ip · H81041 · 2020-10-06 00:00:00 — Interpellation 2020/21:41 Den turkiska regimens expansiva utrikespolitik av Amineh Kakabaveh (-) till Utrikesminister (S) Målet är inte fred President i uppträder som en i ett pånyttfött osmanskt rike. finns hans trupper i , på och i . De har invaderat delar av Rojava och tagit staden . I irakiska bombar hans flygstridskrafter civila under förevändningen att de jagar terrorister. , , sägs det att har skickat 4 000 elitsoldater till i konflikten med . inleder Erdoğan en territoriell konflikt med , där den gamla fräschas upp för att ska kunna kräva delar av , där det visat sig finnas olja men som man tidigare inte visat något särskilt intresse för från turkisk sida. President för en expansiv och aggressiv utrikespolitik. Det är ett klassiskt agerande för en regering vars största problem egentligen är att dess ekonomi befinner sig i en kris som man till varje pris vill dra befolkningens uppmärksamhet ifrån. Bördan av denna aggressiva utrikespolitik tvingas befolkning att bära. Målet för president är inte fred. För hans del handlar det om expansion och aggression på andras bekostnad. Målet är inte mänskliga rättigheter Kritiska röster har höjts. Människor som uttrycker sitt missnöje med regimens politik stämplas dock som terrorister och fängslas. Folkvalda politiker i parlamentariska församlingar, som hyser andra uppfattningar än Erdoğan, som ledarna för HDP, Selahattin Demirtaş och Figen Yüksekdağ med flera, har spärrats in i säkerhetsfängelser. I sydöstra har folkvalda kommunpolitiker ersatts med militärer. Vi läser att regimkritiska advokater, musiker, författare och folkvalda politiker hungerstrejkar i protest mot fruktansvärda fängelseförhållanden, där coronapandemin under bedrövliga sanitära förhållanden härjar. dog den framstående kurdiske advokaten och hungerstrejkande människorättskämpen . arresterades och fängslades 82 folkvalda oppositionspolitiker från HDP. De arresterades för att de deltagit i demonstrationerna den 6–, då de protesterade mot IS/Daishs belägring av staden i Rojava i norra , där kurdiska styrkor som skyndat till Kobanes försvar lyckades bryta belägringen och driva bort IS/Daishs terrorister – ett ingripande som fick ett så stort internationellt stöd att FN senare gjorde till World Kobane . Det torde alltså stå klart att Erdoğan och stod på fel sida när det gällde försvaret av Kobane och inte delar världssamfundets syn på IS/Daish. Den turkiska militären bedriver en alldeles egen terrorverksamhet riktad mot landets egen befolkning. I Catakdistriktet i arresterades militären Servet , , och Şiban, , av turkisk militär och var försvunna i . Det framkom senare när de återfunnits, illa skadade och omhändertagna på ett sjukhus, att de förts bort med helikopter och torterats ombord, varefter man helt sonika bara kastat ut dem – ett manér likartat det som förekom i på diktatorn tid. Målet för president är inte heller mänskliga rättigheter. I stället kränker han dem. Målet är inte demokrati De som uttrycker åsikter som misshagar den nye sultanen/presidenten arresteras och döms som terrorister. De påstås alltså ha bedrivit terrorism inte genom några terroristiska handlingar utan för att ha givit uttryck för sina åsikter, som han påstår är ”ett hot mot statens enhet och integritet”. Det är diktaturens språk! Att flera av dem som arresterats är folkvalda och medlemmar i demokratiska församlingar är utan betydelse för Erdoğan, eftersom han med suverän arrogans deklarerat att ”demokrati är inte målet” för honom. President har i praktiken skapat ett sultanat åt sig själv och tillskansat sig diktatorisk makt. En statschef med en stat som inte tål kritik, avskaffar demokratin och bryter mot mänskliga rättigheter kommer dock att att kväva sig själv, eller som den svenska poeten en gång uttryckte saken: ”Alla diktatorer drunknar förr eller senare i sina egna stövlar.” Men innan detta sker kommer många människor ha fått utstå svåra lidanden, och det är vad som just nu sker i , eftersom det nya /president inte har fred, demokrati eller mänskliga rättigheter som mål för sin politik utan endast makt för egen räkning. För och EU, som anser sig vara försvarare av fred, demokrati och mänskliga rättigheter, torde det vara en självklar uppgift att kräva att alla HDP-politiker och människorättsaktivister i friges. Jag vill sålunda fråga utrikesminister : Avser ministern och regeringen att kräva att HDP:s företrädare i nationella parlament och kommunala församlingar samt Selahattin Demirtaş och Figen Yüksekdağ försätts på fri fot och får möjlighet att utföra sina politiska uppdrag? Kommer ministern och regeringen att kräva frigivning av alla politiska fångar, som advokater, läkare, forskare, journalister och demokratikämpar? Avser ministern och regeringen att fördöma för dess i det närmaste slentrianmässiga bombningar av civila i irakiska och , där många har dödats och många kvinnor våldtagits för att de har kämpat mot Daish/? Avser ministern och regeringen att i EU ta upp ett fördömande av ständiga bombningar i irakiska och ? Avser ministern och regeringen att i EU och FN ta upp Erdoğans folkrättsvidriga militarisering av Rojava och irakiska samt aggressiva uppträdande i , , och ?