frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — 1 § Begär en kvinna att hennes havandeskap skall avbrytas, får abort utföras om åtgärden vidtas före utgången av artonde havandeskapsveckan och den inte på grund av sjukdom hos kvinnan kan antas medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. 3 § Efter utgången av adertonde havandeskapsveckan får abort utföras endast om lämnar kvinnan tillstånd till åtgärden. Sådant till- stånd får lämnas endast om synnerliga skäl föreligger för aborten. Tillstånd enligt första stycket får ej lämnas, om det finns anledning an- taga att fostret är livsdugligt. 5 § Endast den som är behörig att utöva läkaryrket får utföra abort eller avbryta havandeskap enligt 6 §. Abort eller avbrytande av havandeskap enligt 6 § ska ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som Inspektionen för vård och omsorg har godkänt. Den föreskrift som är aktuell är föreskrifter (SOSFS 2009:15) om abort där det av 1 kap. 2 § andra stycket framgår att med me- dicinsk abort avses graviditet som avbryts genom läkemedelsbehandling. Av 4 kap. 3 § SOSFS 2009:15 framgår att vårdgivaren ska ansvara för att det fastställs rutiner som säkerställer att kvinnan vid en medicinsk abort genomgår den inledande läkemedelsbehandlingen på en sjukvårdsinrätt- ning i enlighet med 5 § andra stycket abortlagen (1974:595). Vidare framgår det av betänkandet Abort i (SOU 2005:90) föl- jande. Den svenska abortlagen tillåter abort fram till den tidpunkt då fostret anses kunna leva utanför livmodern. Gränsen för livsduglighet är för när- varande 22 fulla graviditetsveckor, + . Bedömer att vårdgivarnas nuvarande hantering av sena aborter är enhetlig med utgångspunkt från erfarenheter i tillsynen? IVO:s erfarenheter i tillsynen rörande sena aborter baseras på det ärende JO refererar till, dnr 8.2-15016/2015. har därtill två lex Maria-anmäl- ningar inkomna till myndigheten , dnr 8.1.1-20788/2018 och dnr H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D 8.1.1-20899/2018. har ännu inte fattat beslut i dessa ärenden. Övriga ärenden3 inom obstetrik/gynekologi som avser aborter, handlar uteslutande om tidiga aborter. gjorde tillsyn vid sju sjukvårdsinrättningar i Västra Gö- talandsregionen och Region , som erhållit godkännande att utföra abort.4 Syftet med tillsynen var att ha en dialog med vårdgivaren kring en patientsäker abortvård. avslutade tillsynen utan åtgärder. Mot bakgrund av den erfarenhet har i tillsynen avseende sena ab- orter kan myndigheten inte bedöma om vårdgivarnas nuvarande hantering av sena aborter är enhetlig. Anser att det finns behov av klargöranden för att ge berörda vårdgivare vägledning i frågor om abortlagens tolkning och praktiska tillämpning? har tidigare, inom ramen för myndighetens tillsyn, i ett beslut (dnr 8.2- 15016/2015) konstaterat att tidpunkten för medicinsk abort definieras som den tidpunkt då läkemedlet (mifepristone) tas eftersom detta måste ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som har godkänt (5 § andra stycket abortlagen samt 1 kap. 2 § andra stycket SOSFS 2009:15). har uppmärksammat att det finns en annan uppfattning kring när medicinsk abort ska anses vara utförd. Denna åsikt ska vara att aborten anses vara utförd när fostret stöts ut. kan det vara möjligt att rädda ett /barn till livet om det föds vid 22 fullgångna graviditetsveckor. Som JO anför i sin promemo- ria blir situationen därmed sådan att den sista tillåtna tidpunkten för abort och den tidpunkt då för tidigt födda barn ges livsuppehållande behandling nästan överlappar. Om en kvinna har fått tillstånd från Rättsliga rådet att utföra en medi- cinsk abort sent kan fostret komma att stötas ut efter vecka 21+6. anser att i de fall detta sker så är det en följd av den utförda aborten och fostret ska då anses aborterat. uppmärksammar dock att det upp- kommit frågor kring hur ett som stöts ut i vecka 22+0 till följd av en abort ska hanteras om fostret visar livstecken. Frågor om fostrets livsdug- lighet, tillämpningen av folkbokföringslagen och Rättsliga rådets tillstånd till medicinsk abort samt kvinnans juridiska rätt till abort i detta samman- hang har också aktualiserats. Utifrån ovanstående och den debatt som förts i massmedia har upp- märksammat att det finns uppfattningar kring att rättsläget i frågor om ab- ortlagens tolkning och tillämpning är oklart. anser inte att rättsläget är oklart. Detta då bedömer att abortlagen och SOSFS 2009:15 i kombi- nation med professionens rekommendationer samspelar och ger vägledning i dessa frågor. Konsensusdokument om vård vid sen abort m.m. Som framgår av remissvar har ett dokument om handläggning av sena aborter tagits fram av en arbetsgrupp inom Svenska Barnmorskeför- bundet (SBF) och och Gynekologi (SFOG). Do- kumentet, som har godkänts av SBF, SFOG och (), publicerades . Av dokumentet framgår följande: 3Anmälan enligt lex och klagomål enligt patientsäkerhetslagen (2010:659). 4Dnr 8.5-5658/2017, Dnr 8.5-39523/2016, Dnr 8.5-39525/2016, Dnr 8.5-4746/2017, Dnr 8.5- 6363/2017, Dnr 8.5-8330/2017, Dnr 8.5-8332/2017. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D Handläggning av sena aborter efter v 18+0 Dessa riktlinjer för vård vid sena aborter har framtagits av specialitetsför- eningarna och Gynekologi (SFOG), (), i samråd med , på uppmaning av . Med sena aborter avses här aborter från och med graviditetsvecka 18+1. En arbetsgrupp med representanter från SFOG (Arbets- och referens- gruppen för familjeplanering, FARG) och SBF tillsattes för att samman- ställa ett förslag till riktlinjer för handläggning och omvårdnad vid sen ab- ort. Förslaget har därefter granskats och reviderats av de tre specialitetsför- eningarnas styrelser. Handläggning av abort och handläggning av prematur förlossning är två helt olika vårdprocesser som inte ska sammanblandas. Detta dokument gäl- ler handläggning vid sena inducerade aborter. Bedömning av livsduglighet görs av gynekolog i samband med kvinnans ansökan om abort fr.o.m. v 18+1. Vi tolkar begreppet livsduglighet som möjlighet till överlevnad vid fö- delse i aktuell gestationsålder utan att åtgärder under graviditeten vidtas för att förbättra möjlighet till överlevnad, och utan att omedelbara resuscita- tionsåtgärder vidtas efter fostrets framfödande. Kvinnan som fått tillstånd till abort har genom sin ansökan om abort redan tagit ställning till att sådana åtgärder inte ska vidtas. Vid fostermissbildningar erbjuds patienten adekvat och korrekt information från sakkunniga specialister (obstetriker/fostermedicinare, pediatriker/neo- natologer, genetiker) utan fördröjning. Vid misstanke om avvikelse bör se- cond opinion ultraljud erbjudas skyndsamt. Handläggningen vid sen abort ska ske så skyndsamt som möjligt efter ansökan till Rättsliga Rådet, både från sjukvårdens och sida. Det är önskvärt att beslut av Rättsliga Rådet i möjligaste mån fattas utan eller med minimal fördröjning och att ordförandebeslut möjliggörs un- der långhelger. Detta bör gälla oavsett indikation för aborten. Abortvården bör organiseras så att den säkerställer den kompetens som er- fordras och ger bästa möjliga förutsättningar för en god och säker vård. Vård av patienter som genomgår abort bör därför vara specialistvård och handläggas av gynekolog tillsammans med personal med utbildning, kompetens och erfarenhet inom abortvård, företrädesvis barnmorskor. Arbetsgivaren ska erbjuda fortlöpande handledning och tillse att berörda personalgrupper erhåller adekvat utbildning i abortvård, både på grundutbildningsnivå och fortbildningsnivå så att de som är involverade i abortvården, kan ge patienten en god vård vid sen abort. Arbetsgruppen tog även fram en omvårdnadsriktlinje och patientinformation. Av omvårdnadsriktlinjen framgår bl.a. följande: Om man behöver stöd vid omhändertagande av fostret ska gynekolog (inte neonatolog) tillkallas. H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D Om fostret uppvisar reflexmässiga rörelser såsom gasping eller ryckningar i extremiteter ska fostret omhändertas palliativt. Detta innebär att fostret bäddas in tätt (likt ett lindebarn) samt att man håller området kring fostret mörkt och varmt (undvik nedkylning). publicerade (Smer) rappor- ten Livstecken vid sen abort (2019:1). I rapporten analyserar Smer etiska frå- geställningar i samband med sena aborter nära gränsen för medicinsk livsdug- lighet, med särskilt fokus på frågan om som visar livstecken efter sen abort. Utifrån analysen i rapporten lämnar Smer även ett antal förslag till pro- fessioner, vårdgivare och beslutsfattare. Smers ställningstaganden sammanfat- tas enligt följande (se s. 16 f.): Alla levande födda har människovärde och rätt till liv För Smer är det obestridligt att alla levande födda individer, oavsett bak- grund, omfattas av människovärdesprincipen och har samma grundläg- gande rättigheter, inklusive rätt till liv. Att säga att vissa födda individer inte skulle ha människovärde strider mot principens grundtanke att alla om- fattas oavsett ställning, funktion eller egenskaper. Ur ett människovärdes- perspektiv är ett som visar livstecken efter en sen abort ett barn och måste jämställas med andra barn när det gäller de grundläggande rättighe- terna. Det innebär att rätten till liv omfattar även ett sådant barn. De allra flesta som visar livstecken efter en sen abort är sannolikt inte livsdugliga. Ett etiskt förhållningssätt innebär i en sådan situation att det döende fostret ska tas om hand på ett värdigt sätt, men medför inte något krav på livsuppehållande behandling. Om det framfödda fostret visar tecken på att kunna vara livsdugligt blir situationen en annan. I det läget har det rätt till en sakkunnig medicinsk bedömning av huruvida livsuppe- hållande behandling bör sättas in. Beslutet om att avstå eller inleda livsup- pehållande behandling ska utgå från vad som ligger i barnets intresse. Att i beslutet väga in kvinnans självbestämmande eller vilka konsekvenser be- slutet skulle få för omgivningen skulle strida mot människovärdesprincipen och barnets rätt till liv. Den genomgång av rättsläget som Smer gjort i samband med denna rap- port visar att den som andas eller visar livstecken efter födelsen är ett barn som har rätt till adekvat vård. Vad som är adekvat vård avgörs med beak- tande av barnets livsduglighet och nyttan av vården. Någon möjlighet att beakta det faktum att barnet fötts efter en abort finns inte i det läget. Åtgärder behöver vidtas för att undvika att livsdugliga föds fram efter sen abort När Rättsliga rådet bedömt att det finns synnerliga skäl för en sen abort och beviljat den har kvinnan ett berättigat intresse att få åtgärden utförd som avsett, ett intresse som i en situation då ett räddas till liv efter en sen abort inte kan tillgodoses. Kvinnans självbestämmande när det gäller att uppnå syftet med aborten kommer därmed att begränsas. Det är också mycket sannolikt att en sådan situation skulle få negativa konsekvenser för kvinnans välbefinnande. För barnets del skulle det innebära att det skulle löpa risk att drabbas av betydande funktionsnedsättning och sjuklighet som en direkt följd av en åtgärd som samhället har beviljat och utfört. Det finns vidare risk att det skulle bli svårt att ge barnet en trygg familjesituation. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D De intressen som måste stå tillbaka i en situation när ett som fötts fram efter en sen abort räddas till liv är enligt Smers bedömning mycket starka. Samhällets och hälso- och sjukvårdens målsättning måste enligt Smer därför vara att inga livsdugliga ska födas fram efter sen abort. Den bild Smer har fått är att det med dagens praxis inte helt går att utesluta att detta i enstaka fall skulle kunna ske. Smer bedömer därför att åtgärder för att undvika att livsdugliga föds fram efter sen abort behöver vid- tas. Sänkt gräns för sen abort bör undvikas är möjligheterna till sen abort i mer begränsade än i många andra länder, där man tillåter abort för allvarliga fosterskador långt upp i graviditeten, i vissa fall helt utan bortre tidsgräns. Smer bedömer att det även framledes kommer att finnas fall där abort är angeläget men där aborten av olika skäl inte kan utföras före vecka 21+, och i enstaka fall inte före slutet av . Smer anser därför att så långt det är möjligt bör andra åtgärder än sänkt abortgräns prioriteras för att undvika att livsdugliga föds fram efter sen abort. Mot den bakgrunden presenterar Smer ett antal förslag, bl.a. att det behöver vidtas vissa åtgärder för att minska antalet aborter nära gränsen för sen abort och att livsduglighetsbegreppet i abortlagen bör ses över. JO har även hämtat in och i valda delar granskat bl.a. ett antal bifalls- respektive avslagsbeslut inklusive medicinsk utredning från Rättsliga rådet liksom IVO:s beslut i de två lex Maria-ärenden som rör handläggningen av en sen abort. Inom ramen för initiativärendet har JO även tagit del av olika yttranden från tre läkare (, BB, och CC) som kommit in till JO. Den offentliga makten ska utövas med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihet och värdighet (1 kap. 2 §). Lag eller annan föreskrift får inte meddelas i strid med åtaganden på grund av den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (2 kap. 19 §). Den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () har inkorporerats i svensk lag genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angå- ende skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. I anges bl.a. att envars rätt till livet ska skyddas genom lag (artikel 2.1). Ingen ska avsiktligen berövas livet utom för att verkställa dom- stols dom i de fall då han dömts för brott som enligt lag är belagt med sådant straff. Vidare anges att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och famil- jeliv, sitt hem och sin korrespondens (artikel 8.1). H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D FN:s konvention om barns rättigheter () blir svensk lag (se beslut , 13 § prot. 2017/18:131). I konventionen erkänner konventionsstaterna varje barns inneboende rätt till livet och ska till det yttersta av sin förmåga säkerställa barnets överlevnad och utveckling (artikel 6). Varje barn har vidare rätt till bästa möjliga hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård (artikel 24.1). Rättigheterna ska tillförsäkras varje barn utan åtskillnad (artikel 2.1). Hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) Målet med hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen (3 kap. l §). Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Av förarbetena till bestämmelsen i 3 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen framgår bl.a. att vårdinsatser till tidigt födda barn inte bör baseras på schablon- gränser utan utgå från prognos och förväntad effekt i varje enskilt fall (prop. 1996/97:60 s. 26). Hälso- och sjukvårdsverksamhet ska bedrivas så att kraven på en god vård uppfylls (5 kap. l §). Det innebär att vården särskilt bl.a. ska vara av god kvali- tet, tillgodose patientens behov av trygghet, kontinuitet och säkerhet och bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet. När hälso- och sjukvård ges till barn ska barnets bästa särskilt beaktas (5 kap. 6 §). Patientsäkerhetslagen (2010:659) Vårdgivaren ska planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att kravet på god vård i hälso- och sjukvårdslagen respektive tandvårdslagen (1985:125) upprätthålls (3 kap. l §). Hälso- och sjukvårdspersonalen ska utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet (6 kap. l §). En patient ska ges sakkun- nig och omsorgsfull hälso- och sjukvård som uppfyller dessa krav. Vården ska så långt som möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. Patien- ten ska visas omtanke och respekt. Den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen bär själv ansvaret för hur han eller hon fullgör sina arbetsuppgifter (6 kap. 2 § första stycket). Patientlagen (2014:821) Patienten ska få sakkunnig och omsorgsfull hälso- och sjukvård som är av god kvalitet och som står i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfaren- het (1 kap. 7 §). Patientens självbestämmande och integritet ska respekteras (4 kap. 1 §). Hälso- och sjukvård får inte ges utan patientens samtycke om inte annat följer av denna eller någon annan lag (4 kap. 2 §). 2 0 2 0 /2 1 :J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D När patienten är ett barn ska barnets inställning till den aktuella vården eller behandlingen så långt som möjligt klarläggas. Barnets inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad (4 kap. 3 §). Hälso- och sjukvården ska så långt som möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten (5 kap. 1 §). Abortlagen (1974:595) Begär en kvinna att hennes havandeskap ska avbrytas, får abort utföras om åt- gärden vidtas före utgången av artonde havandeskapsveckan och den inte på grund av sjukdom hos kvinnan kan antas medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa (1 §). Abort efter utgången av artonde havandeskapsveckan får endast utföras om lämnar kvinnan tillstånd till åtgärden (3 §). Sådant tillstånd får lämnas endast om synnerliga skäl föreligger för aborten. Tillstånd får ej läm- nas, om det finns anledning anta att fostret är livsdugligt. Kan det antas att havandeskapet på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa, får lämna tillstånd till avbrytande av havandeskap efter utgången av artonde ha- vandeskapsveckan och oavsett hur långt havandeskapet framskridit (6 § första stycket). Abort eller avbrytande av havandeskap enligt 6 § ska ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som har godkänt (5 § andra stycket). Folkbokföringslagen (1991:481) Ett barns födelse ska anmälas till om barnet föds inom landet eller om barnet föds utom landet och ska folkbokföras i (24 §). Föds barnet på ett sjukhus eller enskilt sjukhem ska inrättningen göra anmälan. Om en barn- morska hjälper till vid födelsen i annat fall, ska hon göra födelseanmälan. An- mälan ska göras . Anmälan enligt 24 § första stycket ska göras för en nyfödd, som efter födel- sen andats eller visat något annat livstecken, samt dödfödd som avlidit efter utgången av tjugoandra havandeskapsveckan (24 § fjärde stycket). Inom finns ett särskilt beslutsorgan, Rättsliga rådet, som ska avgöra bl.a. ärenden om tillstånd till abort och tillstånd till avbrytande av ha- vandeskap enligt abortlagen (18 § förordningen [2015:284] med instruktion för ). Av föreskrifter (SOSFS 2009:15) om abort framgår bl.a. att vårdgivaren ska ansvara för att det fastställs rutiner som säkerställer dels att en abort utförs möjligt efter det att tillstånd till abort enligt 3 § abortlagen har lämnats (4 kap. 1 §), dels att kvinnan vid en medicinsk abort genomgår den inledande läkemedelsbehandlingen på en sjukvårdsinrättning i enlighet med 5 § andra stycket abortlagen (4 kap. 3 §). Vidare framgår att en ansökan till Rättsliga rådet om tillstånd till abort efter utgången av artonde havandeskaps- veckan ska göras på en blankett som finns bifogad till föreskrifterna, och till H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D ansökan ska bifogas en medicinsk utredning och en psykosocial utredning, om psykosociala skäl åberopas (5 kap. 1 och 2 §§). Jag vill inledningsvis framhålla att det inte är JO:s uppgift att uttala sig om innebörden av begreppet livsduglighet, tidsgränser för sena aborter eller hur sådana aborter ska hanteras i bl.a. medicinska och etiska hänseenden. Det har inte heller varit min avsikt med detta initiativ. Ett viktigt syfte med JO:s verk- samhet är emellertid att främja rättssäkerheten och särskilt se till att medbor- garnas grundläggande fri- och rättigheter respekteras i den offentliga verksam- heten. Ombudsmännen ska verka för att brister i lagstiftningen avhjälps. JO kan bl.a. undersöka om de lagar och andra föreskrifter som finns på ett visst område ger tillräcklig ledning för de myndigheter och befattningshavare som ska följa dem. Är regelverket utformat på ett sätt som försvårar en enhetlig och rättssäker tillämpning kan det vara JO:s uppgift att påtala ett eventuellt behov av författ- ningsändring till eller regeringen. Som framgått ovan aktualiserar sena aborter svåra juridiska och medicinsk- etiska avvägningar. Frågan har återkommande diskuterats , inte minst på grund av den medicinska utvecklingen inom neonatalvården. En hän- delse då en neonatalläkare vidtog åtgärder i livräddande syfte med ett som fötts fram efter en sen abort väckte stor upp- märksamhet i medierna och ledde till en omfattande debatt om läkarens age- rande. Detta förde även med sig att andra aktörer parallellt med min utredning har intresserat sig för dessa frågor, ur delvis andra perspektiv än JO:s, däribland , Smer och vårdens professionsföreningar. Jag har tagit del av deras arbeten, som varit viktiga bidrag till utredningen i det här ärendet. En annan omständighet jag vill peka på är att abortlagen är och att den bestämmelse som reglerar de sena aborterna, 3 §, inte har ändrats sedan lagens tillkomst. har den medicinska utvecklingen medfört föränd- ringar avseende såväl metoder för abort som möjligheterna till överlevnad för extremt för tidigt födda barn. Vid den översyn av abortlagen som gjordes uttalade regeringen dock följande (se prop. 1994/95:142 s. 36): Den tillämpade övre gränsen för abort – vid 22:a graviditetsveckan – har tillkommit av samma skäl som anförts som huvudsakligt skäl till 18-veck- orsgränsen, nämligen behovet av en betryggande säkerhetsmarginal till livsdugligt . som är i 23:e–24:e graviditetsveckan kan bringas att överleva. Inom prematurvården räknar man dock inte med att den gränsen kommer att kunna förskjutas nedåt. [– – –] Det här ärendet har aktualiserat många komplexa frågeställningar. Mot bak- grund av JO:s uppdrag har jag valt att fokusera min granskning på ett antal frågor där rättsläget tycks vara oklart i vissa centrala avseenden och riskerar att leda till osäkerhet vid tillämpningen av abortlagens bestämmelser och vissa grundläggande principer i hälso- och sjukvårdslagstiftningen. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D även kort att behandla frågan om folkbokföringslagens tillämpning. Vad som i övrigt har kommit fram i ärendet föranleder inte några uttalanden från min sida. Tillämpningen av begreppet livsduglighet Rättsliga rådet får inte lämna tillstånd till en abort om det finns anledning att anta att fostret är livsdugligt (3 § abortlagen). Av förarbetena till abortlagen framgår att livsduglighet i abortlagens mening är beroende av hälso- och sjuk- vårdens möjligheter att rädda extremt för tidigt födda barn (se prop. 1974:70 s. 66 f.). Vidare framgår att med begreppet livsduglighet ska förstås att fostret har nått en sådan utveckling att det kan leva och vidareutvecklas utanför kvinnans kropp (s. 68). Av remissvar framgår att Rättsliga rådet använ- der denna definition av begreppet livsduglighet. Som framgått av redogörelsen för den rättsliga regleringen ska en ansökan till Rättsliga rådet om tillstånd till abort efter utgången av 18:e havandeskaps- veckan göras på en särskilt angiven blankett, och till ansökan ska det bl.a. bi- fogas en medicinsk utredning (se 5 kap. 1 och 2 §§ föreskrifter om abort). Den medicinska utredningen fylls i av ansvarig läkare efter en sär- skild förlaga på vilken det finns en ruta där läkaren ska ange om fostret kan anses livsdugligt utanför livmodern (se bil. 2 till föreskrifterna). Det finns såvitt jag har kunnat hitta inte några närmare anvisningar för hur läkaren ska göra den bedömningen. Av Rättsliga rådets yttrande i remissvar framgår vidare att den ”medicinska utredningen och en psykosocial utredning ger regelmässigt Rättsliga rådet ett fullgott underlag för att fatta beslut i tillståndsfrågan”.