mot · H7023603 · 2020-04-29 00:00:00 — Man sparar för att ha handlingsfrihet under en krissituation. politiska linje är att agera kraftfullt under den pågående krisen, men behöver en tydlig plan för att komma tillbaka till budgetbalans och överskott under en konjunkturcykel. Skattetrycket bör sänkas och staten behöver i större utsträckning stödja kommuner och regioner, som välfärdens kärna och offentliga kärnverksamheter värnas. Sammantaget innebär detta att staten kommer att behöva minska sina utgifter på ett antal områden. Enligt vad som framgick av förslaget till riksbudget vill spara på migrationspolitik, internationellt bistånd och klimatpolitik. Det finns ingen anledning att ompröva dessa ställningstaganden. Exakt hur mycket pengar en skärpning av migrationspolitiken (se föregående avsnitt) skulle generera är osäkert, men innebär det betydande besparingar. Behovet av att genomföra politik på detta område kvarstår. Internationellt bistånd förutses kosta statskassan 46 miljarder , och hela utgiftsområdet karakteriseras av brist på uppföljning och iögonfallande exempel på improduktivt slöseri. föreslog att biståndsramen skulle sänkas från av bruttonationalinkomsten och öppnar nu upp för en ytterligare sänkning till , vilket relativt regeringens politik skulle spara över 20 miljarder . När en pågående kris på ett så uppenbart sätt drabbar svenska medborgares liv och hälsa och hotar att slå ut stora delar av näringslivet kan inte så enorma belopp skänkas bort till andra länder utan krav på motprestation. Att biståndsverksamheten dessutom gett upphov till ren korruption undergräver inte vår slutsats. 12.3 Symbolåtgärder för klimatet Även klimatpolitiken kan och bör ifrågasättas. Det handlar inte om att motsätta sig ambitionen att minska utsläppen av växthusgaser, detta når genom långsiktiga satsningar på teknik och utveckling. Det motsätter sig är symbolåtgärder med ringa eller ingen effekt på utsläppen. Därför bör det som i regeringens höstbudget kallas ”klimatåtgärder” och ”bonus–malus” (som har fått kritik av [26] [27]och [28]) läggas ned, vilket skulle frigöra flera miljarder . 12.4 Felaktiga utbetalningar – dags för en folkräkning Hela det svenska välfärdssystemet vilar på premissen att myndigheterna vet vem som är vem, att exempelvis folkbokföringsregistret väsentligen återspeglar verkligheten och att människor som omfattas av systemen uppger korrekta uppgifter. Det är ett system som bygger på ömsesidig tillit i samhället. Det innebär att den som har rätt till samhällets stöd får det, att bidrag inte betalas ut till dem som inte har rätt till detta och att alla former av bedrägerier aktivt motverkas. Tillit och kontroll är inte varandras motsatser, tvärtom är ett visst mått av kontroll en förutsättning för att tilliten i samhället ska upprätthållas. står upp för och försvarar välfärdsstaten. Samhället måste tillföra de resurser som krävs för att medborgare ska tillförsäkras grundtrygghet, vilket också budgeteras i partiets förslag till riksbudget. Att i högre grad förhindra felaktiga utbetalningar framstår dock som ett akut behov. Indikatorer på att kontrollerna av välfärdssystemet behöver skärpas saknas verkligen inte. rapporterade att 30–av nyanlända migranter hade uppgett mer än en identitet. [29] Detta gör man sannolikt för att på något sätt manipulera systemet. Enligt Delegationen för korrekta utbetalningar betalas ut felaktigt[30], och det finns skäl att misstänka ännu större felaktigheter. Det förekommer att den som uppbär bidrag felaktigt anger som sin adress, medan man bor utomlands utan myndigheternas vetskap. Omfattningen av detta problem är inte känd; kontrollen är alltför dålig. Det har också kommit till allmänhetens kännedom att över hundra personer kan ha samma adress,[31] vilket indikerar att man av olika anledningar vilseleder myndigheterna. Under ytan döljer sig ett omfattande missbruk av transfereringssystemen och andra former av bidrag. Den bristande kontrollen underlättar också för ljusskygga verksamheter i allmänhet, vilket indirekt kan bana väg för grövre brottslighet. Precis före coronakrisen pågick en debatt om systemet med samordningsnummer, som har uppenbara brister. Luckor i systemet utnyttjas av kriminella nätverk, vilket bl.a. utmynnar i missbruk av transfereringssystemen. Det är inte i samklang med det allmänna rättsmedvetandet att storskaliga bedrägerier ska kunna fortgå. Därför föreslår följande konkreta åtgärder: Nuvarande samordningsnummer avskaffas, ett nytt system tas fram som ger myndigheterna kontroll över vilka som vistas i . Samordningsnummer ska utfärdas temporärt så att de automatiskt förfaller . Identitetskontroller vid gränser skärps, även vid och vid färjetrafik från andra EU-länder. Alla som passerar gräns ska kunna uppvisa id-handlingar och kunna bli föremål för biometrisk kontroll. Systemen ses över så att möjligheten att leva med mer än en identitet i elimineras. Myndigheterna kontrollerar aktivt (stickprov) att bidragstagare folkbokförda i också bor i landet på riktigt, om detta har betydelse för utbetalningarna. Den som inte har rätt att vistas i utvisas. Om utvisning inte kan genomföras inskränks rörelsefriheten för den det gäller. Det kan exempelvis innebära att man frekvent och med jämna mellanrum anmäler sin närvaro. Förbättra offentliga institutioners möjligheter att samköra sina register för att förhindra felaktiga utbetalningar. Den obligatoriska registreringen av EU-medborgare som önskar vistas i ska återinföras, efter att ha avskaffats . Sammantaget genomförs en ”folkräkning”. I korthet innebär det att myndigheterna ges i uppdrag och ges befogenheter att ta reda på vilka som uppehåller sig i landet och av vilken orsak. Det är ett relativt omfattande projekt som inte kan uppnå total kontroll. Det föreslår är en betydande ambitionshöjning, vilket av allt att döma skulle bana väg för betydande besparingar. I höstbudgeten kommer ett detaljerat förslag för hur statsfinanserna ska stärkas att läggas fram. För att ett samhälle ska kunna fungera måste transporter fungera effektivt till en rimlig kostnad. Det kan inte nog betonas att detta gäller alla transportslag. Den nuvarande regeringen betraktar i synnerhet privatbilister, men även flygresenärer, som en aldrig sinande källa till nya skatteintäkter. De sjunkande oljepriserna har redan medfört lägre bensin- och dieselpriser, vilket är en ljusglimt för svenska bilister. Lägre oljepriser har tidigare använts som en förevändning att höja skatten på drivmedel, medan högre oljepriser inte på motsvarande sätt brukar bana väg för lägre skatter. uppmärksammar det orimliga i att persontransporter beskattas i flera led. För redan skattade pengar (avgift och skatt på inkomst) betalar bilister skatt på drivmedel, moms på skatt på drivmedel och i förekommande fall också trängselskatt. pågår en diskussion om att kraftigt försämra det s.k. reseavdraget för den som pendlar längre sträckor till sitt arbete. Givet de låga oljepriserna låter vi diskussionen om sänkt skatt på drivmedel anstå tills vidare, men vi avvisar på förhand kommande förslag om höjd skatt. Vi motsätter oss även den s.k. indexhöjningen och förordar i stället fryst skatt på drivmedel . Reseavdraget ska inte försämras. Coronakrisen har utlöst en diskussion om trängselskatten. Den som vill skydda sig mot smitta och transportera sig medelst egen bil till respektive ska inte behöva betala trängselskatt. linje, att trängselskatten ska avskaffas permanent, slogs fast vid landsdagarna 2019. De särskilda omständigheterna innebar dessutom ett utmärkt tillfälle att utföra underhåll av järnvägar. Just den höga belastningen av järnvägsnätet utgör normalt ett betydande hinder för underhållsarbete, därför hade man kunnat utnyttja med mindre intensiv trafik. Även om detta möjlighetens fönster nu håller på att stängas så bör regeringen skyndsamt se över hur återstoden av tiden med låg trafik kan utnyttjas. Icke-statliga regionala flygplaster tar ett stort ansvar för ambulansflyg, brandspaningsflyg och andra samhällsviktiga transporter. Till följd av krisen riskerar ett stort antal flygplatser att tvingas stänga ned sin verksamhet och permittera personal. vill tillskjuta nödvändiga medel för att säkerställa fortsatt drift av regionala flygplatser. Coronakrisen aktualiserar ett antal områden som i hög grad lämpar sig för mellanstatligt samarbete mellan , , , och . Samarbete mellan de nordiska länderna kan organiseras mellan jämbördiga parter med många gemensamma värderingar, som språkligt och kulturellt förstår varandra relativt väl. Samtliga nordiska länder uppvisar dessutom en hög grad av transparens och social tillit, vilket i klartext innebär låg risk för korruption och slöseri. Att delta i samarbetsprojekt med de nordiska länderna är något helt annat än att skicka miljardbelopp till EU-administrationen, där vi har mycket vaga uppfattningar om hur pengarna sedan används. 14.1 Krisberedskap och forskning Den nordiska krisberedskapsstrategin som beslutade om är ett stort steg i rätt riktning för det nordiska samarbetet. anser att en inventering av våra gemensamma resurser ska göras, med målet att samordna vår krisberedskap i så hög utsträckning som möjligt utan att den nationella beredskapen i respektive nordiskt land påverkas negativt. Exempelvis föreligger ett behov av en gemensam brandflygsflotta, något vi bevittnade i samband med skogsbränderna 2018. Att organisera beredskapslager har ofta en geografisk dimension. I vissa fall är det praktiskt att decentralisera lagren till exempelvis eller regional nivå, men för specialiserad utrustning och resurskrävande lager kan det finnas anledning att samarbeta med grannländerna. De nordiska länderna är, utifrån sina respektive förutsättningar, industrialiserade kunskapsnationer som prioriterar forskning och utveckling högt. Det finns i de nordiska länderna en samsyn gällande behovet av både grundforskning och projekt av spetskaraktär, samt goda möjligheter att dra nytta av varandras kompetenser och resurser. ser alltså positivt på att främja och stödja forskning inom genom exempelvis en institution som Nordforsk. Ökad samverkan mellan lärosäten i bör alltså prioriteras i syfte att bevara och utveckla de gemensamma plattformarna. i (SD) [1] betänkande 2019/20:FiU51. [2] betänkande 2019/20:FiU55. [3] , vd , . [4] Dagens juridik, . [5] , dnr 2020:273. [6] Riksdagsmotion 2014/15:2968 och 2015/16:1642. [7] Nyheter , . [8] , . [9] Utskottsinitiativ, socialutskottet, . [10] Studio Ett, . [11] Utskottsinitiativ, socialförsäkringsutskottet, . [12] . [13] SKR, Ekonomirapporten, . [14] , dnr 2019:1346. [15] , dnr 2020:328. [16] , dnr 2019:778. [17] , dnr 2019:768. [18] , dnr 2020:260. [19] , dnr 2019:678. [20] Den nationella trygghetsundersökningen, 2019. [21] Brå, Kriminalstatistik . [22] , Brottslighetens kostnader för svenska företag, 2018. [23] Motion till 2019/20:2682. [24] , dnr 2020:501. [25] Ett uppenbart exempel med koppling till Fund (som fått hundratals miljoner av Sida) avslöjades . [26] , . [27] Miljö- och jordbruksutskottets bet. 2019/20:MJU4. [28] , ”Kommentar till budgetpropositionen ”. [29] , . [30] Delegationen för korrekta utbetalningar, . [31] , .