mot · H802306 · 2020-09-23 00:00:00 — Med nuvarande lagstiftning löper den papperslöse löntagaren som uppmärksammar och anmäler missförhållanden och utnyttjanden av en arbetsgivare risken att själv utvisas. Detta förhållande försvårar möjligheterna att komma åt oseriösa arbetsgivare och motarbeta missförhållanden på arbetsmarknaden. menar därför att utlänningslagen bör ändras så att arbete utan arbets- eller uppehållstillstånd avkriminaliseras. Dagens lagstiftning, där både arbetsgivaren och den anställde kan straffas för det illegala arbetet, skyddar i praktiken de oseriösa arbetsgivarna. Vi menar att arbetsgivarna bör bära hela straffansvaret för själva anställningen. Det skulle förbättra möjligheterna för papperslösa att kräva löner och arbetsvillkor i enlighet med lagar och avtal samt utnyttja rätten att få skadestånd och ersättning från arbetsgivaren. Regeringen ska återkomma med förslag om att avkriminalisera arbete utan arbets- eller uppehållstillstånd. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. anser vidare att lagstiftningen bör skärpas så att arbetsgivare som utnyttjar papperslösa till låga löner ska bli skyldiga att betala mellanskillnaden mellan den lön de betalat ut och den lön som gäller i branschen. Dessutom ska arbetsgivare kunna tvingas att betala skadestånd för kränkande behandling till den som utnyttjats. Regeringen ska återkomma med ett lagförslag om att papperslösa som försörjer sig genom att arbeta ska kunna kräva ersättning för utebliven lön och skadestånd för kränkande behandling. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 3.5 Våld mot papperslösa och statliga utredningar har återkommande lyft att kvinnor och barn med begränsade sociala, ekonomiska och politiska resurser, inkluderat papperslösa, löper större risk att bli utsatta för våld i . Faktorer som bristande språkkunskaper, begränsade sociala nätverk, isolering, få försörjningsmöjligheter och bristande kunskap om sina rättigheter begränsar dessa kvinnors och barns resurser att ta sig bort från våldet. Många papperslösa kvinnor vittnar också om stor rädsla för att söka hjälp eller att anmäla sina förövare p.g.a. risken för utvisning ur landet. beskriver de att männens hot om att anmäla kvinnan till polisen och därmed utsätta henne för risken att utvisas utnyttjas som ett effektivt maktmedel för att hålla kvinnorna och barnen kvar i förhållandena. Även utanför familjen utnyttjas papperslösas situation och de utsätts för brott, men förövarna kan i princip räkna med att gå fria då papperslösa oftast inte vågar anmäla brotten. Det riskerar att främja en kultur av ansvars- och straffrihet för förövare. Enkätstudier genomförda av forskare och studenter visar att det inte rör sig om enstaka fall av våldsutsatta papperslösa. Flera kommuner samt kvinnojourer bekräftar att de möter papperslösa i högre grad . säger både kvinnojourer och kommuner att det är svårt att placera dessa kvinnor och barn, då det saknas statlig finansiering. Det finns inom kommunerna även brist på kunskap och utarbetade riktlinjer om hur våldsutsatta papperslösa kvinnor ska tas om hand. Det leder till godtyckligt agerande och bristande rättssäkerhet. Konsekvenserna är att papperslösa kvinnor och barn sällan får skydd undan fysiskt och psykiskt våld. politik avseende våld mot papperslösa kvinnor och människohandel för sexuella ändamål utvecklas i motionerna Mäns våld mot kvinnor och andra former av våld i nära relationer (2018/19:2227) och Stoppa sexköp och människohandel (2020/21:V628). hade skolstyrelsen samt socialnämnden en lagstadgad skyldighet att underrätta polisen om man kom i kontakt med en papperslös person, en s.k. underrättelseskyldighet. I samband med att papperslösa fick lagstadgad rätt till skola och sjukvård avskaffades denna skyldighet då det ansågs viktigt att säkerställa att papperslösa skulle kunna känna sig trygga i kontakten med berörda myndigheter. Trots det finns ett ständigt hot om att bli upptäckt och utvisad, vilket gör att vissa undviker att gå skolan, söka vård, anmäla brott eller ta andra kontakter med myndigheter. Därmed förhindras människor som lever i papperslöshet från att utöva sina rättigheter. förlorar skola, förskola, vård och socialtjänst sina viktiga funktioner som skyddsnät för de som far illa eller på olika sätt är utsatta. Gränspolisen menar att kapitel 17 i utlänningslagen bryter socialnämndens normalt sett stränga sekretess. Där står att socialnämnden ska lämna ut uppgifter om en utlännings personliga förhållanden om t.ex. begär det och uppgifterna behövs för att verkställa ett beslut om av- eller utvisning. I socialtjänstlagen finns bestämmelser som pekar på att gränspolisens agerande är otillåtet. I alla fall när det rör barn. Lagens andra paragraf säger att barnets bästa särskilt ska beaktas vid åtgärder som rör barn. Den otrygghet det skapar för barnen och risken för att barn inte vågar gå i skolan eller söka den vård eller hjälp de behöver kan inte anses förenlig med principen om barnets bästa. Även , som är svensk lag, talar emot gränspolisens agerande. Förbudet mot att diskriminera ett barn är en grundläggande del av . Där innefattas diskriminering p.g.a. legal status. menar att dessa konflikter i lagstiftningen bör lösas ut och att bör ha företräde. Regeringen bör återkomma med förslag om att säkerställa efterlevnad så att papperslösa barn inte riskerar utvisning när de utövar sina rättigheter. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna.