mot · H8023273 · 2020-10-06 00:00:00 — Länder med stor grisexport menar att provtagning för PRRS inte får hindra handel med grisar inom EU. Detta innebär att kommer hindras från att kräva provtagning vid införsel av grisar. EU:s nya djurhälsolag tillåter dock att varje enskilt land arbetar för att kontrollera sjukdomar inom landet. Genom arbete med att nationellt ha ett kontrollprogram för att förebygga utbrott av PRRS bör vidta åtgärder för att fortsätta att förebygga utbrott. bör även ta initiativ till förnyade förhandlingar kopplat till virussjukdomar som påverkar djurhälsa negativt och i sin tur leder till ökad antibiotikaanvändning. Möjligheten för EU-länder att exportera griskött till tredjeland bygger på att djurhälsan är god. Att förebygga utbrott av sjukdomar som PRRS påverkar antibiotikaanvändningen. Antibiotikabehandling ska dessutom vara individuell, inte en slentrianmässigt etablerad metod i form av gruppbehandling av djurbesättningar. Friska djur behöver inte antibiotika. Detta bör ges regeringen tillkänna. Afrikansk svinpest – ASF Den afrikanska svinpesten, ASF, är ett allvarligt hot mot tamgrisbesättningar och därför övervakas smittspridningen inom EU. Spridningen i och i ännu högre grad i utgör ett reellt hot för den globala grisproduktionen. Det finns inget vaccin och inte heller någon behandling. Kampen mot sjukdomen består således i att förebygga och begränsa infektion och i att förbättra smittskyddet. Den afrikanska svinpesten sprids av smittade vildsvin som kan orsaka utbrott genom att vildsvinskött hanteras felaktigt. Den sprids också genom att människor bär med sig smitta eller genom att kontaminerade matrester slängs i naturen. Åtgärder måste vidtas vid jakt för att förhindra att smittan sprids i miljön eller tas med till vildsvinspopulationer i andra jaktområden eller länder, eller till tamgrisbesättningar. Detta ska kombineras med andra åtgärder som antingen begränsar vildsvinens rörlighet eller lockar dem att stanna kvar. Dessutom kan jakt vara nödvändigt inom ett område för att minska vildsvinsstammen och skapa ett område där vildsvin saknas och virus och sjukdomen därmed inte kan spridas. De ekonomiska konsekvenserna av ett utbrott i kan bli mycket stora. Det är därmed nödvändigt att vidta åtgärder vilka beskrivs närmare under avsnittet om vildsvin i motionen. Djurtransporterna inom EU ska begränsas så mycket som möjligt. Transporter av kött är att föredra framför transporter av levande djur. Möjligheterna att använda mobila och mindre slakterier bör förbättras. bör arbeta för att handelsregler mellan EU och tredjeland ska omfatta regler för att förbättra djurskyddet. bör ta initiativ till att djurtransporter från EU:s medlemsländer till tredjeland följer . bör därför verka för att EU ska arbeta för bättre kontroller av transporter med levande djur till tredjeland. Kontrollen är otillräcklig både inom EU och vidare till tredjeland. Detta bör ges regeringen tillkänna. antogs en ny förordning om tekniska regler för fisket (och rådets förordning (EU) 2019/1241). Förordningen trädde i kraft och gäller i alla EU:s vatten. Ett totalförbud mot trålfiske med elektrisk ström infördes exempelvis. Det börjar gälla och ger medlemsstaterna möjlighet att förbjuda eller begränsa den här typen av fiske i sina kustvatten. EU öppnar dock för en utfasningsperiod som ska göra det möjligt för fiskerinäringen att anpassa sig. bör vara pådrivande i att EU skyndsamt fasar ut de fiskemetoder som skadar ekosystemen. bör också driva frågan om förbättrad uppföljning så att förbudet mot skadliga metoder efterlevs. Rovdjur, rennäring och viltvård De stora rovdjuren har en särskilt viktig roll i ekosystemen. Rovdjursstammarna ska värnas som det inte får begränsa tamdjurshållningen. ska ha livskraftiga stammar av alla de fem stora rovdjuren: björn, järv, lo, varg och kungsörn. Den regionaliserade rovdjursförvaltningen ska fortsätta. Dialog med lokalbefolkningen i berörda områden är en viktig del av det. ska ha livskraftiga och genetiskt friska stammar av rovdjur. För att gynna livskraftiga stammar krävs både lagar och ökad acceptans för vargen i vår miljö. Rovdjurspolitikens utformning har sin utgångspunkt i EU:s art- och habitatdirektiv, 92/43/EEG. Huvudsyftet med art- och habitatdirektivet är att uppnå en hållbar utveckling genom att främja den biologiska mångfalden som man tar hänsyn till ekonomiska, sociala, kulturella och regionala behov. En hållbar vargstam med hållbar bevarandestatus är föremål för vetenskapliga bedömningar som utgår från kunskapsläget, och bedömningarna görs av myndigheter. Hur stora stammarna av olika arter behöver vara för att kunna anses vara tillräckligt starka är en bedömningsfråga för experterna inom området. Enligt expertisen behöver den svenska vargstammen bestå av minst 300 individer för att uppnå gynnsam bevarandestatus och kunna finnas kvar långsiktigt. har slagit fast antalet utifrån det aktuella forskningsläget. Den här typen av bedömningar måste utgå från vetenskapliga analyser av populationens storlek och utveckling. Hur stor vargstammen ska vara ska alltså inte beslutas genom riksdagsbeslut. Detta bör ges regeringen tillkänna. Antalet vargar i är begränsat sett i jämförelse med som har största vargstam. Det bör vara av intresse att studera hur andra länder har utvecklat förvaltningen av rovdjur och varg och möjliggjort samexistens mellan befolkningen och varg. I med en befolkning på 47 miljoner invånare finns en vargpopulation på ungefär 2 000 vargar. En samexistens med rovdjur bygger på att det finns en förvaltning som tar hänsyn till regionala och lokala förutsättningar. Att det finns en acceptans hos allmänheten för rovdjurspolitiken är en viktig förutsättning för att de som lever och verkar i områden med stora rovdjur ingår i en dialog avseende förvaltningen. Människors oro för till exempel angrepp mot tamboskap behöver ges möjlighet att komma till uttryck för att lyckas med en hållbar förvaltning. Det är därför viktigt att stärka dialogen om rovdjursförvaltningen så att de som känner sig berörda ges möjlighet att bli involverade. Detta bör ges regeringen tillkänna. Det bör finnas många metoder för att förebygga konflikter mellan rovdjur och tamboskap. Det kan handla om allt från att skrämma individer, sätta upp stängsel och använda hundar till att i slutändan kunna ta bort närgångna individer genom skyddsjakt när allt annat har prövats. Det är angeläget att pröva andra metoder än att avliva rovdjur och istället hantera närgångna rovdjur tidigt genom att exempelvis skrämma dessa. Åtgärder för att hålla vargen borta från boskap bör genomföras i förebyggande syfte och ska som regel användas innan skyddsjakt blir aktuellt. I frågor rörande rovdjursförvaltning är det viktigt med dialog. Administrativa frågor kring åtgärder och skyddsjakt bör hanteras effektivt. Länsstyrelser och kan vidta förebyggande åtgärder för att förebygga rovdjursangrepp. Förebyggande åtgärder kan bestå av rovdjursstängsel men även akuta åtgärder. Licensierade hundar kan vara ett sätt att verifiera vargangrepp. Problematiken med kostnaderna för att förebygga och hantera konsekvenser av rovdjursangrepp bör belysas och jämförelser bör göras med hur andra länder ersätter för skador på tamboskap och hundar. Det bör även ske en genomlysning av andra kostnader som när rovdjursangrepp splittrat en renhjord. Det är ett statligt ansvar att ersätta för de skador som uppstår genom att rovdjur vistas i områden där människor bor och där tamboskap och hundar finns. När staten bär ansvar för konsekvenserna av rovdjursförvaltning kan sannolikt attityder till rovdjursförvaltningen i allmänhet, och vargen i synnerhet, påverkas positivt. Det bör utredas hur exempelvis landsbygdsprogrammet i ökad utsträckning kan användas för åtgärder kring både förebyggande åtgärder och för rovdjursskador. Detta bör ges regeringen tillkänna. Rennäringen är en viktig näring både för dess roll i urfolket samernas – och – kulturarv och för det klimatsmarta köttet. fattade 2013 beslut om ett mål om att rennäringen maximalt ska behöva tolerera 10 procents förlust till rovdjur. Enskilda renägare kan dock drabbas av betydligt högre förluster. Rovdjursangrepp kan även innebära att renhjorden skingras, vilket leder till ett mödosamt och kostnadskrävande arbete. Det påverkar även rennäringens framtid genom de svårigheter som uppstår både genom att hjorden skingras och risk för förlust av renar – och därutöver förlust av renar som dött på grund av rovdjursangrepp. Det är även viktigt att belysa konsekvenserna av det ökade besökstrycket i områden med rennäring under pandemin när ett ökat semestrande i har lett till fler besökare i fjällvärlden. Stressade renar skingras och kalvningen kan därmed påverkas när renar söker sig bort från turister och besökare. Det är därför viktigt att regeringen ser över vilka åtgärder som kan vidtas för att säkerställa att rennäringen ges rimliga förutsättningar samt utreda hur konsekvenserna av rovdjursangrepp kan hanteras. Detta bör ges regeringen tillkänna. Vid beslut om skyddsjakt kan olika reaktioner i samhället vara aktuella. Sekretessbestämmelser vid beslut om skyddsjakt kan vara nödvändiga. Den sökande gällande skyddsjakt kan uppleva risk för trakasserier, men även den som överklagar beslut om skyddsjakt kan uppleva behov av sekretessbestämmelser. Sekretess och trygghet är viktigt, men bör allmänhetens insyn bevakas genom att möjligheten att klaga på beslut värnas, vilket förutsätter kunskap och information. Det behövs en utvärdering av hur sekretessbestämmelser vid beslut om skyddsjakt har fungerat. Detta bör ges regeringen tillkänna. beslutade om en försöksverksamhet med frilevande vildsvin i . Rymningar från vilthägn innebar en spridning av vildsvin i landet. beslutade att vildsvin ska betraktas tillhöra fauna och att jägare och markägare ska ansvara för att vildsvinsstammen hålls under kontroll. Det är svårt att uppskatta hur populationen ser ut, men uppskattades vildsvinsstammen till närmare 5 000 individer. Populationen uppskattas vara i storleksordningen 300 000 vildsvin. Vildsvinspopulationen har därmed ökat markant. Förekomsten drabbar många mark- och skogsägare genom vildsvinens framfart. Grödor äts upp eller skadas, vilket påverkar jordbrukets förutsättningar. De åtgärder som vidtagits för att öka efterfrågan på vildsvinskött kan förhoppningsvis öka incitamentet att minska stammen genom jakt. Liberalerna har även drivit frågan om ersättning för tester av köttet, vilket är en faktor som kan påverka intresset för att jaga vildsvin och vi kan konstatera att regeringen och samarbetspartierna tillsammans kommer vidta åtgärder. Ytterligare skäl till att hantera utvecklingen av stammen är de erfarenheter som finns inom EU av smittspridning från vildsvin. Den afrikanska svinpesten sprids av smittade vildsvin som kan orsaka utbrott genom att vildsvinskött hanteras felaktigt eller att människor bär med sig smitta. Matrester är en annan källa till smittspridning. Förebyggande åtgärder måste även beaktas vid jakt för att förhindra att smittan sprids i miljön eller tas med till vildsvinspopulationer i andra jaktområden eller länder, eller till tamgrisbesättningar. Jakt kan vara nödvändigt i ett geografiskt område i syfte att minska stammen. Det kan behövas områden där vildsvin begränsas så att virus inte kan spridas. Vildsvinskadaver i skog och mark bör letas upp. Det är angeläget att enskilda rapporterar fynd av ett dött vildsvin som kan omhändertas. Det behöver utredas vidare om det behövs ekonomiska incitament för att rapportering av döda vildsvin ska fungera. Jakt anses inte vara möjligt enligt myndigheter för att förebygga sjukdomsutbrott som ASF. Därför bör det i 7 § jaktlagen föras in en möjlighet för eller att besluta om jakt för att förebygga eller minska risken för allmänfarlig djursjukdom. I 24 § jaktförordningen bör det även tydliggöras att eller före beslut ska höra , i det fall beslutet gäller allmänfarlig djursjukdom. Detta bör ges regeringen tillkänna. Jägare med funktionsnedsättning krävs på tidskrävande planering och pappersarbete för dispensansökan innan jägaren får använda ett motordrivet fordon vid jakt och kan ta sig ut i terrängen tillsammans med resten av jaktlaget. ska gång på gång bedöma behovet av dispens för samma person. utfärdar länsstyrelserna olika områdesbegränsningar i jägarnas dispenser från terrängkörningslagen, jaktförordningen och jaktlagen. Vissa länsstyrelser utfärdar dispens för hela det aktuella länet, medan en dispens i andra län gäller enbart viss jaktmark. Det finns ingen möjlighet till generell dispens i hela . Detta innebär att en jägare som bjuds in med sitt jaktlag att jaga på jaktmarken intill den vanliga kan behöva söka en ny dispens, vilket kan innebära en väntan , vilket en dispensansökan kan kräva. Systemet är kostsamt och tidskrävande för offentlig sektor, som med fördel skulle kunna ägna mer tid och pengar åt andra ärenden. Regeringen bör överväga åtgärder dels för att dispenser för jakt med motordrivet fordon ska gälla och utfärdas för jakt i hela , dels för att en moderniserad terrängkörningslagstiftning genom generella undantag förbättrar möjligheterna för jägare med funktionsnedsättning. Ansökningsarbetet bör bli bättre avvägt och ska inte belasta jägaren mer än nödvändigt. God tillgänglighet gör att en funktionsvariation inte behöver vara ett hinder. Den illegala jakten kräver åtgärder. beräknar myndigheter och andra aktörer att av vargstammen försvinner genom illegal jakt. har i sina undersökningar av döda vargar hittat bland annat skottskador och hagel. Organisationer och myndigheter bör samverka kring hur illegal jakt ska motverkas och beivras. har 344 anmälningar skett av illegal jakt på rovdjur. leder till fällande domar. Det är inte acceptabelt att lagar och regler inte följs. Det åligger myndigheter och organisationer ett stort ansvar för att förebygga och beivra illegal jakt. Skyddsjakt och licensjakt har olika syften där skyddsjakt handlar om akuta åtgärder. Licensjakt syftar till att förvalta en population och licensjakt har inte varit aktuell genom statusen på vargstammen. måste DNA-prov tas innan skyddsjakt kan ske på individuella vargar då det är viktigt att skydda genetiskt viktiga individer. Processen kan upplevas skapa ledtider som i det akuta skedet inte anses rimliga. Det behövs en utvärdering av hur DNA-tester inför skyddsjakt påverkar möjligheten att vidta åtgärder. Det behövs också en utvärdering av systemet med en internationell jämförelse. Detta bör ges regeringen tillkänna. Information till allmänheten bör bli tydligare vad gäller rovdjursfrågor genom att polisen inte har mandat att utöva skyddsjakt utan endast har uppgiften att avliva djur. Allmänheten bollas mellan polisen och andra myndigheter, vilket inte skapar förtroende. Det behövs en nationell strategi för skyddsjakt och det bör prövas om staten ska ansvara för skyddsjakt och ta ett ökat ansvar för stängsel. Det behövs även en översyn av regelverken för att möjliggöra metoder för att skrämma närgångna rovdjur innan de blir ett problem. EU:s art- och habitatdirektiv anger olika arters skyddsstatus. Vargens skyddsstatus är strikt skyddad och förvaltningen av vargen i ska därmed utgå från skyddet i art- och habitatdirektivet. Detta bör ges regeringen tillkänna. Beslutet om att ändra jaktförordningen så att kan besluta om licensjakt på gråsäl var ett rimligt steg. En ökning av gråsälstammen påverkar fiskbestånden samt fisket. Det bör övervägas om jakten ska utvidgas till att omfatta knubbsäl i syfte att värna fiskbestånden. Det kan också finnas andra åtgärder som har betydelse för fiskbestånden längs kusten. Skarven tar stora mängder fisk. Det råder också osäkerhet om vilken effekt trålningen efter strömming i stor skala leken när stimmen samlas utanför kusten har för de kustnära bestånden. Skarven vållar stora konsekvenser för miljön både på öar och vad gäller fiskbestånden. Öar med skarvkolonier skadas av kolonierna med resultatet att grönska och träd dör. Den biologiska mångfalden begränsas när stora kolonier av skarv tar över. Skarven påverkar grönstrukturen på redan karga öar, tränger undan annan sjöfågel och konsumerar stora mängder fisk. Skyddsjakt, och andra åtgärder, behövs för att en rimlig förvaltning ska kunna ske av de växande skarvpopulationerna. ca 350 000 hästar gör en landskapsvårdande insats och har många positiva effekter bl.a. på sysselsättningen, folkhälsan, ungdomars fritidssysselsättning och landsbygden. Hästnäringen har blivit allt viktigare för våra öppna landskap. Hästen är anpassad för att beta på andra marker, med exempelvis lägre näringsinnehåll, än vad många nötkreatur och får kräver. Hästen lämpar sig även väl för växelbete med andra djurslag, vilket visat sig kunna bidra till sänkt parasittryck i markerna, mindre behov av avmaskning samt därmed minskad resistens. Hästen spelar en stor roll för både företagande och fritid och sportutövning. Ridsporten är en av våra största sporter, och går tusentals barn och vuxna till stallet för att träna, arbeta med djur eller umgås med vänner. I stallet lär sig barn och ungdomar att ta ansvar och de utvecklar goda ledaregenskaper. Hästsporten är dessutom en sport där män och kvinnor tränar och tävlar på lika villkor. I stallet kan barn och unga få fysisk aktivitet, hitta en gemenskap och få möjlighet att vistas nära djur och natur, vilket gynnar både det psykiska och det fysiska välbefinnandet. Hästnäringen är samhällsekonomiskt viktig och bidrar till en levande landsbygd men likställs inte med andra djur inom lantbruket. Det innebär att regler och myndighetstolkningar särbehandlas och särbehandlingen bromsar utvecklingen av näringen. Hästnäringen bör i ökad grad likställas med övriga näringar. Hästnäringen bör som exempel få ersättning för att hålla landskapet öppet genom bete på samma sätt som jordbruket. Detta bör ges regeringen tillkänna. ca 350 000 hästar producerar ca gödsel, vilket motsvarar av den totala mängden stallgödsel från jordbruksdjur. Den största andelen hästgödsel produceras utanför jordbruk, vilket innebär att en stor del av den resurs som hästgödseln utgör, inte tas till vara. av hästar finns i tätortsnära områden och där kan det vara svårt att få till ett fungerande kretslopp för hästgödseln. För att minimera näringsläckage från gödsel bör hästgödsel samlas in och förvaras på säkert sätt innan den återförs till som näring eller t.ex. blir råvara i biogasproduktion. Hästgödsel som sprids på lyder under samma regelverk som andra organiska gödselmedel som sprids inom jordbruket. Biogasproduktion är en viktig potential som bör beaktas liksom för gödsel från andra djur inom jordbruk. Därför bör de ersättningssystem som utformats för biogasproduktion även omfatta hästgödsel. De åtgärder som enkelt kan vidtas för att minska övergödningsproblematiken från hästhållningen ska givetvis vidtas. Men för alla åtgärder, och särskilt i fallet med mer långtgående åtgärder med stor påverkan på verksamheten, måste nyttan av en åtgärd alltid vägas mot den insats den kräver och de kostnader den för med sig. Det är viktigt att myndigheterna samverkar med hästnäringen för att utveckla metoder och kunskap kring åtgärder för miljön. Här kan kunskapsöverföring i likhet med ”Greppa Näringens” arbetssätt vara en väg fram. Det är även viktigt att ha fokus på var problemen är som störst. Näringens närhet till vattenmiljöer där vattnet inte har god ekologisk status bör uppmärksammas specifikt. På landsbygden på geografiska platser med få hästar är problemen relativt sett mindre än i geografiska områden med många hästar. Hästar används som betande djur på ängs- och betesmarker och genom detta bidrar hästarna till att hålla marker öppna som annars skulle vuxit igen. Hästnäringens positiva effekter på miljö och natur bör även uppmärksammas i sammanhanget. Detta bör ges regeringen tillkänna. Livsmedelsproduktionen ska styras av konsumenternas efterfrågan, inte av subventioner eller snedvridande regler. Klimatförändringar innebär att vi bör förbereda oss med varierande skördar på grund av torka, regn och stormar. I delar av världen kan dåliga skördar orsaka politiska spänningar. Utmaningar i livsmedelsförsörjningen bör beaktas långsiktigt. För Liberalerna är frihandel och internationellt samarbete centrala delar i livsmedelsförsörjningen, men samhällets förmåga att klara stora påfrestningar kan även komma att kräva nationell beredskap. Det är positivt att fler människor väljer mat som både är mer hälsosam och har mindre klimatpåverkan. Konsumenten ska kunna göra aktiva och informerade val. Det finns en efterfrågan på märkning som visar olika livsmedels klimatavtryck, vilket kan inkludera hur varan producerats, energiåtgång samt transportpåverkan. Liberalerna välkomnar att klimatmärkningen av olika livsmedel utvecklas. Dagens myndighetsstrukturer är ofta anpassade till stora kommersiella aktörer. Villkoren för små hantverksmässiga företag och nystartade livsmedelsföretag skiljer sig från stora aktörer. Statliga myndigheter och administrativa åtgärder bör därmed anpassas även till de små företagens förutsättningar. Hantverksmässig lokal produktion kan skapa nya innovationer och produkter. Detta bör ges regeringen tillkänna. Gulan Avci (L)