mot · H8021304 · 2020-10-02 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut 4.1 Mänskliga rättigheter och yttrandefrihet 4.4 Situationen för kvinnor och barn 5.1 Mänskliga rättigheter och yttrandefrihet 5.2 Ökat självstyre för Somaliland 5.5 Situationen för kvinnor och barn 6.1 Mänskliga rättigheter och yttrandefrihet 6.5 Situationen för kvinnor och barn 7.1 Mänskliga rättigheter och yttrandefrihet 7.2 Situationen för kvinnor 1 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ett ökat politiskt och ekonomiskt självbestämmande ska vara en av de centrala utgångspunkterna för utvecklingssamarbete med och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN verka för att fler personer som bryter mot de mänskliga rättigheterna ställs inför rätta för sina handlingar, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska såväl som enskilt land som inom EU och FN stärka det politiska och ekonomiska stödet till kvinnorörelsen på , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör, inom ramen för sitt utvecklingssamarbete, stärka såväl det politiska som det ekonomiska stödet till hbtq-rörelsens arbete på , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN alltid lyfta fram situationen för personer med funktionsnedsättning i sina bilaterala relationer med länderna på , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN verka för att stärka de fackliga rättigheterna och stödet till fackliga organisationer på , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska såväl som enskilt land som inom EU och FN verka för en human migrationspolitik, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN medverka till att den etiopiska regeringen respekterar alla människors mänskliga rättigheter oavsett folkgrupp, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör, i EU och FN samt i dialog med AU, stödja förhandlingar med målsättningen att uppnå långsiktiga och hållbara villkor kring användandet av Gerd-dammen, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kraftfullt bör uppmärksamma de omfattande brotten mot de mänskliga rättigheterna i såväl i sina bilaterala kontakter med regimen som i FN och EU, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN verka för att upphör med att avrätta fångar och döma människor till döden, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN verka för att även på federal nivå antar en ny sexualbrottslagstiftning, motsvarande sexualbrottslagstiftningen i Puntland och Somaliland, med en tydlig 18-årsgräns för barn, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN betona vikten av att kvinnor inkluderas i freds- och försoningsarbetet, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN verka för att alla politiska fångar i friges, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en med uppdrag att sammanställa de olika insatser som gjorts för och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN verka för att följer landets konstitution på alla nivåer av rättsväsendet samt avskaffar specialdomstolarna, vars verksamhet strider mot de mänskliga rättigheterna, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU och FN understödja en demokratisk utveckling, förstärka respekten för mänskliga rättigheter och medverka till uppkomsten av ett rättssamhälle i , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör såväl som enskilt land som inom EU verka för minskad militarisering av , och detta tillkännager för regeringen. är en kontinent i snabb förändring men utvecklingen och den ekonomiska tillväxten är långt ifrån entydig. I bor det ungefär 1 miljard människor i över 50 länder och varje land har sin egen historia och sin egen unika situation. En erfarenhet som dock präglar hela kontinenten är den koloniala historien. Den s.k. kapplöpningen om , då imperialistiska europeiska länder stred om att kolonisera , ligger exempelvis till grund för de landsgränser som fortfarande existerar. Den dåtida kolonialismen har på många sätt ersatts av en nykolonialism. är fortfarande världens rikaste kontinent när det gäller naturrikedomar som människorna som lever här tillhör de fattigaste i världen. Orsaken till detta är att makten och kontrollen över naturresurserna fortfarande finns utanför gränser. Stormakter och internationella företag blandar sig fortfarande i de afrikanska ländernas affärer och det har pågått ända sedan kolonialismen officiellt försvann. Det är dock inte enbart de tidigare kolonialstaterna som har ekonomiska intressen på kontinenten. spelar exempelvis en nyckelroll i utvecklingen som största handelspartner och långivare. Att länderna inte kontrollerar sina egna tillgångar försvårar den demokratiska utvecklingen. I – Fokus på , går organisationen igenom människorättsutvecklingen i 35 länder i söder om . I rapporten konstateras det att några av världens mest fruktansvärda konflikter fortfarande pågår på kontinenten och att både stater, säkerhetsstyrkor och väpnade rebellgrupper begår grova brott mot de mänskliga rättigheterna. genomfördes en mängd demonstrationer mot våld och statligt förtryck och för ökade fri- och rättigheter. Många människor som kämpade för ökad demokrati kände sig svikna av sina regeringar. I några länder ledde demonstrationerna till att stora förändringar på människorättsområdet genomfördes, medan demonstranter i andra länder enbart bemöttes med våld och brutalitet. I den här motionen fördjupar vi oss i de länder som ligger på . är en triangelformad halvö i som sticker ut i längs sydkusten av . De länder som räknas dit är , , och . är på många sätt drabbat av den koloniala historien, auktoritära våldsamma politiska styren, utdragna krig och svältkatastrofer orsakade av extrem torka. Trots vissa demokratiska ljusglimtar pågår det brott mot de mänskliga rättigheterna i samtliga länder. Krig och konflikter har även bidragit till att regeringarna inte klarar av att tillgodose befolkningens behov av hälso- och sjukvård, utbildning, bostäder eller en rimlig levnadsnivå. En klar majoritet av människorna på lever i fattigdom. Arbetslösheten i samtliga länder är stor och utbildningsnivån på sina håll mycket låg. Bristen på sjukvård skapar stor oro bland befolkningen och den oron har ökat kraftigt i och med coronapandemin. Yttrandefriheten är mycket begränsad, och våld, hot och mord på journalister, bloggare, oppositionella och människorättsaktivister förekommer. I Reportrar utan gränsers sammanställning av pressfrihetsindex 2020, som rankar 180 länder och regioner utifrån situationen för pressfrihet och frihet för journalister, placerades , och i den sämsta kategorin. När oberoende och oppositionell media stängs ner eller tvingas till självcensur blir tillgången till information på nätet allt viktigare. I flera länder har nedstängning av internet eller begränsningar av sociala medier varit ett vanligt vapen mot informationsspridning, särskilt i samband med oroligheter eller politiska val. Rättssäkerheten för befolkningen på är mycket dålig och tilltron till rättssystemet är låg. Trots att insynen är begränsad finns det flera rapporter om godtyckliga arresteringar, långa fängelsevistelser utan rättegång och utomrättsliga avrättningar. På den afrikanska kontinenten är det 18 länder som använder sig av dödsstraffet. Antalet utfärdade dödsstraff steg från 2018 till minst 325 . tillhör ett av de fyra länder som utförde flest avrättningar . Enligt Amnestys årliga sammanställning dömdes minst 24 personer till döden och minst 12 dödsstraff verkställdes i landet. För är demokrati och mänskliga rättigheter inte förhandlingsbara. Vi försvarar FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna där bl.a. mötesfrihet, organisationsfrihet, religionsfrihet, strejkrätt, yttrandefrihet samt allmänna, fria och hemliga val framhålls som nödvändiga beståndsdelar i ett demokratiskt samhälle. Lika stor vikt läggs vid sociala framsteg och förbättrade levnadsvillkor. Det innebär att rätten till arbete, utbildning, bostad, vård, omsorg och kultur är nödvändig för ett människovärdigt liv och ett demokratiskt samhälle. När alla människor på allvar har möjlighet att bestämma över sina egna liv kan verklig demokrati uppnås. Att länderna i saknar makt över sina egna samhällen, sina naturtillgångar och sin framtid är sannolikt det största hindret för en positiv utveckling. Det finns många exempel på hur försök till fattigdomsbekämpning har slagits sönder av omvärldens krav, multinationella företags plundring eller orättvisa handelsregler. För att en demokratisk utveckling ska vara möjlig måste den afrikanska befolkningen tillåtas att formulera sina egna mål och visioner. Ett ökat politiskt och ekonomiskt självbestämmande ska därför vara en av de centrala utgångspunkterna för utvecklingssamarbete med . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. En annan orsak till att våldet och de väpnade konflikterna fortsätter är att brotten mot de mänskliga rättigheterna aldrig utreds ordentligt och att ingen behöver stå till svars för de grova övergrepp som begås. Trots att det har skett rättsliga framsteg i vissa länder är det fortfarande mycket svårt för offer att få upprättelse. För att stärka rättsväsendet på , och i förlängningen minska våldet, bör som enskilt land, såväl som inom EU och FN, verka för att fler personer som bryter mot de mänskliga rättigheterna ställs inför rätta för sina handlingar. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Diskriminering och marginalisering p.g.a. kön är fortfarande mycket vanligt förekommande, likaså mäns våld mot kvinnor och flickor. Trots att ansträngningar görs på flera håll för att skydda kvinnor och flickor så är förekomsten av våldtäkt och andra sexuella övergrepp utbredd. Mörkertalet är troligtvis mycket stort eftersom stigmat för offret ofta leder till ytterligare utsatthet. I länderna på är kvinnlig könsstympning fortfarande vanligt förekommande. Trots att en viss tillbakagång kan ses och medvetenheten om vikten av att förhindra kvinnlig könsstympning ökar hos både befolkningen och myndigheter i länderna går utvecklingen alldeles för långsamt. Hälso- och sjukvårdssystemen är generellt svaga och coronapandemin har gjort situationen än värre. Kvinnor och barn är de som drabbas svårast. Om ska kunna ta sig an sina utmaningar har man inte råd att exkludera kontinentens kvinnor från politik och ekonomi. Sexuellt våld, tvångsgifte, kvinnlig könsstympning, ojämlik fördelning av resurser mellan män och kvinnor, mäns våld mot kvinnor samt den höga andelen flickor som utestängs från utbildning skapar avgörande hinder för all form av samhällelig utveckling i . I motionen En svensk utvecklingspolitik för rättvisa, jämställdhet och hållbar utveckling (2018/19:757) går det att läsa mer om feministiska utvecklingspolitik. Varje strategi för utveckling och fattigdomsbekämpning som vill vara framgångsrik måste därför inkludera ett tydligt jämställdhetsperspektiv. ska därför som enskilt land, såväl som inom EU och FN, stärka det politiska såväl som det ekonomiska stödet till kvinnorörelsen på . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Även våld och trakasserier mot hbtq-personer är vanligt. Enligt rapporten 2019 sammanställd av organisationen , , Bisexual, Trans and () är homosexualitet lagligt i 21 av 54 länder. Att det inte finns ett förbud betyder dock inte att situationen för hbtq-personer är säker eller att det finns några rättigheter för gruppen. På är homosexualitet förbjudet i samtliga länder. är ett av sex länder i världen där hbtq-personer kan dömas till döden. I kan brottet ge upp till fängelse men ingen verkar ha blivit dömd till det. Andra lagar som gör det olagligt att inneha och sprida ”grovt oanständigt material” används dock för att trakassera och blockera hbtq-organisationers webbplatser. bör även ta en ledande roll i arbetet med att stötta de modiga afrikanska hbtq-personer som kämpar för sina mänskliga rättigheter. bör, inom ramen för sitt utvecklingssamarbete, stärka det politiska såväl som det ekonomiska stödet till hbtq-rörelsens arbete på . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Situationen för personer med funktionsnedsättning skiljer sig lite mellan länderna på men gruppen utsätts ofta för diskriminering grundad i stigmatisering och nedvärderande attityder. I förekommer det att kvinnor med funktionsnedsättning utsätts för våldtäkt och tvångsäktenskap. Tvångsvård av personer med psykisk eller kognitiv funktionsnedsättning är vanligt förekommande och förhållandena på sådana vårdinrättningar är mycket bristfälliga vad gäller både fysisk miljö och behandlingsmetoder. Det är ytterst viktigt att personer med funktionsnedsättning inte glöms bort i utrikespolitiska arbete. bör därför som enskilt land, såväl som inom EU och FN, alltid lyfta situationen för personer med funktionsnedsättning i sina bilaterala relationer med länderna på . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Arbetssituationen för människorna på måste förbättras. Centralt för arbetet med att stärka respekten för de fackliga rättigheterna är att stödja de löntagare som, ofta under svåra förhållanden, organiserar sig för sina intressen och för förändring. bör som enskilt land, såväl som inom EU och FN, verka för att stärka de fackliga rättigheterna och stödet till fackliga organisationer på . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Långvariga konflikter, tillsammans med återkommande humanitära kriser och ihållande kränkningar av de mänskliga rättigheterna, har tvingat hundratusentals människor att fly sina hem på jakt efter skydd. Många är flyktingar i sitt eget land eller flyr till något av grannländerna. Människor på flykt är en mycket utsatt grupp. Risken för våld, övergrepp och människohandel är överhängande i de flyktingläger som finns på . Som i alla kris- och krigsdrabbade områden så är det kvinnorna och barnen som är hårdast drabbade. Utvecklingspolitiken har en viktig roll i att bekämpa migrationens orsaker, såsom fattigdom, förföljelse, krig, förtryck och miljöförstöring. Men utvecklingspolitiken och biståndsinsatser får aldrig användas för att hindra människor från att fly eller ta sig just till . Det går emot biståndets principer, det är kontraproduktivt och riskerar att leda till att grundläggande mänskliga rättigheter, inkluderat asylrätten, kränks. För är det centralt att det alltid ska vara de fattigas perspektiv på utveckling som styr var och hur biståndet bedrivs. Agenda 2030 ska vara vägledande i detta arbete. När utvecklingen inom EU går åt fel håll måste stå upp för asylrätten och de grundläggande principerna för effektivt bistånd samt visa hur migration och utveckling hänger ihop och kan stärka varandra. ska som enskilt land, såväl som inom EU och FN, verka för en human migrationspolitik. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. är ett av de äldsta kristna länderna i och ett av få områden på kontinenten som aldrig koloniserades. Landet har traditionellt sett varit ett kejsardöme men matbrist, etniska spänningar, missnöje över korruption och bristande utveckling samt ekonomiska problem, p.g.a. oljekrisen , bidrog till att kejsare störtades av militären 1974. Han hade då styrt landet enväldigt . Ett militärråd tog över makten och utropade en socialistisk stat. Efter hand hårdnade det politiska klimatet som i den etiopiska historien beskrivs som den ”röda terrorn”. Förtryck och hungerkatastrofer ledde i sin tur till att motståndsgrupper tog till vapen och ett inbördeskrig utbröt. Olika rebellrörelser kämpade för att deras respektive folkgrupp skulle få makt och rättigheter. När militärregimen föll samman i samband med 1991 lyckades gerillagruppen befrielsefront (TPLF), som hade sina rötter i regionen , besegra militärregimen. De utropade sedan en så kallad demokratisk federal republik och tog makten genom sitt närstående parti Etiopiska folkets revolutionära demokratiska front (EPRDF) och skapade en enpartistat. Ett parti som även det domineras av tigreaner och som har styrt landet . De förhoppningar som fanns om tydliga demokratiska framsteg, flerpartisystem och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna har dock långt ifrån infriats. EPRDF utgör en federation av olika folkgrupper, men den dominerande makten har alltid funnits hos tigreaner och amharer. som den största folkgruppen oromo stängts ute från makten. valde EPRDF Abiy till ny premiärminister när den tidigare premiärministern valde att avsäga sig uppdraget. Med Abiy , själv med föräldrar som var oromo respektive amharer, vid makten har en viss demokratisering av landet skett. Han har exempelvis gett tusentals etiopiska fångar amnesti, däribland journalister, bloggare och oppositionspolitiker. Den tidigare terroriststämplade oppositionen har blivit laglig och han har slutit ett fredsavtal med nationella befrielsefront (ONFL). Han beskrivs som en nyckelspelare bakom avtalet mellan militärrådet och den civila oppositionen i efter diktatorn fall. En av viktigaste händelserna i regionen är fredsavtal med utan långvarig fred. Dessa reformer ledde till att premiärminister tilldelades 2019. 4.1 Mänskliga rättigheter och yttrandefrihet Tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning är förbjuden enligt den etiopiska konstitutionen. Trots detta har flera internationella människorättsorganisationer rapporterat om förekomsten av sådan behandling vid polisstationer och i fängelser. regeringschefer har dock avfärdat påståenden om att tortyr och maktmissbruk förekommer. I ett tal till parlamentet 2018 erkände premiärminister som första premiärminister att regeringen använt tortyr och andra olagliga tillvägagångssätt. stängdes Maekelawi interneringscenter, känt för tortyr och misshandel av politiska fångar. Efter att media och internationella organisationer rapporterat om missförhållanden stängdes ytterligare ett antal anläggningar ned, bl.a. det ökända Ogadenfängelset. Trots de demokratiska framsteg som de politiska reformerna har fört med sig sker det fortfarande många brott mot de mänskliga rättigheterna i landet. Enligt Amnestys rapport fortsätter de godtyckliga arresteringarna och polis och militär bär ansvaret för många grova övergrepp och tusentals mord . har konflikter och spänningar mellan regioner och etniska grupper ökat. Dessa konflikter förekommer i hela landet men några områden där spänningarna varit som störst är kring västra /Gedeo i Oromia och den södra regionen samt i gränslandet mellan Somali- och Oromiaregionerna och Amhara- och Tigrayregionerna. Konflikterna har lett till ett stort antal skadade och döda samt ett mycket stort antal internflyktingar. hade enligt organisationen () flest nya konfliktrelaterade internflyktingar i världen , närmare 2,9 miljoner. Regeringen har kritiserats för att ha begränsat tillgången till humanitärt stöd och för att inte ta problemet på allvar. Regeringen har också kritiserats för bristen på ansvarsutkrävande för de som genom våld och hot drivit personer på flykt. har de etniska spänningarna förstärkts ytterligare efter att sångaren mördats på öppen gata i . Hans politiska sånger utgjorde en viktig del av oromofolkets proteströrelse och kort före mordet hade Hundessa kritiserat det etiopiska ledarskapet. Mordet utlöste en våg av protester, våld och skadegörelse bland framför allt unga från oromofolket, kallade queerroo. Våldet var riktat mot andra etniska och religiösa grupper och har beskrivits som planerat och välorganiserat. Enligt AP dog minst 239 personer i oroligheterna. I samma veva arresterades ca 5 000 personer i och Oromiaregionen. Bland de gripna fanns människorättsjournalisten som även är ordförande för det politiska partiet Balderas och som tidigare hade varnat för ökade etniska konflikter. Trots att konstitutionen garanterar mötesfrihet är denna i realiteten begränsad. Möten eller demonstrationer nekas ofta av myndigheterna med hänvisning till säkerhetsläget och trafiksituationen. Övervåld mot demonstranter förekommer fortfarande i samband med demonstrationer och protester. I samband med en demonstration i huvudstaden sköts och dödades fem personer av säkerhetsstyrkorna. Situationen vad gäller yttrande-, press- och informationsfrihet har varit mycket svår i , inte minst efter införandet av en antiterrorismlag 2009 som möjliggjort frihetsberövanden och fängslanden av oliktänkande på mycket vaga grunder. Lagen bidrog också till att journalister och människorättsförsvarare började tillämpa självcensur och många flydde även landet. Privata medier existerar men staten kontrollerar nyhetsflödet genom att bl.a. dominera radio och tv, de statliga tryckerierna, internet och telefoni samt det statliga monopolet Ethio . Regeringen bevakar och censurerar internet genom att blockera hemsidor och sociala medier. Regeringen har initierat en rad omfattande reformer för att stärka yttrande- och pressfriheten. Antiterrorismlagen är under revidering, likaså den rådande medielagen. Ett mycket stort antal journalister och bloggare har släppts ur fängelserna och pågående åtal har lagts ned. Flera webbplatser är inte längre blockerade och ett antal nya och privatägda tidningar har startats . steg därför hela 40 platser på Reportrar utan gränsers pressfrihetsindex, från plats 150 till plats 110. kvarstår problemen med självcensur, journalistiskt oberoende och tillgång till internet. Regeringen har stängt ned tillgången till mobilt internet till följd av säkerhetsrelaterade händelser i landet. stängdes internet ned helt i sträck, enligt uppgift motiverat av den nationella examensperioden i skolorna. Även beslutet att skjuta upp det val som var inplanerat har skapat stora politiska spänningar. Orsaken till beslutet var oron för smittspridning av covid-19 men beskedet ledde till stora konflikter och åsiktsskiljaktigheter om hur formen för framtida val ska se ut. Våldet och de etniska och politiska spänningarna är en stor utmaning för premiärminister och trots att arbetet för en demokratisering har påbörjats inom flera områden så är det långt kvar för enpartistaten . För är det ytterst viktigt att allas mänskliga rättigheter respekteras oavsett etnisk tillhörighet och vi anser att ett mer jämställt samhälle tillsammans med införandet av en flerpartidemokrati är nyckeln till att motverka etnonationalistiska strömningar. bör därför som enskilt land, såväl som inom EU och FN, medverka till att den etiopiska regeringen respekterar alla människors mänskliga rättigheter oavsett folkgrupp. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Trots rättsväsendets formella oberoende och positiva utveckling präglas det alltjämt av stora utmaningar. Politiska och ekonomiska intressen genomsyrar i viss utsträckning fortfarande rättsprocesserna. Rättssystemets oberoende påverkas av bristande resurser och låga löner för domare, åklagare och övriga anställda. Domstolarna är underbemannade och överhopade av ärenden.