mot · H8022953 · 2020-10-06 00:00:00 — Det har skapat en dålig tillgänglighet och bristande patientdelaktighet där patienter har svårt att få sin vård samordnad av en och samma person. Detta förvärras även av att den svenska patientens ställning i ett internationellt perspektiv är svag. Svenska patienter, i synnerhet äldre, upplever en sämre delaktighet och tillgänglighet till vården än andra patienter. Svenska patienter har ofta även en låg kännedom om sina rättigheter, och har svårt att få insyn i valmöjligheter som kan vara till deras fördel. Den patientlag som infördes med syftet att stärka patienternas rättigheter och medbestämmande visade sig vid en utvärdering inte ha haft någon större effekt. Svenska patienter upplever tvärtom att de är mindre delaktiga och att tillgängligheten är sämre , än när lagen infördes. Till stor del beror detta på att sjukvården saknar transparenta och strukturerade metoder för att informera om patientens rättigheter och valmöjligheter. Patientens svaga ställning i sjukvården har resulterat i att färre patienter uppger att de har en fast läkarkontakt samt att fler patienter uppger att de har svårt att få tillgång till vården på bland annat kvällar och än i något annat jämförbart land. På många håll i landet är det en omöjlighet för patienter att få träffa samma läkare eller sjuksköterska vid upprepade besök i vården, att få för bedömning samma eller nästkommande dag, eller få vara delaktig i beslutet om vart remissen ska skickas. Något som i många andra europeiska länder är en självklarhet. Att andra länder lyckats skapa en mer tillgänglig vård till en likvärdig kostnad och kvalitet är ett bevis på att även kan komma bort från långa köer och lågt patientinflytande. Den svenska sjukvården kan slå in på en annan väg. Det är en väg där en fast läkarkontakt är en regel, och inte ett undantag. Där patienten enkelt kan få en överblick över alla de vårdgivare och vårdtjänster som finnas att nyttja, så väl digitalt som fysiskt. Människor ska känna trygghet i att vården finns till hands när de behöver den. Om man är sjuk ska man ha rätt att träffa sin patientansvariga läkare, oavsett var i landet man bor. Då måste den vård som finns närmast människor – primärvården – byggas ut och patientinformationen och delaktigheten förbättras. vill att patientens rättigheter alltid ska sättas i främsta rummet. Patientmakt handlar inte bara om att ha en laglig rätt att få välja vårdgivare, utan också om att få insyn i och verklig möjlighet att förstå betydelsen av samtliga valmöjligheter som finns tillhanda. Och inte minst handlar patientmakt om rätten att få den hjälp man behöver snabbt. När vi är som mest utsatta och sårbara ska vi ha information om, och inflytande över, vad som sker med oss och vår behandling. En stärkt patientlag för kortade köer De växande vårdköerna är ett av de största problemen i sjukvården. Utbrottet av covid-19 har medfört att flertalet undersökningar, behandlingar och operationer fått skjutas . Det gör att fler än 160 000 patienter står i kö till någon form av behandling och har väntat än . Det är därför av största vikt att stora och genomgripande reformer med möjlighet att korta köerna genomförs . Skillnader i väntetid både inom och mellan olika regioner, samt mellan olika vårdgivare inom samma specialistområde, pekar på att det finns potential att korta patientens väntetider om vårdgivarnas och regionernas samlade kapacitet används mer effektivt. Enligt hälso- och sjukvårdslagen har regionen en skyldighet att försäkra sig om att patienten får vård hos en annan vårdgivare, utan extra kostnad, i de fall regionen inte kan erbjuda vård inom vårdgarantins tidsgränser. Problemet med långa väntetider bör dock adresseras redan innan detta. I patientlagen fastslås att patienter har möjlighet att välja utförare av offentligt finansierad öppen vård, inom eller utom hemregionen, obeaktat väntetiderna. SKR:s Rekommendation om valmöjligheter inom hälso- och sjukvården och Riksavtal för utomlänsvård bekräftar även att patienter bör erbjudas att välja behandling inom sluten vård vid sjukhus med kortare väntetider i andra regioner, under förutsättning att hemregionen i förväg godkänt patientens behov via remiss. Denna möjlighet finns dock inte reglerad i lag, och ger inte patienten samma grundmurade rättighet som för öppenvården. Det innebär en ökad risk för att patienter väntar onödigt länge på vård. Den patientlag som infördes var ett första steg för att öka patientens delaktighet och ställning i öppenvården. Denna lagstiftning behöver dock fortsatt skärpas för att den samlade kapacitet som finns hos vårdgivare ska nyttjas på bästa sätt även inom slutenvården. Genom att patienter i hela landet får möjlighet att välja vårdgivare även för specialistbehandling och operation kan vårdgivare med kortare köer till särskilda behandlingar bistå med att korta köerna i hela landet. vill därför införa en ny rättighet i patientlagen som ger patienten rätt att välja slutenvård vid en annan klinik än vid hemregionens egna vårdgivare. Rättigheten ska innebära att patienten vid beslut om ordinerad behandling får vara delaktig i beslutet om val av klinik för behandling och även får avgöra vart remissen ska skickas efter att en läkare bekräftat patientens behov. Förbättrad information om väntetider inför behandling Det finns politiska krafter som ser mer offentliga monopol eller ändrat huvudmannaskap som lösningar på de flesta av vårdens problem. Vissa vill förbjuda de privata alternativ som är förutsättningen för valfrihet och som utvecklar vården. Andra vill göra en gigantisk omorganisation där ansvaret för vården flyttas från regionerna till staten. Men ju mer makt och beslutsfattande som flyttas från människor och medarbetare desto mer döv blir vården för patienternas behov. Många patienter saknar viktig information om sina rättigheter och valmöjligheter. Det försvårar patientens möjlighet att fatta välgrundade beslut om sin behandling och val av vårdgivare. För att stärka patientens möjlighet att få vård snabbare vid en annan vårdgivare med kortare väntetider måste transparenta strukturer och metoder för information finnas på plats i hela vårdorganisationen. Både verksamhetsledning, vårdpersonal och patienter måste ha full insyn i patientens rättigheter och kunna bidra till patientens delaktighet kring viktiga beslut i vården. För att en förstärkning i patientlagen som innebär att patienten får möjlighet att välja både öppenvård och slutenvård hos en annan vårdgivare än regionens egna ska fungera till patienternas fördel måste information om det aktuella väntetidsläget på samtliga av landets kliniker finnas tillgängliga för patienten. Sjukvården måste även vara skyldig att informera om betydelsen av de olika väntetiderna och vad det innebär att välja vård hos en annan vårdgivare. ser därför behovet av att införa en ny rättighet i hälso- och sjukvårdslagen som innebär att patienten vid beslut om behandling och remiss måste få information om det aktuella väntetidsläget på samtliga av de kliniker i landet som erbjuder patientens behandling. Att sjukvården blir skyldig att informera om patientens valmöjligheter inför beslut om behandling är en del i att stärka patientinflytande och garantera att alla patienter får verklig möjlighet att använda sig av sina valmöjligheter fullt ut. En nationell informationsportal för stärkt patientmakt Att människor, företag, regioner och ideella utförare har frihet att utforma och testa nya idéer skapar vad som kallas för institutionell konkurrens. Goda exempel och lösningar kan sprida sig som ringar på vattnet och bidrar till medicinsk innovation och kortade köer. Det bidrar även till att drivna och kompetenta medarbetare får större möjligheter att vara med och utveckla vården. vet att det är denna utvecklingskraft som är nyckeln till en tryggare vård som finns närmare människor. Därför ser vi fördelar med att fler nya medicinska och tekniska lösningar utvecklas och att patienter för en verklig möjlighet att nyttja vårdmarknadens fulla potential till sin fördel. För att detta ska vara möjligt måste nya vårdtjänster kunna nå hela den svenska befolkningen snabbt och utan att stöta på administrativa och organisatoriska hinder. För att vårdinnovation ska kunna bidra till att förbättra vårdkvaliteten och sjukvårdens prestation måste patienter få full möjlighet att granska och jämföra olika vårdgivares resultat. Detta är en grundförutsättning i en vårdorganisation där olika aktörer konkurrerar om att erbjuda den bästa vården. samlar in stora mängder data om kvalitetsmått, väntetider och patientnöjdhet som skulle kunna tillgängliggöras för patienterna. anser därför att likt och bör samla lättillgänglig information om kvalitet och väntetider på en nationell portal () där patienter kan jämföra olika aktörer och därmed även göra genomtänkta och välgrundade val. Informationen kommer även kunna användas av vårdgivare som på en transparent marknad kan lära sig av andra nyckelfaktorer för framgång. 1177 som gemensam portal för digitala vårdtjänster Den digitala utvecklingen skapar helt nya möjligheter för sjukvården och omsorgen att bli mer patientcentrerad, tillgänglig och hälsofrämjande. Med möjligheten att koppla upp patienter till såväl primär- som specialistvård med bildskärmar, mikrofoner och distansmonitorer kan en allt större del av hälso- och sjukvården och omsorgen utföras i hemmet. Denna utveckling kommer att kunna minska trycket på akutsjukvården och frigöra vårdplatser. E-hälsa och välfärdsteknik ger också nya möjligheter att erbjuda en likvärdig vård och omsorg i hela landet. Det öppnar också för att patienters och anhörigas erfarenheter systematiskt kan tas till vara. De digitala vårdtjänsterna har blivit en naturlig del i många människors vårdsökande. Behovet av digital vård har inte minst blivit tydligt under utbrottet av covid-19 då en stor andel människor sökte rådgivning och behandling digitalt. Vi vill därför förstärka patientens möjlighet att söka sin vård genom digitala vårdkontakter i hela landet. Att garantera patientens rätt att nyttja den fulla potential som finns hos de digitala vårdtjänsterna kan göra att sjukvården kommer närmare människor. Det är betydelsefullt inte minst för den som bor i glesbygd och har långt till närmaste vårdcentral. Det kan både handla om planerade vårdbesök hos läkaren, en KBT-behandling hos psykolog eller en uppföljning av provresultat. Möjligheten att få möta vården digitalt, enkelt och patientsäkert måste finnas i hela landet. saknas en nationell lösning för hur digitala vårdtjänster ska erbjudas patienter i hela landet. Ersättningen till de digitala vårdgivarna bygger på ett förlegat system där företagen fakturerar regionerna för patientbesök enligt en prislista. Systemet omöjliggör även de digitala vårdföretagens möjlighet att ta ansvar för patientens hela vårdcykel, med prover, uppföljning och kontinuerligt relationsbyggande. För att möjliggöra en innovativ vård där de digitala vårdtjänsterna blir en större del av patientens naturliga vårdkontakter måste förhållningssättet till de digitala vårdföretagen förändras. Den digitala vården är här för att stanna och de många nya vårdtjänster som skapas av innovativa vårdföretag måste kunna nyttjas bättre av andra vårdgivare och patienter. I ett sådant system kan varken vårdmarknaden eller ersättningen bygga på förlegade ramverk. anser att den digitala vården måste vara en del av det grundläggande vårdutbudet. Vi vill därför att en nationell lösning som garanterar samtliga patienters tillgång till den digitala vården kommer på plats. anser vidare att en sådan lösning bör ta utgångspunkt i den nationella plattformen 1177 och dess möjlighet att bli en nationell portal för marknadens alla vårdtjänster. Genom en sådan lösning kan alla patienter som söker den digitala vården göra detta i hela landet, men också få möjlighet att själv välja sin föredragna digitala vårdgivare. Genom att använda sig av en nationell portal kan digitala vårdtjänster, oavsett grundare, erbjudas genom en och samma portal och ersättning därefter utgå efter patientens val. Vård och omsorg på distans Med en åldrande befolkning och stora glesbefolkade områden är digitalisering och distanslösningar en förutsättning för att kunna behålla kvaliteten i den svenska välfärdsmodellen. Tekniken, kunskapen och delar av infrastrukturen finns redan på plats, och har en digitalt medveten befolkning. Erfarenheterna från pandemin gör att både befolkningen och personalen är digitalt redo i större utsträckning än för bara . Inom ramen av ordförandeskap i har Glesbygdsmedicinskt centrum inom Region och två av ministerrådets kunskapsinstitutioner genomfört en nordisk kartläggning av regionala och lokala lösningar som är väletablerade och fungerar. Det rör sig om behandling, monitorering och möten på distans samt nya privata och offentliga samarbeten och även modeller där medborgare kan ta ett större eget ansvar. Kartläggningen visar att det finns en stor innovationspotential i att kombinera nationellt täckande vårdtjänster från privata och offentliga aktörer med lokala och regionala erbjudande till medborgarna. Det gäller speciellt i glest befolkade områden med ofta höga vakansnivåer. Kartläggningens slutsats är att en fullskalig implementering av de digitala tjänster som den presenterar skulle skapa goda förutsättningar för att möta välfärdens demografiska utmaningar, framför allt inom glesbygdsområden. Bland de svenska exemplen är obemannade, digitaliserade ”hälsorum” för provtagning i , en mobilapp som kommunicerar med olika mätare och en molntjänst för övervakning av hälsa hos kroniskt sjuka i och läkemedelsrobotar som ser till att brukare i får rätt läkemedel med rätt dos i rätt tid. Det är viktigt att kunskapen från kartläggningen och den kompetens som Glesbygdsmedicinskt centrum besitter tas till vara och sprids. vill därför att regeringen ser över vilka förutsättningar som krävs för att alla kommuner ska få kunskap om och möjlighet att implementera redan befintliga, dokumenterade och välfungerande lösningar för vård och omsorg på distans. En moderniserad integritets- och dataskyddslagstiftning i vården Digitaliseringen av sjukvården kommer att leda till en omdanande förändring av många av våra arbetssätt. Användandet av en ny generation digitala stöd, med möjlighet till automation, maskininlärning och AI innebär att vårdens kontaktytor kommer omfatta en betydligt större mängd information . En kunskapsmassa som måste behandlas och delas på rätt sätt för att kunna vara till nytta för patientens samordnade vård- och behandlingsplan. En utvecklad nationell portal som erbjuder patienten insyn och full valfrihet bland marknadens samtliga digitala vårdtjänster behöver gå hand i hand med en stärkt kontinuitet i primärvården. Den digitala vården har den unika möjligheten att kunna använda det bästa med den tekniska utvecklingen tillsammans med en världsledande medicinsk kunskap för att förbättra utfallet av en behandling, och förhindra utvecklandet av nya sjukdomar. Den omfattande kraft som ligger i den nya generationens it-system förser oss med en stor mängd data som kan analyseras och ge en ny realtidsinblick i hur vården, och inte minst patientens hälsa utvecklas. Denna information kan, om den delas på rätt sätt, bidra till en samordnad och utvecklad primärvård där den fasta läkarkontakten fortsatt har en god översikt över patientens hälsostatus, sjukdomshistorik och läkemedelsordinationer. Detta förutsätter dock att den information som samlas in hos digitala vårdgivare och av den nya generationens it-system behandlas och delas på ett integritets- och patientsäkert sätt. Många integritets- och dataskyddsfrågor står ännu obesvarade, något som även påtalats av svenska expertmyndigheter i samband med att smittspårnings-appar på marknaden utvecklades för att bromsa den pandemiska smittspridningen av covid-19. I takt med att välfärdsteknik och e-hälsa utvecklas kommer behovet av att säkert kunna lagra, behandla och dela patientdata mellan olika vårdgivare att öka. För att säkerställa att en nationell plattform som förser patienter med full tillgång till marknadens valmöjligheter kan utvecklas hand i hand med en stärkt kontinuitet i primärvården måste integritets- och dataskyddsfrågorna i vården utredas djupgående. Annars riskerar den digitala utvecklingen att hämmas innan den fått en ordentlig chans att integreras i primärvården. vill därför att regeringen tillsätter en utredning som ges i uppdrag att undersöka hur lagstiftningen ska utformas för att möjliggöra att patientdata kan delas säkert mellan digitala vårdgivare och den fasta läkarkontakten på patientens valda vårdcentral. Utredningen bör även få i uppdrag att i ett bredare perspektiv se över integritets- och dataskyddsfrågorna i vården i syfte att skapa en moderniserad lagstiftning som tillåter vårdinnovation men garanterar patientens grundläggande integritet och kontroll över sina egna data. En trygg och förutsägbar vårdorganisation En trygg och förutsägbar vård för patienten är en nära vård. Därför är det viktigt att makt och beslutsfattande om vården ligger så nära människor och medarbetare som möjligt. Det är positivt att både företag, offentliga institutioner och civilsamhället är med och utvecklar välfärden. tror inte att fler offentliga monopol eller ändrat huvudmannaskap löser de problem som finns i vården . Närhetsprincipen är nyckeln till att utveckla svensk välfärd. Olika behov kräver olika insatser för att vi ska nå likvärdighet. Oavsett om den offentligt finansierade välfärden utförs av kommuner, landsting, företag, kooperativ eller föreningar måste berörda människors behov och valfrihet stå i centrum. Genom den dynamik som många olika utförare olika skapar kan såväl offentligt som ideellt och privat drivna verksamheter utvecklas. Det bidrar också till att medborgarna har insyn och möjlighet att påverka. behöver staten ta ett större ansvar för att ge människor bästa möjliga vård och stödja omställning och personcentrering av sjukvården. vill se en välfärd som är gemensamt finansierad men som ger valfrihet och där fler aktörer bidrar till ökad innovation, effektivitet och kvalitet. Vårdpeng och omsorgspeng är nycklar för att förena rättvisa med självbestämmande. Utformandet av dessa bör underlätta välinformerade val och fokus på kvalitet. Det som det offentliga finansierar ska vara likvärdigt för alla och med samma goda kvalitet till alla. Möjligheten att snabbt få vård i den offentligt finansierade sjukvården ska ges efter behov och inte efter betalningsförmåga. Människors rätt till valfrihet är det som ska trygga att den offentligt finansierade välfärden anpassas till individens behov. ska människor ha stor frihet att, utöver det offentliga vård-, omsorgs- och välfärdsåtagandet, själva investera i sin egen hälsa och sin egen utveckling. finns så kallad medfinansiering inom till exempel tandvård, vid läkarbesök eller när man betalar delar av kostnaden för läkemedel upp till ett visst belopp. Vid exempelvis operationer av gråstarr erbjuds patienter i vissa regioner möjlighet att medfinansiera korrigering av astigmatism. Den medicintekniska utvecklingen kommer innebära att fler eller kombinerade ingrepp som ligger utanför det offentliga åtagandet blir möjliga. Patientlagen ger patienter rättigheten att välja öppenvård i hela landet. Detta ger den patient som önskar möjligheten att söka sig till de öppenvårdsgivare som erbjuder medfinansieringsmöjlighet. Det finns ett antal regioner som inte tillåter denna typ av medfinansiering, vilket har skapat orättvisa villkor för patienter. Alldeles för få patienter har kännedom om vilka operationer och behandlingar som patienten ges möjlighet att medfinansiera i vården. anser att det måste bli enklare för patienterna att kunna tillvarata sina lagstadgade rättigheter. Vi anser inte att välfärden blir bättre av att politiker försöker försvåra, beskatta, förbjuda eller på andra sätt förhindra kompletterande sjukvårdstjänster och privata sjukförsäkringar. För det företag eller den privatperson som vill använda sina egna resurser för att komplettera den offentliga vården är det självklart att den möjligheten ska finnas. En sådan marknad kräver dock precis som alla andra marknader ett transparent och starkt konsumentskydd. Stärkta samverkansstrukturer i hälso- och sjukvården Covid-19-krisen har visat på stora behov av stärkta samverkansstrukturer inom hälso- och sjukvården och äldreomsorgen. Mer långsiktiga utvecklingstrender har bidragit till att behoven för mer och bättre samverkan är omfattande även i ett normalläge: Kommunernas åtagande för hälso- och sjukvård på primärvårdsnivå omfattar mer än vid Ädelreformens genomförande 1992. De har tagit över ansvar för hälso- och sjukvård i hemmet på primärvårdsnivå i alla regioner utom en. värnar om det kommunala och regionala självstyret. För att säkerställa att patienten får en sammanhängande hälso- och sjukvård oavsett huvudman och för att skapa bättre arbetsmiljöer för personalen, är det ett stort behov av att förtydliga regioners och kommuners särskilda samverkansansvar med varandra. Då behövs ett stärkt huvudmannaskap, tydligare kravställning och ett bättre lagstöd. Att reglera samverkan på utförarnivå är nödvändigt då allt mer av hälso- och sjukvården handlar om att stödja vid långvariga och kroniska tillstånd, ofta med hög komplexitet. T.ex. för gruppen äldre med många sjukdomar, insatser , ofta från flera huvudmän och olika aktörer saknas det alltför ofta strukturer för ett samlat och väl koordinerat omhändertagande. Det ökade antalet utförare sedan gällande rätt utformades innebär i sig att behovet av reglering av samverkan på utförarnivå har ökat. Det finns även behov av att tydliggöra kommunernas roll som både utförare av och huvudman för hälso- och sjukvård. Utredningen utveckling för god och nära vårds tredje delbetänkande (SOU 2020:19) föreslår därför att kraven på hälso- och sjukvårdsverksamhet i hälso- och sjukvårdslagen också ska innefatta krav på förutsättningar för samverkan. Effekterna av ett krav om en gemensam plan förväntas bli bättre möjligheter för huvudmännen att samordna sin planering för primärvården, och därmed även sina resurser för den gemensamma vårdnivån. Förutsättningar för att tillhandahålla en mer sammanhållen vård för patienterna kommer att stärkas. Den enskildes möjlighet till stöd till samordning utifrån sina behov behöver stärkas. Utredningen föreslår att regleringen av individuell plan harmoniseras i hälso- och sjukvårdslagen, socialtjänstlagen och LUS. Syftet är att säkerställa att alla de patienter med behov som innefattar insatser från flera olika verksamheter eller enheter inom hälso- och sjukvård, eller hälso- och sjukvård och socialtjänst, och som behöver stöd i samordningen, får möjlighet till en individuell plan. Vidare att den kommunala hälso- och sjukvården alltid inkluderas och att även patienter som inte får socialtjänst erbjuds möjligheten att få individuell plan. Av den individuella planen ska det tydligt framgå vilka förebyggande och rehabiliterande insatser som behövs. Samordningen för den enskilde patienten ska ske med utgångspunkt i den individuella planen för att tillgodose patientens behov av trygghet, kontinuitet och säkerhet. Enligt utredningen är de övergripande konsekvenserna av förslagen att de sammantagna skapar förutsättningar för ett hälso- och sjukvårdssystem som bättre hänger ihop för både patient och medarbetare. Förslagen förväntas också bidra till högre effektivitet när de insatser som ges planeras sammanhängande. Därmed bedöms det även påverka de medicinska resultaten i positiv riktning i en omfattning som motiverar en viss ökad arbetsinsats för planering på olika nivåer. anser att de förbättringar som beskrivs i utredningen är mycket angelägna, som förutsättningar och konsekvenser är tillräckligt belysta i SOU 2020:19.