mot · H8021304 · 2020-10-02 00:00:00 — Rättsprocessen för anhållna och häktade blir ofta lång, . Konstitutionen erkänner religiösa och informella domstolar. Majoriteten av befolkning bor på landsbygden med begränsad tillgång till det formella rättssystemet. Det informella rättssystemet och informella konfliktlösningsmekanismer spelar därför en betydande roll. Vissa av dessa religiösa och kulturella mekanismer bygger på könsstereotypa föreställningar och tenderar därför att diskriminera kvinnor, som därmed får begränsad tillgång till rättsskipning. Enligt index för upplevd korruption rankas på plats 114 av 180 länder, en försämring från plats 2017. Korruptionsbekämpning är en prioriterad fråga för regeringen. har ett 60-tal offentliga personer arresterats för korruptionsbrott. Åtgärderna har dock kritiserats för att vara politiserade och särskilt riktade mot vissa etniska grupper eller personer som förknippas med den förra regeringen. Det finns en uttryckt vilja från central nivå att ta itu med straffriheten som rått för tidigare brott mot de mänskliga rättigheterna. arresterades 63 personer, inklusive anställda i staten och militären, misstänkta för brott som kränkt de mänskliga rättigheterna och för korruption. Även om människorättsorganisationer välkomnat ökat fokus på ansvarsutkrävande har de också kritiserat arresteringarna för att vara politiserade och etniskt selektiva. Staten har också kritiserats för bristande förmåga och/eller vilja att ställa ansvariga för etniskt våld till svars, i synnerhet i . antogs en lag för att etablera en nationell i landet. Kommissionens medlemmar har utsetts men processen går långsamt och det är fortfarande oklart vilka typer av händelser kommissionen ska utreda. Spänningar mellan och har uppstått. Detta p.g.a. att började bygget av en Stor etiopiska renässansdammen (), vid Blå under den arabiska utan att konsultera . Dammen är en stor nationell angelägenhet och stolthet för och är finansierad bl.a. av särskilda skatter. När den står klar så kommer den kunna förse 65 miljoner etiopier med elektricitet. oroar sig dock för att den enorma dammen ska påverka vattenmängden i och då även det egyptiska folkets tillgång till vatten. Ett avtal ger och rätt till nästan allt Nilens vatten. Det ger också vetorätt över byggprojekt i länder uppströms som kan påverka den egna vattenförsörjningen. Men säger sig inte begränsas av ett så pass gammalt kolonialt avtal och menar att dammen inte kommer att påverka i så stor utsträckning. president bad att medla i konflikten men förhandlingarna strandade då lämnade samtalen. har processen formellt inte återupptagits och diplomatiska ansträngningar har pågått för att försöka dämpa spänningarna. har meddelat att man tänker börja fylla dammen enligt tidsplanen vilket har lett till hot om militärt ingripande från sida. är en väldigt laddad fråga i regionen. För handlar det om både ekonomisk och politisk prestige. För skulle dammen innebära att landet blev tvunget att erkänna rätten för länder som ligger uppströms att använda det vatten som historiskt har varit deras att bestämma över. Det finns ett stort behov av elektricitet på , vilket renässansdammen är ett viktigt svar på. Vilken inverkan bygget har på naturen och hur det påverkar ursprungsbefolkningens levnadssituation har dock inte utretts ordentligt. Risken är överhängande att konflikterna i området ökar i takt med att dammen fylls med vatten. behövs mindre, mer regionala, projekt för att stärka energiförsörjningen på . bör, i EU och FN samt i dialog med AU, stödja förhandlingar med målsättningen att uppnå långsiktiga och hållbara villkor kring användandet av . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.4 Situationen för kvinnor och barn har ratificerat FN:s konvention om avskaffandet av alla former av diskriminering mot kvinnor och landets konstitution fastlägger samma rättigheter för kvinnor och män. I praktiken har kvinnor en svagare ställning i samhället. Nationell lagstiftning slår fast att mannen är familjens överhuvud och ensam förmyndare för barn . Kvinnor har även en begränsad möjlighet att äga, bestämma över och ärva mark och naturresurser, vilket begränsar deras möjlighet till inkomst och självförsörjande. Sexuellt våld och våld mot kvinnor är förbjudet men alltjämt ett utbrett problem. Straffen för denna typ av brott är allmänt sett låga. Våldtäkt inom äktenskapet är inte brottsligt. Barnäktenskap och kvinnlig könsstympning är förbjudet men förekommer i stor utsträckning i vissa regioner. av kvinnorna i åldern 15‑49 år uppgav 2016 att de var omskurna. I vissa regioner är motsvarande siffra . Enligt uppgifter från regeringen är av kvinnorna gifta innan den lagliga åldern och . Abort är olagligt, men det finns flera undantag såsom vid våldtäkt, incest, fosterskador eller då kvinnans liv är i fara. Tillämpningen av lagen är liberal och antalet illegala, osäkra aborter är nedåtgående. Könsstympning av flickor minskar enligt FN:s högkommissarie för de mänskliga rättigheterna (OHCHR). Det finns dock överlag stora brister i institutionell kapacitet och ekonomiska resurser när det gäller skydd av barns rättigheter. Gatubarn är vanligt förekommande, särskilt i storstäderna. Bara i finns omkring 50 000 gatubarn och siffran ökar. Den humanitära situationen i landet bidrar till att ungdomar och barn flyr landsbygden eller skickas iväg av sina föräldrar till storstäderna för att börja jobba. Trots att det är förbjudet att köpa sexuella tjänster av barn förekommer barnprostitution. Straffbarhetsåldern för barn är men barn mellan ska enligt lag inte dömas till fängelsestraff. Det finns dock flera exempel på när även barn under 16 har suttit i fängelse. har haft en stark ekonomisk tillväxt och har den jämnaste inkomstfördelningen bland de afrikanska länderna. Trots det är landet ett av de fattigaste länderna i världen. Ekonomin bygger på jordbruk som står för av varuexporten, varav kaffe utgör . Trots planer på privatisering ägs fortfarande av industrin av staten. Servicesektorn, ledd av det statligt ägda flygbolaget som är största, står för en stor del av valutainkomsterna. En mycket liten del av anställda är fackligt aktiva. Fackföreningsrörelsen är koncentrerad till industriarbetare i huvudstaden . Lagen förbjuder specifikt lärare, vårdpersonal, domare, åklagare, säkerhetstjänstarbetare, hushållsarbetare och säsongsarbetare att organisera sig i fackföreningar. Regimen har länge varit en av de mest antifackliga i . Många fackligt anslutna har trakasserats, misshandlats och fängslats av myndigheterna. Den demokratiseringsprocess som pågår i landet har ännu inte påverkat fackföreningsrörelsen i någon positiv riktning enligt organisationen to Union. () är ett FN-organ med uppdrag att åstadkomma internationella regler på arbetsmarknaden för att förhindra att arbetare utnyttjas och exploateras. åtta s.k. kärnkonventioner utgör en minimistandard för arbetsvillkor över hela världen. Exempel på konventioner är förbud mot tvångs- och straffarbete, förbud mot de värsta formerna av barnarbete, rätten att organisera sig och förhandla kollektivt samt lika lön för lika arbete, oavsett kön. har ratificerat samtliga åtta kärnkonventioner, men brott mot konventionerna sker systematiskt. blev 1954 första biståndsland. Den bilaterala relationen spänner över regionala och internationella frågor, handel, investeringar och näringslivskontakter, miljö/klimat och utvecklingssamarbete. Den stora etiopiska diasporan i utgör ytterligare en länk mellan länderna. Flera svenska enskilda organisationer, inklusive , är aktiva i . Flera svenska företag är likaså verksamma i . Den starka ekonomiska utvecklingen i landet sammantaget med pågående reformer innebär god potential för ökade ekonomiska förbindelser. utvecklingssamarbete med är inriktat mot demokrati och mänskliga rättigheter, klimat och miljö samt affärsklimat och social trygghet. menar att måste använda sin position för att stärka en demokratisk utveckling i med respekt för de mänskliga rättigheterna. bör kraftfullt uppmärksamma de omfattande brotten mot de mänskliga rättigheterna i såväl i sina bilaterala kontakter med regimen som i FN och EU. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. blev ett självständigt land 1960. hade den norra delen av landet varit under brittiskt kolonistyre och den sydliga delen under italienskt kolonistyre. Kort tid efter självständighet tog befälhavaren makten genom en militärkupp och fick stöd av . Under det var det strategiskt belägna en bricka i spelet mellan och . Siad Barre var en brutal diktator. Han hade makten i landet då han störtades i en militärkupp och efter det uppstod det ett maktvakuum. Olika väpnade grupper som hade kämpat tillsammans mot Barres regim började nu kriga sinsemellan om makten, vilket ledde till att ett inbördeskrig bröt ut. Under pågående krig drabbades av torka och hungersnöd. Kombinationen av inbördeskrig och hungersnöd skapade en humanitär kris som ledde till att FN-styrkor, med i spetsen, ingrep i konflikten under perioden 1992‑1995. När och FN drog tillbaka sina styrkor uppstod ett nytt maktvakuum i . Situationen gjorde det möjligt för olika delar av landet att utveckla sig i sin egen riktning. Den nordvästliga delen av landet, känd som Somaliland, blev en närmast självständig demokratisk stat även om den officiellt förblev en del av . Den nordöstliga delen, känd som Puntland, utvecklades också i mer självständig riktning. I den södra delen däremot, ofta kallad Sydsomalia, där huvudstaden ligger, fortsatte kriget och laglösheten. har det pågått en konflikt mellan olika rebellgrupper och en svag och korrupt somalisk regering. Regeringen har fått avgörande stöd från bl.a. , och samt från organisationer som FN och Afrikanska unionen (AU). är det primärt den islamistiska organisationen al‑Shabaab, som har kontrollerat stora områden i södra , som slåss mot regeringen och dess allierade. Även om saknade en centralmakt har det funnits en rad informella maktcentra i lokalsamhällena. Tillsammans med borgmästare, klanäldste, affärsmän, kvinnogrupper och andra har de i viss mån fortsatt att fungera som ett slags myndigheter på lokal nivå. Enligt en fredsplan skulle allmänna val hållas i men den bristande säkerheten i landet innebar att det inte var möjligt. utsåg 14 000 delegater, som bestod av klanäldste och regionala ledare, ledamöter till det nya parlamentets båda kammare. Parlamentet utsåg ”Farmajo” till ny president. Efter en misstroendeomröstning i parlamentet avsattes premiärministern efter oenighet kring formerna för nya allmänna val med anledning av coronapandemin. Nyvald premiärminister blev den svensk-somaliske medborgaren . 5.1 Mänskliga rättigheter och yttrandefrihet I Amnestys lägesrapport om de mänskliga rättigheterna i beskrivs som ett land där den politiska situationen är mycket spänd. Alla parter som deltar i den pågående konflikten bryter mot de mänskliga rättigheterna och mot humanitär lag. Al-Shabaab riktar regelbundet attacker mot civila och deras våld är urskillningslöst. Även militära insatser mot Al-Shabaab har resulterat i civila dödsfall. Den amerikanska militära insatsen i har vid upprepade tillfällen använt sig av drönare vid sina attacker vilket har bidragit till ett högt antal döda civila. Godtyckliga frihetsberövanden sker regelmässigt av regeringsstyrkor, regionala myndigheter, säkerhetstjänsten, klanmiliser och al-Shabaab. Säkerhetstjänstens verksamhet är inte reglerad i lag och insynen i dess insatser är minimal. Tortyr är förbjudet men förekommer ändå. Det begränsade tillträdet till fängelser och anstalter försvårar granskning och insyn. Bristen på säkerhet är särskilt allvarlig för marginaliserade grupper vars klanbeskydd är svagt. Fängelserna är ofta överbelagda och erbjuder otillräcklig sanitet, hälsovård, mat, vatten, ventilation och belysning. Interner måste förlita sig på sina familjer och klanmedlemmar, som ofta betalar kostnader för uppehälle i samband med frihetsberövandet. Det förekommer att barn och unga som rekryterats av al-Shabaab grips i samband med säkerhetsoperationer mot al-Shabaab och hålls fängslade tillsammans med vuxna. Enligt rekryterades 1 740 barnsoldater i . I motionen Barns rättigheter i krig och konflikter (2018/19:407) går det att läsa mer om politik på området. Dödsstraff utdöms bl.a. för mord och för anknytning till al-Shabaab. Rättegångarna sker ofta i hast och interner nekas ibland tillgång till juridiskt ombud. Det finns uppgifter om att militärdomstolar utdömer dödsdomar även mot civila, inklusive minderåriga, efter mycket bristfälliga rättsprocesser. bör som enskilt land, såväl som inom EU och FN, verka för att upphör med att avrätta fångar samt att döma människor till döden. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. I har yttrande- och pressfriheten dramatiskt försämrats sedan landets president kom till makten, enligt Amnesty. Våld mot journalister kommer från flera håll, men al-Shabaab står för majoriteten av övergreppen. Även säkerhetsstyrkor, inklusive polis och säkerhetstjänst, har gjort sig ansvariga för trakasserier och våld mot journalister. rankas på plats 164 av 180 länder i Reportrar utan gränsers pressfrihetsindex 2019. Committee to Protect Journalists rankar 2018 på första plats bland länder med hög grad av straffrihet för brott mot journalister. Det förekommer också censur och anklagelser om mutor som den somaliska regeringen ska vara ansvarig för. Tjänstemän vid presidentstaben uppges ha betalat ut månatliga mutor till vissa medieägare och mediechefer för att de inte ska publicera ”ofördelaktiga” historier. Journalister som Amnesty intervjuat berättar att deras redaktörer gett dem order om att inte skriva artiklar som är kritiska mot presidenten, premiärministern eller någon i deras närhet. De har även blivit uppmanade att inte skriva om säkerhetsläget, korruption eller brott mot de mänskliga rättigheterna. För alla offentliga sammankomster krävs det ett godkännande av det federala inrikesministeriet, med referens till säkerhetssituationen och risken för terrorattacker. I områden kontrollerade av al-Shabaab tillåts inte heller några sammankomster som inte fått gruppens godkännande i förväg. I många områden begränsas mötes- och föreningsfriheten i praktiken även av en allmän brist på säkerhet. är statsreligion i och trots att det råder religionsfrihet är det förbjudet att sprida andra religioner och alla lagar måste vara i enlighet med sharia. I praktiken är det socialt oacceptabelt att öppet praktisera någon annan religion än islam. I al‑Shabaabkontrollerade områden appliceras en strikt form av sharia baserad på wahhabism och där är det inte heller tillåtet med några andra former av islam, t.ex. den i traditionella sufismen. Censur, trakasserier och åtal mot regeringskritiker ökar även i det självstyrande Somaliland. Trots att Somalilands konstitution garanterar rätten till yttrandefrihet, inklusive pressfrihet, fortsatte myndigheterna att åtala människor enligt strafflagen som innehåller flera alltför breda och vagt formulerade bestämmelser som kan användas för att på godtyckliga grunder begränsa rätten till yttrandefrihet. Myndigheterna har bl.a. attackerat och stängt ner åtminstone tre mediehus och arresterat och åtalat människor som de ansåg var kritiska till regeringens politik. Bland de gripna fanns journalister, poeter och oppositionspolitiker. greps frilansjournalisten utanför sitt hem i Burao. Han anklagades för att ha kritiserat presidenten på Facebook och för att ”sprida antinationell propaganda” och falska nyheter. För detta dömdes han till fängelse. 5.2 Ökat självstyre för Somaliland Frågan om självständighet för den norra delen av , även kallad Somaliland (tidigare brittiska Somaliland), har varit kontroversiell . Somaliland var självständigt 1960, men beslöt att gå samman i en union med den södra delen (dåvarande Italienska Somaliland) och bildade genom sammangåendet den nuvarande staten . Historien om och Somaliland representerar i mångt och mycket en historia om två områden inom samma land som utvecklats helt olika. Medan har upplevt en turbulent utveckling med svag central styrning, så har Somaliland utvecklat en relativt väl fungerande demokrati och ett autonomt styre med grund i en egen konstitution. 1991 utropade på nytt sin självständighet, från . vägrade dock att godkänna en delning av landet och vägrade således att erkänna staten . Somaliland är internationellt erkänt som en autonom region inom men inte som en egen stat av det internationella samfundet. anser inte att en delning av länder utifrån exempelvis etnicitet eller religion skulle vara någon lösning på de konflikter som ofta är den bakomliggande orsaken till krav på självständighet. När världen delas upp i allt fler, allt mindre och allt svagare stater kommer det bli lättare för supermakter och multinationella företag att styra utvecklingen. Att ta ställning i frågan om Somalilands självständighet är inte okomplicerat. Somaliland uppfyller de krav som ställs på en stat, bl.a. en stabil regering, klara och tydliga gränser och en permanent befolkning. Somaliland har dessutom varit självständigt tidigare och strävan mot självständighet representerar en genuin folkvilja. Det är därför vår förhoppning att frågan om Somalilands framtid kommer att kunna lösas inom ramen för en framtida freds- och försoningsprocess på . Till dess är det viktigt att , inom ramen för sin utvecklingspolitik och internationella kontakter, stödjer Somaliland i strävan att vara ett fredligt område med en positiv utveckling. Detta bör ske genom ökad samverkan mellan den somaliska diasporan i och Somalilands regering i . Rättsväsendet lider av bristande infrastruktur och omfattande korruption. Rättsskipning i domstolar undermineras av svaga eller obefintliga tillsynsmekanismer samt klanpolitiska intressen, vilket i sin tur undergräver systemets legitimitet. Det svaga formella rättsväsendet konkurrerar med informella och kollektiva sedvanesystem (xeer) och religiös lagstiftning (sharia). Xeer består av normer och regler för att lösa konflikter inom och mellan klaner och negligerar ofta individuella rättigheter och skyldigheter. Kvinnor har inget mandat att agera inom xeer utan måste företrädas av manliga släktingar. Kvinnor har även svagare skydd inom sharia. Militärdomstolar dömer även i civilrättsliga fall, där svarande sällan har tillgång till juridiskt ombud och saknar möjlighet att överklaga. Korruptionen i är utbredd och omfattande. Landet rankades på sista plats bland 180 länder i korruptionsindex . President kom till makten på en antikorruptionsagenda och hans regering har vidtagit vissa åtgärder för att minska utrymmet för korruption, framför allt genom reformer av det offentliga finansiella systemet. Straffriheten är utbredd och drabbar i hög grad marginaliserade grupper som står utanför det klanbaserade systemet för ansvarsutkrävande och som regel saknar representation i det formella rättssystemet. Straffrihet för brott mot och kränkningar av de mänskliga rättigheterna är mycket vanligt. Exempelvis har rättsliga åtgärder för mord begångna i samband med valet vidtagits i endast två av 44 dokumenterade fall. Av åtta mord på journalister, begångna mellan , har ett utretts och lett till fällande dom. Konflikt i kombination med återkommande torka och översvämningar samt svårigheter för humanitärt bistånd att nå fram till behövande ledde till att 300 000 människor tvingades på flykt . I finns det mer än 2,6 miljoner internflyktingar och risken för dem att utsättas för exploatering, övergrepp och sexuellt våld är stor. Kvinnor och barn är särskilt utsatta i de flyktingläger som ofta saknar sanitet, vatten och hälsovård. 5.5 Situationen för kvinnor och barn Bristen på jämställdhet är omfattande i . Enligt den rådande konstitutionen har kvinnor och män lika rättigheter men då det formella rättssystemet är svagt finns det stort utrymme för tolkningar av existerande lagar och praxis. Arvssystemet är ett exempel där den konstitutionella bestämmelsen kring kvinnors lika rättigheter står i konflikt med sharialagen, som kraftigt begränsar kvinnors arvsrätt. Traditionella begränsningar och avsaknaden av ett fungerande rättsligt system förhindrar kvinnor att få besittningsrätt över sin mark. Diskriminerande praxis begränsar även kvinnors tillgång till kapital och finansiella tjänster, inklusive banklån. Dagens parlament består av kvinnor vilket är en högre andel än i något tidigare somaliskt parlament. Ett utkast till ny vallagstiftning ålägger de politiska partierna att konstruera sina partilistor på ett sätt som garanterar jämlik etnisk representation samt kvinnor i det slutgiltiga valresultatet. rankades som det fjärde farligaste landet i världen för kvinnor 2018 av stiftelsen . har alarmerande nivåer av könsrelaterat och sexuellt våld. Våldtäkter och annat sexuellt våld används ofta som vapen i konflikterna. Rättssystemet har bristande kapacitet och förmåga att hantera könsrelaterat våld och få ställs inför rätta för sexualbrott. Anklagelserna brukar ofta hanteras i det informella rättssystemet eller genom sharia. Kvinnor som utsätts för sexuellt våld tvingas ofta att gifta sig med förövaren. Konfliktrelaterat sexuellt våld drabbar ofta barn och straffriheten är utbredd. I tillhör förövarna al-Shabaab och regionala styrkor och klanmiliser, men även den nationella armén har gjort sig skyldig till våldtäkter och andra övergrepp. Information om människohandel i är bristfällig och otillförlitlig men handel med kvinnor och flickor förekommer, både inom och till andra länder. Bland annat rapporteras att kvinnor och flickor rekryteras från Kenyas kustområde till av al-Shabaab under löfte om jobb men i stället utnyttjas som sexslavar och tvingas gifta sig med medlemmar ur terroristgruppen. Minderåriga som faller offer för människohandlare utnyttjas även som arbetskraft och för tiggeri. Särskilt utsatta är kvinnor och barn från marginaliserade grupper och internflyktingar. Det är även mycket vanligt med tvångsäktenskap. Enligt FN:s kartläggning är av alla flickor bortgifta eller ”bortlovade” innan de har fyllt . Familjens incitament att gifta bort en dotter är starkt, då det ofta ger en ökad ekonomisk trygghet. En ny sexualbrottslagstiftning, som bl.a. kriminaliserar våldtäkt, sexslaveri och sexuellt ofredande, har antagits i Puntland och Somaliland men på federal nivå har motståndet varit större. kom överens med FN om att landet skulle förändra sin lagstiftning kring sexuellt våld. arbetade man sedan med lagförslaget och stora delar av civilsamhället, religiösa ledare samt flickor och kvinnor involverades i arbetet. lades ett nytt lagförslag fram till regeringen som bl.a. innebar att inget barn skulle få giftas bort mot sin vilja och ingen skulle få utsättas för några former av sexuella övergrepp. Även fängelsestraffen för förövarna skulle skärpas enligt förslaget. Parlamentets talman valde att skicka tillbaka förslaget för omarbetning och den nya versionen gick helt emot de tidigare intentionerna. I stället för en tydlig 18-årsgräns föreslogs att äktenskap skulle tillåtas så fort flickan blev könsmogen, oavsett ålder. Det nya lagförslaget skyddar inte heller barn mot sexuella övergrepp eftersom 18-årsgränsen för vem som är barn eller inte hade strukits helt. Definitionen av våldtäkt ändras också så att det kan gälla t.ex. pojkar som blir våldtagna. Insatser mot sexuellt våld och arbetet med att förbättra situationen för kvinnor och barn bör vara prioriterade frågor i utvecklingsarbete med . bör därför som enskilt land, såväl som inom EU och FN, verka för att även på federal nivå antar en ny sexualbrottslagstiftning, motsvarande sexualbrottslagstiftningen i Puntland och Somaliland, med en tydlig 18-årsgräns för barn. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Barnadödlighet och mödradödligheten i är bland de högsta i världen. Mödradödligheten uppgår till 1 600 av 100 000 födslar.