mot · H8023637 · 2020-10-06 00:00:00 — För att det fria individuella valet av vårdcentral ska bli rättvist måste regionerna bättre kunna garantera att all vård håller hög kvalitet. Jämförelser av vård är viktigt och behöver fortsätta att utvecklas mot invånarna. Denna information ska gå att få i realtid och vara lätt att hitta och förstå. Det ska vara enkelt att kunna inhämta hela sin journal med svar från undersökningar inkluderade. Detta fungerar till viss del, men inte fullt ut eller i hela landet. måste säkerhetsaspekterna lyftas för att information från journaler inte ska hamna i orätta händer. Den enskilde måste känna sig trygg när hen besöker vården och inte behöva vara orolig för detta. Datainspektionen har riktat kritik mot av detta skäl. Det är också viktigt att stärka vårdens likarättsarbete och antidiskrimineringsarbete. Det etiska arbetet inom vården behöver även stärkas både på strukturell nivå och nära patienten. Etikombud som etablerats på många håll i vården kan bidra till en viktig och utökad reflektion i arbetet. Vi ser gärna att detta utvecklas än mer. Vikten av etikombud i vården vill vi ge regeringen tillkänna. 1177, en källa till kunskap som kan utökas 1177 är en mycket bra funktion som förmedlar kunskap både nationellt och regionalt. Vi ser att den kan utvecklas vidare och vi anser också att olika regioner ska kunna gå före. Öppna och transparenta kvalitetsdata som mäter värde snarare än processer och som är begripliga behöver finnas tillgängliga för patienter och invånare via vårdenheterna men också på . Delegationen för ökad tillgänglighet i vården som regeringen har tillsatt har som deluppgift att titta närmare på 1177, utreda och lämna förslag, om så anses lämpligt, på en nationellt samordnad sjukvårdsrådgivning genom 1177. Oberoende information om komplementära och alternativa metoder lämnade som varit regeringens utredare av den så kallade , om komplementära och alternativa metoder, sitt slutbetänkande. Tanken har varit att hitta ett sätt att förmedla kunskap om ett fält där opartisk kunskap är svår att få. Enligt den senaste undersökningen som gjordes använder sig hälften av de vuxna i befolkning av alternativa eller komplementära metoder av något slag. Det kan handla om kosttillskott eller besök hos kiropraktorer, naprapater eller terapeuter med olika inriktning. har länge sett det som bekymmersamt att en stor andel människor vänder sig till annan vård, men att hela den sektorn är oreglerad i . Människor vågar ofta inte tala om det för hälso- och sjukvården, vilket i vissa lägen kan göra att vården får fel information om hur terapier och läkemedel kan fungera för den enskilde. För att bringa reda i detta fält och ge större kunskap till den enskilde konsumenten har flera utredningar tidigare tittat på frågan och har bland annat föreslagit ett register. utredning föreslår att man bygger vidare på 1177 och skapar en särskild sida för denna typ av behandlingar för att allmänheten opartiskt ska kunna orientera sig och t ex förstå vad det är för metod och vilken utbildning yrkeskategorin som anges har. Källmaterialet skulle ägas av . tycker att det är angeläget att likt och kan ge obunden information om denna typ av vård till medborgare som annars ofta kan vara hänvisade till reklam eller vinklad information. Hur detta ska göras på bästa sätt och vilken instans som ska handha informationen är en fråga vi får återkomma till. Här är givetvis en genomgång av remissinstansernas synpunkter viktig. Teamarbete och bättre användning av olika yrkeskompetenser Varje yrkeskategori har sin specifika inriktning och sina kvalifikationer. När arbetet sker i team med olika yrkeskategorier finns möjlighet till en helhetssyn som annars saknas, och insatserna blir bättre. vill att primärvården ska stärkas med fler yrkeskategorier, t ex dietister, logopeder och psykologer. Vi vill också att primärvården blir bättre på att använda alla sina olika yrkeskompetenser. Det kan till exempel innebära att öka antalet mottagningar till specialistsjuksköterska eller att möjliggöra för patienter att få tid direkt hos psykolog på vårdcentralen eller utan remiss från läkare. Framtidens primärvård bör också ha ett mer formellt ansvar för . Hur det görs bäst avgörs förstås regionalt. Målet är en större tillgänglighet och kontinuitet. Utöka förskrivningsrätt och rätt att sjukskriva till fler yrkesgrupper Det finns även en tendens att samhället tar dåligt vara på den kompetens olika yrkesgrupper har. anser att det finns goda skäl att utreda en möjlig ökad förskrivningsrätt för specialistutbildade sjuksköterskor och fysioterapeuter. Regeringen bör se över hur detta kan ske. Det vill vi ge regeringen tillkänna. En annan fråga gäller yrkesgrupperna fysioterapeuter och psykologer som vi menar i likhet med läkare bör få möjlighet att skriva intyg för sjukskrivning. Ofta gäller sjukdomstillstånd problem i rörelseorganen eller psykologiska skäl, och dessa yrkeskategorier menar vi på ett mycket bra sätt kan bedöma huruvida en sjukskrivning är bra eller inte för en person i en viss situation. Det är slöseri att samhället inte tillvaratar dessa yrkeskategorier bättre. Att team med olika yrkeskategorier är involverade är som nämnts väsentligt, liksom vikten av återkoppling vid långa sjukskrivningar. Regeringen bör framöver och i lämpligt sammanhang se över möjligheten att fysioterapeuter och psykologer får möjlighet att besluta om sjukskrivning. Ytterligare ett fält där vi menar att läkare kan avlastas och där psykologer skulle kunna göra bedömningen är vid beslut om tvångsvård. Vi anser att frågan framöver behöver utredas där såväl risker som möjligheter sammanvägs. Detta vill vi ge regeringen tillkänna. Tillgång till förlossningsvård har debatterats mycket. En fungerande förlossningsvård som människor känner sig trygg med är väldigt viktig. Och om behovet av annan vård beror av samhällsutvecklingen så är behovet av förlossningsvården kontinuerligt. Däremot är det ett område där mycket kan utvecklas. Tillgång till neonatalvård, obstetrik och barnläkare är alltid viktigt att säkerställa. vill förbättra förlossningsvården i hela landet med flera åtgärder såsom att den födande bör ha möjlighet att ha samma barnmorsketeam före, under och efter förlossningen, vårdgarantin för operation/behandling efter förlossningsskada sänks från 90 , ökat antal utbildningsplatser till barnmorska samt ökade kunskaper om bäckenbotten inom hälso- och sjukvården. På så sätt höjs kvaliteten och blivande föräldrar kan känna större trygghet. Att personalens arbetsvillkor är genomtänkta och bra är en grundförutsättning. Våra utgångspunkter är dels att den gravidas hälsotillstånd och trygghet ska vara vägledande i val av vård. Utgångspunkten för vården som erbjuds ska vara den gravidas egna önskemål. Dels behöver barnmorskors genuina yrkeskunnande kring frisk graviditet och förlossning ges större utrymme och bättre förutsättningar inom vården. Tillgång på personal och personalens villkor och arbetsmiljö Tillgång till personal och personalens arbetsvillkor är stommen i hälso- och sjukvården. Många har slitit väldigt hårt , men även finns det kontinuerliga behov av utveckling på detta område. För att få en bättre och jämn tillgång till personal i vården inrättade regeringen det nationella vårdkompetensrådet som är ett rådgivande samverkansforum för att långsiktigt kunna planera för kompetensförsörjningen i hälso- och sjukvården. Detta är mycket bra och något som efterlyst. Vi har helt enkelt inte haft något tillräckligt fungerande instrument för att planera för framtida personalförsörjning i hela landet. Alltjämt finns det behov av fler läkare och specialistsjuksköterskor. Här har regeringen tagit flera initiativ för att möjliggöra för fler att utbilda sig till specialistsjuksköterska på arbetstid, och en större satsning på utbildning av läkare har gjorts. Antalet platser kommer i och med den satsning regeringen gör utökas . I analyser av läkarbehovet har man räknat in det större antal som kommit till från andra länder. När nu regelverket stramats upp på ett sådant sätt att färre söker asyl i finns också skäl att tro att färre personer med vårdutbildningar också kommer till . anser att antalet platser på läkarutbildningen måste ökas ytterligare. Det behövs sammantaget en kraftig ökning. Att behoven är mycket stora är helt klart, vilket är särskilt tydligt i delar av som har svårt att få sökande till tjänster. Det finns också ökade behov av specialistläkare inom olika specialiteter som behöver komma upp i antal. finns flaskhalsar i systemet som försvårar både och för att fler ska bli färdiga specialistläkare. Andra faktorer som spelar stor roll för vart personal söker sig är hur attraktivt det är att arbeta i olika regioner, möjlighet till forskning, kollegor, arbetsmiljö etc. Det är dock också en stor brist på i synnerhet sjuksköterskor. Till exempel finns det ett antal vårdplatser på sjukhus runt om i landet som är stängda för att det saknas sjuksköterskor. Stängda vårdplatser innebär bristande tillgänglighet och överbeläggningar vilket i sin tur skapar försämrad arbetsmiljö. Därför måste det finnas en balans bland de olika yrkeskategorierna, och det ovan nämnda vårdkompetensrådet kommer ha en viktig roll att fylla i planeringen av vårdutbildning framöver. Så kallade stafettläkare eller annan inhyrd personal för att täcka upp är mycket dyrt för regionerna och det blir ingen kontinuitet för patienterna. Däremot kan det finnas personer som gärna jobbar tillfälligt i olika delar av landet och det är angeläget att även regionerna hittar ett sätt att samarbeta för en sådan möjlig pool, för att möjliggöra den typen av arbete även inom offentlig regi. Det kan finnas ett antal människor som skulle välja en sådan anställningsform. Självklart är dock det bästa, och grunden måste alltid vara, en vårdsituation där kontinuitet är basen. Det är också ett stort slöseri när människor med vårdutbildning från andra länder inte snabbt nog får möjlighet till validering av sina kunskaper och möjligt kan börja arbeta inom vården i . Att arbetsmiljön är god är en avgörande faktor för att säkerställa kompetensförsörjningen inom vård och omsorg och den behöver därför bli bättre. har tagit initiativ till en satsning som regeringen gör genom att medel avsätts till regionerna och kommunerna för att främja ett hållbart arbetsliv för vården och äldreomsorgen. Det kan ske genom förbättrad arbetsmiljö, nya arbetssätt eller genom att utveckla arbetstidsmodeller som t.ex. poängsystem, tidbanker och 3‑3-scheman vilket också kan innebära arbetstidsförkortning. Medlen som avsätts till hälso- och sjukvården utgör en del i en större satsning där medel till omsorgen även ingår. Totalt avsätts 2021 varav avsätts för hälso- och sjukvården och för kommunerna. och framåt beräknas totalt avsättas till satsningen, varav till hälso- och sjukvården och 650 miljoner till omsorgen. Att arbeta i team runt patienter och kunna dela på arbetsuppgifter på bästa sätt är också en viktig fråga som gör arbetet mycket mer effektivt. Att kontinuerligt kunna ingå i forskning som syftar till att förbättra det fält man verkar inom är också en väldigt viktig fråga som ger mening. anser också att det ska finnas fler utbildningsplatser och fler möjligheter till vidareutbildning på betald arbetstid för den som vill arbeta inom hälso- och sjukvården. Stärk patientens ställning och roll som medproducent av vård Patientens ställning behöver stärkas. Den förnyade patientlagen trädde i kraft och en uppföljning gjordes av Vårdanalys med den talande titeln ”Lag utan genomslag”. I rapporten konstateras att varken patienternas rättsliga eller faktiska ställning hade stärkts och att den faktiska ställningen snarare hade försvagats inom några områden. Vårdanalys har fått ett förnyat uppdrag som de kommer redovisa där de ska analysera lagens efterlevnad och patienters inställning till de valmöjligheter de har enligt lagen och ge förslag på hur patientens ställning kan stärkas ytterligare. Det är allvarligt om det är oklart för patienter vilka val de kan göra, i vilka lägen de har rätt till en second opinion eller vart man kan vända sig vid en vårdskada. Att vara patient innebär också i sig att vara i ett underläge och det kan vara svårt att våga klaga på felbehandlingar. Det gör i sin tur även att vården kan missa viktig information. Idealt är om synpunkter verkligen efterfrågas och tas om hand kontinuerligt så att det kan fungera som ett slags pågående klinisk vardagsforskning. För det krävs dock fungerande system som passar patienterna och att det finns tid avsatt för detta. Vikten av patienttillvända system för att ta emot synpunkter och vikten av klinisk vardagsforskning och utveckling vill vi ge regeringen tillkänna. Det är angeläget är att patientlagen får genomslag och att hälso- och sjukvården tar ett större ansvar för att involvera patienterna. vill se en nationell patientombudsman för att stärka patientens roll i vården som en framtida möjlighet. Som en del i att utveckla patientens delaktighet ser vi också gärna ett utökat och fördjupat samarbete med patientorganisationerna. Patientens egenmakt skulle kunna stärkas ytterligare genom att patientorganisationerna och sjukvården samverkar med studieförbund, exempelvis med patientskolor i form av studiecirklar som kan ge möjlighet för den enskilda till större delaktighet i och inflytande över sin hälsa. Ett område som också behöver utvecklas är biverkningsrapportering. Om du som användare av ett läkemedel upplever biverkningar, oavsett om det är sådana som framgår av bipacksedeln eller ej, ska du tala om det för din läkare som i sin tur ska rapportera till enheten som sysslar med detta på . Detta sker dock oerhört sällan. Enligt en uppföljning som gjordes av 2016 konstaterades att uppfattar rapporteringsgraden som alldeles för låg. Siffrorna sägs motsvara att varje läkare rapporterar en misstänkt biverkning så sällan som . De konstaterade också att många patienter är ovetande om att de själva kan rapportera in biverkningar. Ett ökat inflöde av rapporter skulle, enligt chefen för , medföra en avsevärd kvalitetshöjning av underlaget för signalspaning. är det en särskild enhet på som ansvarar för att ta emot biverkningsrapporteringarna. Det behöver ses över om förändringar behövs för att funktionen ska bli mer känd och användas mer, detta för optimalt fungerande läkemedel. Vi anser att systemet med biverkningsrapportering behöver förstärkas och förbättras. Digitala lösningar och AI Den digitala explosion vi står inför och intåget av artificiell intelligens, AI, kommer givetvis ha en stor roll inom vården. Det är också väldigt värdefullt att ha möjlighet till digitala kontakter med vården och inte alltid behöva förflytta sig fysiskt när det är svårt. Den bekanta diskussionen om att enkelheten också kan göra att människor gör ett digitalt vårdbesök för något som kanske inte alltid skulle behövas är dock en utmaning. I en reklamkampanj uppmanades människor som var förkylda att göra ett digitalt besök. Många sjukdomstillstånd går över av sig själva. Det är angeläget att inte medicinera sådant som ej behöver medicineras, och särskilt angeläget är att inte använda antibiotika i onödan. Det är därför viktigt att vården hittar former som underlättar men som inte leder till överutnyttjande eller undanträngningseffekter. Möjligheten för vården att få distansstyrda insatser ger givetvis nya möjligheter som skapar större trygghet i glest befolkade delar av landet. En annan utmaning är säkerhetsaspekterna, både i den mån man bygger upp något där integriteten måste vara hög och system som är sårbara om tekniken inte fungerar eller vid elavbrott. Det måste finnas en ständig beredskap för vad vi gör i dessa lägen och vi kan därför inte helt förlita oss till och bygga upp ett digitalt system för vården. Viktigt är att digitala lösningar görs så att de också fungerar för all personal. De behöver bidra till större enkelhet och mer kunskap utan att kräva mer administration. Egenvårdens möjligheter har utökats dramatiskt med hjälp av digitala lösningar. Att googla på sjukdomstillstånd, läsa och fördjupa sig om sjukdomar och kunna få stöd i grupper med andra är förstås väldigt värdefullt. Många patienter är starkt pålästa. En utmaning är skillnaden mot de som inte är det, och det är viktigt att inte ett gap skapas. Ur tillgänglighetsperspektiv och för lika vård är det viktigt att det finns sätt även för de som inte kan skaffa sig dyr apparatur att ta del av information på ett rimligt sätt. Det är också viktigt att i den nära vården kunna få testa olika digitala lösningar, och även låna. På vissa ställen finns specifika och lättillgängliga mer förebyggande hälsocentraler eller liknande; begreppen skiljer sig åt. Detta kan givetvis även med fördel organiseras direkt på vårdcentralen i den mer hälsoinriktade utveckling som är på gång. Apoteken ska också kunna erbjuda mer stöd på detta område. Det är därför angeläget att se över hur apotekens stödjande roll i det konkreta hälsofrämjande arbetet kan utvecklas och stärkas. Vi välkomnar det stora antalet självstöd som digitala tjänster kommer att erbjuda framöver och troligen revolutionerar mycket av vården. kommer det också kunna bidra till mindre kostnader, vilket inte minst är viktigt eftersom andra delar av vården och omsorgen står inför kostnadsökningar. Antibiotika är ett av de mest värdefulla läkemedel vi har för att behandla infektioner som orsakas av bakterier. Antibiotikaresistens innebär att bakterier utvecklar motståndskraft mot läkemedlet. Det är ett gränsöverskridande hälsohot som ökar i omfattning både i och globalt. Regeringen ser mycket allvarligt på problemet och vi har gjort en förnyad nationell antibiotikastrategi. Vi arbetar också aktivt med frågan både på EU-nivå och globalt. Det är viktigt att alla tar ett gemensamt ansvar på detta område. Vanliga orsaker till den ökande resistensproblematiken är felaktig antibiotikaanvändning, exempelvis för långa eller för korta kurer, felaktiga val av antibiotika samt att antibiotika används vid felaktiga diagnoser. En ökad kunskap om problematiken behövs i hela befolkningen, inte enbart hos förskrivare. Det nationella , Samverkan mot antibiotikaresistens, fyller en väldigt viktig roll. kan inte nog betona denna frågas vikt. Utöver allt annat som görs anser vi utöver vikten av mer information att förskrivningsrätten med koppling till antibiotika behöver ses över. Om utvecklingen inte går tillräckligt tydligt åt rätt håll är en möjlighet att vissa antibiotika enbart får förskrivas av vissa läkare eller bara av två gemensamt. Sjukvården och sjukvårdens personal är en viktig aktör även i ett större samhälleligt sammanhang. Att elevhälsan fungerar, ungdomsmottagningar och den viktiga uppgiften med sjukvårdsansvaret för äldre som bor inom särskilda boenden är exempel. Det senare har under pandemin visat på brister och det är angeläget att följa den utvärdering som görs för att hitta ett tydligare och bättre ansvar. Många äldre som bor på dessa boenden är ofta väldigt sjuka och riskerar att i alltför liten omfattning få den vård de behöver. Finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser (Finsam) är en lag som gör det möjligt för Arbetsförmedlingen, , kommun och region att arbeta tillsammans i lokala samordningsförbund. För den som har varit sjukskriven länge och är på väg tillbaka är sjukvårdens samverkan med andra myndigheter väldigt viktig. Ett område som är frustrerande för många är också sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen där läkares bedömningar inte alltid accepteras av , vilket kan betyda att enskilda människor inte får ersättning trots att de inte anser sig kunna arbeta. Det tar mycket administrativ tid från läkarna och det är också frustrerande att kommunikationen med andra myndigheter haltar. vill se mer av nära samarbete där individen självklart är i centrum och huvudperson. Vi tror att ett närmare samarbete kan bespara både enskilda, vården och samhället mycket resurser. Det kan också gälla samverkan runt specifika projekt, t ex barnahus som riktar sig till unga som utsatts för övergrepp och där såväl utredningar som behandlingsinsatser kan och bör ske under samma tak. Det finns många goda exempel på att regioner och kommuner gemensamt finner former för samverkan som sätter medborgaren före respektive budget. Exempel på detta är Tiohundra i och Hälsostaden i . Ersättningsmodeller får inte bli ett hinder för god och genomtänkt vård. Samverkansformer behövs både mellan institutioner, i projektform och för individer. Missbruk – en angelägenhet för vården Många människor med missbruksproblem föredrar att vända sig till sjukvården framför . anser att det finns goda skäl att behandlingen inom beroendevården bör övertas av regionerna. Förutom att det kan förbättra tillgängligheten skapas också bättre förutsättningar för vård vid samsjuklighet, likvärdig vård och forskning. Det här ligger för övrigt helt i linje med det utskottsinitiativ som gjordes i socialutskottet och som klargjorde att vårdansvaret för personer som både lider av psykisk ohälsa i kombination med beroendesjukdom bör samlas hos en huvudman. En gemensam tvångslagstiftning ska därefter också utredas för denna grupp eftersom det finns en gränsdragningsproblematik mellan lagen om vård av missbrukare i vissa fall och lagen om psykiatrisk tvångsvård. har förtjänstfullt i en serie reportage skildrat hur mycket sjuka människor med denna problematik kan hamna helt utanför både vård och skyddsnät vilket är extremt allvarligt och inte värdigt ett välfärdssamhälle. Det är i hur ett samhälle förhåller sig till de mest skyddslösa som etiken blir synlig. Här måste vi kunna betydligt bättre. Tänder som en del av kroppen anser att tänderna måste ses som den del av kroppen de faktiskt är. Det är inte rimligt att ha ett separat system som kostar väldigt mycket för den enskilde och som gör att den som inte har medel kan riskera att inte söka tandvård. Vi anser därför att det bör vara ett och samma högkostnadsskydd i vården för både hälso- och sjukvård och tandvård. Tills vidare har vissa grupper tandvård inom högkostnadsskyddet. Det uppsökande ansvar som regionerna har inom äldrevården och vården av funktionshindrade måste dock bli betydligt bättre. Vi vill att regeringen ser över steg som tas i den riktning som lyfts i avsnittet. Tillgång till hjälpmedel och andra specifika insatser Att få hjälpmedel som fungerar kan vara helt avgörande för om man känner sig sjuk eller funktionshindrad eller inte. allmänna hållning är att det måste vara smidigt och enkelt att få. Vi är också mycket måna om att det inte får riskera att bli så att en del inte har råd att skaffa det hjälpmedel som behövs, t ex att en förälder inte ska kunna betala kostnaden för det hjälpmedel barnet behöver eller att en äldre person inte skulle klara en sådan utgift. Hjälpmedel måste ses som lika självklart som tillgång till vård i övrigt efter behov. Det kan även finnas andra specifika behandlingar vid sjukdomstillstånd som erbjuds i vissa regioner men ej i andra eller där förutsättningarna ser radikalt olika ut. Även att reglerna för t ex IVF-behandling och vård vid könsdysfori ser så olika ut tycker vi är problematiskt. Det är angeläget att följa utvecklingen på detta område. Närståendes roll och behov av stöd När en person insjuknar drabbas inte bara den själv utan i hög grad också anhöriga. Närstående som inte involveras kan ha det tufft, lämnade med sin egen oro etc. Anhöriga kan också behöva få egna insatser. Det gäller inte minst när någon är döende/har dött eller blivit mycket svårt sjuk. Barn till svårt sjuka vuxna kan behöva eget stöd. En partner till en person som kommer hem efter en hjärnskada kan ha stora egna behov i den nya livssituation som hen ställs inför. Ofta fungerar det att stödinsatser erbjuds, men långt ifrån alltid. Alla har inte anhöriga eller närstående, men det är angeläget att vården täcker in dessa kontinuerligt, i synnerhet barn.