mottagning. Även i de övergripande målen för havs- och fiskeriprogrammet finns skrivningar om att öka konkurrenskraften hos små och medelstora företag, skydda miljön och främja en hållbar användning av resurser samt att främja sysselsättningen. De ingripande åtgärder som har vidtagits och som utreds går absolut inte ihop med de många mål som har antagits i om att värna småskaligt fiske. Det är därför viktigt att regeringen analyserar om de drabbade fiskarna och fiskberedningsindustrin kan kompenseras ekonomiskt eller ges alternativa uppdrag som motsvarar en rimlig ekonomisk ersättning. Detta vore rimligt med tanke på skrivningarna i GFP om att säkerställa att verksamheten i fiskeri- och vattenbrukssektorerna är miljömässigt hållbar på lång sikt och förvaltas på ett sätt som överensstämmer med målen för att uppnå ekonomiska, sociala och sysselsättningsmässiga fördelar. Dagens möjlighet till EU-ersättning i form av skrotningsbidrag är orimlig med tanke på att vi då riskerar att skrota ut stora delar av den svenska småskaliga fiskeflottan. anser därför att de ekonomiska förutsättningarna för yrkesfiskare bör utredas, däribland grunderna för a‑kassa och reglerna för utbetalning av stilleståndsersättning mot bakgrund av ingripande politiska beslut på EU-nivå som tillfälligt nödstoppar fiske . anser att regeringen skyndsamt ska klargöra att väl fungerande samförvaltningsorgan som godkänts av Havs- och vattenmyndigheten ska undantas från förbud då det gäller bottentrålning i skyddade områden samt att vi måste värna det småskaliga fisket och underlätta för generationsskiften i detsamma samt underlätta överlåtelse av fiskelicenser. Det gäller även de licenser för ålfiske som finns i bruk i . föreslår också att del av en EU-beslutad bifångstkvot av någon fiskart ska kunna tilldelas småskaliga fiskare på platser där arten i fråga fortsatt har god beståndstillväxt och storlek samt att ägare till enskilt fiskevatten ska ha rätt till del i bifångstkvot. Detta är beslut som fattas nationellt och som skulle gynna det småskaliga kustfisket. anser vidare att systematiskt bör följa och uppmärksamma hur det lokala fisket bidrar till att öka svensk livsmedelsproduktion i enlighet med målsättningen i livsmedelsstrategin. Under den moderatledda regeringsperioden bedrevs ett idogt arbete för att ändra eller avskaffa krångliga regler för företag. Då det gäller fiskeföretagen, särskilt de småskaliga, finns det alltjämt ett uppenbart behov av fortsatt förenklingsarbete då de fortfarande upplever en stor administrativ börda till följd av komplicerade regelverk. Ett skäl till detta kan vara att det finns såväl nationella regler som EU-regler att förhålla sig till. Det är därför viktigt att regeringen arbetar för att göra tydliga konsekvensanalyser för svensk fiskerinäring då olika förslag som förhandlas på EU-nivå ska införas. Som exempel kan landningsskyldigheten nämnas. Tanken är att den ska stävja fusk i fisket, vilket är bra. Men den kan också slå hårt då felaktig rapportering om vad fångsten innehåller kan rendera stora påföljder om det visar sig att fångsten innehåller större mängd av någon annan art än den man gav sig ut för att fiska. Det är naturligtvis bra att utkast förbjudits i och med landningsskyldighetens införande. Men regelverket måste också vara praktiskt möjligt att efterleva och genomföras inom alla berörda medlemsstater. För att bevara fiskbestånden och säkerställa det svenska fiskets konkurrenskraft måste verka för att landningsskyldigheten efterlevs i samtliga medlemsländer. Det är av stor vikt att den svenska implementeringen av den gemensamma fiskeripolitiken inte ger svenska fiskare konkurrensnackdelar. Det finns gott om exempel på andra politikområden där svenska myndigheter ägnar sig åt så kallad gold-plating, där tuffare krav än nödvändigt införs med hänvisning till EU-lagstiftning. Den sortens överimplementering är direkt skadlig och måste undvikas. Förslag om att inleda kameraövervakning av fiskefartyg dyker emellanåt upp i den allmänna debatten. Det grundar sig ofta i en beklaglig misstro mot fiskare som yrkesgrupp, en misstro som inte riktas mot andra yrkesgrupper. Regelverk som är beslutade på EU-nivå är svåra att ändra i efterhand. Därför är det viktigt att regeringen åtminstone ser vad vi kan göra på nationell nivå för att minska regelkrånglet. För fiskeföretagarna är behovet av åtgärder som ska leda till en enklare, tydligare och begripligare reglering viktiga utifrån bland annat ett lönsamhetsperspektiv. Flera insatser bör därför initieras för att minska regelkrånglet för fisket. ”Gold-plating” råder också när det gäller implementeringen av EU:s kontrollförordning och spårbarhetssystem för fisk. Som enda land införde ett spårbarhetssystem som innebär att vi inte bara ska veta var, och av vilken fiskare, den fisk som säljs har fångats och landats. Därutöver har vi förbundit oss att informationen ska ske i realtid mellan alla aktörer i livsmedelskedjan och att informationen ska omfatta all fisk som säljs i landet. Eftersom av fisken som säljs i är importerad skapar detta onödig byråkrati och kräver omfattande informationsinhämtning från företagarna. Det finns till och med exempel på livsmedelskedjor som har valt bort försäljning av svenskfångad fisk med tanke på de problem detta kan medföra. Ett förslag är att spårbarhetssystemet endast ska gälla fisk som fångats eller landats i och att samtliga aktörer inom livsmedelskedjan inte måste vara informerade i realtid. I andra EU-länder omfattar regleringen istället att aktörer i efterföljande handels- och förädlingssteg ska uppvisa spårbarhet ett steg fram och ett steg bak i värdekedjan. anser därför att regeringen ska ge relevanta myndigheter i uppdrag att göra en genomgripande analys av huruvida de regelverk som vi förfogar över nationellt är relevanta, enkla och kostnadseffektiva. Det gäller till exempel regler som rör tillstånd, kontroll eller tillsyn. anser vidare att inte ska ägna sig åt så kallad gold-plating vid införandet av på fiskeområdet, då det får negativa konsekvenser för svenska fiskare och företag inom fiskeribranschen samt att det nationella spårbarhetssystemet ska anpassas till ett motsvarande som finns i andra EU-länder. Regeringens förslag om att ensidigt kameraövervaka svenska fiskefartyg säger vi fortsatt nej till. anser också att införandet av nya lagar och regleringar särskilt måste analysera konsekvenserna för det småskaliga fisket. Fisketurism är en växande del av svensk besöksnäring som har stor potential att utvecklas då Sveriges insjöar, älvar och kuster erbjuder många skiftande fiskeupplevelser. Enligt en SCB-undersökning ägnar sig nära 1,6 miljoner svenskar i åldern 16–åt fritidsfiske . Enligt samma undersökning spenderar svenska fritidsfiskare hela /år på sin hobby. Fritidsfiske definieras som fiske som inte bedrivs för avsalu. Syftet är rekreation och/eller konsumtion av fångsten i det egna hushållet. är handredskapsfiske fritt längs hela Sveriges kuststräcka samt i de fem . Det innebär i princip att vem som helst kan fiska gratis där så länge man följer de bestämmelser som finns. Även i enskilt vatten som inte omfattas av det fria handredskapsfisket finns det goda möjligheter att fiska, genom att lösa fiskekort. Fritidsfisket har stor potential att locka utländska turister.