mot · H8023445 · 2020-10-06 00:00:00 — Svensk säkerhetspolitik för en orolig tid ställer sig bakom det som anförs i motionen om den säkerhetspolitiska utvecklingen i närområdet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett fördjupat nordiskt försvarssamarbete bortom fredstida förhållanden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett fördjupat operativt nordiskt försvarssamarbete och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett starkare svenskt engagemang för EU:s säkerhets- och försvarspolitik och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om EU:s civilskyddsmekanism och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om Natos roll för säkerhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om relation till Nato och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utrikespolitiska linje ska inkludera ett svenskt Natomedlemskap och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett effektivt samarbete mellan EU och Nato och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om internationella fredsfrämjande insatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om rustningskontroll och icke-spridning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om 5G och nästa generations digitala infrastruktur och tillkännager detta för regeringen. Den säkerhetspolitiska utvecklingen i närområdet Säkerhetsläget i närområde har försämrats betydligt , främst som ett resultat av aggression mot och den illegala annekteringen av . Det faktum att använder militära medel för att flytta på gränser i är mycket oroande och innebär ett brott mot våldsförbud samt mot den europeiska säkerhetsordningen vilken kodifierades i Helsingforsslutakten . konstaterade att militärstrategiska läge har försämrats bland annat som ett resultat av den politiska utvecklingen i och av att den ryska militära förmågan har ökat. har en väsentligt större militär förmåga än alla sina grannländer i väster och söder. Vidare pekar Försvarsberedningen på att risken för ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas och att oundvikligen blir påverkat om en säkerhetspolitisk kris eller väpnad konflikt uppstår i vårt närområde. Uppstår det en militär kris eller konflikt i vårt närområde så kommer med största säkerhet att dras in i den tillsammans med våra grannländer. delar fullt ut försvarsberedningens analys av den säkerhetspolitiska utvecklingen i närområdet. En utveckling som blivit än mer allvarlig utifrån det försämrade läget i . tar över ordförandeskapet för (). Som ordförandeland i kan spela en viktig roll i flera prioriterade processer i vårt närområde, såväl i som i . Den försämrade utvecklingen i vårt närområde måste medföra konsekvenser för försvarspolitik – dels genom att stärka vårt eget försvar, dels att i enlighet med den solidariska säkerhetspolitiken samarbeta med andra likasinnade länder. har genom antagandet av solidaritetsförklaringen deklarerat att inte kommer att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-medlemsland eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas. bör därför kunna ge och ta emot civilt och militärt stöd. Regeringen framhöll i utrikesdeklarationen att fortsatt står bakom solidaritetsdeklarationen. har även som en viktig del av den solidariska säkerhetspolitiken ratificerat inklusive artikel 42.7 i fördraget om Europeiska unionen och solidaritetsklausulen i artikel 222 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. förändras till följd av klimatförändringarna. Uppvärmningen i är högre än det globala snittet och tydliggör dess inverkan på fred, säkerhet och välstånd. ökade ambitioner att stärka kontrollen av adresserar viktiga frågor om upprätthållandet av navigationsfriheten, såväl när det gäller trafik som kablar och ledningar. I längden blir också frågan om skyddet av atlantförbindelserna central. Det är betydelsefullt att den Arktisstrategi som tas fram tar ett sammanhållet grepp om strategiska förhållningssätt till en region i förändring. Det ligger i svenskt intresse att upprätthålla ett europeiskt och transatlantiskt engagemang kring utvecklingen på . Ett fördjupat nordiskt försvarssamarbete bortom fredstida förhållanden Försvarssamarbetet inom , både bi- och multilateralt samt inom Nordefco, har stärkts . Inom ramen för Nordefcos visionsdokument 2025 ställer sig medlemsländerna även bakom principen att ha ett samarbete bortom fredstida förhållanden. Det handlar bland annat om möjligheten genomföra konsultationer vid kris- och konfliktsituationer. Säkra kommunikationer har därför upprättats mellan ländernas försvarsdepartement. Vidare har stora framsteg gjorts för att skapa bättre förutsättningar för ökad militär rörlighet över de nordiska gränserna som övningsverksamheten ökat i omfattning. 2009 presenterade en rapport för det nordiska samarbetet. Många av de förslag som Stoltenbergrapporten innehöll har blivit verklighet. presenterade en uppföljning på Stoltenbergrapporten som framförallt fokuserar på ett ökat samarbete mellan de nordiska länderna mot hybridhot och cyberangrepp. Det är angeläget att de nordiska länderna gemensamt omsätter så många av de förslag som rapporten föreslår i praktiken för att öka det nordiska samarbetet på detta område. Nordefco är ett bra och ett viktigt komplement till samarbetena inom Nato och EU. Den nordiska kontexten kan utgöra en bra språngbräda för att öka samarbetet med länder i vårt närområde för att motstå rysk påverkan via hybridkrigföring. Dessutom bör de nordiska länderna upprätta utökade samarbeten med till exempel kring cyber- och energisäkerhet samt desinformation som gynnar båda parterna. kan bistå med resurser och vi kan lära oss mycket av ett land som har fått utstå omfattande angrepp. Det är viktigt även för säkerhet att vi kan stödja på alla sätt och vis vi kan framgent. Slutligen har vi moderater pekat på betydelsen av ökad nordisk samverkan när det gäller totalförsvar och cybersäkerhet, något vi också har lyft i . Operativt försvarssamarbete på nordisk grund har – både genom våra länders gemensamma historia och säkerhetspolitiska vägval – en särställning i internationella försvarssamarbeten. fattade också en ny lag om ett fördjupat operativt försvarssamarbete mellan och . försvarssamarbete med syftar till att stärka ländernas nationella försvar och förbättra förutsättningarna att agera militärt gemensamt. Vi välkomnar ett fördjupat försvarssamarbete med som även innefattar en gemensam operativ planering. Men anser dock att det operativa försvarssamarbetet mellan och ska ha ett bredare anslag och inte vara begränsade till att enbart gälla det svensk-finska samarbetet. Det behövs istället skapas generella förutsättningar för att ge och ta emot operativt stöd även från andra länder. Detta skulle vara mer ändamålsenligt både utifrån hotbilden, de faktiska behoven av militärt samarbete och den solidariska säkerhetspolitiken. Det synsättet delas också av Försvarsberedningen som i sin slutrapport från pekar på vikten av att även kan få stöd av tredje part för att kunna hålla transatlantiska förbindelser öppna och ytterst ta emot utländska stridskrafter på svenskt territorium i händelse av kris och krig. I rapporten står bland annat: ”Beredningen menar dock att de av utredningen identifierade begränsningarna för att ge och ta emot militärt stöd är generella och därför inte bara bör omfatta . Förmågan att kunna ta emot stöd även från andra stater än bör enligt Försvarsberedningen underlättas och regleras i en beredskapslag som skyndsamt kan aktiveras efter särskilt beslut av regeringen eller . Det är av särskild vikt, givet de förslagberedningen lämnar i denna rapport.” Det står också: ”Försvarsberedningen anser att så långt som möjligt måste utveckla möjligheterna till gemensam operativ planläggning med samt i största möjliga utsträckning samordna planeringen med , , , och Nato.” Dessa slutsatser delas av alla partier som ingår i beredningen utom . Det kan konstateras, likt Försvarsberedningen gör, att den motsvarande nya finska lagstiftningen om operativt stöd, vilken antogs , är just generell och inte avgränsad till något enskilt land utan endast lutar sig mot den europeiska solidaritetsförklaringen. Internationellt bistånd kan lämnas till en annan stat, till Europeiska unionen eller till en internationell organisation och att internationellt bistånd kan begäras från samma slags organ. Vi anser därför att det operativa försvarssamarbetet med ska vidgas och innefatta fler länder och organisationer. Det är av central betydelse att det finsk-svenska försvarssamarbetet ses i en euroatlantisk kontext där detta samarbete förstärker och skapar bättre förutsättningar för samverkan inom EU och med Nato snarare än att utgöra ett alternativ. Nato och ytterst spelar en avgörande roll för att upprätthålla säkerhet och stabilitet i vår del av . Det fördjupade försvarspolitiska samarbetet med ersätter inte heller behovet av ett svenskt Natomedlemskap. Vi anser att ett sådant beslut ska tas i nära dialog och helst tillsammans med . I sammanhanget är det viktigt, särskilt mot bakgrund av säkerhetsläget i närområdet, att även fördjupa försvarssamarbetet med . Ett starkare svenskt engagemang för EU:s säkerhets- och försvarspolitik I en allt mer osäker omvärld måste de europeiska länderna ta ett större ansvar för säkerhet. EU:s fördjupade försvarssamarbete inom ramen för bland annat det permanenta strukturerade samarbetet (PESCO), den årliga försvarsöversynen (CARD) och Europeiska försvarsfonden (EDF) har potentialen att stärka både de enskilda medlemsländernas försvarsförmåga och unionens samlade förmåga att hantera ett försämrat omvärldsläge. ställer sig dock avvaktande till de förslag som framförts inom ramen för den så kallade ökade strategiska autonomin för EU, speciellt på det försvarsindustriella området. Vi tror istället att de globala utmaningarna bör mötas genom ett fördjupat transatlantiskt samarbete. har bra förutsättningar för att spela en viktig roll i utformandet av det europeiska försvarssamarbetet – vi har en försvarsindustri som ligger i framkant, försvarsforskning i världsklass på många områden och en väl utvecklad underrättelseverksamhet. är också det enda land inom EU som deltagit i alla civila och militära krishanteringsinsatser som unionen beslutat om. Detta förutsätter emellertid ett mer aktivt engagemang i de projekt och frågor som driver. måste även bli bättre på att ha dialog och skapa allianser med likasinnade länder eller länder där våra intressen sammanfaller. Detta har blivit ännu mer angeläget som en konsekvens av Brexit eftersom tidigare hade ett nära partnerskap med inom ramen för EU:s säkerhets- och försvarspolitik. Det ligger i och hela EU:s intresse att kan upprätta ett så nära samarbete som möjligt med EU på det säkerhets- och försvarspolitiska området. I linje med detta bör främja att EU arbetar så inkluderande som möjligt för tillträde till detta samarbete för tredje land. , och bör ha en särställning givet ländernas viktiga bidrag till säkerhet. Vidare bör i verksamma försvarsföretag få fullt tillträde till finansiering från oavsett om dom är utlandsägda eller svenskägda. Samtliga företag har svensk vd och tillverkningstillstånd för krigsmateriel från . EU:s fördjupade säkerhets- och försvarssamarbete skapar stora möjligheter för om vi använder denna möjlighet rätt. bör därför sjösätta en strategi med tydliga prioriteringar för hur vi anser att EU-samarbetet ska utvecklas och hur kan ta del av de resurser som finns allokerade. Parallellt med detta måste skapa en ändamålsenlig struktur med alla relevanta aktörer inklusive försvarsindustrin som långsiktigt kan driva intressen. Krisberedskap är ett område där EU kommer att satsa allt större resurser. Det finns starka skäl för det då olika former av extremväder och andra exceptionella händelser sannolikt kommer att bli allt vanligare som en konsekvens av klimatförändringarna. Den hjälp tog emot från andra europeiska länder under skogsbränderna kunde till stor del genomföras tack vare EU:s civilskyddsmekanismen. Huvudansvaret är att tillgodose en stark krishanteringsförmåga och räddningstjänst är alltid ett nationellt ansvar. Men bör bejaka ett utbyggt krisberedskapssamarbete, bland annat för att kunna hantera effekterna av klimatförändringarna. Genom EU:s civilskyddsmekanism har även fått tillgång till två vattenskopande brandflygplan som är baserade i som stärkt vår förmåga att bekämpa skogsbränder. Det utgör en gemensam nordisk resurs och finansieras till av EU. Vidare är det även angeläget att MSB:s krishanteringslager i fortsatt kan utgöra hela EU:s gemensamma logistiklager för olika former av kris- och räddningsinsatser. Vi förväntar oss att regeringen driver denna fråga med kraft inom EU när den kommer upp till förhandling . Natos roll för säkerhet Nato är den viktigaste garanten för säkerhet och stabilitet i och har varit så sedan försvarsalliansens bildande . Grunden för Nato är det kollektiva försvaret och de solidariska försvarsgarantierna som vilar på artikel 51 om varje lands rätt till enskilt eller kollektivt självförsvar vid ett väpnat angrepp från ett annat land. Nato har en demokratisk värdegrund och den överväldigande majoriteten av medlemmarna är sådana som vi benämner likasinnade och redan har samarbeten med eller vill fördjupa samarbeten med. Efter slut skiftades mycket av Natos fokus mer mot internationella insatser som den i . Natos förmåga till att genomföra effektiva fredsfrämjande insatser är fortfarande en viktig del i organisationens verksamhet, men tyngdpunkten har sedan attack mot 2014 åter flyttats tillbaka mot det kollektiva försvaret. Nato har vidtagit åtgärder för att stärka försvarsalliansens östra flank genom att placera ut multinationella stridsgrupper i de baltiska länderna och . Det visar att Nato kan leva upp till sina åtaganden gentemot sina medlemmar och fortsatt kan leverera säkerhet i ett som blivit mer osäkert . Trots farhågor gällande Trump-administrationen har ett fortsatt starkt engagemang för säkerhet och stabilitet i . Det amerikanska militära stödet för säkerhet det så kallade European Deterrence Initiative har mer än tredubblats . Den aviserade neddragningen om cirka 13 000 soldater av militära närvaro i är dock en vattendelare för den trenden och inger oro. En stark amerikansk militär närvaro i förstärker den transatlantiska länken och bidrar till säkerhet och stabilitet på den europeiska kontinenten. Det bästa sättet att säkra ett fortsatt amerikanskt engagemang för säkerhet är att tar ett större ansvar för sin egen säkerhet genom ökade satsningar på försvaret och utvecklandet av en starkare militär förmåga. Därigenom kan ett bättre och mer balanserat transatlantiskt partnerskap upprättas. Även de nödvändiga svenska satsningarna på det egna försvaret bör ses i ljuset av detta faktum samt även som ett bidrag till en starkare transatlantisk länk. I samband med försvarsalliansens toppmöte i diskuterades även även roll i det internationella systemet samt vilka konsekvenser det har för Nato. välkomnar en fördjupad och breddad politisk dialog inom Nato och vill gärna se att i egenskap av partnerland till försvarsalliansen medverkar i denna dialog. anser att ska ansöka om medlemskap i för att stärka säkerhet och för att genom medlemskapet kunna bidra till övriga medlemsländers, och särskilt våra grannländers, säkerhet. Genom ett medlemskap i så blir vi en del av det kollektiva försvaret, med dess solidariska försvarsgarantier som delas med 29 andra medlemsländer. Säkerhetsgarantin från , genom Nato, kan inte underskattas. Likaså möjliggörs nära samarbete, samordning och arbetsfördelning bland alla de nordiska länderna. skulle som medlem också kunna ha en gemensam försvarsplanering för snabbt och samfällt agerande vid en eventuell kris samt få sitta med vid bordet och ha inflytande när viktiga beslut som påverkar säkerhet tas. Ett svenskt Natomedlemskap, och ett aktivt deltagande i organisationens arbete för fred och säkerhet, skulle i realiteten vara en logisk fortsättning på den internationalistiskt inriktade utrikespolitiska linje som fört . Att söka medlemskap i innebär att måste göra ett gediget förarbete. Det handlar om att skapa ett brett folkligt och parlamentariskt stöd, skapa stöd för ett svenskt medlemskap hos dagens medlemsstater och se till att det militära och juridiska ramverket ska finnas på plats. Att få dessa förberedelser på plats kommer att vara en viktig del i att skapa trovärdighet i vår ambition att söka medlemskap. Ett beslut om ett svenskt Natomedlemskap ska även tas i nära dialog och gärna tillsammans med . Men ytterst är detta självständiga beslut som respektive land äger. arbetar för ett medlemskap ska vi fördjupa existerande samarbeten med Natoländerna på så många områden som möjligt för att skapa förutsättningar för att ge och ta emot civil och militär hjälp i händelse av kris och konflikt i enlighet med den svenska solidaritetsförklaringen. Det är viktigt att är öppet för ett eventuellt Natomedlemskap, särskilt mot bakgrund av säkerhetsläget. Att kategoriskt stänga dörren till Nato som regeringen har gjort minskar det svenska handlingsutrymmet. Istället bör likt ha en Natooption inskriven i regeringsförklaringen. I den finska skrivningen så står att bevarar möjligheten att ansöka om medlemskap i . Slutligen anser att det bör tillsättas en ny utredning som ser över internationella försvarssamarbeten, inklusive Nato. Sedan utredning presenterades 2016 så har det hänt ett flertal saker som påverkar den internationella säkerhetspolitiska miljön. Det handlar till exempel om ett djupare försvarssamarbete inom EU, en ny dynamik i den transatlantiska länken och Brexit. Utredningen bör utifrån det nya säkerhetspolitiska läget ta fram en rapport som analyserar och redogör för innebörden av olika former av samarbeten respektive medlemskap med länder och i organisationer, samt dessas för- och nackdelar inom det försvars- och säkerhetspolitiska området, och . Utredningen bör också lägga särskild tonvikt på en analys av samarbetet inom Nato och redovisa hur skulle kunna bli medlem av Nato och vilka konsekvenser ett eventuellt svenskt Nato skulle få när det gäller ekonomiska åtaganden, andra säkerhetspolitiska samarbeten samt för säkerhetspolitiska situation och läget i närområde. Ett effektivt samarbete mellan EU och Nato Ett effektivt samarbete mellan EU och Nato är avgörande för att organisationernas medlemmar gemensamt ska kunna hantera det försämrade säkerhetspolitiska läget i närhet. Att EU inte ska duplicera det Nato gör bör vara en grundprincip, men det behöver inte betyda att all överlappning är av ondo. Det är bra att kompetens att hantera vissa frågor som till exempel hybridhot, strategisk kommunikation och cybersäkerhet finns både hos Nato och EU. finns det också en gemensam deklaration mellan EU och Nato där principer för det framtida samarbetet lagts fast. EU-samarbetet har även en central roll att spela för samordning kring frågor i skärningspunkten mellan ekonomi och säkerhet. Det kan till exempel gälla stora infrastrukturprojekt som Nord Stream 2 som har bäring på energisäkerheten, men i allra högsta grad även på säkerhet i stort. finns det inte någon samsyn mellan medlemsländerna kring hur EU ska agera i denna fråga. Den nordliga gruppen, vilken består av länderna i och samt , och , är en viktig plattform för att agera genom. Med länderna i norra delar vi gemensamma säkerhetspolitiska hot och utmaningar och tillsammans är vi en starkare kraft för att lyfta dessa hot och utmaningar inom EU. bör arbeta för ett mer samfällt agerande från den nordliga gruppens sida. bör axla ett större ansvar och driva frågor som rör säkerhet i närområde och genom detta lyfta frågorna inom EU. Samarbetet med europeiska länder som utsätts för ryska påtryckningar och aggression bör stärkas. Det kan till exempel handla om samverkan för att stärka motståndskraften mot hybridhot som när det gäller informationskrigföring och cyber- och energisäkerhet. Den svenska staten måste också bli bättre på att stödja forskning och innovation inom försvarssektorn. Här bör vi vara aktiva för att svenska företag och försvarsmyndigheter ska kunna få del av medlen i . Målet är att nyutveckla och undvika dubbelarbete. skall primärt konkurrera med aktörer utanför väst, men söka samarbete och arbetsfördelning inom EU och Natosfären. Dessutom bör Försvarsdepartementet ta ledningen i att stärka dialogen mellan departement, försvarsmyndigheter och försvarsindustri för att bättre kunna identifiera svenska intressen på både kort och lång sikt i det europeiska försvarssamarbetet. står inför ett antal utmaningar i de internationella insatserna. Det handlar om var, i vilken kontext och med vem som ska göra internationella insatser, men även om hur vi blir bättre på samverkan mellan civila och militära delar för att skapa långsiktighet och hållbarhet. så är största insats i där vi bidrar till den FN-ledda operationen Minusma med ca 220 personer. Minusma syftar till att skapa säkerhet, stabilitet och långsiktig utveckling i en region som drabbats hårt av våld och terror. bidrar med ett förband med hög kompetens vilket höjer kvaliteten i hela insatsen. är tanken att dessutom ska bidra med en styrka till den franskledda insatsen Task Force Takuba i . Den svenska insatsen i har, jämte de i och Kosovo, varit en av de största och svåraste som det svenska försvaret genomfört. Det illustreras inte minst av den statskupp som skedde i och de implikationer den kan få för insatsen. Som det ser ut nu så planeras dessutom deltagandet i Takuba istället för den ursprungliga inriktningen vilken var . Därför måste en grundlig utvärdering av insatsen genomföras. Inte minst viktig är diskussionen om var och i vilket sammanhang svenska insatser gör mest nytta. har dessutom varit den första större FN-ledda insatsen deltagit i på . Erfarenheterna från visar på att FN-systemets förmåga att hantera fredsfrämjande insatser brister på flera punkter. bör noga överväga i vilken kontext vi kan göra störst nytta med vårt deltagande. Försvarsmakten har indikerat att allt för omfattande och komplexa internationella insatser har en negativ inverkan på försvarets möjligheter att bygga nationell förmåga, särskilt när insatsen pågår . Försvarsmakten har också indikerat att man helst ser att prioriteringsordningen för svenskt deltagande i internationella insatser bör vara under ledning av främst Nato, sedan EU och sist FN. Den så kallade om säkerhet i internationella insatser lyfter ett antal åtgärder för att förbättra säkerhet och funktionalitet i insatser. Där pekas bland annat på att många av de styrkor som sätts in i insats ofta är undermåligt utbildade och därför har dåliga förutsättningar att lösa sina uppgifter på plats. Det krävs ett helhetsgrepp kring frågan om svenska internationella insatser. Det handlar både om hur vi kan göra störst nytta med de resurser besitter, men även om hur internationella insatser på gott och ont påverkar det svenska försvaret och dess förmåga samt hur nationella intressen kan gynnas av deltagande i en insats. Därför bör det göras en bred analys av frågan. En av det internationella samfundets viktigaste uppgifter är att verka för rustningskontroll och icke-spridning av massförstörelsevapen. Risken för spridning av massförstörelsevapen har tyvärr ökat bland annat som en konsekvens av att ett antal regimer för rustningskontroll befinner sig under stark press. Dagens kärnvapenländer behöver reducera sina egna kärnvapenarsenaler för att med trovärdighet kunna driva icke-spridningsfrågorna.