frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — Han fick även skriva under ett dokument där han bekräftade att han fått del av denna information. Han anser att Försvarsmaktens agerande har utgjort en kränkning av hans yttrandefrihet och strider mot det s.k. repressalieförbudet i tryckfrihetsförord- ningen. AA bifogade vissa dokument till sin anmälan. Anmälan med bilagor remitterades till Försvarsmakten för yttrande. I sitt re- missvar anförde Försvarsmakten, Högkvarteret, genom överbefälhavaren, bl.a. följande (bilagorna har här utelämnats): 2 0 2 0 /2 1 :J O1 OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T AAhar varit placerad utomlands inom ramen för ett utbildningsprogram som Försvarsmakten deltar i. Vid hemkomsten har Försvarsmakten arbetslett honom till en befattning vid TKSE, där han se- dan har tjänstgjort som telekrigsofficer med inrikt- ning mot den arenan. kom det till arbetsgivarens kännedom att AA vid ett flertal tillfällen uttalat sig på sin blogg och på sitt Twitter-konto i frågor som rör Försvarsmakten, bland annat rörande olika system som används i Försvarsmaktens verksamhet och rörande Försvarsmaktens beredskap. När arbetsgivaren fick kännedom om AA:s uttalanden i sociala media gjordes bedömningen att uttalandena kunde innebära en risk från säkerhetssyn- punkt, vilket var särskilt känsligt då den befattning AA hade tillträtt var en befattning i säkerhetsklass som innebar hantering av sekretessbelagd information rörande rikets säkerhet. Med anledning av detta höll chefen för marinens undervattenssensoranalyscentral och chefen för underrättelseav- delningen vid TKSE ett s.k. skyddssamtal med AA. Skyddssamtal genomförs som en del i Försvarsmaktens fortlöpande säker- hetsprövning och har framför allt ett förebyggande syfte som är tänkt att öka mottagarens motståndskraft mot säkerhetshotande verksamhet och att medvetandegöra mottagaren om säkerhetsrisker med olika beteenden. Som en följd av skyddssamtalet initierade säkerhetschefen vid ett personalärende vid militära underrättelse- och sä- kerhetstjänsten (MUST) rörande säkerhetshotande verksamhet som ett led iden fortlöpande säkerhetsprövningen av AA. ärende pågår vid MUST. som personalärendet ini- tierades beslutade chefen för att tillfälligt frånta AA behörigheten till TKSE:s hemliga produktionssystem, där sekretessbelagd information rö- rande rikets säkerhet hanteras. AA informerades om detta beslut den 7 de- cember 2017 vid ett ytterligare skyddssamtal som hölls av chefen för av- delningen taktik- och teknikutveckling och chefen för marinens undervat- tenssensoranalyscentral vid TKSE. AA har även fått skriftlig information rörande förbandsledningens ställningstagande i stort. I avvaktan på MUST:s beslut inom ramen för den pågående säkerhets- prövningen har AA arbetsletts till en befattning vid (). Av 1 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) framgår att lagen gäller vid verk- samhet hos bland annat staten. Enligt 5 § säkerhetsskyddslagen ska det, i sådan verksamhet som lagen avser, finnas det säkerhetsskydd som behövs med hänsyn till verksamhetens art, omfattning och övriga omständigheter. Med säkerhetsskydd avses enligt 6 § samma lag skydd mot bland annat spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet. Säkerhets- skyddet ska enligt 7 § samma lag förebygga bland annat att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i verksamhet som har bety- delse för rikets säkerhet. Detta krav säkerställs genom s.k. säkerhetspröv- ning. Enligt 11 § säkerhetsskyddslagen är en av förutsättningarna för att anställas i en verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet att personen har genomgått säkerhetsprövning och därmed uppfyller kraven enligt sä- kerhetsskyddslagen. Säkerhetsprövning ska enligt 11 § säkerhetsskyddsla- gen alltid ske i samband med anställning. Enligt samma bestämmelse ska säkerhetsprövning även göras fortlöpande under pågående anställning. Syf- tet med säkerhetsprövning är enligt samma bestämmelse att klarlägga om personen kan antas vara lojal mot de intressen som skyddas i säkerhets- skyddslagen och om personen i övrigt är pålitlig från säkerhetssynpunkt. OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T I säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) finns mer detaljerade be- stämmelser rörande säkerhetsskydd inom verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet. Av 7 § säkerhetsskyddsförordningen framgår att om inte annat följer av bestämmelser i lag är endast den behörig att ta del av hem- liga uppgifter som bedöms pålitlig från säkerhetssynpunkt. Enligt 14 § säkerhetsskyddsförordningen ska säkerhetsprövning grundas på den personliga kännedom som finns om den person som prövningen gäl- ler, på uppgifter som framkommer av betyg, intyg och referenser samt på uppgifter som framkommer vid registerkontroll och särskild personutred- ning om sådan genomförs. Närmare bestämmelser för säkerhetsprövning finns i Försvarsmaktens föreskrifter (FFS 2015:2) om säkerhetsskydd samt i Försvarsmaktens in- terna bestämmelser (FIB 2015:2) om säkerhetsskydd och skydd av viss ma- teriel. Enligt 4 kap. 2 § FFS 2015:2 ska varje myndighet som omfattas av föreskriften fortlöpande pröva pålitligheten hos de anställda från säkerhets- synpunkt genom säkerhetsprövning, särskilt i fråga om de personer som har anställning eller deltar i verksamhet som är placerad i säkerhetsklass. Om det vid en säkerhetsprövning konstateras förhållanden som är av så- dan art att en person inte kan placeras i säkerhetsklass, eller att någon annan restriktion ska gälla, fattas vid MUST ett säkerhetsskyddsbeslut i person- ärende i enlighet med reglerna i 4 kap. 9 § FIB 2015:2. Information som leder till ett sådant beslut kan ha sitt ursprung i säkerhetsprövningsintervju, registerkontroll, säkerhetsrapport, det militära säkerhetsregistret eller öv- riga uppgifter som kommit till MUST:s kännedom. Av 4 kap. 9 § FIB 2015:2 följer att när ett sådant beslut har fattats av MUST ska det följas av ansvarig chef, som då slutligt ska fatta beslut om den prövade personens framtida deltagande i säkerhetskänslig verksamhet. Försvarsmakten delar inte AA:s uppfattning att myndighetens agerande gentemot honom inneburit en begränsning av hans yttrandefrihet eller ett brott mot repressalieförbudet. Försvarsmaktens agerande gentemot AA har haft sin grund i de författningsreglerade krav på säkerhetsskydd som myn- digheten är skyldig att ställa på all personal som arbetar inom verksamhet som rör rikets säkerhet. AA:s befattning inom TKSE var placerad i säker- hetsklass och innefattade hantering av hemlig och skyddsvärd information rörande rikets säkerhet. Således hade Försvarsmakten krav på sig att fort- löpande genomföra säkerhetsprövning på hans befattning. Kort efter att AA tillträdde befattningen vid TKSE uppdagades omstän- digheter som innebar att AA:s pålitlighet från säkerhetssynpunkt kunde ifrågasättas. Med hänsyn till rikets säkerhet redogör Försvarsmakten i detta yttrande inte närmare för de omständigheter som låg till grund för förbands- ledningens bedömning att AA:s uttalanden i sociala media innebar att hans pålitlighet från säkerhetssynpunkt kunde ifrågasättas. Förbandsledningen agerade då i enlighet med de regler som Försvarsmakten har att följa rö- rande säkerhetsskyddet för verksamheten. Kraven på de anställdas lojalitet och pålitlighet ur säkerhetssynpunkt är grundläggande delar i säkerhets- skyddet av verksamheten och potentiella brister i sådana hänseenden ska skyndsamt hanteras och utredas. Den initiala åtgärden som förbandsled- ningen vidtog var att hålla ett skyddssamtal med AA i syfte att från säker- hetssynpunkt påtala olämpligheten i hans uttalanden i sociala media. Under skyddssamtalet uppvisade AA en bristande förståelse för olämpligheten från säkerhetssynpunkt med de uttalanden som han gjort i sociala media. Vid samtalet klargjorde AA att han inte hade för avsikt att förändra sitt beteende på sociala media trots den information som han fått från cheferna. Efter samtalet bedömde förbandsledningen vid TKSE att AA påvisade bris- ter i sitt säkerhetsmedvetande, särskilt avseende riskerna med aggregering av skyddsvärd information och innebörden av personlig sårbarhet kopplat till exponering av sina kunskaper inom områden som rör rikets säkerhet. Bland annat dessa riskområden från säkerhetssynpunkt påtalas i Försvars- 2 0 2 0 /2 1 :J O1 OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T maktens riktlinjer för sociala medier och i soci- ala medier som centrala faktorer för de anställda att beakta vid användning av sociala media. Sammantaget gjordes bedömningen att AA:s pålitlighet från säkerhetssynpunkt kunde ifrågasättas. I sådana situationer är det enligt säkerhetsskyddsregleringen förbandets skyldighet att skyndsamt agera, dels genom att vidta eventuella konkreta åtgärder i förhållande till den an- ställde, dels genom att överlämna information till MUST för förnyad säker- hetsprövning. Efter skyddssamtalet beslutade därför chefen vid att frånta AA tillgången till TKSE:s produktionssystem där hemlig information rörande rikets säkerhet hanteras. initierade säker- hetschefen vid ett personalärende hos MUST rörande säkerhetsho- tande verksamhet. Syftet med ärendet är att MUST inom ramen för en för- nyad säkerhetsprövning ska bedöma AA:s pålitlighet från säkerhetssyn- punkt. Först efter att MUST har fattat ett säkerhetsskyddsbeslut i ärendet kan Försvarsmakten slutligt ta ställning till vad som utgör en lämplig be- fattning för AA från säkerhetssynpunkt. I den uppkomna situationen har förbandsledningen vid TKSE agerat skyndsamt för att ordna med meningsfulla arbetsuppgifter för AA. Detta var inte helt okomplicerat eftersom AA av säkerhetsskäl var tillfälligt från- tagen sin behörighet att arbeta i TKSE:s hemliga produktionssystem. Arbe- tet med att ta fram alternativa arbetsuppgifter påbörjades efter beslutet om att inleda en förnyad säkerhetsprövning. Den ar- betsleddes AA bland annat till att slutföra sin reserapport från utbildningen utomlands samt att genomföra planering av TKSE:s verksamhet . har förbandsledningen vid TKSE arbetslett AA till en befattning vid (), vilket AA ställt sig positiv till. Vid FHS arbetar AA som lärare samt med utveckling inom området militärteknik. Placeringen vid FHS är tillfällig i avvaktan på MUST:s säkerhetsskyddsbeslut. Sammantaget är det Försvarsmaktens inställning att förbandet i den upp- komna situationen har agerat korrekt och kraftfullt för att följa de författ- ningsreglerade krav som ställs på säkerhetsskyddet i verksamheten, samti- digt som förbandet har visat omsorg om AA genom att skyndsamt arbets- leda honom till en befattning som väl möter hans kompetens och erfarenhet. I ett flertal skrivelser kommenterade AA remissvaret. Han anförde bl.a. föl- jande: hölls ett möte mellan honom och bl.a. chefen för . Vid mötet delgavs han information om att förbandet hade anmält honom till med begäran om att han skulle sägas upp eller avskedas. Han fick läsa två arbetshandlingar med viss information som låg till grund för beslutet. Vid slutet av mötet begärde han att få kopior av handlingarna varvid han blev hänvisad att göra en framställan om handlingsutlämnande. Han blev dock lovad att HR-chefen skulle åter- komma med diarienummer på personalärendet. skickade han en på- minnelse om detta till HR-chefen. fick han ett meddelande med diarienumret, varefter han begärde att få del av de aktuella handlingarna. fick han ett e-postmeddelande från en jurist vid Högkvarteret som meddelade att sekretessprövning pågick och att handlingarna skulle läm- nas ut så fort denna var färdig. En handling lämnades ut till honom . Han anser att Försvarsmaktens hantering inte uppfyller skyndsamhets- kravet i tryckfrihetsförordningen. Det framgick av handlingen att vissa officerare vid TKSE hade medverkat vid en säkerhetsrapportering och en menbedömning i fråga om honom. OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T som officerarna har pekats ut av honom i hans anmälan till JO och i en anmälan om kränkande särbehandling måste det ha stått klart för dessa att de var jäviga i frågan. AA:s kommentarer i ovan angivna delar remitterades till Försvarsmakten för yttrande. I sitt förnyade remissvar anförde Försvarsmakten, Högkvarteret, genom överbefälhavaren, bl.a. följande (bilagan har här utelämnats): Hanteringen av begäran om allmän handling Vid ett möte på Ledningsregementet frågade AA om han kunde få kopior på två arbetshandlingar som uppvisats vid mötet. Försvars- maktens representanter vid mötet kom överens med AA om att det inte skulle tas några kopior av de aktuella handlingarna och att han istället skulle återkomma till myndigheten med en begäran om allmän handling om han så önskade. Försvarsmakten mottog sedermera AA:s begäran om att ta del av allmän handling . Begäran registrerades och förde- lades för handläggning inom Högkvarteret. skickades en bekräftelse via e-post till AA där det framgick att hans begäran mottagits samt att beredning påbörjats. För att kunna ta ställning till begäran genom- fördes en sekretessprövning som krävde bedömning från flera olika delar av Försvarsmakten. Då handläggningen i viss mån drog ut skickade Försvarsmakten information om detta till AA via e-post . Efter att en fullständig beredning och sekretessprövning genomförts lämnades begärda handlingar ut i de delar som inte omfattades av sekretess till AA . begärde AA om att få ett skriftligt överklagbart myndighetsbeslut. Ett sådant beslut fattades och expedierades till honom , se bilaga. Eftersom det förelegat misstanke om att AA röjt sekretessbelagd informa- tion har en säkerhetsrapport och en s.k. preliminär menbedömning gjorts rörande den misstänkta informationsförlusten. Aktuell säkerhetsrapport upprättades av en säkerhetsofficer vid TKSE och skicka- des vidare till förbandsledningen vid Ledningsregementet för vidare hante- ring. I anslutning till säkerhetsrapporten har en preliminär menbedömning avseende misstänkt informationsförlust genomförts. Denna bedömning har genomförts och beslutats vid en annan organisationsenhet inom Försvars- makten, och har således inte beslutats av personal vid TKSE. Hanteringen av begäran om allmän handling Försvarsmakten uppfattade inte AA:s förfrågan om att få kopior på de ar- betshandlingar som visades upp vid mötet i som en begäran om att utfå allmänna handlingar. Vid mötet konstaterades att det var fråga om arbetshandlingar och Försvarsmaktens representanter vid mö- tet kom överens med AA om att han, om han så önskade, skulle återkomma till myndigheten med en begäran om allmän handling vid en senare tid- punkt. När Försvarsmakten sedermera mottog AA:s begäran om att få ta del av allmänna handlingar inleddes beredningen av utlämnandet vid Högkvarte- ret. Beredningen innefattade en komplicerad sekretessprövning och krävde bedömning från flera olika enheter inom myndigheten. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T handläggningen i viss mån drog ut . Försvarsmakten konstaterar att utlämnandet skedde två och en halv vecka efter att begäran mottagits. För- svarsmakten är medveten om tidsutdräkten, men framhåller att handläggningen av ärendet pågick aktivt under hela den aktuella tidspe- rioden. Försvarsmakten framhåller vidare att myndigheten vid flera till- fällen har kommunicerat med AA för att fortlöpande upplysa honom om ärendets status samt om skälet till den förlängda handläggningstiden. Sam- manfattningsvis anser Försvarsmakten att myndigheten har agerat inom ra- men för gällande krav på skyndsamhet i det aktuella utlämnandeärendet. Av 6 och 7 §§ säkerhetsskyddslagen (1996:627) framgår att myndigheter har en skyldighet att skydda uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet. Säkerhetsskyddet ska bland annat förebygga att sådana uppgifter obehörigen röjs. Vid misstanke om att ett röjande har skett till någon obehörig ska en s.k. menbedömning göras, vilket följer av 10 § sä- kerhetsskyddsförordningen (1996:633). Menbedömningen tar sikte på att bedöma eventuell skada eller men som röjandet inneburit för rikets säker- het. I linje med säkerhetsskyddslagstiftningen har varje försvarsmaktsan- ställd ett individuellt ansvar att säkerhetsrapportera kännedom om säker- hetshotande verksamhet, såsom exempelvis informationsförlust av uppgift som rör rikets säkerhet, vidare i sin säkerhetsorganisation. En säkerhetsrap- port kan i förlängningen leda till konsekvenser i säkerhetshänseende för den individ som rapporten avser. Inom Försvarsmakten är det den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten som ansvarar för bedömning och bear- betning av säkerhetsrapporter samt för eventuella beslut som fattas med an- ledning av sådana rapporter. I nu aktuellt fall har en säkerhetsofficer vid TKSE fått kännedom om misstänkt informationsförlust av uppgifter rörande rikets säkerhet och har då agerat i enlighet med skyldigheten att genomföra säkerhetsrapportering. Det har inte varit någon av de individer som namnges i anmälan till JO som har ansvarat för att upprätta den aktuella säkerhetsrapporten. Vidare har den preliminära menbedömningen avseende misstänkt informationsförlust inte genomförts eller beslutats vid TKSE. Det har således inte heller här varit någon av de individer som namnges i anmälan till JO som har ansvarat för bedömningen. Det samlade underlaget, innefattande säkerhetsrapporten och den preliminära menbedömningen från annan organisationsenhet, har skickats av aktuell säkerhetsofficer vid TKSE till förbandsledningen för Ledningsregementet för vidare hantering. Att säkerhetsrapportering och menbedömning genomförs vid misstänkt säkerhetshotande verksamhet i form av informationsförlust av hemlig information rörande rikets säkerhet är en central del i ett fungerande säkerhetsskydd. Försvarsmakten anser sammanfattningsvis inte att det har förelegat någon form av jävsförhållande inom ramen för det aktuella förfarandet. I ett flertal skrivelser kommenterade AA remissvaret och vidhöll bl.a. att han hade begärt att få del av handlingarna vid det aktuella mötet och att utlämnan- det hade tagit . sammanträffade jag och byråchefen med företrädare för Försvarsmakten i syfte att få kompletterande information i ärendet. Vid mötet framhölls från Försvarsmaktens sida bl.a. att riskerna med att exponera sig i exempelvis sociala medier är beroende av vilken befattning en medarbetare har. Det konstaterades att myndighetens policydokument på området skulle kunna vara tydligare. OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T inkom AA med en skriftlig slutlig menbedömning som upprättats av Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST). Handlingen visade att MUST hade bedömt att innehållet i de aktuella inläggen som AA hade gjort via Twitter inte omfattades av sekretess och att röjandet av uppgifterna inte hade medfört något men, alltså skada, för säkerhet. En föredragande vid JO inhämtade därefter muntliga upplysningar från . Av uppgifterna framgick att den anmälan till nämnden som avsåg AA hade återkallats, varefter nämnden hade avskrivit ärendet där. I ett beslut anförde chefsJO följande: Vissa kapitel i tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) genomgick språkliga och redaktionella förändringar , varvid flera av bestämmelserna fick ett nytt paragrafnummer. Nedan hänvisas till de lagbestämmelser som gäller. Enligt 1 kap. 9 § regeringsformen (RF) ska förvaltningsmyndigheter beakta al- las likhet inför lagen och iaktta saklighet och opartiskhet i sin verksamhet. Be- stämmelsen ger uttryck för en allmängiltig offentligrättslig objektivitetsprincip som bl.a. innebär att myndigheter inte får ta hänsyn till ovidkommande om- ständigheter. Enligt 2 kap. 1 § 1 RF är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttran- defrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Yttrande- friheten får begränsas genom lag med hänsyn till vissa preciserade ändamål (2 kap. 20–23 och 25 §§ RF). Yttrande- och åsiktsfriheten omfattar även offentligt anställda och utgör en förutsättning för en fri debatt om lämpligheten och riktigheten i myndigheter- nas handlande. En offentligt anställd har som utgångspunkt rätt att fritt uttala sig om sådana förhållanden på arbetsplatsen som han eller hon anser bör komma till allmänhetens kännedom. Sekretess och tystnadsplikt i allmän verksamhet I offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, finns bestämmelser om sekretess i det allmännas verksamhet. Dessa regler begränsar den offentligt an- ställdes rätt att yttra sig om vad han eller hon fått veta i samband med sin tjänst (s.k. tystnadsplikt). I 15 kap. 2 § OSL regleras den s.k. försvarssekretessen. Enligt den bestäm- melsen gäller sekretess bl.a. för uppgift som rör verksamhet för att försvara 2 0 2 0 /2 1 :J O1 OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T landet eller planläggning eller annan förberedelse av sådan verksamhet eller som i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs. Det kan i detta sammanhang anmärkas att den rätt att meddela och offentliggöra uppgif- ter som följer av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen i hög grad är inskränkt när det gäller uppgifter som omfattas av försvarssekretessen (jfr 15 kap. 6 § tredje stycket OSL). JO har tidigare uttalat att det när en myndighet tar upp sekretessfrågor med sina anställda är viktigt att den information som lämnas är korrekt och fullstän- dig. Medarbetarna kan annars få uppfattningen att deras yttrandefrihet är mer inskränkt än vad den i själva verket är (se bl.a. JO 2017/18 s. 170). En myndighet eller ett annat allmänt organ får inte ingripa mot någon för att han eller hon i ett grundlagsskyddat medium har brukat sin yttrandefrihet eller medverkat till ett sådant bruk (det s.k. repressalieförbudet, se 2 kap. 6 § YGL och 3 kap. 6 § TF). Repressalieförbudet innebär att i princip varje form av myn- dighetsåtgärd som riktas mot att någon gjort bruk av sin yttrandefrihet är olag- lig (se Axberger, Yttrandefrihetsgrundlagarna [. 2017, Zeteo], s. 165). Att bryta mot repressalieförbudet genom ett ingripande som består i avsked, uppsägning, disciplinpåföljd eller annan liknande åtgärd är straffsanktionerat (se 2 kap. 7 § första stycket 4 YGL respektive 3 kap. 7 § första stycket 5 TF). Förbudet mot repressalier gäller som en allmän yttrandefrihetsrättslig prin- cip och tillämpas även utanför tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihets- grundlagens tillämpningsområde (se bl.a. JO 2010/11 s. 605 samt Justitiekans- lerns [JK] beslut , dnr 7507-15-21). Varje myndighetsåtgärd som har samband med vad en enskild person yttrat behöver dock inte vara otillåten. Det ska vara fråga om ett ingripande som framstår som en bestraffning eller reprimand mot den som gjort bruk av sin yttrandefrihet (se JO 2010/11 s. 605). Offentligt anställda har en lojalitetsplikt gentemot sin arbetsgivare. Denna gäl- ler dock endast skyldigheten att utföra arbetsuppgifterna på ett korrekt sätt samt rätta sig efter arbetsgivarens beslut och direktiv om hur verksamheten ska be- drivas, oavsett vilken uppfattning den anställde har om dessa. Att uttala kritik mot sin arbetsgivare eller det sätt som verksamheten bedrivs på strider för den offentligt anställde inte mot lojalitetsplikten. Rätten att göra det är tvärtom grundlagsskyddad (se bl.a. JK:s beslut , dnr 8322-14-30). Åsikts- och yttrandefriheten innebär bl.a. att det allmänna som arbetsgivare inte får lägga sig i vilka åsikter de anställda har eller hur de brukar sin yttran- defrihet.