mot · H8023139 · 2020-10-06 00:00:00 — föreslår att tar fram ett förtydligande i lagstiftningen avseende kravet på återförening mellan placerat barn och föräldrarna satt i relation till att ska arbeta för att det placerade barnet får en trygg anknytning och väl fungerande vardag i sitt utvalda familjehem. Som Lagrådet påpekat[5] innebär nuvarande lagstiftning i och förarbetena till 6 kap. 8 § att placering i ett familjehem bör som utgångspunkt inriktas på att få till stånd en återförening mellan det placerade barnet och föräldrarna, även om denna återförening kan ta . Detta förtydligande i lagstiftningen skulle till exempel kunna utformas som ett tillägg till nuvarande lydelse av 6 kap. 8 § i . Där det framgår att avseende vårdnadsöverflyttningar ska stor hänsyn tas till barnets ålder vid placeringstillfället. Med innebörd att ju yngre barnet var vid placeringstillfället i familjehemmet desto större krav på varaktighet avseende en väl fungerande placering. Därtill att ju barnet varit placerat i ett och samma familjehem desto mer tyngd ska ges vikten av att få ha kvar sin trygghet i familjehemmet. Genomför lagändring som möjliggör för att följa upp återplacerade barn föreslår att tar fram lagstiftning som innebär skyldighet för socialnämnden att följa upp placerade barns situation efter det att en placering har upphört i ett familjehem och barnet återförts till förälder eller vårdnadshavare. Införandet av en skyldighet för socialnämnden att följa upp ett placerat barns situation efter att placeringen upphört skulle till exempel kunna anges i 6 kap. ny § 8 a där det framgår att socialnämnden har en skyldighet att följa upp och utvärdera det tidigare placerade barnets livssituation och vidta lämpliga åtgärder i syfte att skydda barnet om nya uppgifter om allvarliga missförhållanden skulle framkomma. Inför lagstadgat krav på obligatoriska drogtester föreslår att tar fram lagstiftning som innebär ett lagstadgat krav på obligatoriska drogtest av förälder eller vårdnadshavare vid ansökan om umgänge eller omprövning av vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), samt i samband med vårdens upphörande. Det ska genomföras lagstadgade obligatoriska drogtester i de fall där missbruk är eller har varit anledningen eller en av anledningarna till en placering av barn till ett familjehem. Av denna lagstiftning ska framgå dels att socialnämnden ska ha skyldighet att genomföra obligatoriska drogtest, dels att om berörda personer nekar att genomgå drogtest anses det vara likvärdigt med ett positivt testsvar. Införandet av ett lagstadgat krav på obligatoriska drogtest skulle till exempel kunna utformas i 3 kap. § 8 i socialtjänstlagen (2001:453) där det framgår att socialnämnden ska genomföra obligatoriska drogtest av förälder eller vårdnadshavare inför umgänge eller vid ansökan och omprövning av vården enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Och att nekande att genomgå drogtest ska innebära att personen anses erhållit ett positivt testsvar. Domstol med erfarenhet av placerade barn ska besluta i ärenden om vårdnadsöverflyttning föreslår att mål om vårdnadsöverflyttning av placerade barn och unga ska prövas av förvaltningsdomstolarna istället för allmänna domstolar. Mål om vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och andra socialrättsliga mål prövas i förvaltningsdomstol. Mål om vårdnadsöverflyttning prövas däremot i allmän domstol, alltså i första hand i tingsrätt och hovrätt. Det finns starka skäl för att mål om vårdnadsöverflyttning ska prövas av domstolar med erfarenhet av placerade barn och unga. Det allra viktigaste handlar om att barnets ställning och rätt behöver stärkas i domstolsprocessen. Det är rimligt att överflyttning av vårdnad avseende placerade barn och unga prövas av förvaltningsdomstolarna, domstolar som har erfarenhet av att fatta beslut i ärenden som rör placerade barn. Den brist på specialkompetens som finns i allmänna domstolar rörande placerade barn påtalades redan i samband med införandet av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, samt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård när övergång genomfördes från utskrivningsnämnderna till domstolar. Det är graverande uppgifter som en granskning visar att endast drygt hälften av de barn som var involverade i vårdnadstvister blev lyssnade till, hörda och sedda. Det visar en genomgång av 144 vårdnadstvister . [8] Det visar de utredningar som genomfört inför beslut och dom. Den vanligaste skälet till att barn inte blir hörda är att det anses vara för ungt. Barn som är fem eller har inte blivit lyssnade till. Det är inte rimligt. Det ska finnas en långsiktig plan för barnets boende När föräldrar inte kan ta sitt grundläggande ansvar för sina barn måste samhället träda in och säkerställa de mest socialt utsatta barnens trygghet. Det är en avgörande brist i nuvarande lagstiftning gällande vård av barn och unga vad vården syftar till och vad barn och unga och deras föräldrar kan förvänta sig av den. [9] Det är uppenbart att det behövs en reformering av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) i syfte att säkerställa barn och unga skydd och en god vård. Om det krävs att tvångsvård sätts in ska denna vård vara av hög kvalitet. Den ska systematiskt och metodiskt följas upp och utvärderas i syfte att utveckla och förbättra den. Vården ska ges med utgångspunkt i en helhetssyn på barnet och utföras i samarbete med andra berörda aktörer. Vården ska ges med omtanke och vara långsiktig. Den ska bygga på respekt för barnets integritet och okränkbara människovärde. Stor hänsyn ska tas till den enskilde individens person, bakgrund och intressen. I socialtjänstlagen (2001:453) slås fast i 11 kap. 3 § att en vårdplan ska upprättas när någon behöver vård i ett HVB-hem eller ett familjehem. För barn och unga som ska placeras upprättas därtill en genomförandeplan. Enligt socialtjänstlagen ska såväl vårdplanen som genomförandeplanen uppta åtgärder och insatser som andra huvudmän ansvarar för. I vårdplanen ska socialnämnden beskriva vad som är målet med placeringen och hur det ska uppnås. En tydlig inriktning för barnets långsiktiga boende ger barnet eller den unga mer långsiktiga förutsättningar för en stabilare och tryggare uppväxt. Det nuvarande kravet på att upprätta en vårdplan bör kompletteras för att åstadkomma en tidigare prövning av den långsiktiga inriktningen för ett barns boende. föreslår att det införs en skyldighet att revidera vårdplanen senast när ett barn eller den unge varit placerat , oavsett om placeringen varit i samma familjehem eller inte. Och att frågan om barnets långsiktiga boende då alltid ska tas upp och prövas. Vårdnadsöverflyttning ska prövas tidigare och oftare föreslår att en obligatorisk prövning om vårdnadsöverflyttning ska ske senast efter att ett barn varit placerat i ett och samma familjehem . Om placeringen fortsätter , ska frågan om vårdnadsöverflyttning prövas . vill att frågan om vårdnadsöverflyttning metodiskt ska prövas tidigare och oftare. En vårdnadsöverflyttning innebär att familjehemsföräldrarna tar över det juridiska ansvaret för barnet, som därigenom får en stabilare anknytning till sitt familjehem. En vårdnadsöverflyttning kan medföra en ökad känsla av tillhörighet mellan familjehemsföräldrar och det placerade barnet. Gällande vårdnadsöverflyttningar ska stor hänsyn tas till barnets ålder vid placeringstillfället. Med innebörd att ju yngre barnet var vid placeringstillfället desto större krav på varaktighet avseende en väl fungerande placering. Därtill att ju barnet varit placerat desto mer tyngd ska ges vikten av att få ha kvar sin trygghet i familjehemmet. När ett barn har varit placerat i ett och samma familjehem , kan en vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrarna bli aktuell. Nuvarande lagstiftning anger att socialnämnden ska överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnad när ett barn varit placerat i samma hem . Denna prövning ska vara obligatorisk och genomföras tidigare. –2013 skedde totalt 2 889 vårdnadsöverflyttningar. Barnens snittålder vid överflyttning av vårdnaden var , och barnen hade i snitt varit placerade i ungefär . [12] Enligt var det 280 vårdnadsöverflyttningar, av barn 0–, som ägde rum till familjehemsföräldrar , motsvarande tal var 330 vårdnadsöverflyttningar, samt att det var 335 vårdnadsöverflyttningar som skedde . Familjehemsföräldrar ska inte behöva säga nej till vårdnadsöverflyttning på grund av byråkrati och bristande stöd föreslår att det ska genomföras en bred översyn av regelverket avseende vårdnadsöverflyttning. När barnets bästa talar för en vårdnadsöverflyttning ska inte tveksamheter kring fortsatt råd och stöd utgöra hinder. En sådan bred översyn bör bland annat beakta överväganden om att ge socialnämnden nya möjligheterna att utge stöd och bistånd efter en vårdnadsöverflyttning bland annat för att ersätta kostnader för juridiska processer. Det ska också finnas ett tydligt uttalat ansvar för socialnämnden att systematiskt och regelbundet följa upp hur överflyttningen av vårdnaden fungerar för barnet ifråga, till exempel vad gäller hälsa, skolresultat och fritidsaktiviteter. Socialtjänstlagen (2001:453) anger att kommuner visserligen får fortsätta betala skälig ersättning till familjehemsföräldrar även efter att de blivit vårdnadshavare. Vidare ska socialnämnden ge råd och stöd. Men erfarenheter har visat att detta stöd inte är tillräckligt starkt. Såväl som har påpekat att ett av de största hindren avseende vårdnadsöverflyttning är familjehemsföräldrarnas tveksamhet. Ofta beror denna tveksamhet på att barnet har särskilda behov eller att kontakten med barnets biologiska föräldrar är svår. Om familjehemsföräldrarna blir vårdnadshavare, får de inte samma garantier för att barnet även får alla insatser som behövs. De blir dessutom parter i eventuella ärenden rörande föräldrarnas umgänge med barnet och underhållsskyldighet. Allt detta sammantaget ger vid handen att det krävs en bred översyn av regelverket avseende vårdnadsöverflyttning. Fler nationella adoptioner – för barnets bästa och trygghet föreslår att det ska tas fram riktlinjer för i vilka situationer möjligheten till adoption bör uppmärksammas. Inför en regel om att adoption ska övervägas efter att ett barn varit placerad i ett och samma hem , på liknande sätt som vårdnadsöverflyttning. Vidare bör det övervägas om adoption ska kunna vara möjligt, i vissa undantagsfall, till exempel vid allvarligt våld i hemmet, även utan föräldrarnas samtycke. En sådan ordning har till exempel införts i . I är nationella adoptioner ovanliga i jämförelse med både överflyttning av vårdnad och långa placeringar i familjehem. Trots att det finns forskningsstöd för att adoption i många fall är gynnsammare för barnets fysiska, kognitiva, sociala, känslomässiga och beteendemässiga utveckling jämfört med långa placeringar i familjehem. var det 15 adoptioner av barn i familjehem som genomfördes av familjehemsföräldrarna, var det på motsvarande sätt 13 adoptioner som ägde rum och skedde 19 adoptioner, enligt . [14] Detta går att jämföra med statistik gällande insatser och placeringar: påbörjades 410 omedelbara omhändertaganden enligt LVU av barn i åldern 0–till följd av brister i hemmet. Per fick 1 137 barn i åldern 0–vård utanför hemmet enligt socialtjänstlagen eller LVU; familjehem var den vanligaste placeringsformen. vill att det nu verkligen genomförs ett systematiskt arbete för att möjliggöra fler nationella adoptioner, som ett verkligt alternativ till överflyttningar av vårdnaden och långvariga placeringar. Det handlar till exempel om tydligare vägledning för att uppmärksamma de fall som kan bli aktuella för adoption, även om individuella bedömningar alltid ska ske. Det bör införas en ordning som innebär att frågan om adoption alltid aktualiseras av socialnämnden efter att ett barn varit placerat i ett och samma familjehem . Även om huvudprincipen även fortsättningsvis ska vara att adoption endast kan ske med föräldrarnas samtycke. Genomför licensiering av familjehem och jourhem – stärkt kvalitet och trygghet föreslår att det införs en certifiering av familjehem och jourhem. Denna certifiering skulle kunna knytas till krav på deltagande i fortbildning och kontinuerlig utvärdering för att kunna behålla sin certifiering. En certifiering kommer i praktiken fungera som en trygghet och säkerhet för värdfamiljen. Utöver det allra viktigaste att stärka de socialt mest utsatta barnens trygghet. Merparten av alla placerade barn och ungdomar bor i familjehem eller jourhem. De familjer som engagerar sig i barn och ungdomars liv måste kunna förvänta sig tydliga hållbara regler. Regelverken som rör familjehem och jourhem bör därför genomgå en genomgripande översyn, där man ser över alltifrån certifiering, dokumentation, ersättningsmodeller och barns rätt till såväl utbildning som läkarvård. Till exempel är möjligheterna till psykiatrisk hjälp för jourhemsplacerade barn ibland begränsade. föreslår införande av ett nationellt register över familjehemmen. Ett sådant register skulle möjliggöra både uppföljning och rapportering om familjers lämplighet att vara familjehem. Det skulle dessutom bli lättare att följa detta över kommungränserna vid eventuella placeringar i andra kommuner. Dessa förslag om certifiering och ett nationellt register skulle sammantaget medföra en förbättrad kvalitet och rättssäkerhet avseende familjehem och jourhem. Professionalisera familjehem och jourhem – förbättra utbildning och dokumentation av varje placering av barn och unga föreslår att familje- och jourhemmen professionaliseras genom att dokumentationen av varje placering förbättras. får familje- och jourhemmen ett skriftligt uppdrag om att påbörja en placering, men en skriftlig uppföljning sker . Att göra sådana uppföljningar obligatoriska – utan att de blir administrativt betungande – skulle tjäna flera goda syften. Först och främst skulle det placerade barnet få bättre möjligheter att förstå sin egen historia. När hon eller han får möjlighet att begära ut handlingar om sina placeringar, bör det finnas mer information än om var och när placeringen skett. Mer strukturerad dokumentation underlättar uppföljningar som skapar bättre förutsättningar för familje- och jourhemmen att utveckla samarbetet med . Dessa kan utgöra grund för att identifiera problem eller framgångsfaktorer på systemnivå. Familje- och jourhemmen måste få bättre möjligheter till vidareutbildning och handledning. Till exempel bör handledning vara möjligt även efter att en placering har avslutats. Förbättra tvångsvårdens kvalitet och säkerhet – se över föreslår att regeringen ger i uppdrag att genomföra en bredare översyn av tvångsvårdens kvalitet och säkerhet. En sådan översyn bör titta på möjligheterna för andra aktörer att axla ansvar för tvångsvård. Därtill säkerställa att ingen person som står under tvångsvård ska kunna avvika från ett Sis-hem. Regeringen har visserligen gett Statskontoret i uppdrag att genomföra en myndighetsanalys av verksamheten vid Statens institutionsstyrelsen (Sis). anser dock att uppdraget till Statskontoret är otillräckligt. Givet de omfattande problem och brister som finns inom de verksamheter som ansvarar för, samt det ökade behovet av vård menar vi att regeringen bör ta ett större grepp. Det är olyckligt att regeringen begränsat Statskontoret till att utgå ifrån befintlig lagstiftning för verksamheten liksom oförändrad ansvarsfördelning mellan stat, kommun och region. har i uppdrag att bedriva individuellt anpassad tvångsvård och behandling av ungdomar med allvarliga psykosociala problem och vuxna med missbruksproblem. har det kommit otaliga rapporter, från bland andra Inspektionen för vård och omsorg (), (), fackliga organisationer och inte minst via media, om allvarliga brister och problem inom den viktiga verksamhet som (Sis) bedriver. De fackliga organisationerna har också slagit larm om en utveckling där hot och våld mot personalen blivit till vardag och där klienterna som befinner sig hos SiS inte får vård och behandling i tillräcklig omfattning eller av tillräckligt hög kvalitet. behövs en grundlig genomsyn av både uppdrag och verksamhet liksom skyndsamma åtgärder för att avhjälpa rådande problem och brister. Statens institutionsstyrelses uppdrag är inte vilket som helst. Den har i uppdrag att bedriva en verksamhet som utgör det yttersta skyddsnätet för unga med allvarliga psykosociala problem liksom för såväl unga som vuxna med missbruksproblem. Att denna verksamhet håller hög kvalitet och säkerhet är av yttersta vikt då det handlar om att ge vård och behandling till bland annat personer med ett livshotande missbruk. Det är helt grundläggande att SiS-hemmen säkerställer att personer inte kan avvika från tvångsvården utan tillstånd. Fler förebyggande insatser för socialt utsatta barn ställer tydliga krav på alla som lever i . Det är var och ens ansvar att ta vara på de möjligheter som livet och vårt samhälle bjuder. Vi ställer krav för att vi vet att det finns en vilja och en förmåga att delta och bidra hos nästan alla. Det påverkar vår syn på all politik. Det är grunden för till exempel arbetslinje, för vår integrationspolitik och för hur vi ser på lag och ordning. En lika viktig utgångspunkt är emellertid ansvaret för samhällets mest utsatta och svaga. lovar inte allt åt alla. Men vi lovar att se till att den som inte har den egna kraften får det stöd som behövs. Det gäller vuxna, men det gäller framförallt barn. är det långtifrån alltid så. Internationella studier visar att svenska barn har det bra, men vi ser också sprickorna. Där allt fler riskerar att falla igenom. Omkring var femte elev lämnar nionde klass utan fullständiga betyg, som vi vet att en gedigen grundutbildning är en helt central förutsättning för att undvika de allra flesta sociala problem senare i livet. Vi ser en ökad rekrytering av riktigt unga in i kriminella nätverk och gäng. i våra utanförskapsområden har att hantera barn som redan är kriminella och har därför mindre tid och resurser för barn med mer traditionella sociala problem. Den psykiska ohälsan bland unga är ett växande problem, som vi ser hur köerna till barn- och ungdomspsykiatrin blir allt längre. Basen för en politik som ger barn förutsättningar att ta tillvara sina möjligheter är ett i övrigt fungerande samhälle. Tryggheten i bostadsområdet, föräldrar som jobbar och försörjer sig själva, som välfärdens grunduppdrag har den räckvidd som krävs. En skola som levererar kunskaper och färdigheter, en förskola som erbjuder en trygg miljö och en utvecklande pedagogik, en fungerande mödra- och barnavård, samt allmänna vaccinationsprogram. Den här politiska inriktningen handlar om hur det grunduppdraget kan stärkas, men framförallt om vad som måste fungera om och när livet trots detta går snett. Här får politiken inte svika och träda tillbaka. Varje barn ska kunna känna hopp om sitt eget livs möjligheter. Det krävs fler förebyggande insatser för socialt utsatta barn. Prioritera rätten till förskola för barn med föräldrar som får långvarigt försörjningsstöd och är arbetslösa prioriterar rätten till förskola och vill utöka rätten till förskola för barn med föräldrar som får långvarigt försörjningsstöd eller som är arbetslösa. Vi utvidgar därmed vårt tidigare förslag, som omfattade barn till långtidsarbetslösa föräldrar och föräldrar med försörjningsstöd. Insatser för barn som har halkat efter eller är i riskzonen har visat sig ge större effekt ju tidigare de genomförs. Förskolans uppgift att förbereda inför skolstarten är därmed särskilt viktig för barn som kommer från studieovana hem eller utsatta miljöer. Det kan handla om hem där föräldrarna får försörjningsstöd eller är arbetslösa. Förskolan kan även spela en stor roll för barnens möjligheter att tidigt lära sig svenska. Men många utsatta elever är på grund av att deras föräldrar inte arbetar utestängda från de fördelar en fungerande förskola kan ge dem. Nationella riktlinjer för placerade barns skolgång föreslår att det tas fram och genomförs nationella riktlinjer för placerade barns skolgång. Barn som är placerade i familjehem och jourhem har större svårigheter att klara skolan väl jämfört med andra barn. Placerade barn behöver strukturerad och metodiskt stöd för att klara av skolan bättre. var det av pojkar och av flickor som är placerade i ett familjehem eller jourhem som uppnådde behörighet till gymnasieskolan. [16] Nationella riktlinjer kan vara ett första steg i strävan efter att åstadkomma mer likvärdighet avseende placerade barns skolgång rörande vilket stöd och vilken hjälp som erbjuds. Obligatorisk lovskola och läxhjälp för elever som riskerar att halka efter – särskilt fokus på placerade barn vill utöka satsningen på lovskola. Finns det en risk att en elev inte hänger med i kunskapsmålen ska kommunerna från årskurs 6 vara skyldiga att erbjuda lovskola. Tyvärr har regeringen valt att begränsa det erbjudandet till elever i årskurs 8 och 9. Lovskolan ska vara obligatorisk för alla elever i dessa årskurser som inte har tillräckliga betyg för att komma in på gymnasiet. Vi föreslår också att obligatorisk läxhjälp införs. Kunskap kräver egna ansträngningar, men varje elev ska också ges stöd för att nå kunskapsmålen. För elever i högstadiet som riskerar att halka efter kan extra undervisningstid, läxhjälp eller lovskola vara avgörande för att nå kunskapsmålen. Kommuner och fristående huvudmän bör från årskurs fyra till nio vara skyldiga att erbjuda läxhjälp till alla elever. Handlingsplan för att stärka arbete med att förbättra placerade barns skolresultat föreslår att det tas fram en handlingsplan i syfte att stärka arbete med att förbättra placerade barns skolresultat. Vi vill att i större utsträckning prioriterar barnens skolresultat i familjer med social utsatthet. Barn i familjer med regelbunden kontakt med bör särskilt uppmärksammas för sina skolresultat, oavsett föräldrarnas problem. bör i ett första steg ta fram en handlingsplan för hur ska stärka sitt arbete med att hjälpa utsatta familjer att se till att barnen klarar skolan. Handlingsplanen bör utgå från forskning på området och bygga på beprövade metoder. Det ska finnas tydliga och mätbara mål som kan utvärderas och ligga till grund för fortsatt metodarbete. vill skärpa uppföljningen av placerade barns skolgång i syfte att säkerställa dessa barns lagstadgade skolplikt. Tyvärr är det många placerade barn som får avbrott i sin skolgång vilket är en viktig förklaring till varför placerade barn i genomsnitt har betydligt lägre betyg än andra barn liksom oftare saknar fullständiga betyg. I likhet med vill vi moderater att möjligheten att införa ett system med vitesförelägganden för kommuner som inte säkerställer ett placerats barns skolplikt utreds. Därutöver vill vi att möjligheten att i större utsträckning se till att hemundervisning för placerade barn och unga fullföljs som inte har möjlighet att på annat sätt fullborda skolgången ses över. Möjligheten att genomföra hela eller delar av skolgången i hemmet är kraftigt begränsad och beviljas sällan och då främst av sjukdomsskäl. Hemundervisning bör endast tillåtas i undantagsfall om särskilda skäl föreligger, det kan dock finnas sociala skäl för att få hemundervisning varför det borde utredas om och hur detta kan bidra till att fler placerade barn fullgör sin skolgång. vill fortsätta att bygga ut de karriärtjänster som den borgerliga regeringen införde. Duktiga och engagerade lärare är en förutsättning för en fungerande skola. Därför ska skickliga lärare också ha bra betalt, kunna göra karriär och utvecklas i yrket. Statistik från visar dessutom att bästa lärare i lägre grad än i jämförbara länder finns på de skolor som har de största utmaningarna. Detta bekräftas också av utvärdering (IFAU), som har konstaterat att lärarna i större utsträckning är kvar på skolor där eleverna har goda förkunskaper och att de lämnar skolor som tar in elever med allra lägst förkunskaper.