frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — En SASSAM-kartläggning är en utredningsmetod som kan använda för att kartlägga och analysera den enskildes hinder och möjlig- heter i fråga om att återgå i arbete. Metoden bygger på en i förväg given struktur där den enskilde beskriver sin sjukdomssituation och dess konsekvenser för möjligheten att arbeta. Den enskildes delaktighet i utredningen är en grundläg- gande förutsättning för att få fram relevant information till kartläggningen. Det finns emellertid ingenting som säger att utredningen måste göras vid ett fysiskt möte i . Av utredningen i ärendet framgår att AA till följd av svår ångest och panik- attacker uteblev från ett avstämningsmöte hos redan i de- cember 2018. hade således kännedom om AA:s besvär när myndigheten kallade honom till ett möte för att genomföra en SASSAM- kartläggning . Kallelsen till mötet var skriftlig, men hand- läggaren ringde även till AA för att informera om mötet men fick inget svar. När AA inte infann sig fattade omgå- ende ett interimistiskt beslut om att dra in hans sjukpenning. Efter att ha tagit del av beslutet ringde AA till och upp- gav att han inte hade fått någon kallelse och därför saknat kännedom om mötet . Myndigheten godtog hans förklaring och beslutade att åter be- tala ut sjukpenning till AA. Av journalanteckningar från telefonsamtalet den 29 ja- nuari 2019 framgår att AA då berättade om sina sociala svårigheter och uppgav att det fanns medicinska utlåtanden som styrkte dessa. AA uttryckte också att han inte hade något emot att medverka i en SASSAM-kartläggning men att han inte klarade av att genomföra den ”öga mot öga”. Utan att överväga möjliga alternativ kallade därefter AA till ett nytt möte i sina lokaler . för mötet ringde AA till och uppgav att hans besvär gjorde det omöjligt för honom att delta. Den 8 feb- ruari 2019 fattade åter ett interimistiskt beslut om att dra in AA:s sjukpenning. Det är som bedömer om det finns behov av en SASSAM- kartläggning eller någon annan utredningsåtgärd i ett enskilt ärende. Om den enskilde framför önskemål om en anpassad mötesform eller om det på något 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L F Ö R S Ä K R I N G annat sätt kommer fram att det finns behov av att anpassa en planerad utred- ningsåtgärd får det anses ligga i myndighetens utredningsansvar att ta ställning till i vilken utsträckning det är möjligt. bör också dokumen- tera att ett sådant ställningstagande har gjorts. Eftersom det inte finns några formella krav på hur en framställan om an- passning av en utredningsåtgärd ska vara utformad kan det självfallet diskute- ras vad som krävs. Eftersom AA vid upprepade tillfällen har bett om att for- merna för mötena med skulle anpassas till hans besvär och dessutom har föreslagit alternativa mötesformer, framstår dock Försäkrings- kassans påstående om att han inte har framställt något specifikt önskemål och att myndigheten därför inte har dokumenterat sitt resonemang som något märk- ligt. Myndigheten medger emellertid att de uppgifter som AA har lämnat borde ha lett till en utredning och ett ställningstagande i frågan. möjligheter att dra in en pågående ersättning En ersättning enligt socialförsäkringsbalken får dras in eller sättas ned i vissa fall om den som är berättigad till ersättning utan giltig anledning vägrar att medverka till utredningsåtgärder (se 110 kap. 53 § socialförsäkringsbalken). En indragen eller nedsatt ersättning kan få stora konsekvenser för den en- skilde. Möjligheterna att vidta sådana åtgärder bör enligt förarbetena användas med försiktighet, närmast som en undantagsåtgärd. Det bör i första hand vara ett påtryckningsmedel för att få den försäkrade att medverka i utredningen. Det är viktigt att verkar för att den försäkrade ska förstå behovet av kompletterande utredning och vilja medverka (se bl.a. prop. 1996/97:121 s. 32). Som anför i sitt remissvar måste frågan om den enskilde kan anses ha vägrat delta i en utredningsåtgärd givetvis bedömas i varje enskilt fall. En utgångspunkt måste emellertid vara att en enskild som har invändningar mot förslag på formerna för genomförandet, inte kan anses ha vägrat delta i den innan myndigheten ens har utrett frågan och har tagit ställ- ning till om det finns ändamålsenliga alternativ. I 32 § förvaltningslagen (2017:900) anges att ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande moti- vering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande. I uttrycket klargörande ligger att skälen måste presenteras på ett sådant sätt att de blir begripliga för den enskilde och så att hon eller han förstår hur myn- digheten har resonerat i det enskilda fallet. Myndigheten ska alltså i moti- veringen redovisa vilka omständigheter som den har tillmätt betydelse och hur den har värderat dessa. Bestämmelsen vilar på betydelsen av att allmänhetens tilltro till myndighet- ernas kompetens och objektivitet upprätthålls genom att myndigheterna kan SO C I A L F Ö R S Ä K R I N G 2020/21:JO1 visa att de beslut som de fattar inte är grundade på godtycke utan har en relevant rättslig grund och är väl underbyggda (prop. 2016/17:180 s. 187). fattade , dels , dels , interimistiska beslut om att dra in AA:s sjukpenning. Jag har tagit del av besluten och kan konstatera att de är mycket bristfälligt motiverade. Beslutet innehåller en redogörelse för händelseförloppet i ärendet och upplysningen att ”får helt eller delvis neka sjukpenning om man utan giltig anledning vägrar genomgå sådan behandling eller rehabilitering som avses enligt socialförsäkringsbalken.” I beslutet finns uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats men inte någon beskrivning av vilka omständigheter som har varit avgörande för bedömningen av AA:s rätt till sjukpenning. Upplysningen om när sjukpenning kan nekas är dessutom missvisande eftersom det inte har förekommit några diskussioner om behand- ling eller rehabilitering i samband med att sjukpenningen drogs in. Moti- veringen uppfyller således inte förvaltningslagens krav på klargörande och be- griplighet. Beslutet från innehåller inte någon motivering över huvud taget utan endast en beskrivning av vad som har hänt i ärendet. Jag är sammanfattningsvis mycket kritisk till hur har hanterat AA:s ärende. Myndighetens underlåtenhet att utreda möjligheten till anpassade mötesformer och den bristfälliga respektive uteblivna beslutsmo- tiveringen leder sammantaget till allvarlig kritik från min sida. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 En socialnämnd genomförde inom ramen för en utredning s.k. beteendeobservationer av en snart 13-årig pojke i hans skola (Dnr 7898-2017) Beslutet i korthet: genomförde inom ramen för en utred- ning om en snart 13-årig pojke observationer av honom i hans skola. Syftet med åtgärden var att observera pojkens samspel med andra elever. Enligt dokumentationen i ärendet samtyckte vårdnadshavaren till observationerna. Såvitt kommit fram hade pojkens vårdnadshavare inte fått någon infor- mation från nämnden om hur observationerna skulle genomföras. Enligt JO kunde det således inte ha stått klart vare sig för henne eller för nämnden vad det var hon samtyckte till. JO konstaterar att handläggningen brustit i detta avseende. Ett barn ska ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör ho- nom eller henne (11 kap. 10 § socialtjänstlagen). Pojken fick inte komma till tals i fråga om observationerna av honom. Även detta är en brist i hand- läggningen. En utredning om ett barn ska bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet (11 kap. 2 § socialtjänstlagen). Nämnden måste noga överväga vilka åtgärder som ska vidtas inom ramen för en utredning om ett barn. JO har i tidigare beslut uttalat att så långt det är möjligt bör undvika att kontakta ett barn i skolan eftersom en sådan kontakt som regel inte kan ske utan att en större krets av människor får information som går utöver vad sekretesslagstiftningen medger och därför är allmänt in- tegritetskränkande för barnet. I det aktuella fallet var det fråga om att en familjebehandlare skulle ob- servera pojkens samspel med andra elever i skolan. JO konstaterar att ob- servationerna var såväl ingripande som integritetskänsliga för honom. Enligt JO hade pojken uppnått en sådan ålder att utrymmet för att genomföra en observation av honom i skolan fick anses ytterst begränsat med hänsyn till det integritetsintrång som åtgärden innebar. Nämnden tog över huvud taget inte ställning till om behovet av observationen övervägde risken för att poj- ken skulle skadas genom åtgärden. JO uttalar att det inte var lämpligt att nämnden genomförde observationer av pojken i skolan med hänsyn till hans rätt till skydd för sin integritet. I beslutet kritiserar för att den genomförde observationerna av pojken och för de formella brister som nämnts ovan. kommun införde /19 en ny politisk organisation. Ansvaret för kommunens socialtjänst övergick då från myndighetsnämnden till SO C I A L T J Ä N S T Jag kommer därför att i det följande kalla nämnden. AA är mor och ensam vårdnadshavare till BB, född . kom det in två orosanmälningar om BB till socialtjäns- ten i kommun. En anmälan gjordes av en privatperson, och den andra anmälan kom från . ägde ett s.k. anmäl- ningsmöte rum mellan BB, AA och handläggare från . beslutade att inte inleda någon utredning om BB. Som skäl för detta anförde nämnden bl.a. att AA var införstådd med BB:s problematik och beredd att stötta honom samt att han hade beviljats en insats i form av en kontaktper- son. gjorde BB:s skola ännu en orosanmälan om honom. Nämnden inledde en utredning . En socialsekreterare kontaktade AA och meddelade bl.a. att en chef vid förvaltningen hade beslutat att en familjebehandlare skulle göra beteendeobservationer av BB i skolan. I en anmälan till JO klagade på i kommun i fråga om observationerna av BB. Hon uppgav bl.a. att två handläggare från social- tjänsten hade följt efter honom överallt i skolan. JO lånade in vissa handlingar från . Därefter begärde JO att Fär- gelanda kommun skulle yttra sig över det som AA hade uppgett i sin anmälan samt allmänt om förutsättningarna för att inom ramen för en ut- redning genomföra observationer av ett barn i skolan. anförde i ett remissvar bl.a. följande: Begäran om redogörelse med anledning av inledd utredning enligt 11 kap § § l, 2 SoL Utredning enligt SoL 11 kap § § 1,2 inleddes utifrån att uppre- pade orosanmälningar inkom till individ- och familjeomsorgen. I samtal med berörda parter kring orosanmälan, skola kontra vårdnads- havare, och den unges uppfattning framkommer tydliga motsättningar i re- dogörelsen kring den unges beteende. IFO Chef har även tagit i beaktning att upprepade orosanmälningar inkommit , 2017 gällande den unges kränkande beteende i samspel med andra barn, unga. Då den unges krän- kande beteende ökat i omfång riskerar den unge att hamna i konfliktfyllda situationer med andra elever, slagsmål där han riskerar att utsätta sin hälsa och utveckling för allvarlig risk att skadas. IFO Chef gör bedömningen att beteendeobservationer i den faktiska miljön i skolan bör genomföras i för att ansvarig handläggare ska kunna göra en objektiv bedömning på om det föreligger behov av insatser för att skydda den unge från att hamna i riskfyllda situationer. Vårdnadshavare samtycker till beteendeobservation och tycker att det är bra att ser hur situationen i samspel med andra elever är för den unge i skolan. Enligt SOSFS 2014:6 bör uppgifter inhämtas på ett strukturerat sätt med utgångspunkt i vetenskap och beprövad erfarenhet. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T träffa barnet såväl med som utan vårdnadshavare för att genom samtal och observationer bilda sig en uppfattning om barnets situation. Utförandet bör ske i samråd och efter samtycke av vårdnadshavare. är med- veten om att samtal och observationer i skola, offentlig miljö riskerar att sekretessen kan röjas för den enskilda eller de parter ärendet berör vilket medför en risk att den unge känner sig utsatt och kränkt i sin integritet. Syftet med beteendeobservationerna i var att inhämta infor- mation på ett strukturerat och objektivt sätt gällande den unges beteende till utredningen då ord stod mot ord. Vårdnadshavare samtycker till beteende- observationer. Ansvarig handläggare förklarar för vårdnadshavare att bete- endeobservationer är viktiga för att kunna utreda på vilket sätt skall kunna hjälpa den unge att bryta sitt riskfyllda beteende som framkommer i oron. Den unge blev fysiskt allvarligt misshandlad efter skoltid utifrån tidigare konfliktfylld situation i skolan. Det har inte framkommit till ansvarig hand- läggare eller till ansvarig IFO Chef att vårdnadshavare upplevt att utföran- det av observationerna var oklart förmedlat. Vårdnadshavare upplevde att den unge blev kränkt då ansvarig handläggare kom till skolan för avstäm- ning med behandlare på IFO. Ansvarig handläggare hade inte någon för- kännedom om att den unge var anvisad till ett avskilt studierum i skolan. När ansvarig handläggare kom till skolan och blir visad till rummet så gjor- des bedömningen omgående från handläggare att det inte var relevant att genomföra observationer med den unge i ett enskilt rum. Vårdnadshavare/mamma kommer i denna stund till skolan och beklag- ligt nog blev detta fel då mamma upplever att det känns kränkande mot sin son. Vårdnadshavare/mamma har i samtal med ansvarig handläggare blivit bemött i stunden och bekräftad av handläggare att det inte kändes bra att en behandlare sitter och observerar den unge när han sitter i ett avskilt rum och läser. Hela situationen i detta avskilda studierum varade . Ansvarig handläggare hade redan tagit beslut på att detta ej var ett korrekt sätt att observera den unges beteende i samspel med andra, då han var anvisad av skolan till avskilt rum för att läsa på egen hand. JO begärde att skulle yttra sig över den principiella frågan om huruvida det är en lämplig utredningsmetod att låta en representant från social- tjänsten genomföra observationer av ett barn i skolan. anförde i ett yttrande bl.a. följande: bedömning är att utredningsmetoden att låta en represen- tant från genomföra observationer av ett barn i skolan, bero- ende på omständigheterna i det enskilda fallet, kan användas. Om det är lämpligt eller inte beror på om observationen bedöms vara nödvändig för att utreda barnets behov av skydd eller stöd, samt hur utifrån ett professionellt och etiskt perspektiv, med vårdnadshavarens och/eller barnets samtycke samt i samverkan med skolan, planerar, ordnar och genomför ob- servationen. har ett långtgående utredningsansvar angående barn och unga som kan vara i behov av skydd eller stöd. Om en utredning inleds ska den bedrivas i huvudsak enligt reglerna i 11 kap. 1-2 §§ socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Med en utredning enligt 11 kap. l § SoL avses all den verksamhet som syftar till att göra det möjligt för nämnden att fatta beslut i ett ärende. 2 § SoL får nämnden konsultera sakkunniga och ta de kontakter som i övrigt behövs för att bedöma behovet av insatser i en utredning om barns behov av skydd eller stöd. Utredningen ska bedrivas så att inte någon onödigt SO C I A L T J Ä N S T utsätts för skada eller olägenhet. Utredningen ska inte heller göras mer om- fattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet. Av 11 kap. 10 § första stycket SoL framgår att när en utredning rör ett barn ska barnet få relevant information. Ett barn ska ges möjlighet att fram- föra sina åsikter i frågor som rör barnet. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Av andra stycket samma paragraf framgår att ett barn som har fyllt har rätt att föra sin egen talan i mål och ärenden enligt SoL. Av allmänna råd om handläggningen av ärenden som gäller barn och unga (SOSFS 2014:6) framgår att en utredning till skydd eller stöd för ett barn bör inriktas på barnets situation och behov samt på hur dess behov tillgodoses. bör inleda utredningen med att planera hur den är tänkt att bedrivas. Planeringen bör göras i nära samråd med barnet utifrån dess ålder och mognad samt med barnets vårdnadsha- vare. Vidare framgår att uppgifter till utredningen bör hämtas in på ett strukturerat sätt med utgångspunkt i vetenskap och beprövad erfarenhet. bör träffa barnet såväl med som utan vårdnadshavaren för att genom samtal och observationer bilda sig en uppfattning om barnets si- tuation. Barnet bör ges möjlighet att uttrycka sin åsikt både genom att svara på frågor och berätta fritt. JO har i undersökningen Barn i familjehem (dnr 2989-1985) funnit att tillsynen av barn i familjehem måste omfatta även samtal med barnet och - när det gäller små barn - observation av dem i deras miljö. Denna uppfattning delas av regeringen i förarbetena till lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga, LVU (prop. 1989/90:28 s. 72). JO har, t.ex. i beslut av (dnr 2066-2012), ansett att nämnden så långt det är möjligt bör undvika att kontakta barn i skolan, ef- tersom en sådan kontakt som regel inte kan ske utan att en större krets av människor får information som går utöver vad sekretesslagstiftningen med- ger och därför är allmänt integritetskränkande för de berörda barnen. I beslut (dnr 4225-2014) ansåg JO att lämpligheten i att genomför samtal med barn i skolan kan diskuteras och att intresset av att få tala med barnet måste ställas mot barnets behov av skydd för sin integritet. Det är därför viktigt att i varje enskilt fall gör en bedömning av om behov av att höra barnet i utredningen överväger risken för att barnet skadas av den uppmärksamhet som besök i sko- lan kan medföra. JO har vidare, i beslut av (dnr 6547-2014) som rörde ett barn i förskolan, anfört att ett besök av socialnämndens hand- läggare i förskolan kan antas väcka mindre uppmärksamhet än ett motsva- rande besök i ett barns skola och att risken för ett onödigt intrång i barnets integritet därför är avsevärt mindre när det gäller kontakten med ett barn i förskolan än när det gäller barn som är äldre. JO uttalade i samma beslut att det inte kan uteslutas att det i vissa fall kan finnas skäl för socialnämndens utredare att anordna egna observationer av barn, men att en utredningsåtgärd i form av en särskilt anordnad ”observation” framstår som en känslig åtgärd. Det finns en risk för att allmänhetens förtroende för skadas om nämn- den upplevs ”spionera” på enskilda personer. JO har i beslut av (dnr 6547-2014) uttalat att en särskilt anordnad observation av ett barn inte är en utredningsåtgärd som ryms inom bestämmelsen i 11 kap. 2 § SoL om socialnämndens rätt att hämta in upp- gifter eller den i 11 kap. 10 § tredje stycket SoL om socialnämndens rätt att höra barn utan vårdnadshavarens samtycke. Om det barn som ska observe- ras inte är omhändertaget med stöd av LVU krävs, enligt JO:s mening, så- ledes samtycke av vårdnadshavaren för att en anordnad observation ska kunna genomföras. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T En utredning av ett barns behov av skydd eller stöd kan innehålla uppgifter från en rad olika källor. Exempel på källor kan förutom den enskilde själv vara samtal med sakkunniga, experter eller anhöriga men också egna observa- tioner vid ett hembesök eller vid ett möte med den enskilde. bestämmer sig för att genomföra en observation av ett barn i skolan bör nämnden ha identifierat vad syftet med observa- tionen är och hur detta syfte ska uppnås. Utredningen ska bedrivas utan att någon onödigt utsätts för skada eller olä- genhet. Utredningen ska inte heller göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet. Med tanke på den stora risk för kränkningar av sekretess och integritet som en observation av ett barn i skolan innebär kan utredningsmetoden bara användas om den bedöms vara nödvändig för att nämnden ska kunna utreda barnets behov av skydd eller stöd. Vid bedömningen av om det i det enskilda fallet är lämpligt att ge- nomföra en observation av ett barn i skolan får således syftet med obser- vationen inte kunna uppnås genom användandet av någon annan, mindre in- gripande, utredningsmetod. Ju äldre barnet är desto större risk finns för att so- cialtjänstens representant väcker uppmärksamhet hos barnets klasskamra- ter eller andra som befinner sig i skolan vid tillfället för observationen. Ju äldre barnet är desto större risk föreligger därmed för att barnets integritet kränks eller för att uppgifter som är skyddade av sekretess röjs för obehö- riga. För att syftet med en observation av ett barn i skolan ska kunna uppnås krävs vidare att den representant från som avser att genomföra observationen har den kompetens som krävs för att bilda sig en uppfattning om barnets beteende och samspel med andra. kan behöva överväga om det krävs någon annan kompetens än den som finns inom social- tjänsten, t.ex. psykologisk. När ett samtycke från vårdnadshavaren och/eller barnet, utifrån dess ål- der och mognad, har inhämtats bör socialnämnden planera, ordna och ge- nomföra observationen i samverkan med barnet, vårdnadshavaren och barnets skola. AAfick tillfälle att kommentera nämndens och yttranden. JO lånade in nämndens utredning om BB. I ett beslut anförde JO följande: Inriktningen på min granskning Nämnden har låtit en familjebehandlare genomföra observationer av BB, som var nästan , i hans skola inom ramen för en barnutredning. Min granskning är inriktad på om observationerna stod i överensstämmelse med be- stämmelserna om hur en utredning ska genomföras och om åtgärden var lämp- lig. Nämndens utredningsskyldighet och utredningens syfte verksamhet ska bygga på respekt för människors självbestäm- mande och integritet (1 kap. 1 § socialtjänstlagen [2001:453], SoL). ska utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom an- sökan, anmälan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och SO C I A L T J Ä N S T som kan föranleda någon åtgärd av nämnden (11 kap. 1 § SoL). Utredningen ska syfta till att klargöra barnets situation och behov, samt när det är befogat, föreslå adekvata insatser. Vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs (11 kap. 2 § SoL). Utred- ningen ska ges en sådan omfattning att den kan leda till ett sakligt korrekt beslut (prop. 1979/80:1 Del A s. 562). Den ska inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet, och den ska bedrivas så att ingen i onödan utsätts för skada eller olägenhet. Nämnden ska planera utredningen ska planera hur utredningen ska bedrivas (all- männa råd om handläggning av ärenden som gäller barn och unga [SOSFS 2014:6]). Planeringen bör göras i nära samråd med barnet utifrån hans eller hennes ålder och mognad samt med barnets vårdnadshavare. Planeringen bör omfatta bl.a. vad som ska klargöras i utredningen, hur samtal och möten ska utformas så att barnet ges goda förutsättningar att framföra sina åsikter, när och hur samtal ska äga rum med barnet enskilt eller tillsammans med hans eller hennes vårdnadshavare eller någon annan, om standardiserade bedömningsme- toder ska användas och i så fall vilka samt vilka referenspersoner och sakkun- niga som behöver kontaktas samt syftet med kontakterna. Nämndens utredningsplan bör dokumenteras (föreskrifter och allmänna råd om dokumentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS [SOSFS 2014:5]). Vårdnadshavarens och barnets ställning under en utredning Även själva utredningen ska som huvudregel genomföras i samråd med barnets vårdnadshavare.