mot · H8022804 · 2020-10-06 00:00:00 — Vildsvinen står också för ett stort antal viltolyckor i trafiken, registrerades 7 692 påkörningar av vildsvin. Endast rådjuren är upphov till fler trafikolyckor. Därutöver har många villaägare fått sina gräsmattor uppbökade. Stödutfodring betraktas som en av de bidragande faktorerna till vildsvinsstammens ökning. anser att det är värt att studera LRF:s förslag till reglering av klövviltutfodring. En viktig del i förslaget är att reglering av utfodring ska gälla specifikt för klövvilt, däribland vildsvin, som ju orsakar de största skadorna. Det är dock viktigt att kunna fortsätta åtla då över hälften av alla vildsvin som skjuts i skjuts på åtel. För att avleda vildsvin från områden där de inte ska vara är det också viktigt att fortsätta med avledande åtling. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, ska kunna sätta upp villkor för utfodring av klövvilt. Länsstyrelserna ska utöva tillsyn över att regler för utfodring följs. Enligt förslaget ska meddela föreskrifter om fodermedel, utfodringsmetoder och tillåten mängd foder som får användas. Detta skapar möjligheter att stoppa de avarter som finns . Dock får det inte gå ut över vinterutfodring av t.ex. älg och rådjur. I sammanhanget ska tilläggas att det utöver vildsvin även förekommer övrigt klövvilt, i synnerhet dovhjort, som i delar av förökat sig explosionsartat med stora skador som följd. Även i dessa fall behöver jakten ökas. Vildsvinspopulationen måste begränsas genom ökad jakt. Drönare med kameror skulle kunna bli ett effektivt hjälpmedel i jakten. Emellertid är detta förbjudet. Vi föreslår att jaktförordningen ändras så att det blir tillåtet att använda drönare vid vildsvinsjakt. Jakten på vildsvin begränsas av att det är svårt att sälja köttet. krävs att vildsvinskött tas om hand av en vilthanteringsanläggning om det ska kunna säljas. Sådana är för få och de tar en stor del av eventuell förtjänst. anser att jägarna lättare ska kunna sälja vildsvinsköttet. Det finns möjligheter för jägare att sälja kött från annat klövvilt direkt till konsumenter eller en lokal butik eller restaurang. Kravet på att vildsvinsköttet ska gå via en vilthanteringsanläggning bör slopas. Det ska alltid vara krav på att köttet ska genomgå trikintest och att det ska vara tydligt spårbart varifrån viltet kommer. Vi föreslår också att staten utöver avgiften för test av förekomsten av trikiner även bekostar eventuella cesiumtest för radioaktivitet (som i vissa delar av landet överskrider gränsvärdet). Vi föreslår också att jägare ska kunna sälja viltkött för ett belopp skattefritt, motsvarande fribeloppet för uthyrning av privatbostad. Regeringen bör återkomma med förslag om hur detta ska ske på ett enkelt sätt för olika jägare, vare sig de bedriver jakt som hobby eller som näringsverksamhet. Regeringen har gett i uppdrag att utreda om vildsvinsköttets väg från jägare till konsument kan förenklas, utan att riskera livsmedelssäkerheten. presenterade ett remissförslag[1], som i stora drag går i rätt riktning. De förslag som regeringen kom att framlägga inbegriper att jägare efter en kort kompletterande utbildning och kontroll av köttets trikinfrihet ska kunna sälja kött av upp till 10 vuxna vildsvin till privatpersoner i hela landet. Utredningens slutsatser måste ses som steg framåt. utredning går dock inte tillräckligt långt i alla avseenden. Förslaget saknar ett tydligt incitament för jägare att sälja direkt till konsumenter eftersom de då inte omfattas av den premie som föreslås för den som lämnar in vildsvin till vilthanteringsanläggningar. finns möjlighet att söka stöd för att stängsla in hagar till skydd mot rovdjur. Motsvarande stöd för att stängsla odlingar mot klövvilt finns inte. I och med det krisläge som råder gällande vildsvinen vore det rimligt att det fanns möjlighet att söka ett statligt stöd för stängsling av grödor i sådana län där vildsvinstrycket är särskilt hårt. Även inköp av fällor bör kunna få bidrag. Förenkla reglerna för vapenhantering Reglerna kring vapenhanteringen behöver förenklas. Hanteringen av vapenlicenser bör flyttas från polisen till en ny myndighet för jakt och viltvård. Vi föreslår också att tidsbegränsningen av vapenlicenser tas bort, den fyller inte någon funktion eftersom automatiska slagningar mot straff- och misstankeregister görs . har gett ett tillkännagivande[2] om detta till regeringen och vi förutsätter att detta genomförs. En jägare eller skytt med licens som byter in ett vapen borde kunna köpa en nytt av samma typ direkt utan att en ny prövning görs. Licenskravet på ljuddämpare bör avskaffas eftersom det är en ren formalitet; har framfört ett tillkännagivande till regeringen i frågan. Vi föreslår också att begränsningarna på antalet vapen som finns ses över; även om detta har gjort ett tillkännagivande. En jägare med sju vapen är lika ofarlig som en med fem. Det förekommer inte heller något nämnvärt läckage av lagliga vapen till brottslig verksamhet[3]. Reglerna för när licens ska beviljas behöver också förtydligas. Det förekommer exempelvis att jägare nekas vapen med ”för bra precision” eller som har ”för hög vikt”. Detta beror på att det finns tolkningsutrymme kring lagens bestämmelser. Därför bör lagen förtydligas så att myndighetens utrymme att neka licens på vaga grunder undanröjs. Licensprövning ska endast omfatta licenspliktiga delar. Detsamma gäller reglerna för förvaring av vapen där allmänna råd om förvaring på mantalsskrivningsadressen felaktigt och olämpligt tillämpas som en föreskrift. Rättssäkerheten i myndighetshanteringen av licenser bör stärkas. När ett vapenlicensmål går till domstol bör rättshjälp kunna ges. Nej till överimplementering av EU:s vapendirektiv Regeringen försöker överimplementera EU:s vapendirektiv genom att införa bestämmelser som inte krävs i direktivet. Det är beklagligt att regeringen har denna negativa attityd till jägare trots att det inte förekommer något nämnvärt läckage av lagliga vapen till brottslig verksamhet. motsätter sig förändringar som innebär att laglydiga medborgares innehav av jaktvapen ska försvåras. Vapendirektivet är redan som det är i hårdaste laget och riktar fokus mot lagliga vapenägare snarare än mot kriminellas innehav av illegala vapen. Men motivet till att direktivet kom till var att komma åt terrorism och organiserad brottslighet. Dessa använder ytterst sällan jaktvapen. röstade därför emot införandet av vapendirektivet när frågan behandlades i . Erkänn EU:s vapenpass fullt ut Enligt EU:s vapendirektiv ska ett europeiskt vapenpass på begäran utfärdas av en medlemsstats myndighet till en person som legalt förvärvar och använder skjutvapen. Ett vapenpass medför i sig ingen rätt att föra ett vapen mellan medlemsstater utan fungerar som ett bevis på att den person som anges i passet har rätt att inneha vapnet i sitt hemland. Det strider mot vapendirektivet att vid sidan av bestämmelserna om vapenpass kräva nationellt införseltillstånd. Vid implementeringen av vapendirektivet 1996 valde ändå att behålla kravet på införseltillstånd, bland annat mot bakgrund av att det finns medlemsstater som inte uppnår samma höga skyddsnivå i sin lagstiftning som vad gäller exempelvis kontroll och tillståndskrav för innehav av skjutvapen. Införseltillstånd krävs dock inte för jägare från , eller . Handläggningstiderna för att få ett införseltillstånd för sitt jaktvapen är ofta långa och processen är dyr, vilket gör det mycket svårt att planera jakt i för den som tar med sig eget vapen. beslöt att tillkännage för regeringen som sin mening att regeringen bör ta initiativ till en översyn av reglerna om europeiskt skjutvapenpass och reglerna om införseltillstånd[4]. Vi förutsätter att detta genomförs. har hundratals vapenhandlare tvingats stänga, ofta till följd av krav på att verksamheten måste ha ett visst antal transaktioner för att få sälja vapen. Utan möjlighet att sälja vapen uteblir också försäljningen av andra varor. Småföretagande inom jakthandel bör i stället uppmuntras eftersom det skapar arbetstillfällen. Att jakt- och vapenhandeln slås ut är något som främst drabbar landsbygden. Inrätta en jakt- och viltvårdsmyndighet Ett problem i dagens viltförvaltning är att frågorna hanteras av olika myndigheter, bland annat , länsstyrelserna och polisen. , liksom en majoritet i , har föreslagit att en ny myndighet bildas som kan ta ett samlat ansvar för jakt- och viltvårdsfrågorna. har vid upprepade tillfällen gjort tillkännagivanden till regeringen om att en sådan myndighet ska bildas men ingenting har hänt. föreslår återigen att en jakt- och viltvårdsmyndighet bildas. Det är anmärkningsvärt att regeringen trotsat beslut i frågan. Återställ balansen i viltförvaltningsdelegationerna ändrade den rödgröna regeringen sammansättningen i Viltförvaltningsdelegationerna vid landets länsstyrelser. Därigenom fick miljö- och naturvårdsintresset ett oproportionerligt inflytande i förhållande till jaktintresset. Balansen i viltförvaltningsdelegationernas sammansättning bör återställas. Viltförvaltningsdelegationerna är en viktig del i en decentraliserad och regionaliserad viltförvaltning. Därmed måste de ha beslutanderätt och tydligt mandat i frågor de har att hantera. Vi ser hur ansvarig länsstyrelse ibland överprövar delegationernas beslut som om delegationen vore en fristående myndighet och inte en del av själv. Detta urholkar deras legitimitet och vilja att jobba. Det bör dessutom ske en översyn av hur viltförvaltningsdelegationerna har fungerat för att vi ska kunna utveckla och förstärka deras roll i den decentraliserade och regionala viltförvaltningen. I uppstarten med viltförvaltningsdelegationerna var den lokala förankringen en viktig och bärande del. Tyvärr har detta ändrat sig radikalt till att bli de stora aktörernas arena för att via policydokument, målsättningar och visioner driva igenom de egna målen ända ner på lokal nivå. Syftet med ett nytt älgjaktssystem var från början att få parterna att mötas utifrån lokala förutsättningar, med olika förankring. Detta har frångåtts vilket inte var intentionen. Därför bör man nu återgå till det som var grundtanken med viltförvaltningsdelegationernas införande. Ersättningen för eftersök av trafikskadat vilt har stått stilla och är så pass låg att den knappt täcker omkostnaderna. Det är varken rimligt eller skäligt. Ersättningen varierar också beroende på viltslag vilket i flera fall kan vara motiverat. Det är skillnad på att leta efter en skadad björn och ett rådjur. Däremot är det mindre skillnad på dovhjort och rådjur. Intervallen för ersättning mellan djurslag bör ses över tillsammans med ersättningsnivåerna. Det s.k. Girjasmålet har fått ett avgörande där man har prövat vem som har rätt att upplåta jakt och fiske ovan odlingsgränsen inom samebyns område. I domslutet kan vi läsa att det är Girjas sameby som äger rättigheterna. Domen har lett till stor oro hos många som bor och verkar i fjällen då man är rädda att även andra samebyar kan gå till rättsvårdande instanser för att få sin sak prövad på samma sätt som Girjas har gjort och att man därmed får starkt begränsade möjligheter till jakt. Detta påverkar även övriga jägare i som bl.a. önskar åka till fjällen för att jaga ripa. Rennäringslagen måste ändras så att både lokalbefolkningen och övrig allmänhet ges möjligheter att fiska och jaga på dessa marker. Frågor liknande Girjasmålet ska avgöras av politiken och inte drivas till domstol. Med anledning av Girjasdomen har regeringen aviserat att man ska tillsätta en utredning för att se över rennäringslagen. anser att domens konsekvenser bör analyseras och att man därefter ändrar lagen på de punkter som krävs för att allmänheten ska ges samma tillgång till fjällen och det fjällen ger i form av bl.a. fisk och vilt. Kommittén bör vara en parlamentarisk kommitté med alla partier representerade i kommittén. Förläng tiden för uppdrag har utfört det som då kallades det allmänna uppdraget, jakt- och viltvårdsuppdraget. bildades också Viltvårdsfonden, som förvaltas av Kammarkollegiet. Viltvårdsfonden finansieras genom viltvårdsavgiften, som infördes och är obligatorisk för alla som jagar i . är viltvårdsavgiften per jaktår. får pengar ur Viltvårdsfonden för sitt arbete med jakt- och viltvårdsuppdraget. tas beslut om utbetalningar från Viltvårdsfonden i taget, vilket skapar viss kortsiktighet. Det är rimligt att beslut om finansiering av jakt- och viltvårdsuppdraget fattas i taget. Det blir då lättare att planera verksamheten. Viltvårdsfonden ska inte finansiera jaktfientliga organisationer Från Viltvårdsfonden får även vissa organisationer som motarbetar jakt bidrag. Detta bör stoppas. Det är inte rimligt att jägare ska tvingas finansiera en verksamhet som motarbetar deras intresse. [1] Avsättning av svenskt vildsvinskött – remiss Dnr 2018/02334 . [2] protokoll 2018/19:108. [3] Se exempelvis E Lakomaa (2013), . [4] protokoll 2018/19:108.