mot · H802389 · 2020-09-24 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut 2 Myndigheters, regioners och kommuners krisberedskap 2.1 Regioners krisberedskap och hälso- och sjukvård 2.2 Vad har påverkat dödstalen i ? 2.3 Tydligare ledning och styrning 2.4 Nationell strategi vid pandemier, olyckor eller andra kriser 2.6 Material och utrustning 2.7 Produktionsberedskap av vaccin 2.8 Utred förutsättningarna för statligt ägande av apoteken 2.9 Nationella lager och inhemsk produktion 2.11 Långsiktiga effekter och risk för psykisk ohälsa 2.12 Behovet av att utbilda vårdpersonal 1 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ta initiativ till en nationell transparent kartläggning av regionernas förmåga att härbärgera större infektionsutbrott, större olyckor samt andra kriser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om nationella krisberedskapsövningar inom hälso- och sjukvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stärkt långsiktigt informationsarbete från och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att samtliga privata vårdföretag med avtal från regionen enligt lag ska ingå i regionernas/statens krisberedskap och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att staten ska ha det övergripande ansvaret vid pandemier, olyckor eller andra kriser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell samordning för att tillgodose att vården kan härbärgera ett stort antal sjuka patienter samt ta emot patienter efter större olyckor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ta initiativ till en nationell strategi för tillräckligt många vårdplatser utifrån bl.a. demografiska behov, krisberedskap och långsiktiga kompetensbehov och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda hur produktion av skyddsutrustning och förbrukningsmaterial för vård och omsorg kan säkras inom och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda förutsättningarna för offentligt ägd tillverkningsindustri av vaccin och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör initiera en översyn av apoteksmarknaden och förutsättningarna för ett statligt ägande av apoteken och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet att införa ett nationellt lager av medicinsk utrustning och relevanta läkemedel som en del av krisberedskapen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av lagstiftning om att regionerna ska ha pandemilager med skyddsutrustning etc. för tre månaders förbrukning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ta initiativ till ett brett program mot psykisk ohälsa till följd av pandemin och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det behövs en långsiktig utbildningsplan för att tillgodose framtida rekryteringsbehov inom vård och hälsovård med ökad kvalitet och ökad personaltäthet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen och relevanta myndigheter tillsammans med SKR på lämpligt sätt bör intensifiera rehabiliteringsinsatserna för de som drabbats av covid-19, och detta tillkännager för regeringen. 2 Myndigheters, regioners och kommuners krisberedskap Ett antal lagar är styrande kring myndigheters krisberedskap. Till det kommer ett antal föreskrifter från olika myndigheter, t.ex. föreskrifter och allmänna råd om katastrofmedicinsk beredskap. Organisatoriskt ska samma organisation och ansvarsfördelning gälla under kriser som . Kommunalt och regionalt kan krisledningsnämnder utses. På nationell nivå finns dock ingen speciell ”generalstab”. För att vår beredskap ska vara god krävs mer än lagar och föreskrifter. Det krävs en aktiv planering utifrån riskanalyser och kompetensutveckling och regelbundna övningar. Pandemin med covid-19 har satt kommunernas krisberedskap på prov i verkligheten. har en viktig roll vid en kris genom att se till att de ordinarie verksamheterna fortsatt fungerar med god kvalitet men också genom att ha beredskap för att det kan uppkomma nya målgrupper och även nya behov hos individer som redan har kontakt med . Insamlingen för öppna jämförelser genomfördes innan pandemin och kan ge en bild av hur väl förberedda kommunerna var inför en kris. Resultaten från öppna jämförelser visar att andelen kommuner som har en aktuell kontinuitetsplan, en plan för att upprätthålla verksamhet för särskilt sårbara grupper vid en kris, är . Andelen gäller för särskilda boendeformer för äldre, hemtjänst och bostad med särskild service för vuxna enligt LSS. Vid upphandlingar är krisberedskap en fråga som sällan tas med i förfrågningsunderlagen. 2.1 Regioners krisberedskap och hälso- och sjukvård Regionernas krishantering regleras av lagen (2006:544) om kommuners och regioners åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Enligt lagen är regionerna skyldiga att förbereda sig och ha en plan för hur extraordinära händelser ska hanteras. Lagen slår fast att alla regioner ska ha en särskild krisledningsnämnd som kan ta över hela eller delar av de vanliga regionnämndernas uppgifter under en extraordinär händelse. Enligt lagen (2006:544) ska regionerna vid en allvarlig händelse lämna lägesrapporter och information om en extraordinär händelse. Informationen ska röra händelseutvecklingen, tillståndet, den förväntade utvecklingen samt vidtagna och planerade åtgärder. Regionen ska lämna lägesrapporter och information till och . skriver i sin risk- och sårbarhetsanalys : ”Även om landstingens krishanteringsförmåga överlag kan uppfattas som god visar indikatorsrapporteringen på en del förhållandevis allvarliga brister kring deras generella krisberedskap.” Vidare anges att drygt hälften av landstingen inte har övat krisledningsnämnden under aktuell period. Den främsta orsaken anges vara organisatoriska förändringar. I flera fall har nämnden informerats eller utbildats men av olika skäl har ingen praktisk övning genomförts. SKR:s (Kommuner och Regioner) rapport och samverkan beskriver hur organisatoriska beredskap ser ut inför pandemier och kriser. Av rapporten framgår att en tydlig struktur för samverkan saknades innan covid-19-pandemin. Efter att pandemin utbrutit tog regionernas läkemedelsansvariga initiativ till en ny samverkanstruktur. Vidare beviljade partihandelstillstånd och tillstånd att handla med läkemedel för respektive fyrlänsregion, vilket var en förutsättning för att regionerna enligt regelverket skulle kunna köpa in och äga läkemedel i det nationella läkemedelsförrådet. Enligt SKR har det varit en utmaning att vissa av de uppdrag som regeringen lämnade till myndigheterna inledningsvis skapade otydlighet om ansvarsfördelning och mandat. lyckades dock agera så att alla regioner hade tillgång till skyddsutrustning. Den bild man får av beredskapen inför pandemier är att det finns stora brister. Många människor har gjort fantastiska arbetsinsatser. Genom den befintliga organisationen löstes brister kring mandat när det gäller olika ansvarsområden genom samordning och samverkan. Dessvärre vidtog regionerna liksom andra myndigheter många insatser efter att pandemin blev en verklighet. Fungerande beredskapsplaner och rutiner måste finnas innan en kris bryter ut. Att samverka fram lösningar först under pågående kriser är inte optimalt. Det är av största vikt att vi får en samlad bild över sjukvårdens förmåga och beredskap att hantera inte bara denna pandemi utan även kommande pandemier och samhälleliga kriser. Regeringen bör därför ta initiativ till en nationell transparent kartläggning av regionernas förmåga att härbärgera större infektionsutbrott, större olyckor samt andra kriser. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 2.2 Vad har påverkat dödstalen i ? Det finns behov av analyser på många plan av hur pandemin har slagit i och varför. I har t.ex. boende på särskilt boende för äldre (SÄBO) avlidit i covid-19 t.o.m. . I hela var siffran . Ett annat exempel som sticker ut är att i finns det över 14 000 smittade som bor på SÄBO. Där Familjeläkarna var medicinskt ansvariga avled av de boende men inom Capios boenden avled . Det är ytterst relevant att utreda vem som bär ansvaret för detta och vad skillnaden beror på. Det finns anledning att anta att skillnaden inte beror på den svenska strategin. Cirka 1 miljon svenskar var på resor utomlands under sportlovet. De kom tillbaka från länder som då inte hade rapporterat någon spridning, som och . Det finns många frågor som behöver ses över, bl.a. av den kommission som är tillsatt av regeringen. 2.3 Tydligare ledning och styrning Ledningen och styrningen av ska fungera på samma sätt under normala förhållanden som i kris. En del av detta är det kommunala självstyret. När en global pandemi drabbar ska närhetsprincipen gälla. Små kommuner ska ta samma ansvar som stora kommuner. Dessvärre finns det mycket som tyder på att decentraliserade styrning försvårar genomförandet av samhällets uppgifter i krislägen. Det kommunala självstyret blir ett hinder för en rationellt fungerande organisation. riktlinjer om tillgång till förbrukningsmaterial inom vården vid kriser prioriteras bort av regioner. Om vi jämför med andra kriser så har vi en annan struktur och ledning. Exempelvis vid säkerhetspolitiska kriser har vi inte ett flertal självstyrande förband utan överbefälhavare som leder uppdraget. anser att det behövs en tydligare nationell styrning av nödvändiga resurser vid stora olyckor, kriser och pandemier. Fördelningen av resurser som personal, byggnader, transportmedel och sjukvårdsmaterial måste styras och koordineras från en nationell nivå. Det måste snabbt kunna tas fram provtagningssystem, smittspårningskapacitet och stöd till underbemannade verksamheter för att kunna ge svårt sjuka rätt vård. De rekommendationer som t.ex. och tar fram kring beredskap inför svåra kriser måste få större tyngd lokalt. Nationellt styrda krisberedskapsövningar måste genomföras regelbundet. Det bör ske minst under ledning av och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB). Övningar ska noggrant följas upp av funktionstester/stresstester. Övningarna måste ge effekt och fungera i verkliga skeenden. Förutom i reguljära utbildningar behöver nu verksamma i vård och omsorg få utbildning i katastrofmedicin. föreslår att ställer sig bakom det som anförs i motionen om nationella krisberedskapsövningar inom hälso- och sjukvården och tillkännager detta för regeringen. I en pandemi är kravet på information och kommunikation stort. Mängden information till människor blir allt större liksom vilseledande påståenden från grupper och även stater. som ansvarar för den nationella övergripande informationen i en pandemi ställs inför nya och ökade utmaningar och krav. Långsiktigt måste myndighetens informationsmöjligheter stärkas i syfte att nå fram till olika befolkningsgrupper och individer. Detta måste beaktas av regeringen inför utvärderingen av pandemin och inte minst i information till och kommunikation med medborgarna. föreslår att ställer sig bakom det som anförs i motionen om stärkt långsiktigt informationsarbete från och tillkännager detta för regeringen. Offentligt finansierade privata vårdenheter ska omfattas av statens krisberedskap och samma krav som kommunala verksamheter. försvåras bekämpningen av pandemier då samhällets samlade resurser inte drar mot samma mål. föreslår att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att samtliga privata vårdföretag med avtal från regionen enligt lag ska ingå i regionernas/statens krisberedskap och tillkännager detta för regeringen. 2.4 Nationell strategi vid pandemier, olyckor eller andra kriser skrift Pandemiberedskap – Hur vi förbereder oss visar hur många olika instanser som är delaktiga i pandemibekämpning på olika nivåer. gav ut Nationell plan för pandemisk influensa. Vikten av att det huvudsakliga ansvaret ligger på den nationella nivån har klart påvisats under nuvarande pandemi. 290 kommuner, 21 regioner och en mängd statliga myndigheter behöver samordnas tydligare. Detta måste ske när en pandemi bryter ut. Tidskrävande samverkan och framtagande av nya rutiner och samarbetsorgan m.m. skapar onödiga tidsfördröjningar. Samverkan är bra men det måste ske på ett sådant sätt att inte en tidsfördröjning sker. Staten ska ha det övergripande ansvaret vid pandemier, olyckor eller andra kriser. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. I en nationell plan som gäller hälso- och sjukvården är det viktigt att alla resurser utnyttjas på ett optimalt sätt, detta både regionalt och nationellt. Pandemier liksom olyckor och andra kriser kan drabba sjukvården olika hårt i olika regioner. Regionerna i har olika stora resurser och de har ansvar för olika många invånare. Regioner med olika befolkningsstrukturer har olika ekonomiska resurser. Regioner med omfattande glesbygd har ofta mer inhyrd personal. Regioner med många välutbildade yngre och medelålders har mer resurser än de med många pensionärer med låga pensioner, och regioner med omfattande glesbygd har stora utmaningar. Regionernas samlade sjukvårdsresurser måste kunna användas på ett optimalt sätt vid pandemier och stora kriser. Därför behövs det en nationell samordning med en färdig struktur redan innan en kris bryter ut. Regeringen bör ta initiativ till en nationell samordning för att tillgodose att vården kan härbärgera ett stort antal sjuka patienter samt ta emot patienter efter större olyckor. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Antalet vårdplatser per invånare har mer än halverats . Det beror dels på ändrade tekniska och behandlingsmässiga förutsättningar, dels på personalbrist. Staten står för av kostnaderna för hälso- och sjukvård (IHE rapport 2019:5). Olika regioner har olika ekonomiska förutsättningar. Regioner med delar som omfattas av avfolkning och med många fattigpensionärer har svårt att satsa mer pengar. Andra regioner spenderar mycket pengar på konsulter och på att ge vinstsyftande bolag hög avkastning. Underskott på sjukvårdsenheter kan bero på underfinansiering och inte på att det finns för många anställda med för bra arbetsvillkor. har i sitt budgetförslag ökade satsningar på sjukvården i synnerhet inom regioner med stor glesbygd (mot. 2020/21:V700). Regeringen bör ta initiativ till en nationell strategi för tillräckligt många vårdplatser utifrån bl.a. demografiska behov, krisberedskap och långsiktiga kompetensbehov. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 2.6 Material och utrustning Krisberedskapen inför stora påfrestningar i hälsovården har minskat. Sårbarheten kring tillgången till livsnödvändiga läkemedel och nödvändigt sjukvårdsmaterial är inte acceptabel. För att säkra tillgången till nödvändig sjukvårdsutrustning måste det finnas en helt annan beredskap. Covid-19-pandemin har visat på risken för att leveranser av utrustning från utlandet stoppas. När väl krisen slår till är det sent att börja planera upphandlingar av god kvalitet. Kraven på beredskapslager måste skärpas för kommuner och regioner. De måste även följa kraven som slås fast i lagar och andra relevanta myndighetsbeslut. Nationellt måste det även finnas omsättningslager för att stödja extra hårt drabbade platser. Krisberedskapen måste även innefatta möjlighet till produktion av skyddsutrustning för personal inom vård och omsorg. Det kan ske via avtal med privata företag. Men privata företag kan gå omkull eller flytta utomlands. Det måste även finnas offentliga resurser att producera skyddsutrustning. I utredningen och sjukvård i det civila samhället (SOU 2020:23) uppmärksammas det nordiska perspektivet. I utredningen konstateras bl.a. att vid krissituationer så är det inte isolerat som drabbas. Det gäller inte enbart vid säkerhetspolitiska kriser utan även vid pandemier. bör ha egna resurser för att bättre kunna klara krissituationer när det gäller läkemedel samt sjukvårdsmaterial. Men även det nordiska perspektivet bör uppmärksammas. I ett avtal med omnämns samarbete kring hälso- och sjukvård. Ett liknande avtal har ingåtts med . Enligt uppgift finns det ingen förvaltning av avtalen. Utredningen menar att bör verka för ett reviderat avtal där relevanta läkemedel och hälso- och sjukvårdsmaterial kan ingå. anser att pandemiaspekten bör belysas ur ett nordiskt perspektiv när det gäller försörjning av relevanta varor. Nordiska avtal bör återkommande uppdateras för att beakta utvecklingen av produktion och leveransmöjligheter i och av varor som är nödvändiga i en pandemi. föreslår att ställer sig bakom vad som anges i motionen om att utreda hur produktion av skyddsutrustning och förbrukningsmaterial för vård och omsorg kan säkras inom och tillkännager detta för regeringen. 2.7 Produktionsberedskap av vaccin I den nationella risk- och förmågebedömningen ansåg MSB att är fortsatt beroende av import av läkemedel. inhemska produktion av läkemedel är liten och inga vacciner produceras nationellt. har apotek, sjukhus och grossister minskat sin lagerhållning. Dessa strukturella problem, som förstärkts i genom kommersialiseringsbeslutet , finns i flera länder. Bristen på läkemedel finns även runt om i . Alarmerande rapporter kommer från bl.a. , , , och . hälsominister har föreslagit en offentligt ägd läkemedelstillverkare på EU-nivå (RiR 2018:6). Enligt måste den arbeta vidare inom EU för att säkra läkemedelstillgång som inte kan anstå. bör ställa sig positivt till offentligt ägda läkemedels- och vaccintillverkare, detta i någon form där även tillverkning i bör omfattas. Motivet från den nederländska hälsoministern, att pröva frågan om offentligt ägd läkemedelstillverkare, är att en tillverkare utan kommersiella intressen kan bidra till att säkra tillgången på viktiga läkemedel. delar denna uppfattning. Förutsättningarna för offentligt ägd tillverkningsindustri för läkemedel och vaccin som inte kan anstå bör undersökas noggrant. Frågan är inte ny. Enligt en tidigare rapport från som överlämnades till regeringen kan inte räkna med att få tillgång till de mängder vaccin som behövs, åtminstone inte under tidiga delar av en pandemi. Med en inhemsk produktion så skulle möjligheterna att få vaccin till befolkning öka. Regeringen bör utreda förutsättningarna för offentligt ägd tillverkningsindustri av vaccin. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 2.8 Utred förutsättningarna för statligt ägande av apoteken Enligt en Novusundersökning vill drygt sex av tio svenskar återförstatliga apoteken (). Enligt bör syftet med läkemedelsdistribution vara att lindra och läka sjukdom genom godkända läkemedel. Efter kommersialiseringsbeslutet av apoteken har nya affärsmodeller uppstått för att öka aktieägarvärdet. Olika kluster/kedjor kombinerar t.ex. livsmedelsaffärer med apotek, apotek med vårdbolag osv. Folkhälsoaspekten skjuts i bakgrunden när nödvändigt samarbete mellan konkurrerande apotek inte går att genomföra eller informationsflödet om läkemedelstillgången inte är öppet redovisad. Regeringen bör initiera en översyn av apoteksmarknaden och förutsättningarna för ett statligt ägande av apoteken. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 2.9 Nationella lager och inhemsk produktion har beredskap inför pandemier och kriser försvagats. Kommersialisering av hälsovård har gjort att tillgången till medicin och sjukvårdsmaterial är sårbar. Stora globala vinstsyftande bolag prioriterar vad som är bäst för dem själva och inte vad som är bäst för folkhälsan. anser att det behövs ett nationellt ansvar för lager av skyddsutrustning och även en inhemsk produktion. Den utredning som tillsattes av regeringen (dir 2018:77) ska belysa och ge förslag på hur beredskapen med sjukvårdsutrustning och läkemedel kan stärkas. Enligt mening måste utgångspunkten för regeringen vara att bygga upp ett robust system som klarar olika kriser där import av skyddsutrustning och läkemedel till stoppas. Det går inte att vänta tills nästa kris är i full blom. För sent och för lite kan inte vara utgångspunkten. Nationella lager ska innehålla nödvändiga artiklar som har tillräcklig hållbarhet via s.k. omsättningslager. Frågan är inte om utan hur nationella lager för beredskap i kriser ska se ut. Regeringen bör därför ta initiativ till att införa ett nationellt lager av medicinsk utrustning och relevanta läkemedel som en del av krisberedskapen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. I är det regionerna som bedriver sjukvård och delvis kommunerna. Vid en pandemi är det regionerna som är ansvariga för att bedriva medicinsk vård. För att detta ska möjliggöras behöver det finnas en pandemiplan som ska användas i beredskapssyftande arbete. I alltför många fall har regioner underlåtit att arbeta enligt myndigheters rekommendationer. har hållits i långtradare ute på vägarna enligt just in time-modellen. För att vårdpersonalen ska kunna bedriva ett effektivt vårdarbete krävs bl.a. skyddsutrustning. Saknar personalen skyddsutrustning finns det risk att vissa vårdbehövande patienter prioriteras bort. Det går inte att vänta med upphandlingar tills alla andra regioner och länder efterfrågar skyddsutrustning. Enligt radioprogrammet tre största regioner tillräckligt stora lager när pandemin bröt ut. Regionerna har begärt i ersättning av regeringen för kostnader under pandemin t.o.m. . handlar om inköp av skyddsutrustning till personalen i sjukvården. har exempelvis begärt vilket är per invånare. Att köpa in skyddsutrustning och andra nödvändiga artiklar mitt under en pandemi är dyrt. Regionerna bör ha ett lagkrav på sig att åtminstone ha pandemilager för tre månaders förbrukning. Regeringen bör därför ta initiativ till lagstiftning om att regionerna ska ha pandemilager med skyddsutrustning etc. för tre månaders förbrukning. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 2.11 Långsiktiga effekter och risk för psykisk ohälsa När denna motion skrivs vet vi inte hur länge pandemin kommer att pågå. Vi känner inte heller till alla konsekvenser av pandemin och bekämpningen av denna. Det finns flera riskgrupper som gått in i pandemin med sämre förutsättningar än andra. Det kan gälla personer med psykisk ohälsa och äldre personer som lever ensamma. Människor som haft ett ganska normalt liv kan få ökade påfrestningar. Det kan gälla personer , barn som lever i familjer som drabbas av ökade konflikter och stress, sjukvårds- och omsorgspersonal som får en mycket hög arbetsbelastning och som mött en ny okänd sjukdom med risk för dödsfall och svåra ohälsoproblem. Personer som väntar på att opereras och upplever smärta och ovisshet kan också riskera större påfrestningar. Under pandemin riskerar anställda och egenföretagare att drabbas hårt ekonomiskt. Människors långvariga försörjningsproblem slår hårt både mot den enskilde och mot samhället. De som gått in i pandemin med större sårbarhet, de som under pandemin på olika sätt påverkats hårt och de som får långvariga effekter efter pandemin kan drabbas av posttraumatiskt stressyndrom (PTSD). Det behövs ett brett program med forskning, behandling och åtgärder inom sjukvård, personalpolitik, psykiatri, skola och äldreomsorg för att motverka framtida psykiska ohälsoproblem. Enligt och samhällsmedicin i bör smittade personer och personer med risk att föra vidare smitta som är i fysisk isolering eller riskgrupper som rekommenderats att isolera sig få tydlig information för att förstå situationen och syftet med isoleringen. Screening för upplevt våld i hemmet bör ökas inom verksamheter för första linjens psykiska ohälsa och barn- och ungdomspsykiatri.