ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · H710294 · 2020-01-31 00:00:00 — Interpellation 2019/20:294 Digitala verktyg och skärmtid för barn i förskolan av (KD) till Utbildningsminister (S) finns en ny reviderad läroplan för förskolan, där ämnet Digital kompetens införts. I kommentarer beskrivs hur förskolebarnen får använda digital kamera eller surfplatta. Det poängteras att ”digitalisering i förskolan handlar inte om att barnen ska sitta mer framför skärmar, utan istället kan förskolan medvetet använda sig av ett varierat utbud av aktiviteter, exempelvis en digital bok till läsestunden”. Om skärmar används i ett ”varierat utbud av aktiviteter” kan det även påverka föräldrarnas bild av skärmanvändning, även för små barn. Kanske kan det finnas en risk att föräldrar utgår ifrån att om förskolan använder sig av skärmar så är det ”fritt fram”? Vem tar ansvar för att barnets sammanlagda tid framför en bildskärm inte blir alltför lång? Som med allt annat i förskolan och skolan är det av stor vikt att de metoder som används vilar på forskning och beprövad erfarenhet. Med tanke på att pekskärmar bara funnits i omkring finns ännu inte så mycket forskning på området, framför allt inte longitudinella studier på hur skärmar påverkar små barn. är inte skärmanvändning hos barn så oskyldigt som man i första stund kan tro. gav i den ansedda barnmedicinska tidskriften ut rekommendationer för skärmtid, inklusive tv-tittande och videospel. Enligt dessa bör barn helt undvika digitala medier, undantaget videochatt. Två- till femåringar bör inte titta på mer än en timmas högkvalitativ barnproduktion per dag. För mycket skärmtid förknippas med ökad risk för fetma och försämrad sömn. I samma riktning går för skärmtid för barn, kopplat till barns stora behov av fysisk aktivitet. WHO lade fram riktlinjer för aktivitet, sömn och skärmtid hos barn , med målet att byta den långvariga skärmtiden mot mer aktiv lek. Riktlinjerna anger att barn inte bör utsättas för någon skärmtid över huvud taget. Barn mellan två och bör spendera max framför skärmen. WHO menar att det kommer att förbättra barnets kognitiva utveckling och livslånga hälsa om rekommendationerna följs. Mot denna bakgrund vill jag fråga utbildningsminister : Vilken forskning stöder sig på när det gäller användning av skärmar i förskolan hos barn i olika åldrar? Hur säkerställer man att den sammanlagda skärmtiden per dag inte överskrider ?
ip · H710296 · 2020-02-03 00:00:00 — Interpellation 2019/20:296 Rätten att studera för personer med funktionsvariationer av (V) till Statsrådet (S) Ett jämlikt samhälle ger människor möjligheter och kan lösa samhällsutmaningar som exempelvis barnfattigdom, kriminalitet eller brister i sjukvården. är ett land med möjligheter att skapa ett gott liv åt alla som lever här. Den samlade rikedomen är större . Sysselsättningen är hög och klimatet för företag är gott. Trots detta är det många i som inte får del av framgången. En liten ekonomisk elit drar ifrån oss andra. Det syns tydligt i våra städer och förorter och på landsbygden. Faktum är att är det land inom där ojämlikheten ökat mest . En del i ökad jämlikhet är att bryta snedrekryteringen till högre utbildning. Etnisk bakgrund, ekonomiska faktorer, klass, kön och inte minst funktionsnedsättningar påverkar huruvida en söker till högre utbildning eller inte. Det påverkar också vilka möjligheter en har inom akademin, till exempel vilka utbildningar en söker, om en söker till forskarutbildning och vilka möjligheter en har att verka inom akademin. En glädjande utveckling är att fler med konstaterat funktionshinder studerar inom högskolan, bland annat för att hjälpmedel utvecklats, lokaler anpassats och det finns ekonomiska stöd för lärosätena att söka, till exempel för mentorsstöd, anteckningsstöd och stöd vid förflyttning. Tyvärr räcker inte de resurser som Specialpedagogiska skolmyndigheten har till sitt förfogande. Myndigheten har därför tvingats sätta ett tak , som kanske inte täcker kostnaden, och kan inte bevilja alla ansökningar. Detta, tillsammans med brister i lärosätenas egna ansvar för tillgänglighet och hjälpmedel, gör det svårare för personer med funktionsnedsättning att studera på högskola och universitet. Specialpedagogiska skolmyndigheten har flaggat för att den behöver utökade resurser för att kunna stödja lärosätena. Mot bakgrund av vad som anförts ovan vill jag fråga statsrådet : Hur avser statsrådet att säkerställa att studenter med funktionsnedsättning får det stöd de behöver för att kunna studera på högskola och universitet?
ip · H710297 · 2020-02-03 00:00:00 — Interpellation 2019/20:297 En biståndspolitik för jämlikhet av (V) till Statsrådet (MP) Dagens värld är präglad av djupa orättvisor. Klyftorna är stora mellan fattiga och rika länder, mellan fattiga och rika människor, mellan kvinnor och män. Den nya rapporten to Care från hjälporganisationen visar att världens 2 153 dollarmiljardärer äger av jordens befolkning. De 22 rikaste männen äger mer än alla kvinnor i . Det finns tillräckligt med resurser för att utrota fattigdomen och ge alla människor ett värdigt liv. Men i stället för en rättvis fördelning hamnar merparten av världens resurser fortfarande i den rika delen av världen och hos den rikaste delen av befolkningen. Vår värld är orättvis därför att det finns de som tjänar på orättvisorna. Genom Agenda 2030 har förbundit sig att arbeta för att uppnå alla de globala målen. Det inkluderar mål 10 (att minska ojämlikheten inom och mellan länder) och delmål 10.1 (att till 2030 successivt uppnå och upprätthålla en inkomsttillväxt högre än det nationella genomsnittet för de av befolkningen som har lägst inkomst). Att kvinnor tillåts äga rätten till sin egen kropp är en förutsättning för att få makt över sitt eget liv. Det är en nödvändighet för såväl ett jämställt som ett jämlikt samhälle med en rättvis fördelning av makt och resurser. När regeringen gick ut med att man skulle bedriva en feministisk utrikespolitik var därför både jag och glada. Men trots att en del bra saker har gjorts så finns det mycket mer att önska. Här hemma i sänker regeringen skatterna för de som redan har mest som man blundar för lågavlönade kvinnor. Man prioriterar städbidrag till rika i stället för att se till att kommunerna har en fungerande hemtjänst med sjysta villkor. På samma sätt förhåller det sig i utrikespolitiken när regeringen sätter svenska företags export före mänskliga rättigheter i diktaturer. Eller när man gör avräkningar på 2,3 miljarder på biståndet som i stället hade kunnat gå till organisationer som arbetar för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Enligt nuvarande bestämmelser medger OECD-Dac avräkningar enligt vissa regler. Att möjligheten finns är dock inte samma sak som att det är det riktiga att göra. Åtminstone inte om målet är ett effektivt bistånd för jämlikhet och demokrati. Jag har mycket svårt att se hur det blir bättre för kvinnor och flickor i världen genom att regeringen täcker upp för det man ger till de rika genom avräkningar på biståndsbudgeten i stället för att lägga pengarna på bistånd till SRHR. Mot bakgrund av detta vill jag fråga statsrådet : Även om OECD-Dac medger avräkningar enligt vissa regler, anser statsrådet att detta på något sätt främjar mottagare av svenskt bistånd i andra länder? Avser statsrådet att verka för att OECD-Dac ska ta bort möjligheten att göra avräkningar på bistånd?
ip · H710298 · 2020-02-03 00:00:00 — Interpellation 2019/20:298 En jämlik förskola av (V) till Utbildningsminister (S) anser att förskolan ska vara en rättighet och en möjlighet för alla barn. Förskolan har långsiktiga positiva effekter på barns lärande och utveckling. Förskolan har även utjämnande socio-ekonomiska effekter genom att barn från resursfattiga familjer drar störst nytta av att vistas i förskola. Den målmedvetna satsningen på förskolan i har gjort att den internationellt sett intar en särställning både vad gäller tillgänglighet, kvalitet och pedagogisk utveckling. Men för att den jämlika förskolan ska fortsätta behöver barngruppernas storlek begränsas och personalens arbetsmiljö förbättras. Rätten till 30 timmars förskola behöver också utökas till alla barn. Personalen i förskolan arbetar i allt större barngrupper, det har blivit fler barn i förskolan med allt längre vistelsetider. har personalen allt fler uppgifter som ska hinnas med, såsom administration, disk, städning, tvätt och andra sysslor. Dessutom har förskolepersonalen en läroplan som ska följas, med allt större krav på den pedagogiska verksamheten och dokumentation, som de ska finnas där för alla barn och se till varje barns individuella behov. Rådande forskning om storleken på barngrupper och anknytningsteori samt rekommendationer avseende barngruppsstorlekar är eniga. I en barngrupp i åldern 1–bör det inte vara fler än 12 barn på 3 pedagoger och i åldern 3–bör det inte vara fler än 15 barn på 3 pedagoger för att barnen ska må bra. Det finns dock inga regleringar om hur stora barngrupperna får vara , vilket påverkar personalens arbetsmiljö och därmed barnens rätt till en jämlik förskola. Det finns också exempel från kommuner där barngrupperna administrativt delats upp för att det ska se bra ut på papperet men att de sedan delar på samma lokal och har verksamhet ihop. Enligt skollagen har alla barn rätt till minst förskola. I vissa kommuner håller man sig till lagens minimum, i andra har barnen rätt till det dubbla. Vilken kommun barnen bor i avgör deras rätt till att delta i den livsviktiga kunskapsutveckling som förskolan utgör. Mot bakgrund av detta vill jag fråga utbildningsminister : Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att återupprätta en jämlik förskola för alla barn oavsett var de bor?
ip · H710299 · 2020-02-03 00:00:00 — Interpellation 2019/20:299 Det nya reseavdraget av (SD) till Finansminister (S) presenterade regeringens utredare sitt förslag till utformning av ett nytt, färdmedelsneutralt reseavdrag. Då beloppsnivåerna i det nuvarande systemet länge har varit oförändrade fanns en stark förhoppning om en kompensation för de ökade omkostnader som regeringens politik orsakat de som saknar alternativ till personbilen. Utredarnas förslag visade dessvärre tydligt att utgångspunkten inte har varit att mildra den börda av regeringens skatte- och avgiftshöjningar som riktats mot landets bilister. Förslaget hade, om det realiserats, omvandlat hundratusentals svenska arbetstagare till än större förlorare trots de mycket knappa inkomstnivåer som råder. Förslaget möttes, inte helt oväntat, av omfattande kritik. Regeringen meddelade så sent som att ”denna fråga kommer att noga analyseras i den kommande beredningen. Regeringen kommer göra en fördjupad analys av konsekvenserna av kommitténs förslag för personer som bor och arbetar i glesbygd. Detta kan till exempel ske genom ett uppdrag till Trafikanalys”. Då den ursprungliga utredningens förslag innebar en tung börda för i synnerhet landsbygdsbor, är det av stor vikt att den fördjupade analysen omfattas av hänsyn till den del av befolkningen som saknar alternativ till egen bil. Med anledning av detta vill jag fråga finansminister : Hur fortlöper arbetet med att ta fram ett slutgiltigt förslag till nytt reseavdrag? Vilka direktiv har regeringen gett dem som ska göra en fördjupad analys avseende utformningen av reseavdraget för de som saknar realistiska alternativ till egen bil? Vilken syn har regeringen på effekterna av kraftigt ökade pendlingskostnader för löntagare?
ip · H710300 · 2020-02-03 00:00:00 — Interpellation 2019/20:300 Bistånd som styrmedel för stärkt återvändande av (M) till Statsrådet (MP) anser att svenskt bistånd ska verka i svenska intressen. I det ligger att upprätthålla den reglerade invandringen, och att en person som har fått ett utvisningsbeslut också ska lämna . Både och pekar på att verkställigheten till flertalet länder försvåras av att länderna vägrar ta emot sina egna medborgare – länder som också tar emot svenskt bistånd. Mot bakgrund av detta vill jag fråga statsrådet : Avser ministern att ställa krav på mottagarländer av bistånd att ta emot de av sina medborgare som ska utvisas ur om de även i fortsättningen vill få svenskt bistånd?
ip · H710301 · 2020-02-03 00:00:00 — Interpellation 2019/20:301 arkivpolitik av (SD) till Kultur- och demokratiminister (MP) I betänkande som presenterades slås det fast att bristen på resurser inom det samlade arkivväsendet är ett större problem än både organisation och lagstiftning på arkivområdet. Utredaren framför att om inte ytterligare resurser tillförs kommer inte kunna utföra sitt samhällsuppdrag enligt anvisade målsättningar. Utredningen föreslår även en ny arkivlag och en ny arkivförordning med syftet att trygga tillgången till allmänna handlingar, främja tillgången till kulturarvet och bidra till det demokratiska samhällets beständighet och utveckling. Det är ändringsförslag som moderniserar regelverken på området, som utredarna betonar att det är resursbristen som är den största utmaningen för Arkivsverige. har fått lov att säga upp ett stort antal tjänster, och tillgänglighet för forskare har begränsats betydligt på grund av de prioriteringar som man behövt göra i och med en ständigt utökad uppdrags- och ansvarsbörda utan några ekonomiska tillskott. I och med regeringens prioriteringar så försvåras den historiska forskningen i . Utredningen trycker även på att hela arkivsektorn är i behov av mer resurser för att klara digitaliseringen. bör enligt utredarna få i uppdrag att utreda förutsättningarna för en massdigitalisering framöver. För att kunna genomföra utredningens samlade förslag bedömer utredarna att ett statligt tillskott om behöver tillföras. Med anledning av detta vill jag fråga kultur- och demokratiminister : Är ministern beredd att ta strid i budgetprocessen för att förstärka anslagen till dels behov, dels den samlade arkivsektorns behov? Hur ser ministern på den bristande tillgängligheten till vårt kollektiva minne, och vilka åtgärder ämnar ministern vidta för att säkra tillgängligheten till arkiven? Kommer ministern att se till att enskilda arkivbildare får ett erkännande som kulturarvsinstitutioner och ge dessa institutioner det stöd de behöver? Hur kommer ministern att säkerställa att godtycklig gallring undviks i arkiv med sämre tillgång till expertkunskap?
ip · H710302 · 2020-02-04 00:00:00 — Interpellation 2019/20:302 Skattereformens effekter på sammanhållningen av (M) till Finansminister (S) är ett land med stora avstånd med viktiga näringar och arbetstillfällen som ligger långt utanför våra större städer. Det är viktigt att politiken verkar för att värna förutsättningar för tillväxt och goda levnadsvillkor i hela landet. Regeringens politik är dock inte välavvägd. Sammanhållningen i äventyras nu av skattehöjningar som främst riktas mot dem som bor utanför våra större städer. Finansministerns skattepolitik slår mot förutsättningarna att leva och verka i hela landet. Höjda drivmedelsskatter och införandet av flygskatten är två tydliga exempel på hur finansministern medverkar till att försvåra för människor som lever med långa avstånd i vardagen. ska använda ekonomiska styrmedel för att minska vår påverkan på natur och klimat. Men behöver ta tag i klimatutmaningen där den är som störst – i stället för att pressa igenom symbolpolitiska skattehöjningar som slår hårdast mot landsbygden och dem som bor utanför våra storstadsområden. Med anledning av ovanstående vill jag fråga finansminister : På vilket sätt kommer den av ministern aviserade skattereformen att bidra till att underlätta för människor som är beroende av bilen och lever med långa avstånd mellan familj och jobb? Kommer skattereformen att innehålla höjda fordons- och drivmedelsskatter eller skatt på avstånd – eller är detta uteslutet för ministern?
ip · H710303 · 2020-02-04 00:00:00 — Interpellation 2019/20:303 Reseavdraget och skatt på drivmedel av Boriana (M) till Finansminister (S) För att det ska skapas fler jobb och för att svenska företag ska kunna hävda sig på en internationell marknad behövs det bland annat välutvecklade transporter till konkurrenskraftiga priser. Det är inte minst viktigt för att ha en fungerande och flexibel arbetsmarknad där människor kan ta de jobb som finns och passar dem, utan att i första hand behöva ta hänsyn till var arbetsplatsen är belägen. I en tv-debatt inför valet försäkrade finansminister att Socialdemokraterna inte avsåg att höja bensinskatten eftersom det var ”jättedyrt att tanka”. har regeringen både höjt bensinskatten och infört överindexering. Bensinpriserna ”vid pumpen” upplevs av många som oöverkomliga, och 2.0 har samlat över 600 000 medlemmar. Det är 600 000 människor som är beroende av bilen för att få livet att gå ihop. I en tidigare interpellationsdebatt, , sa finansministern följande: ”Det ska vara möjligt att bo och verka i hela landet, även där kollektivtrafikalternativ saknas eller är begränsade.” Vid samma tillfälle aviserade finansministern en översyn av reseavdraget, som skulle göras ”bland annat för att underlätta för dem som bor på landsbygden”. Dock verkar förslagen i utredningen snarare försvåra för dem som bor på landsbygden och motverka målet om regionförstoring. Och vad som är minst lika allvarligt är att förslagen går stick i stäv med arbetslinjen. De bestraffar dem som kämpar och sliter för att ta sig till jobbet men påverkar inte alls dem som inte arbetar. Utredningen intar den anmärkningsvärda ståndpunkten att arbetsresor inte är en utgift för inkomsternas förvärvande utan en privat levnadskostnad, eftersom kostnader för arbetsresor ”har orsakats av den skattskyldiges val av bostadsläge”. Slutligen påverkar förslagen kompetensförsörjningen negativt eftersom de minskar benägenheten att arbetspendla långa sträckor. Med anledning av ovanstående vill jag fråga finansminister : Vilka åtgärder tänker ministern vidta för att företag i hela landet ska ha tillgång till transporter till konkurrenskraftiga priser? Avser ministern att initiera en sänkning av bensin- och dieselskatten? Avser ministern att gå vidare med det hårt kritiserade förslaget om nytt reseavdrag?
ip · H710304 · 2020-02-04 00:00:00 — Interpellation 2019/20:304 Förändring av fordonsskatter av (M) till Finansminister (S) är ett land med stora avstånd med viktiga näringar och arbetstillfällen som ligger långt utanför våra större städer. Sammanhållningen i äventyras nu av skattehöjningar som främst riktas mot dem som bor utanför våra större städer. Den frustration som denna orättvisa politiska kurs ger upphov till hos medborgarna är befogad i stor utsträckning. Regeringen tycks pressa igenom skattehöjning efter skattehöjning utan gedigna konsekvensanalyser om hur dessa bördor påverkar förutsättningarna att leva och verka i hela landet, liksom sysselsättning och tillväxt. På samma sätt tycks regeringen visa en nonchalans inför de skatteförändringar som slår hårt mot sammanhållning och viktiga näringar som sker utan att regeringens direkta inblandning – skatteförändringar som sker genom att myndigheter som har ett stort tolkningsutrymme. finns det fler hästar än kor i landet. Djur som uppskattas för att de betar och håller landskap öppna och säkerställer biotopers mångfald. Hästföretagare är en grön näring, men de känner sig ofta misstänkliggjorda och upplever att de inte tas på allvar. Fyrhjulingen har blivit ett värdefullt redskap på gårdar med hästar. Hästföretagare vittnar ofta om svårigheter med ekonomin, och då kan fyrhjulingen ersätta en traktor. Att fyrhjulingar kraftigt ska behöva förmånsbeskattas, även då de bara används i yrkesverksamhet, är för många drabbade företagare rent av provocerande. Vi ser hur fyrhjulingar används i olika verksamheter i våra gröna näringar. I ett tidigare svar på en ledamots skriftliga fråga i just detta ärende har finansministern jämfört fyrhjulingar med fritidshus: ”… som exempelvis fritidshus eller båtar som anskaffats av ett företag, även om egendomen också används i verksamheten.” Det är svårt att förstå varför finansministern inte ser något problem i hur ministerns myndigheter har ändrat synen på hur fordon i våra gröna näringar ska beskattas. Dessa skatteförändringar slår hårt mot företagare på ett oproportionerligt sätt. Det borde åtminstone föranleda någon form av förslag på åtgärder från finansministern. Med anledning av ovanstående vill jag fråga finansminister : Vad avser ministern att göra för att fordon som fyrhjulingar inte ska förmånsbeskattas på det oproportionerliga sätt som görs? På vilket sätt kommer den aviserade skattereformen att bidra till att stärka våra gröna näringars konkurrenskraft?
ip · H710305 · 2020-02-04 00:00:00 — Interpellation 2019/20:305 Ersättningsjobb i av i (M) till Statsrådet (S) fattade beslut om att ersätta radio- och tv-avgiften med en allmän public service-avgift som tas ut via skatten. Beslutet innebar slutet för Radiotjänst i , som har drivit in avgiften från alla hushåll som har en tv-apparat. Medarbetarna på Radiotjänst har sett till att finansieringen av en politiskt oberoende public service fungerat. De har på sitt sätt hjälpt till att upprätthålla ett fritt och öppet demokratiskt samhälle. Trots tidigare löften om motsatsen fanns det inte med någon finansiering för att kunna ersätta arbetstillfällena på Radiotjänst när den tidigare övergångsregeringen lade fram sin budgetproposition . Däremot valde att bifalla och gemensamma budgetmotion , där det fanns en anslagsökning till , Lantmäteriet och Statens servicecenter för att dessa myndigheter skulle tillskapa 120 ersättningsjobb i . Radiotjänst i slutgiltigt lades ned , , och ännu saknas 50 av dessa ersättningsjobb. Lantmäteriet och har uppfyllt eller är på väg att uppfylla sina åtaganden. Men när det gäller Statens servicecenter har den utlovade nyetableringen i ännu inte blivit av. Mot bakgrund av detta vill jag fråga statsrådet : Vilka åtgärder vidtar statsrådet för att de 50 ersättningsjobben i ska komma till stånd?