mot · H8021832 · 2020-10-02 00:00:00 — har en rad förslag för att stärka familjesituationen för familjer med barn för att de i en större utsträckning ska kunna välja hur omsorgen om barnen ska se ut och hur just deras unika vardag bäst utformas utifrån deras behov. Vi vill därför uppdra till regeringen att ta fram ett förslag som innebär att den sjukpenninggrundande inkomsten ska skyddas i de fall då ny graviditet bekräftas innan det senaste barnet fyllt . kan det vara betydelsefullt för föräldrarna att kunna ta ut föräldradagar för att hjälpas åt, vilket i synnerhet kan vara viktigt i början av föräldraskapet eller när barnet eller barnen är sjuka. Uttaget av dubbeldagar är fortfarande förhållandevist lågt, vilket skulle kunna bero på att föräldrar inte har kunskap, eller det faktum att dagarna räcker . Men för de familjer som har ett behov har det enligt en studie från lett till minskad psykisk ohälsa och minskat behov av sjukvård bland förstföderskor. Det minskade också både vård- och läkemedelsbehov. I ISF:s rapport – pappors väg in i föräldrapenningen dras slutsatsen att pappors uttag under barnets första levnadsår har ökat och att pappor som tidigare valt att ej ta ut föräldrapenning nu börjat ta ut dagar. Dubbeldagarna gör att föräldrarna kan hjälpas åt i större utsträckning utan att en av föräldrarna är hemma utan inkomst. Det borde även vara fråga om en ökad ekonomisk jämställdhet då undersökningar visar på att pappors ökade uttag av föräldrapenning tenderar att öka mammors obetalda ledighet i hemmet. vill öka antalet dubbeldagar. Vi vill därför uppdra till regeringen att i stället för nuvarande gräns på max , återkomma med ett förslag med . Allt för att ge mer frihet till familjen att anpassa stödet efter sina behov. Varje barns bortgång är en familjetragedi. Samhällets skydd och stöd måste finnas nära till hands då något så ofattbart händer. Föräldrar som drabbas av ett barns bortgång har rätt att ta ut 10 dagars tillfällig föräldrapenning vardera, så kallad sorgepeng. En begravningsceremoni hålls i de bästa av världar runt efter det att en person avlidit. När den är över är som i någon mening är avsedda för sorg och lugn förbrukade. Föräldrar som ej är redo att återgå till arbete vittnar om en ny process i form av sjukskrivning i en belastad sjukvård och med en försäkringskassa som ska bedöma förälderns arbetsförmåga. Att ges utrymme till sorgearbete och lugn, att samhället och myndigheter finns till och har god förmåga att möta föräldrar i sorg är av stor vikt. Vi vill därför uppdra till regeringen att återkomma med ett förslag som innebär att antalet dagar med sorgepeng utvidgas för föräldrar till barn per förälder och barn. Utökat antal dagar vid barns födsel eller adoption Den förälder som inte är gravid har rätt till tio dagars ledighet i samband med barnets födsel, så kallade pappadagar, som då kan tas ut gemensamt. påverkar inte övriga föräldrapenningdagar. Att båda föräldrarna ges förutsättning att tillsammans knyta an till den nya bebisen, att känna delaktighet samt få en god första tid tillsammans är oerhört viktigt. går fort, och för föräldrar med äldre barn är det inte sällan efter dessa två som stress och oro ökar för mamman, som sedan själv bär ansvaret för bebis, syskon och hushåll. För att ge föräldrarna en mer jämställd förutsättning i föräldraskapet från start samt främja psykisk hälsa vill vi uppdra till regeringen att utöka antalet dagar vid barns födsel (pappadagar). Barnomsorgspeng även för omsorg om egna barn värnar valfriheten för varje familj, och vi vill skapa förutsättningar för att varje familj ska välja det omsorgsalternativ som passar bäst för barnets och familjens unika behov. infördes en barnomsorgspeng, ett kommunalt bidrag, som ska följa med barnen oavsett vilken verksamhet föräldrarna väljer. Kommunerna blir skyldiga att godkänna förskolor, fritidshem och alternativa former av pedagogisk omsorg i enskild regi. Utbetalning av barnomsorgspeng borde dock kunna ske till föräldrar som själva vill ansvara för omsorgen om sina egna barn. Det bör vara en självklarhet att familjer ska kunna ges möjlighet att välja den omsorg som passar dem bäst, och däribland kunna välja att stanna hemma med barnet längre än vad föräldrapenningen räcker till. Vi menar därför att regeringen bör ta fram ett förslag där barnomsorgspengen ska kunna beviljas till föräldrar med barn i åldern 1–som själva vill ansvara för omsorgen om sina egna barn i hemmet. För att det ska vara ekonomiskt möjligt bör summan sättas i paritet med vad en plats i den kommunala barnomsorgen skulle kostat. För att erbjuda familjen så stor flexibilitet som möjligt bör regeringen även utreda möjligheten att denna barnomsorgspeng ska kunna överlåtas till nära anhöriga såsom mor- och farföräldrar utan krav på att det bedrivs pedagogisk omsorg i egen regi. Detta skulle kunna öka flexibiliteten och möjligheten att kombinera familjeliv med arbete ytterligare och vara en alternativ lösning för de föräldrar som arbetar på oregelbundna arbetstider. Många familjer är bekanta med den problematik som uppstår då förskolan har sommarstängt eller vid studiedagar och lov i . Inom den kommunala barnomsorgen varierar antalet veckor då förskolan är stängd. tillmötesgås föräldrar genom att man gör sammanslagningar av olika förskolor eller att man erbjuder en annan form av barnomsorg. Detta passar såklart en del barn ypperligt medan andra har väldigt svårt med nya miljöer och gruppkonstellationer. Barn behöver kontinuitet och trygghet i sin utveckling, och många föräldrar känner oro och osäkerhet inför att tillfälligt lämna barnen i nya miljöer och med ny personal. Följden blir inte sällan att föräldrarna ”varvar” sina respektive ledigheter och familjen får begränsade möjligheter till en gemensam sammanhängande semester. För grundskoleelever som under terminen inte nyttjar fritids är bekymret detsamma. Vi vill därför uppdra till regeringen att utforma en ny form av tillfällig föräldrapenning där och förälder kan nyttjas till och med att barnet fyllt eller gått ut åk 5. Outnyttjade dagar skulle förfalla vid ingång av nytt år. Stärkt bostadsbidrag för familjer med störst behov Bostadsbidraget är en viktig extra trygghet för barnfamiljer med låga inkomster. lever i sammanhanget en alltför stor del barn i ekonomiskt svaga familjer. Detta kan för barnen innebära flera negativa konsekvenser. Det är exempelvis vanligare att barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer utsätts för mobbning. Det påverkar även barnens möjlighet till fritidsaktiviteter samt kan leda till sämre resultat senare i skolåldern. Det bör vara en självklarhet att barnfattigdom inte ska finnas i . Bostadsbidraget är ett av de viktigaste instrumenten som finns för att komma tillrätta med fattigdom då bidraget riktas särskilt till dem som har det svårast. För att stärka de mest behövande barnfamiljerna vill vi därför uppdra till regeringen att stärka bostadsbidraget. Ett problem kopplat till bostadsbidraget är att familjer, trots att de uppgivit korrekt information vid ansökningstillfället, plötsligt kan bli återbetalningsskyldiga om inkomsten efterhand förändras. I vissa fall kan detta leda till att ett större belopp plötsligt ska återbetalas trots att privatekonomin redan är ansträngd. har gjort en granskning kring problemen i rapporten av bostadsbidrag – lätt att göra fel (RiR 2018:4). Där framkommer bland annat att saknar tillräckliga förutsättningar för löpande kontroller och rimlighetsbedömning av den bidragsgrundande inkomsten. bedömer att det saknas förutsättningar för att komma till rätta med problematiken inom ramen för nuvarande regelverk för bostadsbidrag. Enligt rapporten har problemet med återkrav varit känt utan att det har genomförts några effektiva åtgärder vad gäller vare sig regelverket eller regeltillämpningen. Regeringen har tillsatt en utredning som ser över bostadsbidraget, bland annat genom att föreslå åtgärder för att begränsa risk för skuldsättning inom bostadsbidrag. Det är för oss Sverigedemokrater angeläget att regeringen skyndsamt tar vara på utredningens resultat när det arbetet slutförts. Avskaffa krav på boyta för rätt till umgängesbidrag Föräldrar som ej är sammanboende men som har vårdad/umgänge bör ges likvärdiga möjligheter att kunna ta del av de välfärdsbidrag, kopplat till familj, som finns. En förälder som ej har sina barn skrivna hos sig har rätt till bostadsbidrag genom att uppfylla krav som inte gäller för boendeföräldern eller för de med växelvis boende. Det vill säga att om du är förälder och har barnen , så är kraven att du ska ha en bostad om minst 40 kvm med minst två rum och kök. Enligt tolkning ska dessutom umgänget vara som minst för att föräldern inte ska riskera att förlora sitt bidrag. För att minimera konfliktytor är det vår mening att regelverket ska vara detsamma gällande bostad, vilket också stöds av särlevandeutredningen. Ett hållbart system för underhållsbidrag och underhållsstöd Utgångspunkten bör vara att föräldrar som har ekonomisk möjlighet bidrar till barnets försörjning och betalar underhållsbidrag utan att staten och går in som mellanhand och betalar ut ett underhållsstöd. måste barnets bästa garanteras, så att barnet eller barnen i fråga inte drabbas på grund av att den bidragsskyldiga föräldern ej bidrar till barnets försörjning. Underhållsstödet har stärkts och åldersdifferentierats. Dock är det fortfarande så att skillnaden mellan bidrag och stöd kan vara förhållandevis stort, vilket kan utgöra ett skäl för konflikt mellan föräldrarna. Likaså skiljer sig beräkningsgrunderna mellan bidraget och stödet åt. Det kan göra att en boförälder med höga inkomster kan få rätt till underhållsstöd när den bidragsskyldiga föräldern inte har någon eller en låg betalningsförmåga, trots att ett faktiskt behov av underhåll till barnet egentligen saknas. De båda parallella systemen bör därför utredas så att de bättre harmoniseras samt blir mer hållbara och mindre konfliktdrivande. Den 6-månadersregel som infördes där samtliga ärenden inom underhållsstöd ska prövas av har sin utgångspunkt i att fler föräldrar ska komma överens och hantera underhållet själv, vilket är positivt, och vi menar att det ytterligare ska tydliggöras att föräldrar själv har ansvaret för barnets försörjning. Sexmånadersregeln har kritiserats och har kommit att bli problematisk i de fall föräldrar ej kommer överens och i synnerhet i de ärenden där samarbetssvårigheter eller hot och våld finns med i bilden. Att föräldrar i konflikt tvingas hantera underhållet själv får även negativa konsekvenser ur ett jämställdhetsperspektiv, då majoriteten av boföräldrarna är kvinnor och bidragsföräldrarna är män. Med andra ord har regeringen försämrat kvinnors inverkan på sin egen ekonomi i och med införandet av reformen i dess nuvarande form. Vi menar därför att särskilda-skäl-ärenden som en gång har prövats enligt 6-månadersregeln ska prövas mer sällan samt att ärenden som är ständigt återkommande men som inte anses vara särskilt skäl, exempelvis en ovilja att sköta underhållet till boföräldern, ska hanteras på ett likvärdigt sätt, dvs prövas mer sällan. Vidare bör det utredas vilka konsekvenser som bör åläggas föräldrar som underlåter att betala underhållsbidrag eller underhållsstöd. Till dess att en utredning gjorts av de båda parallella systemen menar att regeringen ska stärka underhållsstödet genom att det indexeras och kopplas till inflation samt följer prisutvecklingen på årsbasis. Att adoptera är en fantastisk möjlighet att bli förälder, bilda familj och välkomna en ny medlem till familjen. Det är också en möjlighet och en ljusglimt för de barn som saknar familj att få en trygg och familjär uppväxt, det är varje barns rätt. är det viktigt att varje adoption alltid utgår från barnets bästa och med deras intressen i första rummet. Adoption är reglerat i lagar och konventioner och att har säkra internationella adoptioner är för oss prioriterat. De adoptioner från får inte upprepas där barn tagits från sina föräldrar och adopterats mot deras vilja och kännedom. Staten måste så långt som möjligt garantera att varje adoption sker på ett lagligt och etiskt sätt. Det adoptionsbidrag som kan sökas hos vid internationella adoptioner har varit oförändrat . Då bidraget infördes var det för att även hushåll med svag ekonomi skulle ha möjlighet att adoptera. Kostnaden för adoptioner har stigit markant , och bidraget har inte följt med i samma utsträckning. Det försämrar förutsättningarna för främst resurssvaga hushåll att adoptera, vilket blir tydligt i adoptera, en ekonomisk fråga (2016:9), som visar på att det är de med hög inkomst som i huvudsak adopterar. Ett stärkt bidrag har en omfördelande effekt som gör att även hushåll med medelinkomst eller låg inkomst får en större benägenhet att adoptera. Vi vill se ett stärkt adoptionsbidrag så fler barn kan ges en trygg famn. har dessutom antalet adoptioner sjunkit markant. har antalet internationella adoptioner minskat med , från 610 st till 190 st, enligt statistik från MFoF. Minskningen av antalet förmedlande barn påverkar den ekonomiska situationen för de auktoriserade organisationerna. Det skulle kunna innebära att behovet av att förmedla tar större utrymme än vad som skulle vara önskvärt. Det vill säga att barnets bästa blir sekundärt då beroendet av intäkter tar ett stort fokus för organisationens överlevnad samt för att kunna behålla den kompetens som förväntas. Vi vill därför uppdra åt regeringen att tillsätta en utredning som tittar på hur en mer kvalitetssäker finansiering av adoptionsverksamheterna kan se ut. Stärka pensionen under föräldraledighet och deltidsarbete Pensionsrätt för barnår infördes i syfte att stärka pensionen under föräldraledighet samt under förälders lagliga rätt till deltidsarbete . Nuvarande reform gör att låginkomsttagare faktiskt tjänar in pension vid föräldraledighet medan medel- och höginkomsttagare blir kompenserade till viss del. En större ekonomisk förlust gör främst de som är anställda inom privat sektor utan tjänstepension. I samband med familjebildande har föräldrar rätt att gå ner i arbetstid fram till dessa att barnet fyller . Här hänger inte reformen med. Den grupp som förlorar mest på detta är deltidsarbetande föräldrar som endast har rätt till pensionsrätt . Vi menar att det är högst rimligt att de båda reformerna harmoniseras så att rätten till barnårsrätt ges fram till dess att barnet fyllt . Det skulle kompensera pensionsbortfallet i högre utsträckning för de föräldrar som väljer att gå ner till deltid. Vi ser också en viss problematik med att det inom nuvarande regelverk endast beviljas barnårsrätt för föräldern som har lägst årsinkomst. Rimligen ska den förälder som är föräldraledig ges rätt till pensionsrätt oavsett de båda föräldrarnas årsinkomster, inte minst för att uppmuntra till delaktigt föräldraskap och ansvarstagande. Föräldraledighet och deltidsarbete anses generellt vara betydande skäl till att kvinnor har lägre inkomst än män under arbetslivet, vilket senare leder till ojämnställda pensioner. Det är också ett återkommande argument i debatten om reserverade föräldramånader. Istället för att begränsa föräldrars valmöjlighet är det viktigt att föräldrar istället ges ökat utrymme att forma vardagen med så likställda ekonomiska förutsättningar som möjligt, både under föräldraledigheten och vad gäller framtida pension. Så utifrån ett jämställdhetsperspektiv finns det därför skäl att reformera barnårsrätten för att göra den till ett något mer effektivt verktyg för att dels höja kvinnors jämförelsevis låga pensioner, dels kompensera den förälder som är ledig med pensionsrätt. vill stärka pensionen under föräldraledigheten och därför uppdra till regeringen att barnårsrätten utökas och att den generella genomsnittliga pensionsgrundande inkomsten (PGI) stärks. Dessa förslag stöds även i utredningen av pensionsrätt för barnår respektive studier ur ett jämställdhetsperspektiv som gjort på regeringens begäran. Vi ser även ett behov av att höja intjänandetaket. Genom att utöka barnårsrätten till skulle fler omfattas av barnårsrätt även vid deltidsarbete upp till dess att barnen fyller , så länge individens inkomst understiger intjänandetaket. En höjning av den generella jämförelseinkomsten gör att personer med låg inkomst gynnas särskilt och att förslaget generellt skulle gynna grupper med låg pensionsbehållning, vilket är önskvärt utifrån ett fördelningspolitiskt perspektiv. Föräldraledighet och deltidsarbete som beror på vård av barn anses generellt vara betydande skäl till att kvinnor har lägre inkomst än män under arbetslivet, vilket senare leder till ojämnställda pensioner. Utifrån ett jämställdhetsperspektiv finns därför skäl att utöka barnårsrätten för att skapa mer likställda förutsättningar till en jämställd pension oavsett vem som tar ett större ansvar för barn och hem under småbarnsåren. Barnen är vår framtid, och en investering i deras trygghet är något som ska värderas högre snarare än bestraffas. Det kan lägga grunden för både jämställdhet och valfrihet samt minska stressen för barnfamiljer att få sitt livspussel att gå ihop. Det menar vi i sin tur kan förebygga det ökade antalet sjukskrivningar under småbarnsåren som framför allt drabbar kvinnor. Barnpension är ett ekonomiskt stöd som betalas ut automatiskt till barnet i de fall både barn och den förälder det gäller var bosatta i för dödsfallet. I de fall där föräldern inte anses vara bosatt i krävs en ansökan för efterlevandestöd. Då praxis gällande intyg som stärker förälderns bortgång ändrats och lämnas på ”heder och samvete” menar vi att systemet är för osäkert. För att undvika felaktiga utbetalningar och bedrägeri bör systemet återgå till tidigare upplägg där intyg krävdes före utbetalning. Det är orimligt att välfärdspengar ges på så svaga grunder, inte minst med tanke på att stödet till barn vars avlidna förälder som inte har bott i har tredubblats , enligt statistik från . Vi vill även uppdra till regeringen att utreda och ta fram ett förslag där efterlevandestödet endast kan kopplas till barn som är medborgare i eller annat EU/EES-land, samt att den förälder som stödet kopplas till ska inneha svenskt medborgarskap i eller annat EU/EES-land, eller som minst varit folkbokförd i vid sin bortgång. Efterlevandestöd betalas ut till barn och ungdomar som har sin försörjning tillgodosedd av kommuner, det vill säga barn och ungdomar som är placerade i familjehem, stödboende eller HVB. Det finns regelverk som säger att barn som har sin försörjning tillgodosedd av kommunen inte har rätt till underhållsstöd. fattade beslut om ett tillkännagivande till regeringen och följande framförs i betänkandet: När det gäller frågan om efterlevandestöd ska få beviljas för barn som bor i HVB-hem eller liknande kan utskottet konstatera att det av och och efterlevandestöd för nyanlända barn framgår att myndigheterna föreslog en utredning med sikte på att efterlevandestöd inte ska betalas ut om barnet bor i familjehem, stödboende eller HVB-hem. I rapporten pekades bl.a. på att underhållsstöd inte betalas ut om barnet vårdas i sådant boende inom (106 kap. 8 § SFB). Barnet får i stället sin försörjning tillgodosedd av kommunen. Motsvarande reglering finns inte för efterlevandestödet. Utskottet delar motionärernas uppfattning att frågan behöver utredas och att det därför finns skäl att tillsätta en utredning med uppdrag att ta ställning till om efterlevandestöd ska få lämnas till barn som bor i HVB-hem eller liknande. Vi noterar nu att regeringen i budgeten tar höjd för besparingar till följd av tillkännagivandets innehåll. Men vi uppdrar åt regeringen att skyndsamt återkomma med ett tillkännagivande i frågan. Bidragsfusk och felaktiga utbetalningar Välfärdssystemet ska finnas till för att stärka välfärden och stötta de personer som av olika anledningar berättigas ekonomiska stöd och ekonomiska förmåner. Respekten för välfärdssystemet måste vara hög, och från politiskt håll bör det vara allas angelägenhet att de ekonomiska stöden i allra största mån, hamnar i rätt händer och att arbetet mot att minska bidragsfuskandet framgent är omfattande. Flera regeringar har genomfört olika utredningar med avsikten att lösa problematiken med felaktiga utbetalningar från det statliga välfärdssystemet. Allt från slarv och otydliga processer hos enskilda myndigheter till organiserad brottslighet ligger bakom att det försvinner stora belopp i form av felaktiga utbetalningar. Detta med hänseende till privata aktörer men även till följd av att kriminella skickligt har anpassat sig till myndigheternas regler och lagändringar. Missbruk av identitet är en aspekt som särskilts lyfts fram som ett växande och allvarligt problem i SOU 2017:37 och Myndighetsgemensamma lägesbild av den organiserade brottsligheten 2019. FUT-delegationen slutförde sin kartläggning och uppskattade felaktiga utbetalningar till ca 18 miljarder. En del av problematiken finns gällande de förmåner som riktar sig till familjer. Det har funnits exempel på personer som flyttat tillbaka till länder utanför EU och lyft föräldrapenning. Antalet polisanmälningar vad gäller fusk vid vab har också ökat, och 2019 gjordes ca 1 600 polisanmälningar för vabfusk, och fick begära ca 80 miljoner tillbaka i skadestånd. Vi anser det vara av stor vikt att regeringen ger tillräckligt med resurser och förutsättningar för att förebygga och åtgärda fusk inom de familjepolitiska bidragen utan att för den skull göra systemet alltför svårt för laglydiga barnfamiljer. För mer konkreta förslag inom området hänvisar vi till vår motion om krafttag mot bidragsfusk. Den centrala utgångspunkten för familjepolitik är att barnens bästa alltid sätts i första rummet. Alla barn ska ha rätt till en trygg uppväxt. En nollvision mot barnmisär ska vara lika självklart som till exempel en nollvision kring döda i trafiken. En barndomsgaranti ska skapas, inom vilken samhället ställer upp en nollvision mot diskriminering, mobbning och trakasserier. Barn måste skyddas från fysiskt och psykiskt våld, sexuella övergrepp och vanvård eller utnyttjande och så långt det är möjligt garanteras en trygg uppväxt med båda föräldrarna. driver ett flertal förslag inom en barndomsgaranti, detta återfinns i partiets kommittémotion Barndomsgaranti. Ett så tidigt fastställande av faderskap som möjligt är av stort värde då det innebär hänsyn till goda förutsättningar för barnet och även innebär jämställdhet. står för barnets bästa, barnets rätt till båda sina föräldrar samt för jämställdhet mellan kvinnor och män, mellan moderskap och faderskap. Ett tidigt fastställt faderskap säkrar barnets rätt till sitt biologiska ursprung, rätten till försörjning och till arv. Det finns även psykologiska och medicinska aspekter för barnet att känna till sin bakgrund. Så snart en graviditet är bekräftad är också den gravida kvinnan av uppenbara skäl fastställd som barnets mor. Om hon har en make fastslås denne per automatik som barnets far. Om hon däremot är ogift måste faderskapet fastställas genom en särskild registrering. Detta gäller även om de blivande föräldrarna är registrerade som sammanboende. Ett sådant fastställande av faderskap kan enligt nuvarande regelverk påbörjas tidigast barnet är beräknat att födas. Detta medför bland annat en risk för formella komplikationer i de olyckliga fall då endera föräldern avlider innan faderskapet är fastställt. Det kan handla om arv som går förlorat eller att barnet plötsligt står utan vårdnadshavare. I båda fallen innebär det helt onödiga juridiska svårigheter i en situation som redan är djupt tragisk för alla inblandade. Därtill gäller att det för många föräldrapar upplevs såväl märkligt som frustrerande och i vissa fall hindrande att det som för dem är självklart, att de båda är blivande föräldrar, inte är formaliserat och därmed inte går att hänvisa till. Exempelvis skulle ett förslag som rätt för blivande fäder att ta ledigt för att närvara vid ultraljudsundersökning inte vara verksamt om faderskapet inte redan var fastställt.