mot · H802639 · 2020-09-30 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler poliser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fördelningen av polisanställdas verksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om betald polisutbildning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om höjda antagningskrav till polisutbildningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om slopande av positiv särbehandling samt kvotering och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om större fokus på praktiska ämnen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler utbildningsplatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om höjda polislöner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om renodling av arbetsuppgifter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler karriärvägar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kvalitet före kvantitet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett utrustningslyft och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om neutrala polisuniformer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kroppskameror och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om sekretess mellan sociala myndigheter och polismyndigheten och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om sekretess mellan samtliga myndigheter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökade befogenheter vid upplopp och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utökad polisarrest och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om polisens användande av våld och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillfälligt avvisa anmälningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om brottsprovokation och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om avskaffande av strafflindring vid otillåten utredning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kriminalisera lögn i polisförhör och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om visitationszoner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om undantagstillstånd och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om militära resurser till stöd för polisens arbete och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om återinförandet av beredskapspolisen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om förenklade regler för avlägsnande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett nationellt tiggeriförbud och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillåta användandet av kräkmedel och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om olaga hot mot polis och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda och föreslå en lagändring för att kunna beivra handlingar då en eller flera personer medvetet stör polisens arbete, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra det lättare för poliser att bära tjänstevapen utanför tjänsten och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra det lättare för poliser att få skyddade uppgifter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om anonymitet i rapporter som rör organiserad brottslighet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stärkt rätt till kränkningsersättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om blåljus på fordon och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om OC-sprej och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fotfängsel och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om spotthuva och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om och tillkännager detta för regeringen. Den svenska polisen är en samhällsbärande yrkesgrupp som upprätthåller lag och ordning och skyddar vanliga medborgare. De förhindrar brott med sin närvaro, skyddar befolkningen från otrygghet och sätter dem som skapar otrygghet bakom lås och bom. När terrordåd inträffar springer polisen mot den punkt som andra flyr från, de riskerar sina liv för att skydda folket från fara. De står upp för vad som är rätt. Polisen ska finnas tillgänglig i hela samhället, landsbygd som storstad, och . Medborgare ska mötas av öppna polisstationer, även , och korta inställelsetider när de rapporterar in brottslighet. I det moderna folkhemmet är polisen en positiv del av vardagen för laglydiga medborgare. I syfte att säkerställa ordningen måste vara dimensionerad efter det behov som finns. En ökande befolkning och ökande allvarlig brottslighet innebär att antalet poliser per hundratusen invånare snarare borde öka än minska. Tyvärr är detta inte fallet, och har antalet poliser per hundratusen invånare kontinuerligt minskat. genomför åtgärder för att öka antalet poliser, men det finns skäl att anta att den ämnade storleken inte kommer att motsvara behoven. Det finns således skäl att kontinuerligt utvärdera den process som genomförs samt sätta ytterligare mål om myndighetens storlek och antalet anställda. Därför bör en målbild om hur många poliser det ska finnas i jämförelse med befolkningen tas fram. Utgångspunkten i ett sådant arbete bör vara åtminstone 250 poliser per hundratusen invånare. bör även i regleringsbrev åläggas att prioritera tillväxten av poliser i yttre tjänst samt utredningsverksamhet. För att uppnå en väl dimensionerad polismyndighet krävs fler åtgärder än utökade utbildningsplatser. Om de platser som finns ska fyllas och de sökande ska fullfölja utbildningen och ta anställning, krävs att incitamenten för detta ökar. Förutom de åtgärder som nu vidtar med förbättrade löner och anställningsvillkor föreslås här en betald polisutbildning. Av denna anledning föreslås att poliser under utbildning ska erhålla lön, med en viss summa , för utbildningen. Att vara polis har historiskt varit en dröm för många. Kraven för att antas har varit höga och få av de många som sökt har antagits till utbildningen. Detta har medfört att de som väljs ut har hållit den höga kvalitet som är nödvändig för en professionell poliskår. Den historiska utvecklingen har tyvärr gått mot en förlorad yrkesstatus, med lägre löner och utvecklingsmöjligheter än i privat sektor. I syfte att fylla platserna på utbildningen har kraven sänkts. Att endast fylla platserna på utbildningen medför oundvikliga problem, då kvaliteten i poliskåren riskeras. Polisbristen kan inte och ska inte lösas med sänkta krav. Polisbristen måste lösas genom ökade incitament för att söka sig till yrket. Kvaliteten hos och förväntningarna på de sökande ska inte sänkas, snarare det motsatta. Krav på skrivet högskoleprov, prov i det svenska språket och resultaten i fråga om begåvningskrav ska därför höjas. Slopande av positiv särbehandling och kvotering tillämpas olika kriterier beroende på vem som är den sökande. Vid test av muskelstyrka krävs kapacitet sex för män och kapacitet tre för kvinnor. Polisyrket har vissa krav oavsett vilket kön den polis som utför uppgiften har. Denna särbehandling bör slopas och kraven bör sättas vid en erforderlig nivå för samtliga utan att skillnad görs med anledning av kön eller andra faktorer. ska i samma anda inte heller på något annat vis nyttja kvotering eller positiv särbehandling. Samtlig rekrytering och verksamhet, vilket även ska inkludera riktade kampanjer med syftet att rekrytera personer från minoritetsgrupper eller av ett visst kön, ska ske på objektiv basis av sökandes kapacitet och lämplighet. Större fokus på praktiska ämnen Utbildningens syfte är att producera kompetenta poliser som är väl förberedda för den vardag som väntar dem. Medan arbetsuppgifterna för en polis är många och av varierande art är det vår mening att den del av utbildningen som berör juridik, konflikthantering samt vapen- och taktikträning är mer behjälplig än andra delar för poliserna och bör som följd ta mer plats. Med samma resonemang menar vi att den del av utbildningen som består av mer teoretiska ämnen, som statsvetenskap och kriminologi, bör begränsas. Således föreslås en översyn av utbildningen med syftet att utöka de praktiska ämnena och minska de teoretiska ämnena med målet att poliser ska vara bättre förberedda för det kommande arbetet. Sammantaget skulle detta även kunna leda till att den totala utbildningstiden förkortas. Med anledning av vad som ovan anförts finns även anledning att se över polisutbildningens storlek. I syfte att svara mot de framtida behoven i enlighet med de rikttal som sätts bör även omfattningen av utbildningsplatser korrelera med dessa behov. Således bör en utredning där rikttal fastställs även föreslå en ordning där ett lämpligt myndighetsorgan kontinuerligt reviderar polisutbildningens storlek i syfte att tillgodose rekryteringsbehov. Redogörelser från poliser som sagt upp sig talar ett tydligt språk. Lönerna är otillräckliga och arbetsmiljön är negativ. Många blir tvungna att jobba övertid för att ekonomin ska gå ihop som lönerna i den privata sektorn är markant högre. Även otryggheten i yrket är en bidragande faktor. Allt fler poliser utsätts för hot och brott. Trots en ny brottsrubricering av blåljussabotage finns en oro för fortsatta hot mot både anställda poliser och deras familjer. Detta resulterar i att kompetent personal väljer den trygghet och högre ekonomiska ersättning som en privat anställning innebär. Med den ordning som råder finns det en risk att polisutbildningen i slutändan blir en introduktion till den privata sektorn snarare än polisyrket. Av en undersökning av opinionsinstitutet , beställd av , framgår att sex av tio poliser anser att högre lön är den viktigaste faktorn för att vilja fortsätta arbeta som polis. Lönerna för poliser har halkat efter både andra offentligt anställda och möjliga jobb i privat sektor. Som en del i att återupprätta polisyrkets status vill se en riktad lönesatsning med fokus på de som arbetar i yttre tjänst. Det måste vara finansiellt gångbart att arbeta och leva som polis. En riktad lönesatsning kommer att bidra till att fler väljer att utbilda sig till polis och att nuvarande poliser i högre utsträckning stannar kvar i yrket. Fler lär även överväga att återvända. En lönesatsning leder inte enbart till ett välförtjänt tillskott i plånboken för poliserna, utan även till att färre behöver jobba övertid för att få vardagen att gå ihop. Poliser ska synas utomhus och patrullera där det finns människor. En god kontakt med allmänheten ger inte bara en brottsförebyggande effekt utan bygger även tillit till den offentliga förvaltningen och en trygghet bland medborgare. I ägnar poliser en för liten del av sin arbetstid till att patrullera bland allmänheten. Förutom en underdimensionerad personalstyrka är en orsak till detta de bisysslor som har ålagts poliserna. Uppgifter som civilanställda eller andra yrkesgrupper i samhället skulle kunna ta över. Det rör saker som tillståndsgivning för fyrverkerier och cirkustält, tillsyn av omhändertagna berusade personer, inspektion av farliga istappar, omhändertagande av hittegods, handräckningstransporter mellan ungdomshem och dylikt. Poliser med fleråriga polisutbildningar ska utföra polisarbete, inte hantera ärenden där uppgifterna i grunden faller inom andra yrkesgruppers kompetensområden. Därför bör en utredning tillsättas, med uppgift att se över vilka ansvarsområden som ligger på polisen som snarare bör läggas på andra. Utredningen bör även beakta vilka uppgifter inom som kan tas över av civilanställd personal i syfte att frigöra polisiär kompetens. Ett led i att öka incitamenten för poliser att stanna i organisationen är ökade möjligheter att avancera inom yrket. Det krävs karriärvägar där de poliser som utmärker sig har möjlighet att avancera till högre positioner. Det är även av vikt för det polisiära arbetet att det finns anställda med polisiär kompetens på dessa positioner. arbete kräver ofta just polisiär kompetens, kompetens som personal rekryterad utifrån ofta saknar och som är svår att tillgängliggöra sig på ett effektivt vis. Fler uppsatta poster inom polisorganisationen ska kräva såväl polisutbildning som erfarenhet av polisiärt arbete. Fler incitament bör även införas i syfte att behålla specialkompetens inom samma verksamhetsområde, såsom inom yttre tjänst. Detta krav medför förhoppningsvis att polisarbetet blir mer effektivt samt att förtroendet inom organisationen stärks. I takt med att fler ögon har vänts mot har det dagliga arbetet skiftat karaktär. Istället för att verksamheten utgår från kvalitativt arbete råder det en kvantitativ målsättning där det är viktigare att fokusera på brott som genererar mätbara resultat. Man lägger allvarligare och svårutredd brottslighet på hyllan för att istället snabbt utreda brott av enklare art. Ambitionen måste vara att alla brott ska utredas, men när arbete behöver prioriteras måste det ske baserat på polisernas expertis. Vi vill därför se ett stopp på pinnjakten och istället leta efter en bättre mätmetod där det kvalitativa arbetet tar större plats. behov av anskaffning av utrustning är betydande. Anskaffningen behövs både på grund av den utökade personalstyrka som planeras och med anledning av den tekniska utvecklingen och utvecklingen i samhället. Myndigheten lyfter dessa farhågor i sitt budgetunderlag, både i samband med den nu äskade budgeten och även gällande frågor där de troligen ämnar återkomma. utrustning kan inte vänta; agerande krävs från politiskt håll. Myndigheten har utvecklat en plan för utveckling av polisiära metoder och utrustning, som enligt den strategiska planen –2024 är av avgörande betydelse. Planen för polisiära metoder och utrustning bör liksom den strategiska planen kontinuerligt utvärderas och bör även kvalitetsgranskas av en parlamentarisk beredning i syfte att utröna huruvida det finns skäl att utöka ambitionsnivån. I står att en religiös huvudbonad i form av en huvudduk, kippa eller turban får bäras till uniform. Religionsfrihet råder i och så bör det förbli. Skillnad föreligger dock gällande positiva och negativa rättigheter. Det torde därför framstå som en självklarhet att all myndighetsutövning, inte minst polis och militär med sitt våldsmonopol, ska vara neutral och att ett sådant ställningstagande inte strider mot en enskilds religionsfrihet. Uniformerna bör därför vara fria från såväl religiösa som politiska markörer. Av denna anledning bör religiös eller politisk klädsel inte tillåtas som en del av uniformer. Kameror som bärs av poliser medför stor nytta, både för den enskilda polisens trygghet genom den repressiva effekt som kamerorna medför och för rättsväsendet som helhet då kamerorna kan säkra bevis genom det material som spelas in. Kroppsburna kameror ökar även incitamenten för polisen att agera korrekt i alla lägen, och ogrundade anmälningar mot polisers agerande kan förkastas allt effektivare. Med anledning av detta bör kroppsburna kameror successivt, i den takt som ekonomin tillåter, bli en del av standardutrustningen för poliser i yttre tjänst. Kriminalisera lögner i polisförhör konstaterade i mål B 5577-18 att det inte var straffbart att lämna falska uppgifter till förmån för någon som är misstänkt eller dömd för ett brott, när det endast kan påverka bevisläget mot den personen. Ett exempel som ges är ett falskt alibi. Det är varje laglydig medborgares skyldighet att samarbeta med ordningsmakten. Att ljuga för den myndighet som utreder brott och värnar brottsoffers upprättelse är moraliskt felaktigt men riskerar även att slösa myndighetens resurser samt att medföra att gärningsmän går fria. Det är således ett skyddsvärt intresse, och en kriminalisering är angelägen. Regeringen bör därför skyndsamt utreda och föreslå en ny kriminalisering gällande lögner i polisförhör. Lättare att bryta sekretess i offentlighets- och sekretesslagen Kommuner får ofta inte ge polisen information som hade varit värdefull för deras brottsförebyggande arbete. Sekretessbarriären är särskilt stark när det gäller personer som har fyllt . Finns det inga konkreta brottsmisstankar kan i dessa fall inte lämna uppgifter till polisen eller Säkerhetspolisen på samma sätt som om det gällde en yngre individ. Det gör att polisen inte kan få reda på ifall har kännedom om eller tydliga tecken på att någon tillhörighet till eller sympatier för organiserad kriminalitet eller terrororganisationer. Den sekretessbrytande bestämmelsen i offentlighets- och sekretesslagen som möjliggör att mellan myndigheter bryta sekretessen kan enligt poliser inte tillämpas i tillräcklig mån. Anledningen är att det inte är uppenbart att intresset av att uppgiften röjs väger tyngre än det intresse som sekretessen ska skydda. Då det uppenbarligen finns praktiska problem för dem som jobbar med dessa frågor ute i samhället är det vårt ansvar att underlätta arbetet. Lagen bör revideras så att presumtionen är att polisens önskemål innebär att intresset av att uppgiften röjs väger tyngre än individens integritetsintresse om det inte är uppenbart att så inte är fallet. Sekretess mellan myndigheter i övrigt Även i andra fall än vad som har anförts ovan bör en övergripande utredning genomföras där sekretess mellan myndigheter ses över. Utgångspunkten i en sådan utredning bör vara att uppgifter belagda med sekretess kan delas mellan myndigheter så länge uppgifterna rör den frågande myndighetens ansvarsområde. Huruvida en ordning där uppgifter lättare delas mellan myndigheter sker genom samordnade register eller förenklade regler kring sekretess och utlämnande av handlingar bör utredningen ta ställning till. Detta bör ges regeringen till känna. Utökade befogenheter vid upploppsstämning har upploppsstämning i oroliga områden blivit en del av vardagen. Poliser kan inte verka i vissa områden utan att tumult följer ingripanden. Utmärkande för dessa situationer är att polisinsatserna sällan leder till gripna och åtalade gärningsmän, ibland baserat på en riskbedömning om att ett gripande leder till ytterligare skadegörelse. Detta bör anses vara en fundamental felprioritering. Även om ett sådant agerande resulterar i mindre förstörelse på kort sikt kan ordningsmaktens tillbakadragning i detta område leda till större oroligheter . Polisiär närvaro är önskvärd av samtliga förutom kriminella element, särskilt i utsatta områden. Det krävs en ny övergripande strategi vid upplopp och upploppsliknande situationer där utökade befogenheter kan vidtas i syfte att beivra kriminella gärningar, snarare än att hålla situationen under kontroll. Befogenheterna bör omfatta användande av tårgas, vattenkanoner, elchockvapen, gummikulor och andra verktyg som kan användas tidigare i en våldstrappa i syfte att ta kontroll över situationer innan de urartar. Poliser utsätts ofta av provocerande individer som aktivt försöker hindra dem i deras yrkesutövning eller stör dem när de är i tjänst. För att motverka detta beteende måste möjligheterna att tillfälligt plocka bort dessa element från gatan utökas. En sådan möjlighet underlättar för poliserna att utföra sitt arbete samt skapar en möjlighet att förhindra att en otrygg situation eskalerar till upplopp. vill därför utreda en utökad polisarrest där en person ska kunna anhållas även om det inte föreligger skäl för häktning. Beslutet ska kunna fattas av polisbefäl i stället för av åklagare. Längden på frihetsberövandet bör rimligen inte överstiga . Institutet kan då verka som ett mellansteg mellan ett gripande och anhållande. Vidare skulle ett frihetsberövande som inte överstiger stämma väl överens med den nivå som inte resulterar i ersättning om förundersökningen avslutas utan att åtal väcks eller om en frikännande dom meddelas för den brottsmisstanke som frihetsberövandet avsåg, enligt lagen om ersättning vid frihetsberövande och andra tvångsåtgärder (1998:714). Nödvärnsrätten är i svensk rätt begränsad till oundvikligt våld. Som polis finns inte alltid möjligheten att backa undan från en aggressiv angripare och i flertalet fall ska en polis inte ta sig ur hotfulla situationer utan istället lösa dem. Polisers rätt att använda våld är tämligen strikt reglerat och kräver att inga andra medel räcker till och att det är försvarligt med hänsyn till omständigheterna. Den våldstrappa som följer av regleringen resulterar i att polisiär verksamhet är relativt reaktiv, och ibland förhindrar regleringen ändamålsenliga ingripanden. Exempelvis har stenkastning på poliser tyvärr blivit ett allt vanligare förekommande fenomen, framför allt i utsatta områden och vid demonstrationer. Det finns skäl att se över regleringen kring polisens våldsanvändning i syfte att möjliggöra polisiära ingripanden utan att våldsanvändningen är för mjuk eller för hård. Rätt att tillfälligt avvisa anmälningar Poliser är skyldiga att behandla en anmälan om brott, såväl muntlig som skriftlig, utan uppskov. Endast om anmälaren är våldsam eller försvårar anmälan finns undantag för detta. Givet den polisbrist som alltjämt föreligger infinner sig praktiska problem. Poliser kan tvingas att överge bevakning av platser där brott kontinuerligt sker i syfte att ta emot en anmälan av mindre betydelse på en annan plats, även om den mindre allvarliga anmälan lika gärna hade kunnat tas emot nästkommande dag då bemanningen tillät detta utan att bevakningen av exempelvis krogmiljöer blev lidande. I syfte att ge polisen möjligheter att prioritera ärenden utifrån hur allvarliga de är bör polisen få rätt att tillfälligt avvisa vissa typer av anmälningar. Avvisningen ska i sådant fall ske under förutsättning att andra uppgifter har prioritet. att en sådan avvisning behövs med anledning av detta och att ärendet kan vänta till nästkommande dag eller vardag. Avvisningen ska även innehålla en anvisning om var och när anmälan istället kan ske. Rätt att avvisa anmälningar som inte härrör från brottslighet Poliser är skyldiga att behandla en anmälan om brott även när det gäller sådana händelser som inte utgör brott. Det kan röra sig om människor som inte är helt tillräkneliga och vill anmäla saker som varken lagstiftningen eller den generelle medborgaren uppfattar som brott. Det kan också röra borttappade föremål och anmälningar som endast rör rena försäkringsärenden. Anmälningar som polisen varken kan eller ska utreda. Trots att dessa ärenden avskrivs krävs det att en anmälan upptas av polisen samt att den registreras och sedan behandlas för att kunna avskrivas. Denna byråkrati har viss legitimitet, då det är angeläget att ärenden som hanteras av polisen hanteras och arkiveras på korrekt vis. Det finns dock skäl att ifrågasätta huruvida detta bör omfatta även anmälningar som är uppenbart ogrundade. I det fall en anmälan som är uppenbart ogrundad inkommer bör en polisman kunna avvisa anmälan. Brottsprovokation är ett institut som kan underlätta beivrande av brottslighet.