mot · H8023311 · 2020-10-06 00:00:00 — Detta bör ges regeringen tillkänna. Kriminalisera försök till ringa stöld är inte försök till ringa stöld straffbart, vilket innebär att om exempelvis en butikstjuv blir upptäckt av personalen, men släpper sitt byte på väg ut från affären och därför inte genomfört en ringa stöld, så går det inte att åtala denne för försök till ringa stöld. Svagheten i denna lagstiftning innebär ett problem i trygghetsarbete i exempelvis matbutiker. Därför anser att vi bör kriminalisera försök till ringa stöld. Detta bör ges regeringen tillkänna. Förbjud hindrande av rättvisa I samband med morden på Vår krog och bar i har en person gett falskt alibi till en av de som sedermera dömdes till livstid fängelse. Hon uppgav att hon var med gärningsmannen vid . Rätten slår fast att hon ljuger, men frikänner eftersom det inte är straffbart att ljuga i polisförhör som inte sker under ed. Om en brottsling inte görs oåtkomlig för polisen, är det heller inte straffbart att skydda denne så som lagen är utformad . Riksåklagaren anser att det finns lagstöd för att detta ska vara olagligt redan genom gällande lagstiftning och har drivit fallet till HD. En sådan tolkning är inte orimlig givet lagens utformning, men tingsrätt, hovrätt och HD har gått på den tilltalades linje och i en prejudicerande dom slagit fast att det inte är olagligt att lämna falska alibin för brottslingar i polisförhör som inte sker under ed. Detta kan komma att skapa incitament för kriminella att hindra rättsväsendets gång genom att efter fällande dom skicka fram falska vittnen som stör utredningen och i värsta fall bidrar till att en dömd person blir friad på falska grunder. menar att detta måste åtgärdas. Men det krävs mer än att bara förbjuda någon att ge falskt alibi på ett liknande sätt som i Vår krog & bar-fallet. Att falska uppgifter lämnas av personer som inte är misstänkta för brott är ett stort problem. Det bör tillsättas en övergripande utredning om hur hindrande av rättvisans gång kan stoppas, som kan komplettera lagstiftningen kring falsk tillvitelse, skyddande av brottsling, mened med mera. Vidare bör mened bestraffas hårdare . Mened är ett mycket allvarligt brott som kan få stora och allvarliga konsekvenser. Straffskärpningar bör i första hand ske vad gäller minimistraffet. Detta ska också bedömas och övervägas i utredningen stärkt rättsprocess och en ökad lagföring, som ska redovisa uppdraget . Höjt straff för fridskränkning Minimistraffet för fridskränkning är nio månaders fängelse, vilket innebär att polisen är väldigt beroende av att målsäganden samarbetar, vilket givet brottets natur ofta inte är fallet. Målsägande drar helt enkelt ofta tillbaka anmälan på grund av rädsla för sin partner och delar inte frivilligt med sig av information. Om minimistraffet höjdes till fängelse skulle polisen på egen hand kunna hämta ut exempelvis journaluppgifter och driva vidare en utredning utan målsägandes medverkan. Detta bör ges regeringen tillkänna. Utred presumtionen mot fängelse I 30 kapitel finns den så kallade presumtionen mot fängelse som är en bärande princip för straffmätningen i . Där står att rätten ska fästa särskilt avseende vid omständigheter som talar för annan påföljd än fängelse. Dessutom ska rätten beakta de strafflindrande omständigheterna som står i 29 kapitlet 5 §. Beroende på straffvärde, art och tidigare brottslighet kan rätten frångå detta. menar att detta leder till flera problematiska domar där personer som återfaller i brott ändå döms till lindrigare domar än fängelse. Det innebär inte att vi menar att alla som begått ett brott ska dömas till fängelse. Det är varken önskvärt ur socialt, preventivt eller finansiellt hänseende. Alla förtjänar en chans att ändra sig. Men det svenska påföljdssystemet är anpassat efter en annan verklighet än den rådande. Vi menar att det är nödvändigt med en genomgripande utredning kring hur presumtionen mot fängelse ska användas. Exempelvis skulle rätten kunna ta de försvårande omständigheterna i 29 kapitlet 2 § i beaktande liksom de förmildrande. Betoningen på att ”särskilt beakta” omständigheter som talar för annat än fängelse måste ses över, om detta får rimliga konsekvenser. Attacker på vitala samhällsfunktioner Under mer än har en ny typ av brottslighet etablerat sig i . Det är brott mot utryckningsfordon som brandkår, polis och ambulanser. Det är attacker mot kollektivtrafiken och det är attacker mot och sjukhus. Polisen skriver i sin rapport områden – Social ordning, kriminell struktur och utmaningar för polisen att exempelvis hemtjänstpersonal och utsätts för trakasserier. Det gäller både hot mot enskilda handläggare och skadegörelse på byggnader. evakuerades i efter att en familj vänt sig emot ett beslut och hotade hela personalen allvarligt. I hotade en man att söka upp en socialsekreterare i dennes hem. I ska en man ha hotat fyra socialsekreterare och en förvaltare. Hoten ska ha tagit sig formen av rena dödshot, mannen hotade med mordbrand och dödsskjutningar. I har liknande hot skett, och en man åtalades 2017 för att ha dödshotat en socialsekreterare. upprättade en särskild händelse efter att en anhörig till en polis blivit utsatt för ett kidnappningsförsök. Enligt en rapport från upplever 7 av 10 poliser att utsattheten för hot och våld ökat . Kriminella som grips hotar polisen genom att berätta att de vet var de bor och känner deras familjemedlemmar. Detta måste samhället reagera skarpt på. När en polis hotas, hotas rättsstaten. De måste fredas. Angreppen på de vitala samhällsfunktionerna stannar dock inte vid vare sig eller polisen. Hot mot vårdpersonal ökar på sjukhus i flera större städer runt om i . Det visar en kartläggning som har gjort. Undersökningen visar att det inte bara är i de tre storstäderna , och som de hotfulla situationerna ökar. Även på sjukhus i , , och ökar problemen. I vittnar en akutsjuksköterska om att det kan komma gäng om 50 personer som kallar personalen för könsord och dödshotar dem. Hoten är så vanligt förekommande att personal inte ens alltid tar det på allvar. Så långt har normaliseringen av hotfullt beteende gått på våra sjukhus. I berättar personalen på att de har hotats till livet i situationer som rör gängrelaterat våld. Problemen inträffar bland annat när anhöriga och vänner till den skadade samlas i väntrummen. Hot och våld inom vård och omsorg leder till psykiska, fysiska och ekonomiska konsekvenser för den drabbade, arbetsplatsen och samhället. Både vårdtagare och anställda kan uppleva oro för att utsättas för våld i vården. Det är både ett allvarligt vårdproblem och ett arbetsmiljöproblem. Tidningen och ledarskap rapporterade om hur 4 av 10 rektorer har utsatts för våld. En tillsynsrapport från konstaterar att 9 av 10 grund- och gymnasieskolor brister i sitt förebyggande arbetsmiljöarbete, bland annat gällande utbildning i hur de ska hantera säkerhetssituationer som kan leda till hot och våld. har rapporterat om den allt sämre arbetsmiljön för landets bibliotekarier, en institution som inte minst har ett viktigt uppdrag i det kompensatoriska arbetet för att nå ut med litteratur till unga som inte har det med sig hemifrån. Social oro, som syftar på bråk, onykterhet och aggressivitet mot personal eller besökare förekommer på av de svenska biblioteken. Droghandel förekommer öppet. Det som sker i är dessvärre en logisk fortsättning på vad som pågått . Det har börjat i socialt utsatta områden med vandalisering i området, fortsatt med stenkastning mot kollektivtrafik, polis och senare fortsatt mot brandkår och sjukvårdspersonal. Den våldsspiralen har tagit sig in på sjukhusen. Sammantaget bidrar allt detta till ett samlat angrepp mot vitala samhällsfunktioner som allvarligt bryter ned grundläggande normer i samhället. Kan inte ett socialtjänstkontor eller sjukhus vara fredat från angrepp finns det snart inga platser i samhället som är det. Det är extra allvarligt när angrepp drabbar de som försöker rädda liv, en grundläggande uppgift för staten. När det gäller organiserade angrepp mot personer som är anställda inom vitala funktioner bör straffen skärpas, särskilt när angreppen är organiserade. Brott mot vitala samhällsfunktioner bör vara en särskild straffskärpningsgrund. Detta har tillkännagetts för regeringen som ännu inte återkommit med en proposition. Det är anmärkningsvärt att regeringen inte vill markera mot denna systemhotande brottslighet. Det krävs kraftiga åtgärder för att komma till rätta med problemen. Sjukvårdspersonal har naturligtvis erfarenhet av att hantera komplicerade patienter, och bråk uppstår i ansträngda situationer. Men det är en sak att ha en besvärlig patient och en helt annan att hantera stora grupper med människor som antingen vill skada en patient eller personalen. Därför behövs fler åtgärder som stärker tryggheten för patienter och personal samt att polisen har förutsättningar att förhindra ordningsstörningar. Obehöriga som tar sig in på sjukhus, är med och stör ordningen, hotar personal och försvårar vård måste lättare kunna avvisas från platsen. De måste också kunna portas från att besöka sjukhus än för uppsökande av vård. Detta bör ges regeringen tillkänna. Brott begångna av djurrättsaktivister Det är mycket oroande att jägare, lantbrukare och djurproducerande verksamheter blir hotade och trakasserade av aktivister. Jägare som efter myndighetsbeslut bedriver skyddsjakt eller genomför eftersök på polisens uppdrag och utför ett viktigt samhällsuppdrag. Angrepp på jägarna som utför dessa uppgifter bör därför betraktas som en försvårande omständighet som leder till hårdare straff. Även lantbrukare och djurproducerande näringsidkare trakasseras av djurrättsaktivister på ett otillbörligt sätt. Det handlar om allt från skadegörelse, ofredande och olaga intrång till hot och misshandel, där det bakomliggande motivet utgörs av en våldsbejakande extremistisk djurrättsaktivism. Polisen behöver ta dessa brott på allvar som den våldsamma politiska extremism som det är. Det behövs ett riktat polisarbete med speciella grupper inriktade på ideologiskt motiverad brottslighet. fanns en specialgrupp inom polisen som särskilt arbetade med ideologisk djurrättsmotiverad brottslighet. Därigenom kunde man få en bättre inblick i de grupper som stod för brottsligheten. Med tanke på att extremism nu också har klassat djurrättsaktivism som en egen form av extremism frikopplad från vänsterextremism bör detta leda till att brott begångna av dessa extremister tas på betydligt större allvar och att de bör anses som en försvårande omständighet vid straffmätning. Regeringen har lämnat två propositioner om hemlig dataavläsning och hemlig avlyssning. välkomnar förändringen men är kritiska till att regeringen missat väsentliga delar. vill att rättsväsendet får ändamålsenliga tvångsmedel för att beivra brott, och stödjer därför en förenkling av möjligheten att avlyssna anonyma kontantkort. Svenskt rättsväsende ska inte bakbindas av att lagstiftningen ligger efter den tekniska utvecklingen. Vi anser dock att avlyssningsbeslut inte ska bindas till person i stället för telefonnummer, adress eller viss elektronisk kommunikationsutrustning. Denna bedömning delas också av de myndigheter som faktiskt ska använda lagstiftningen, nämligen , och Säkerhetspolisen. anser att lagen bör utformas så att beslut om hemlig avlyssning, liksom andra beslut om övervakning, exempelvis hemlig dataavläsning, ska knytas till personen som ska bevakas. Detta bör ges regeringen till känna. vill se att rättsväsendet får ändamålsenliga tvångsmedel för att beivra brott och stöder därför att regeringen utvidgar möjligheten att avlyssna personer som är misstänkta för allvarlig brottslighet. och Säkerhetspolisen förordar att hemlig dataavläsning ska beviljas om åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka sådan brottslig verksamhet som anges i inhämtningslagen. Regeringen anser att detta endast ska beviljas om åtgärden är av synnerlig vikt, vilket är ett högre krav än inhämtningslagens krav på exempelvis masttömning för att lokalisera mobiltelefoner som har funnits inom ett område. anser inte att det finns någon anledning att ställa högre krav för hemlig dataavläsning än för avlyssning av elektronisk kommunikation utan delar Säkerhetspolisens och bedömning att HDA är en ny metod som verkställer beslutade tvångsmedel med ny teknik som inte går att komma åt med nuvarande lagstiftning. Därför behövs inte ett skarpare krav för hemlig dataavläsning än vad som föreskrivs i inhämtningslagen. Detta bör ges regeringen tillkänna. Det platskrav som regeringen föreslår ska gälla kommer att komplicera användningen av hemlig dataavläsning för rättsvårdande myndigheter. delar bl.a. och invändningar i de remissvar som inkommit och som förespråkar att tvångsmedlen knyts till person i stället för till plats. Kriminella nätverk är ofta mycket medvetna om vilka begränsningar som finns för polisens tvångsmedel och utnyttjar dessa begränsningar till max. Om exempelvis en möteslokal byts i sista sekund blir det mycket svårt för rättsvårdande myndigheter att få en hemlig kameraövervakning till stånd. Flera remissinstanser påpekar också problemet med att få ett tillträdestillstånd godkänt av domstol , i de fall där en misstänkt lämnar ifrån sig exempelvis en mobiltelefon eller på en för allmänheten tillgänglig plats, t.ex. ett omklädningsrum. Fönstret att handla kan vara kort och bli omöjligt att utnyttja om tillstånd ska ges av en domstol. Remissinstanserna föreslår i stället att åklagare ska få fatta beslutet, en uppfattning som delar. menar exempelvis att ett beslut om tillträdestillstånd ska innebära ett generellt tillträde till vissa typer av platser som annars skyddas mot intrång, t.ex. fordon och allmänna förvaringsutrymmen, men inte sådana platser som lagen föreslår har ett absolut förbud. Säkerhetspolisen är i sin tur oroliga för att tillståndet kan få en för snäv tolkning. Reglerna bör förändras på ett sätt som tar hänsyn till de invändningar som , och har. Detta bör ges regeringen tillkänna. Sociala insatser mot gängkriminalitet I de 34 punkter som regeringen presenterade mot gängkriminaliteten fanns ett par punkter som gällde sociala insatser. Dessa hade det gemensamt att de var för svaga, otydliga och inte tidsatta. Det var en av anledningarna till att lämnade gängsamtalen. Att bara tala om samordning och långsiktiga insatser utan att ha en idé kring hur detta ska göras eller vad det ska uppnå är inte seriöst. har en annan idé och presenterar därför ett miljardpaket på sociala insatser mot gängkriminalitet. För att bekämpa gängkriminaliteten krävs stora satsningar på hela rättsväsendet, ökade befogenheter för polisen och insatser som gör att fler vittnar. Men för att knäcka gängkriminaliteten behövs satsningar på det förebyggande och sociala arbetet. Människor som senare i livet begår brott visar ofta upp tidiga varningstecken. De har ofta kontakt med i tidig ålder. De måste fångas upp innan det gått för långt och de gått in på brottets bana. Därför behöver stärkas. finns dock uppenbara brister som hög personalomsättning, brist på socialsekreterare och ökad arbetsbelastning. Medarbetarna inom behöver bättre stöd och resurser för att kunna utföra sitt arbete på bästa sätt. Det krävs också en samlad riktning på arbetet, med stöd från nationell nivå, såsom enhetliga modeller och metoder för det sociala arbetet med barn och unga. Dels för att säkerställa att evidensbaserade arbetssätt används, dels för att öka jämlikheten i landet. Ett stort fokus bör läggas på att utveckla kompetensen om barn med neuropsykiatrisk funktionsnedsättning, för att säkerställa att rätten till god och likvärdig vård mellan barn vars svårigheter beror på sociala grunder och barn vars svårigheter beror på neuropsykiatriska funktionshinder. behöver bli bättre på att identifiera barn som är i riskzonen och deras familjer så att åtgärder kan sättas in i ett tidigt skede. För att kunna bedriva ett effektivt arbete i dessa avseenden behöver finnas tillgänglig dygnet runt. Både när det gäller att arbeta mot psykisk ohälsa och kriminalitet bland unga ligger ett stort ansvar på socialtjänstarbetarna. Exempelvis påverkar domstolarnas påföljdsval och besitter därför stor makt för den unge och för hur samhället förebygger och motverkar ungdomsbrottslighet. Dock visar studier på att roll i påföljdssystemet för unga leder till godtycke, oförutsägbarhet och bristande behandling. I en nyligen publicerad forskningsrapport pekar socialtjänstarbetare på en egen bristfällig kompetens i kombination med hög arbetsbelastning, och bristfällig kompetensutveckling. Det ser också väldigt olika ut i olika delar av landet. Att fungerar väl och sätter in rätt åtgärder är avgörande när det gäller barn som begår brott och barn som riskerar att dras in i kriminella miljöer. Därför satsar 2021 och 160 miljoner 2022 för stöd av arbete med barn och unga. Satsningen ska gå till att genomföra kunskapshöjande insatser bland personal och ta fram metodstöd för att säkerställa likvärdighet i tillämpningen av lagen. Insatsen för att öka kunskapen ska även kunna gå till personer som arbetar med personer med neuropsykiatrisk funktionsnedsättning. Vi anser också att det finns behov av att stärka socialsekreterarens kompetens och ansvar. Vi anslår medel till en nationell samordning och stöd av arbete med barn och unga på 2021–2023. Statligt stöd för samverkan mellan skola, socialtjänst, polis och fritid SSPF är en samverkansmodell mellan skola, socialkontor, polis och fritid. Syftet är att förhindra att barn hamnar i eller fortsätter med kriminellt beteende och/eller drogmissbruk. Barn så unga som tio kan bli aktuella för insatser om de har missbruksproblem och/eller uppvisar ett kriminellt beteende. Det handlar om barn som vistas i riskmiljöer där missbruk och kriminalitet finns, barn som kommer hem efter att ha varit omhändertagna, barn för vilka tidigare insatser inte har fungerat och som tidigare nämnts barn som uppvisar missbruksproblem eller kriminellt beteende. Vi föreslår därför 10 miljoner för att stimulera SSPF-samverkan på fler platser. En avgörande faktor för ett effektivt förebyggande arbete är att de olika aktörerna som möter ungdomar i riskmiljö kan föra dialog och utbyta information om ungdomen. tolkas sekretesslagstiftningen olika i olika kommuner. vill reformera den nu gällande lagstiftningen i syfte att klargöra sekretessreglerna och förtydliga dem så att samarbetet underlättas. Oro för att göra fel får inte hindra olika myndigheter att göra allt som är möjligt för att få en ungdom att lämna, eller inte hamna i, kriminella miljöer. En ändrad sekretesslagstiftning skulle underlätta samverkan både vad gäller misstänkta kriminella och dessutom underlätta arbetet med barn som är brottsoffer inom ramen för barnahus. är det tillåtet för att bryta sekretessen om det föreligger brott med straffvärde minst fängelse . Vi föreslår att skola och socialtjänst bör vara skyldiga att bryta myndighetssekretessen där det är motiverat i förebyggande syfte kring enskilda på polismans begäran, och vill tillsätta en utredning som möjliggör en sådan lagstiftning. Insatser för unga kriminella KD/M-budgeten ökade anslagen till Kriminalvården och innehöll ett uppdrag till myndigheten att skapa en särskild enhet för unga gängmedlemmar. En sådan enhet skulle behöva utveckla det återfallsförebyggande arbetet och avhopparverksamheten. Innehållet i verkställigheten behöver också bli mer meningsfullt och innehålla tydliga utbildningsplaner. Utslussningen bör också förberedas tidigare. För att lyckas bättre med unga gängmedlemmar bör individanpassade program användas i högre utsträckning för att bryta det kriminella beteendet. De erfarenheter som Kriminalvården har och bygger upp på den föreslagna enheten kan ligga till grund för metodstöd inom andra aktörers arbete med unga kriminella i gängmiljö. Därför satsar vi på detta. En annan myndighet som arbetar med unga kriminella är (Sis). Det är en eftersatt och illa fungerande myndighet som behöver bli bättre. Därför behövs en satsning på kompetens- och metodutveckling för arbete med unga gängkriminella. Därför avsätter vi också där . Utredningen förhör – nya bevisregler i brottmål (SOU 2017:98) har konstaterat att det finns behov att reformera lagstiftningen. Utredningen konstaterar också att det inte finns några rättssäkerhetshinder för att reformera nuvarande ordning. Huvudprincipen skulle vara densamma, att omedelbarhetsprincipen gäller. Men dessa bör vidgas. Det bör bli mer flexibelt hur bevisning läggs fram. Till exempel ska tidiga videoförhör kunna åberopas. Ett sådant förhör kan hållas i närmare anslutning till brottet istället för i domstol kanske månader senare och ansikte mot ansikte med förövare eller kanske andra gängmedlemmar (om det är ett sådant mål). Det innebär också att förhör kan hållas innan medier eller närområdet skakats av uppgifter om ett begånget brott. Dessutom innebär det att förhör kan ske innan den förhörde hunnit bli påverkad av gärningsmannen eller dennes kumpaner. Det skulle också kunna leda till kortare häktningstider då förundersökningen går snabbare och den misstänktes kollussionsfara minskar. Utredningen konstaterar också att uppfattningen är att försvararna har som taktik att vänta med att lämna ifrån sig information. Detta leder i sin tur till att det bedrivs förundersökning i rätten och att det som prövas i domstolen blir något annat än det som förundersökningen har gällt. Incitamentet för en försvarare att medverka till att reda ut oklarheter uppfattas som lågt eftersom försvararen kan ha inställningen att oklarheter i processmaterialet skapar en osäkerhet som gagnar den misstänktes försvar. Omedelbarhetsprincipen hjälper alltså denna taktik. Omedelbarhetsprincipen bör förändras i enlighet med förslagen i SOU 2017:98. Detta bör ges regeringen tillkänna. Skånberg (KD)