ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · H710346 · 2020-02-19 00:00:00 — Interpellation 2019/20:346 Uteblivna rapporter gällande beställaransvar av (SD) till Infrastrukturminister (S) skärptes det som kallas beställaransvar för dem som i sin yrkesutövning beställer godstransporter. Vid ett flertal tillfällen har jag ställt frågor till infrastrukturministern gällande den olagliga yrkesmässiga trafiken. Varje gång har statsrådet framhållit att beställaransvaret har skärpts och att den åtgärden är viktig för att stävja den olagliga yrkesmässiga trafiken. Att det förekommer omfattande fusk inom transportnäringen är välkänt för dem som följer utvecklingen. Manipulerade färdskrivare, körning på andras förarkort och brott mot cabotagebestämmelserna är så vanliga att polisen benämner det ”som att fiska i ett akvarium”! rapporterade polisen 238 fall av otillåten cabotagetrafik till Transportstyrelsen, och av dessa borde rimligen några fall bli föremål för beställaransvar. Rapporter har också lämnats in av polisen till åklagare. Det sorgliga är att inget kommer ut i ”andra ändan” av dessa rapporter. Alldeles uppenbart är åklagarna handlingsförlamade i frågan – troligtvis eftersom ingen vet hur man ska definiera ”beställare” och ”beställningstillfälle”. har fått i uppdrag att undersöka hur många fall som resulterat i fällande domar. Beskedet från var mycket nedslående, ty de hittade inte något fall i rättsdatabaser eller hos Brå. Trots regeringens ständiga hänvisning till straffskärpningen gällande beställaransvar går det inte att finna ett enda fall som lett till fällande dom. Min fråga till infrastrukturminister är: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att säkerställa att syftet med den skärpta lagstiftningen gällande beställaransvar uppnås?
ip · H710347 · 2020-02-19 00:00:00 — Interpellation 2019/20:347 Ökad delaktighet i arbetet för en bättre arbetsmiljö av (SD) till Arbetsmarknadsminister (S) Det är dags att ta ett helhetsbegrepp kring arbetet för en bättre arbetsmiljö på våra svenska arbetsplatser. Och regeringen gör många bra saker, men man inser inte att dagens arbetsmiljöarbete behöver anpassas till de förändringar som har skett på löntagarsidan då den fackliga organisationsgraden kraftigt minskar enligt regeringens egna siffror. finns det arbetsplatser där det kan vara svårt att få någon vald till skyddsombud på grund av att personen man utsett saknar facklig koppling. Det finns många exempel där arbetsplatsen valt sin företrädare men facket sedan inte ansett honom lämplig och använt sin företrädesrätt och utsett någon annan tvärtemot arbetsplatsens önskemål. Den som man på arbetsplatsen anser som lämpligast och som har intresse för och kunskap om arbetsmiljöarbete ska inte behöva tvingas vara med i ett kunna bli skyddsombud, utan här ska makten ligga hos arbetsplatsens anställda. Den minskande anslutningsgraden leder till färre fackligt förtroendevalda och då även till svårigheter att utse skyddsombud då det krävs facklig koppling. Det är baksidan av den kraftiga politisering av svensk fackföreningsrörelse och dess kopplingar till Socialdemokraterna som gjort att stora delar av löntagare ställs utan möjlighet att arbeta aktivt för en bättre arbetsmiljö på sina arbetsplatser. Likväl har arbetsgivaren ett arbetsmiljöansvar och ska i första hand samverka med fackligt utsedda parter. Denna arbetsordning är inte längre motiverad. Dagens fackförbunds tidigare legitimitet i form av höga medlemstal kvarstår inte längre och kan därför inte framföras som skäl till att dagens fackförbund som är hårt knutna till Socialdemokraterna ska kunna ha monopol på makten över svenskt arbetsmiljöarbete. Med anledning av detta vill jag fråga arbetsmarknadsminister : Är ministern beredd att ta initiativ för att förändra arbetet och göra det möjligt för samtliga löntagare att arbeta aktivt för trygga arbetsplatser samt att se över dagens system gällande fackförbundens företrädesrätt ?
ip · H710348 · 2020-02-19 00:00:00 — Interpellation 2019/20:348 arkivpolitik av (SD) till Kultur- och demokratiminister (MP) I betänkande som presenterades slås det fast att bristen på resurser inom det samlade arkivväsendet är ett större problem än både organisation och lagstiftning på arkivområdet. Utredaren framför att om inte ytterligare resurser tillförs kommer inte att kunna utföra sitt samhällsuppdrag enligt anvisade målsättningar. Utredningen föreslår även en ny arkivlag och en ny arkivförordning med syftet att trygga tillgången till allmänna handlingar, främja tillgången till kulturarvet och bidra till det demokratiska samhällets beständighet och utveckling. Det är ändringsförslag som moderniserar regelverken på området, som utredarna betonar att det är resursbristen som är den största utmaningen för Arkivsverige. har fått lov att säga upp ett stort antal anställda, och tillgänglighet för forskare har begränsats betydligt på grund av de prioriteringar som man behövt göra i och med en ständigt utökad uppdrags- och ansvarsbörda utan några ekonomiska tillskott. I och med regeringens prioriteringar försvåras den historiska forskningen i . Utredningen betonar även att hela arkivsektorn är i behov av mer resurser för att klara digitaliseringen. bör enligt utredarna få i uppdrag att utreda förutsättningarna för en massdigitalisering framöver. För att kunna genomföra utredningens samlade förslag bedömer utredarna att ett statligt tillskott om behöver tillföras. Med anledning av detta vill jag fråga kultur- och demokratiminister : Är ministern beredd att ta strid i budgetprocessen för att förstärka anslagen till dels behov, dels den samlade arkivsektorns behov? Hur ser ministern på den bristande tillgängligheten till vårt kollektiva minne, och vilka åtgärder ämnar ministern vidta för att säkra tillgängligheten till arkiven? Kommer ministern att se till att enskilda arkivbildare får ett erkännande som kulturarvsinstitutioner och ge dessa institutioner det stöd de behöver? Hur kommer ministern att säkerställa att godtycklig gallring undviks i arkiv med sämre tillgång till expertkunskap?
ip · H710350 · 2020-02-20 00:00:00 — Interpellation 2019/20:350 Statens roll i att lösa bostadsbristen av (M) till Statsrådet (MP) I en uppmärksammad intervju med bostadsministern ges det uttryck för att det införda amorteringskravet inte skulle utgöra något hinder för bostadsbyggande. I samma artikel säger bostadsministern även att bostadsbyggande inte är någon kärnuppgift för staten. Staten har i själva verket en stor och viktig roll i att sätta upp ett regelverk som är långsiktigt öppet och transparent och som gynnar bostadsbyggandet i . Införandet av amorteringskravet, som minskade bostadsbyggandet kraftigt, är ett exempel på hur regeringen för en kontraproduktiv politik. När man frågar hushållen var de helst vill bo svarar en övervägande majoritet att de vill bo i ett ägt småhus. Politikens uppgift är då att möjliggöra detta. har byggandet i sjunkit från nära 70 000 påbörjade bostäder till under 50 000, vilket framgår av samma artikel och den offentliga statistiken. Med anledning av detta vill jag fråga stadsrådet : Anser statsrådet att staten inte har någon roll i att säkerställa att bostadsbristen löses i givet det uttalande som statsrådet gjort i medierna? Vad har regeringen och statsrådet vidtagit för åtgärder för att underlätta för hushållen att köpa en egen bostad? Vad avser statsrådet att vidta för konkreta åtgärder för att öka byggandet av småhus i ? Hur kommer det att underlätta för hushåll med knappa ekonomiska resurser att få en hyrd bostad att regeringen avser att införa marknadshyror enligt januariöverenskommelsen?
ip · H710352 · 2020-02-20 00:00:00 — Interpellation 2019/20:352 Det nya reseavdraget av (SD) till Finansminister (S) presenterade regeringens utredare sitt förslag till utformning av ett nytt, färdmedelsneutralt reseavdrag. Då beloppsnivåerna i det nuvarande systemet länge har varit oförändrade fanns en stark förhoppning om en kompensation för de ökade omkostnader som regeringens politik orsakat de som saknar alternativ till personbilen. Utredarnas förslag visade dessvärre tydligt att utgångspunkten inte har varit att mildra bördan av regeringens skatte- och avgiftshöjningar som riktats mot landets bilister. Förslaget hade, om det realiserats, omvandlat hundratusentals svenska arbetstagare till än större förlorare trots de mycket knappa inkomstnivåer som råder. Förslaget möttes, inte helt oväntat, av omfattande kritik. Regeringen meddelade så sent som att ”denna fråga kommer att noga analyseras i den kommande beredningen. Regeringen kommer göra en fördjupad analys av konsekvenserna av kommitténs förslag för personer som bor och arbetar i glesbygd. Detta kan till exempel ske genom ett uppdrag till Trafikanalys”. Då den ursprungliga utredningens förslag innebar en tung börda för i synnerhet landsbygdsbor är det av synnerlig vikt att den fördjupade analysen omfattas av hänsyn till den del av befolkningen som saknar alternativ till egen bil. Med anledning av detta vill jag fråga finansminister : Hur fortlöper arbetet med att ta fram ett slutgiltigt förslag till nytt reseavdrag? Vilka direktiv har regeringen gett dem som ska göra en fördjupad analys avseende utformningen av reseavdraget för de som saknar realistiska alternativ till egen bil? Vilken syn har regeringen på effekterna av kraftigt ökade pendlingskostnader för löntagare?
ip · H710353 · 2020-02-20 00:00:00 — Interpellation 2019/20:353 Elever som blir kränkta för sin tro av (KD) till Utbildningsminister (S) publicerades rapporten troende i samhället av kristna råd. Den påvisar en problematisk situation för många unga troende. Rapporten följdes upp med en debattartikel i , undertecknad av presidiet i nämnda råd: , biskop, katolska stift, , föreståndare, – fria församlingar i samverkan, , ärkebiskop, syrisk-ortodoxa kyrkan, , ärkebiskop, och , generalsekreterare, kristna råd. Jag citerar från artikeln: ”blev svensk lag vilket kyrkorna länge arbetat för. Hur kan denna förändring vara till stöd för religionsfriheten för barn och ungdomar i ? kristna råds enkätundersökning visar att varannan ungdom upplever sig kränkt för sin tros skull och att det i vissa fall är lärare som kränker. Det gör att många unga troende döljer sin tro.” Vidare står det följande: ”I enkätundersökningen deltog 393 kristna ungdomar från olika kyrkotraditioner. Huvudfrågan var om de blivit utsatta för kränkningar med anledning av sin tro. Av de svarande anger varannan ung person att de har upplevt sådana kränkningar. De anger att kränkningarna är vanligast i samband med skolans naturvetenskapliga ämnen och inom religionskunskapen. Ungdomar uppger att lärare har en ’dumförklarande ton när det gäller kristendomen i förhållande till vetenskapen’ och beskriver hur religionslärare på gymnasiet ägnar sig åt ’raljerande över tro’. En ung person som tillhör en ortodox kyrka skriver: ’Jag blev kallad dum, fick kommentarer som ”tror du på tomten också”, hånades med vulgära skämt om min tro … Värst var min gymnasielärare i geografi. Jag lyfte det men fick inget stöd av någon i skolan’.” ”Enkätundersökningen frågade också vem som uttalat sig nedsättande om religiös tro och troende. De flesta svarade att det var kamrater men en dryg fjärdedel anger att det var lärare. Var fjärde troende som upplever sig kränkt blir alltså utsatt av en lärare i den offentliga skolan.” Detta är naturligtvis oacceptabelt. Ingen elev ska utsättas för kränkningar i skolan, allra minst av sin lärare, en auktoritet som eleven står i beroende till. Enligt min uppfattning är det helt ovärdigt, i ett land som var bland de första som ratificerade , att barns rätt till en tro kränks. Vid en tidigare debatt i kammare har jag uppfattat att utbildningsministern delar min uppfattning att elever inte ska utsättas för kränkningar för sin tro i skolan. Med hänvisning till detta vill jag fråga utbildningsminister : Hur avser regeringen att försäkra sig om att elever inte kränks i skolan för sin tro och att de ska tas på allvar när de anmäler kränkningar? Hur kan regeringen ombesörja fortbildning för lärare och annan personal om läroplanen, och och konsekvenserna av dessa, vad gäller respekt för tro och religiösa uttryck?
ip · H710354 · 2020-02-20 00:00:00 — Interpellation 2019/20:354 Redovisning av hela skatten på lönespecifikationen av (M) till Finansminister (S) Några av de mest grundläggande principerna i ett demokratiskt rättssamhälle är transparens och förutsägbarhet. Som medborgare ska jag kunna veta vilka regler och lagar som gäller. Myndigheternas tillämpningar av dem måste också vara begripliga, annars riskerar rättssäkerheten att försämras och förtroendet för myndigheter och de offentliga institutionerna att urholkas. Detta gäller inte minst i frågor om skatter och avgifter. Det är nog få som skulle gå in i en affär, bestämma vilka varor man ska handla och bege sig till kassan utan att på något sätt kontrollera priset på det man ska köpa. Ändå är det i princip vad som sker när det gäller skatter på arbete. Jag tänker här närmast på arbetsgivaravgiften. Sitt namn till trots är arbetsgivaravgiften inte någon frivillig avgift, utan i praktiken en samling skatter. Den lagstadgade arbetsgivaravgiften består av sju olika delavgifter. Sex av dessa är kopplade till socialförsäkringar som till exempel föräldraförsäkringen och ålderspensionen. Den sjunde delavgiften, den allmänna löneavgiften, är inte kopplad till något försäkringssystem utan är att betrakta som en direkt skatt. Men även de övriga avgifterna är obligatoriska och administreras av för att sedan försvinna in i de offentliga systemen. De är med andra ord också att betrakta som skatter. För en anställd som tjänar blir arbetsgivaravgiften 30 000 × 0,3142 = . Denna kostnad är alltså något som det flesta lönearbetande i aldrig ens ser, eftersom många arbetsgivare inte redovisar den på lönespecifikationen. Allt fler väljer dock att göra det, men långt ifrån alla gör det . Det vore önskvärt att fler arbetsgivare redovisade hela skatten på lönespecifikationerna. Men mycket administration och krångliga regelverk i övrigt gör att man kanske undviker att ta detta steg, även om det bara kräver ett litet extra klick i lönesystemen numera. Enligt en ny undersökning från underskattar tre av fyra skatterna på arbete. Hela tre av fyra tror att skatterna på arbete är . Om fler arbetsgivare visade hela skatterna, då även arbetsgivargiften, på sina lönebesked skulle kunskaperna snabbt kunna bli bättre. Här skulle staten kunna föregå med gott exempel. En möjlighet vore att ge Statens servicecenter i uppdrag att redovisa arbetsgivaravgifter på lönespecifikationerna för alla kunder i form av myndigheter. Ytterligare en möjlig väg att gå vore att ge i uppdrag att upplysa om vikten av transparens i samband med löneutbetalningar. Dessutom skulle exempelvis alla anställda i kunna få lönebesked som inkluderade arbetsgivaravgifterna. Detta är bara tre exempel på vad som kan göras. Med anledning av detta vill jag fråga finansminister : Ämnar ministern vidta några åtgärder för att öka kunskapen om löneskatter och avgifter?
ip · H710355 · 2020-02-20 00:00:00 — Interpellation 2019/20:355 Ungdomsbrottsligheten av (M) till Justitie- och migrationsminister (S) Ungdomsbrottsligheten har ökat lavinartat, våldet blir grövre och grövre och gärningsmännen blir yngre och yngre. presenterades en rapport, som beställts av regionpolischefen . Rapporten visar en skrämmande utveckling när det gäller våldsbrott där den misstänkte är ett barn . Det har skett en kraftig ökning av antalet anmälningar och ändå torde mörkertalet vara stort då många är rädda för att råka ut för hämnd om de gör en anmälan. Rapporten visar att våldet är grovt; det rör sig om våld mot huvudet, sparkar, pistolhot, hot om att döda, bränd med tändare, hugg med matkniv med mera. Det yngsta barnet som misstänkts för våldsbrott var bara . Ungdomsbrottsligheten i håller på att spåra ur helt och hållet. Regeringen har blundat för denna brottslighet och inte förstått allvaret. Ett sådant exempel är att beslutade om ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma med förslag om en ny påföljd: helgavskiljning/husarrest. Det har gått och regeringen har först nu presenterat ett lagförslag om detta. tillsatte regeringen en utredning om en bred översyn av reglerna om utredningar mot barn som begår brott. Detta är naturligtvis bra, men borde ha gjorts långt innan läget blivit så allvarligt. Utredningen ska presentera sitt förslag . Därefter tar det ytterligare tid med remissrundor, lagrådsremiss med mera, vilket innebär att i bästa fall så kommer nya regler att gälla först . Ytterligare av grov ungdomsbrottslighet är förödande, inte minst för alla brottsoffer som får sina liv förstörda. Med anledning av detta vill jag fråga justitie- och migrationsminister : Vad menar ministern är de konkreta orsakerna till att ungdomsbrottsligheten har kunnat blivit så allvarlig han varit ansvarig minister? Kan ministern redogöra för på vilket sätt han har sett till brottsoffrets bästa i de åtgärder som han som minister har vidtagit? Hur avser ministern att bekämpa ungdomsbrottsligheten , innan nya lagar är på plats?
ip · H710356 · 2020-02-21 00:00:00 — Interpellation 2019/20:356 Ungdomsrån och förakt mot svenskar av (SD) till Justitie- och migrationsminister (S) har det varit mer regel än undantag att det rapporterats om diverse brott mot unga, det ena värre än det andra. Misshandel, överfallsvåldtäkter och grova personrån tillhör vardagens orosmoln för laglydiga svenska ungdomar runt om i landet. Statistik från visar att antalet anmälda rån mot unga har fördubblats . anmäldes hela 2 484 ungdomsrån; finns det skäl att misstänka att mörkertalet är stort. Det nya svarta för ungdomar som växer upp i är att känna en ständigt närvarande oro. En oro som inte begränsas till risken att ”bara” bli bestulen på sin jacka – unga vet att de riskerar att bli av med livet eller bli grovt misshandlade och förnedrade även om de gör allt för att gå rånarna till mötes. I min roll som ungdomspolitiker har jag fått höra otaliga skräckhistorier på området från hela landet. Även om brotten de utsatts för har varierat har en sak varit , nämligen deras uppfattning om att politiken gör för lite, om ens någonting alls, för att de ska få upprättelse och återfå tryggheten i sin vardag. Trots att denna utveckling gått att skönja har olika regeringar hitintills inte vidtagit adekvata åtgärder. Varken för att begränsa tillväxten av unga kriminella eller för att på riktigt straffa dem som redan återfinns inom nämnd kategori. I stället tycks regeringen och diverse förvirrade proffstyckare vara direkt oförmögna att ens förstå roten till problematiken. När statsministern på fullaste allvar beskyller Alliansens skattesänkningar för förnedringsrån mot unga vet vi att lösningarna inte ens är inom synhåll för regeringen. Det faktum att flertalet av de berörda brotten dessutom tycks vara sprungna ur ett djupt förakt för svenskar som grupp gör knappast problemet mindre. Denna form av svenskfientlighet som tar sig utryck i grova brott riktade mot unga svenskar lär bli ett tilltagande problem om regeringen inte omgående agerar. Med anledning av detta vill jag fråga justitie- och migrationsminister : Vilka åtgärder ämnar ministern vidta för att stävja den ovan beskrivna utvecklingen av våldsbrott mot unga? Vad är ministerns uppfattning om orsakerna till den utveckling som beskrivits ovan, och hur har regeringen resonerat och agerat för att motverka att ett förakt motsvenskar som grupp breder ut sig?
ip · H710357 · 2020-02-24 00:00:00 — Interpellation 2019/20:357 Regionala flygplatsers betydelse för beredskap av (M) till Statsrådet (S) Runt om i har vi 34 regionala flygplatser, varav 27 har reguljär passagerartrafik. Gemensamt för alla regionala flygplatser är att de finns på mindre orter med mindre passagerarkapacitet. De är dock nödvändiga för att säkerställa en tillgänglighet i hela landet. De är också nödvändiga ur ett beredskapsperspektiv. Det visades inte minst av att de användes vid 4 992 brandflygningar . Några av flygplatserna har ambulansflyg, och exempelvis polis och kustbevakning använder sig också av de regionala flygplatserna. De regionala flygplatserna ägs och drivs nästan uteslutande av enskilda kommuner och saknar därför en gemensam huvudman. I fredstid har detta inte varit någon större fråga, men i planeringen för ett stärkt civilförsvar blir frågan om ansvar och ledning viktig. Det skapar naturligtvis också en osäkerhet i hela totalförsvarsplaneringen. Detta handlar nämligen inte bara om civilt försvar utan om hela totalförsvaret, då de regionala flygplatserna ligger till grund för försvarets förmåga till snabb ombasering och spridning av luftstridskrafter. Med anledning av ovanstående har jag följande frågor till statsrådet : Hur ser statsrådet på de regionala flygplatsernas betydelse för totalförsvarsplaneringen? Har statsrådet några planer på att säkerställa ett långsiktigt och nödvändigt stöd för flygplatsernas drift och underhåll? Avser statsrådet att tydliggöra lednings- och ansvarsförhållandena för de regionala flygplatserna i den kommande totalförsvarspropositionen?
ip · H710358 · 2020-02-25 00:00:00 — Interpellation 2019/20:358 av Per Åsling (C) till Infrastrukturminister (S) har vid styrelsesammanträde beslutat att avveckla –och att upplåta bandelen till en testjärnväg i privat regi. generaldirektör har tidigare, mot bakgrund av utredning om framtida funktion, uttalat att den visar att ”det inte finns skäl som talar för en öppen driftsform av anläggningen” (TRV 2019/134624). Det ger anledning att ifrågasätta den utredning som ligger till grund för beslutet. En rad faktorer indikerar att utredningen inte har upprättats med ett sakligt, öppet och neutralt förhållningssätt och att har tagit ställning mot till fördel för en kortsiktig verksamhet i privat regi. Jag gör bland annat följande observationer avseende utredningsprocess: Att en upprustning av , i egna utredningar som har genomförts enligt modell, har påvisats vara samhällsekonomiskt lönsam och systemviktig för hållbar, social och ekonomisk utveckling. Att generaldirektör meddelade att det råder akut kapacitetsbrist på järnvägsnät. (En upprustad skulle kunna tillföra 25 procents kapacitet till stambanan.) Att utredningen endast bedömt nuvarande status och inte tagit i beaktande dess värde när upprustats. Att inte tagit i beaktande att nedläggningen av innebär att den samhällsekonomiskt lönsamma förstärkningen av järnvägskapacitet i närtid inte kan komma till stånd. Att utredningen, efter att ärendet bordlades , kunde nå tillfredsställande resultat efter endast under julhelgen, inklusive fem arbetsfria dagar (den 18–). Hela samhällen förlorar när beslut om infrastruktur fattas på ofullständiga grunder. Jag vill därför fråga infrastrukturminister : På vilket sätt kommer ministern att se till att –är tillgänglig för godstrafik med systemtåg till/från och inte bara som omledning vid extraordinära händelser såsom stopp i trafiken eller att Försvarsmakten behöver den?