frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — kommunicera en vårdnads-, boende- och umgängesutredning (Dnr 5013-2018) Beslutet i korthet: En socialnämnd inledde barnutredningar i fråga om fyra syskon efter att ha fått in orosanmälningar. hade vid tillfället gemensam vårdnad om dem. mor till ett skyddat boende och tog barnen med sig. talan mot barnens far i en allmän domstol. Domstolen begärde i vårdnads- målet in en vårdnads-, boende- och umgängesutredning från nämnden. terna fick inte ta del av eller tillfälle att lämna synpunkter på utredningen innan den lämnades in till domstolen. I beslutet kritiserar för I barnutredningarna uppgav modern efter hand att hon inte ville prata med barnhandläggarna på grund av deras dokumentationsskyldighet. gäran av modern ordnade nämnden så att hon fick prata med en kurator vid nämndens enhet mot våld i nära relation. Uppgifterna som modern då läm- nade hade betydelse för barnärendena, men de fördes vidare till barnhand- läggaren genom s.k. samråd först efter det att modern hade flyttat till det Detta gjordes för att fadern inte skulle kunna få ta del av de uppgifter som modern hade lämnat. I stället för att följa de lagstadgade kraven på dokumentation och sedan hantera en eventuell begäran om utlämnande av handlingar i ärendena har SO C I A L T J Ä N S T nämnden medvetet agerat i syfte att försvåra för fadern att få insyn i dem. I beslutet uttalar JO allvarlig kritik mot den har agerat. Att på begäran av den ena parten ordna dokumentationen på detta vis väcker vidare frågor om nämndens objektivitet och opartiskhet. Agerandet gör det lätt för utomstående att få intrycket att nämnden har tagit moderns parti. I beslutet framhåller JO att nämndens agerande har stått i strid med regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet, och nämnden får allvar- lig kritik även i detta avseende. AA och BB har tillsammans fyra barn. inledde i utred- ningar i fråga om barnen enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, med anledning av orosanmälningar som kommit in till myndigheten. flyttade BB till ett skyddat boende och tog med sig de gemensamma barnen. BBväckte därefter talan mot AA vid . I vårdnadsmålet framställde både BB och AA yrkanden om vårdnad, boende och umgänge i fråga om barnen. I målet gav tingsrätten socialnämnden i uppdrag att verkställa en vårdnads-, boende- och umgängesutredning enligt 6 kap. 19 § tredje stycket , FB. Utredningen lämnades in till tingsrätten . I en anmälan till JO klagade på i och uppgav i huvudsak följande: Han fick inte ta del av utredningen innan den lämnades in till tingsrätten. Han fick därmed inte heller möjlighet att komma med synpunkter på utredningen innan den lämnades in till domstolen. JO begärde in vissa journalhandlingar från arbetsmarknads- och socialförvalt- ningen. Därefter begärde JO att i Troll- kommun skulle yttra sig över det som AA hade anfört i sin anmälan. I ett remissvar uppgav nämnden i huvudsak följande: gav (familje- rättsenheten) uppdraget att inkomma med en vårdnads-, boende- och um- gängesutredning. Utredningen sändes till tingsrätten . Tings- rätten kommunicerade utredningen till parterna, . Huvudförhand- ling är planerad att hållas . Anmälaren ifrågasätter i sin anmälan om inte nämnda utredning ska kommuniceras och om part skall ges tillfälle att inkomma med synpunkter innan utredningen sänds till tingsrätten. Vidare ifrågasätter anmälaren handläggarens anträffbarhet un- der utredningstiden. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T Av de löpande journalanteckningarna i ärendet framkommer ej om kommu- nicering skett. Handläggaren kan ej så här i efterhand rekonstruera eller minnas förloppet. Handläggaren tillstår att hen kan ha missat att kom- municera utredningen, vilket hen menar inte är någon medveten underlåtelse från hens sida. Handläggaren är klar över bristerna i dokumentationen då det ej framgår om kommunicering skett. Handläggaren uppger att hen, yrkeserfarenhet inom området, är väl medveten om de rutiner och tillämpningar som föreskrivs den familjerättsliga handläggningen i vård- nads-, boende- och umgängesutredningar. Riktlinjerna är att parterna bör ha rätt att ta del av och yttra sig över utredningen innan den lämnas till domstol. Handläggarens förklaring till den bristande dokumentationen i ärendet är att detta skedde i hens privat- såväl som yrkesliv, då hen var under stress och kände illabefinnande vilket påverkade prestation, förmåga och kognition. Handläggningen har brister i dokumentationen. Av journalanteckningar framgår ej om kommunicering skett och detta är anmärkningsvärt och all- varligt. Verksamheten har tydliga rutiner vad gäller tillvägagångssätt vid kommunicering och dokumentation, vilka är väl kända av den enskilde handläggaren. Det är beklagligt att de riktlinjer som föreskrivs inte har följts och att detta tyvärr får tillskrivas den mänskliga faktorn. […]Bristerna i handläggningen är nu uppmärksammade och en perso- nalprocess har vidtagits för att åtgärda dessa. En handlingsplan har upprät- tats mellan arbetsgivaren och aktuell arbetstagare, i syfte att skapa förut- sättningar, samt undanröja riskerna, för att något liknande ska kunna in- träffa igen. Handlingsplanen innefattar såväl kontrollerande som rehabili- terande moment. AAkommenterade remissvaret och uppgav då bl.a. att han upplevde att soci- altjänsten hade tagit BB:s parti. Till sin kommentar fogade han ett antal hand- lingar från kommunen där det bl.a. framgick att samtal med barnens mor under barnutredningarna hade hållits av en kurator på en annan enhet inom social- tjänsten och att uppgifterna från samtalen fördes vidare till utredaren i barn- ärendena genom s.k. samråd. JO begärde att i skulle lämna in ett yttrande med anledning av de nya uppgifter som AA hade lämnat. Nämnden skulle särskilt yttra sig om den omständigheten att samtal med barnens mor hölls av en kurator på en annan enhet inom och att uppgifterna från samtalen sedan fördes vidare till utredaren i barnärendena genom samråd. Nämnden skulle vidare yttra sig över hur det aktuella tillväga- gångssättet förhåller sig till bestämmelser om att nämndens handläggning ska vara opartisk och om nämndens hantering uppfyllt de krav som ställs på doku- mentation i ett barnärende. I sitt nya remissvar uppgav nämnden i huvudsak följande: Utredning enligt 11 kap. 1 § SoL inleddes gällande fyra av AA:s barn. Orsaken till de inledda utredningarna var en anmälan från angående att barnens mor blev kontrollerad i hemmet av AA., samt en oro för AA:s föräldraförmåga. SO C I A L T J Ä N S T modern och barnen till skyddat boende efter uppgifter om våld och kontroll i hemmet riktat mot modern. Hennes uppgifter styrktes av uppgifter som dottern lämnat, och bedömde sammantaget uppgifterna som trovärdiga och allvarliga, bland annat mot bakgrund av att modern lämnat samma berättelse till flera olika personer vid olika tillfällen. Nämnden uppmanas av JO att särskilt yttra sig om den omständigheten att samtal med barnens mor hölls med en kurator på en annan enhet inom so- cialtjänsten och fördes vidare till utredaren genom samråd. Utifrån mam- mas och barnens skydd har mamma under första delen av utredningstiden inte vågat lämna information kring hemsituationen till barnutredare. Samtal med mamma har därför hållits av kurator på och förts vidare till utredande socialsekreterare via sam- råd, detta var också mammas egna önskemål. Anledningen till bedömning att samtal med mamma be- hövde genomföras genom en annan professionell var att mamma uppgav att hon inte kunde lämna någon information till socialsekreterare om hem- situationen då detta skulle dokumenteras och begäras ut av barnens pappa vilket mamma upplevde skulle äventyra hennes och barnens säkerhet. Det framkom att mamma kände sig trygg med att lämna information till kurator inom enheten mot våld i nära relation. Efter att fick infor- mation från mammas kurator om hur hemsituationen såg ut bedömdes att barnen var i behov av skydd. Bedömningen gjordes att det var så pass all- varligt att det skulle krävas insatser enligt LVU om samtycke saknades. Det övervägdes även om det fanns skäl att omhänderta barnen enligt LVU för att kunna bedriva utredningsarbetet om ingen insyn i barnens situation gick att få utifrån mammans rädsla. använder sig i våldsärenden av samverkan med olika berörda professioner i form av samråd. Mamma samtyckte till att information lämnades från kurator till socialsekreterare genom samråd så att hennes och barnens skydd inte skulle riskeras. Mamma gjorde klart att hon inte skulle berätta något direkt till barnens socialsekre- terare utifrån socialsekreterares dokumentationsskyldighet. Mamma som vårdnadshavare beslutar att med socialtjäns- tens hjälp flytta till skyddat boende med barnen. Efter flytten tillförs dokumentation från samråd till ärendet och därefter beslutsunderlaget som kommuniceras till barnens pappa. Bedöm- ning gjordes att pappa, innan barnen var skyddade, inte kunde få informa- tion om vad som hade framgått under samråd samt information om bedöm- ningen att barnen behövde skyddas, då detta riskerade att leda till att det inte skulle gå att genomföra behövliga åtgärder. När det gäller att samtalen med barnens mamma genomfördes av en kurator på en annan enhet inom gjordes bedömningen att det inte då fanns något annat sätt att säkerställa insamlandet av nödvändig information i syfte att kunna göra en rättssäker bedömning kring barnens behov av skydd och stöd. Då modern, utifrån rädsla för fadern, inte kunde tänka sig att prata med socialsekreterarna bedömdes detta tillvägagångssätt vara till de fyra barnens bästa. AA kommenterade därefter det nya remissvaret. I ett beslut anförde JO följande: 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T Frågan om kommunicering av vårdnads-, boende- och umgängesutredning Bestämmelserna i förvaltningslagen och socialtjänstlagen om kommunikation gäller strikt formellt inte för en s.k. vårdnadsutredning. En sådan utredning ut- gör dock underlag för den myndighetsutövning som domstolen utövar mot den enskilde i målet vid domstolen. Den som är part i målet berörs så nära av ut- redningen att han eller hon bör ha rätt att få ta del av den och ges tillfälle att yttra sig över utredningen innan den lämnas in till domstolen. En vårdnadsut- redning ska alltså alltid kommuniceras med parterna (se JO:s beslut den 4 de- cember 2018, dnr 6539-2017). Av det som har kommit fram i ärendet framgår inte annat än att nämnden inte gav någon av parterna möjlighet att yttra sig över utredningen innan den lämnades in till domstolen. Nämnden har också medgett att den har brustit i sin kommuniceringsskyldighet. Jag vill betona att en vårdnadsutredning utgör ett viktigt underlag för domstolens beslut. Att en part ges tillfälle att kommentera utredningen är därför av stor betydelse för den enskilde. Det är också viktigt för att domstolen ska få ett tillförlitligt underlag för sitt beslut. Nämnden ska kritiseras för att parterna inte fick ta del av och tillfälle att lämna synpunkter på utredningen innan den lämnades till domstolen. Frågan om dokumentation i de enskilda barnärendena Enligt 11 kap. 1 § andra stycket SoL ska vad som har kommit fram vid utred- ning och som har betydelse för ett ärendes avgörande tas till vara på ett betryg- gande sätt. Av 11 kap. 5 § första stycket SoL framgår att handläggningen av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras. Dokumentationen ska utvisa beslut och åt- gärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av be- tydelse. I föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2014:5) om doku- mentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS finns även riktlinjer för bl.a. journalföringen. Det är av flera anledningar viktigt att journalföringen i ett ärende sker på ett korrekt och rättvisande sätt. Det är från rättssäkerhetssynpunkt viktigt att alla uppgifter som behövs för bedömningen av ett ärende dokumenteras, vilket nor- malt bör göras i ärendets journal. Den enskilde ska utifrån dokumentationen kunna följa handläggningen i sitt ärende. Handläggare ska därför anteckna t.ex. telefonkontakter och möten i journalen. Vidare är det vid byte av handläggare viktigt att journalanteckningarna är tydliga så att den nya handläggaren snabbt kan sätta sig in i ärendet. Innehållet i akten ska även vara sådant att en tillsyns- myndighet kan granska handläggningen av ärendet utifrån akten och den övriga dokumentationen i ärendet. Dröjsmål med journalföring och bristande doku- mentation riskerar också att leda till problem när en enskild begär att få ta del av t.ex. journalen i sitt ärende. Om en nämnd journalför med fördröjning riske- SO C I A L T J Ä N S T rar den journal som den enskilde får ta del av att vara ofullständig, vilket i förlängningen kan påverka hans eller hennes möjlighet att driva sitt ärende. JO har uttalat att det inte räcker med att de uppgifter som har hämtats in under en utredning sammanställs när utredningen är slutförd. Alla de uppgifter som kan vara av betydelse ska kontinuerligt tillföras akten. Anteckningarna ska föras löpande i kronologisk ordning och lämpligen i form av journalanteckningar. Detta hindrar inte att en handläggare vid olika kontak- ter i ärendet gör anteckningar på lösa papper till stöd för minnet. Uppgifterna ska dock utan dröjsmål tillföras akten. Dokumentationen ska föras så att det är möjligt att utläsa vad som har kommit fram (se bl.a. JO 2005/06 s. 230 och JO 2006/07 s. 289). Bedömning av nämndens agerande Av utredningen i ärendet framgår att nämnden inledde ut- redningar i fråga om AA:s och BB:s fyra gemensamma barn med anledning av orosanmälningar som hade kommit in till myndigheten. Efter hand uppgav BB att hon inte ville prata med barnhandläggarna mot bakgrund av deras doku- mentationsskyldighet. kringgick då bestämmelserna om doku- mentation genom att BB under utredningen pratade med en kurator vid nämn- dens vuxenenhet. Av nämndens svar till JO framgår att detta skedde på begäran av BB. De uppgifter som hon lämnade till kuratorn var av betydelse för bedöm- ningen av barnärendena, men trots detta dokumenterades de inte i barnens ärende. På så sätt kunde hindra att AA skulle kunna få insyn i det som BB berättade. Först efter det att BB hade flyttat till ett skyddat boende och tagit med sig barnen förmedlade myndigheten de uppgifter som BB hade läm- nat till barnärendena genom s.k. samråd. Detta gjordes för att se till att AA inte skulle kunna få del av de uppgifter som BB hade lämnat och för att från soci- altjänstens sida förmå BB att över huvud taget prata med myndighetens hand- läggare. Uppgifterna från samtalen med BB skulle, i enlighet med de regler som jag har redogjort för ovan, ha tillförts barnens ärenden utan dröjsmål. Om AA hade begärt att få ta del av uppgifterna skulle nämnden ha prövat om uppgifterna kunde lämnas ut till honom eller inte. De regler som primärt hanterar sekretess i en sådan situation är bestämmelserna i 12 kap. offentlighets- och sekretessla- gen (2009:400), OSL, som rör sekretess i förhållande till den enskilde själv m.m. Jag tar inte ställning till om BB hade fog för sin rädsla för att berätta om hemförhållandena för handläggarna. Oavsett hur det förhåller sig i den delen finns det i OSL möjlighet att hemlighålla uppgifter i ett ärende för en vårdnads- havare. Det naturliga hade varit att nämnden i första hand hade övervägt om de uppgifter som BB hade lämnat också hade kunnat hemlighållas med stöd av de bestämmelserna. I stället för att följa lagens krav på dokumentation och sedan hantera even- tuella utlämnandefrågor enligt regelverket i OSL har nämnden i detta fall med- vetet agerat i syfte att undgå dessa krav. Nämnden har avsiktligt brutit mot de lagstadgade kraven på dokumentation, vilket givetvis är allvarligt. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T agerande innebär vidare att den medvetet har kringgått grundläggande förvalt- ningsrättsliga krav på hur en utredning ska bedrivas som bestämmel- serna om sekretess har satts ur spel. Det är med förvåning som jag noterar att nämnden inte ens i samband med remissvaret har insett det felaktiga i hand- Jag är mycket kritisk till nämndens agerande då det ytterst har syftat till att undanhålla AA information. För detta förtjänar Arbetsmarknads- och social- nämnden i allvarlig kritik. Att på detta vis och på begäran av den ena parten ordna dokumentationen i syfte att undanhålla den andra parten information väcker vidare frågor om nämndens objektivitet och opartiskhet. Enligt 1 kap. 9 § regeringsformen, , ska domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Kravet på saklighet och opartiskhet brukar be- Principen omfattar inte bara hur en sak rent fak- tiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller något annat handlande från en myndighet. Även hur myndighetens eller en tjänstemans agerande har uppfattats är av betydelse. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att hand- landet ska kunna anses strida mot 1 kap. 9 § RF (se t.ex. JO 2019/20 s. 54). I detta fall har nämnden på begäran av BB medvetet brutit mot sin doku- mentationsskyldighet för att undanhålla AA information. Agerandet gör att det för utomstående är lätt att få intrycket att nämnden har tagit BB:s parti, och jag har förståelse för att även AA uppfattade saken så. Jag ser allvarligt på det in- träffade och vill betona vikten av att objektivitetsprincipen iakttas och tas på Det är nödvändigt för att allmänheten ska ha förtroende för myndighet- erna och deras verksamheter. Jag kan inte bedöma nämndens agerande på något annat sätt än att det strider mot regeringsformens krav på saklighet och opar- Även i detta avseende förtjänar i Det som i övrigt har kommit fram i ärendet ger inte anledning till några kommentarer från min sida. Två handläggare vid en socialnämnd åkte till en vårdnadshavares hem för att göra s.k. skyddsbedömningar om barnen utan att först ha försökt komma i kontakt med Även fråga om förutsättningarna för handläggarna att gå in i bostaden (Dnr 5219-2018) Beslutet i korthet: I en anonym orosanmälan anfördes bl.a. att en vårdnads- havare hade lämnat sina barn ensamma i hemmet. omgående göra ett hembesök för att kunna bedöma barnens förhållanden. När handläggarna kom till bostaden var barnen ensamma där. väntade i bostaden tillsammans med barnen till dess vårdnadshavaren kom SO C I A L T J Ä N S T Barnen bedömdes sedan inte vara i behov av akut skydd från nämndens sida. Dagen efter hembesöket inledde nämnden utredningar om barnen. ska utan dröjsmål inleda en utredning av vad som genom ansökan, anmälan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden (11 kap. 1 § socialtjänst- lagen [2001:453], SoL). När en anmälan rör ett barn ska socialnämnden ge- nast göra en bedömning av om barnet är i behov av skydd, en s.k. skyddsbedömning (11 kap. 1 a § SoL). Frågan om nämnden ska inleda en utredning eller inte bestäms vid en s.k. förhandsbedömning. Nämnden ska inte vidta några utredningsåtgärder under en skydds- eller förhandsbe- dömning, men får kontakta de personer som orosanmälan rör. Såvitt kommit fram försökte handläggarna inte komma i kontakt med vårdnadshavaren innan de åkte till bostaden, och det var heller inte fråga om att de åkte dit för att tala med henne. Enligt JO borde handläggarna i detta fall ha försökt kontakta vårdnadshavaren för att kontrollera om uppgifterna i orosanmälan stämde och fråga om vårdnadshavaren samtyckte till ett be- sök i hennes bostad. JO kritiserar så inte skedde. Ett hembesök i syfte att undersöka barnens förhållanden är en sådan åt- gärd som bör vidtas i en utredning och inte vid en skydds- eller förhandsbe- dömning. JO konstaterar att det kan ifrågasättas om det fanns rättsliga för- utsättningar för det aktuella hembesöket. JO konstaterar att vårdnadshavaren inte hade samtyckt till att handläg- garna gick in i bostaden och att det heller inte var fråga om en nödsituation. Det fanns således inte något rättsligt stöd för åtgärden. JO finner dock i detta fall, med hänsyn till de speciella omständigheter som förelåg, inte anledning att kritisera handläggarna. I en anmälan till JO klagade på i kommun. AAuppgav bl.a. följande: Två handläggare från gick in i hen- nes bostad när hon var ute för att göra ett ärende. Hennes barn var ensamma i bostaden. Handläggarna presenterade sig inte för barnen. De öppnade dörrar och lådor i bostaden samt ställde frågor till barnen. JO tog del av vissa handlingar från . Därefter begärde JO att i kommun skulle yttra sig över det som AA hade upp- gett i sin anmälan. Nämnden anförde i ett remissvar bl.a. följande: utredning och redogörelse över vidtagna åtgärder 180730 tar Socialjouren emot ett samtal från en anonym anmälare som är mycket oroad över AA:s barns situation som befinner sig själva i hemmet för inkommen anmälan. Barnen är födda [2006, 2007, 2010, 2012, 2014 och 2015, JO:s anm.]. Det minsta barnet är . 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T uppger att det inte är första gången AA lämnar sina barn hemma själva utan det skall ha skett tidigare då hon ska jobba. Anmälaren uppger vidare att denne vet att AA även lämnat barnen utan tillsyn. Barnen ses ofta ute på gården utan tillsyn och de hittar då på en hel del ”hyss” beskriver anmälaren vidare. AA:s dotter som är sägs ha ett huvudansvar för sina yngre syskon när mamma inte är hemma. Socialjouren beslutar med anledning av inkommen anmälan som be- döms allvarlig då så små barn lämnas ensamma att åka hem till familjen för att göra en bedömning på plats om barnen behöver skydd eller någon annan form av akut stödinsats från aktuellt datum. När Socialjouren kommer till hemmet är det mycket riktigt så att barnen är själva hemma. BB som är född [2006] upplevs som stressad av situa- tionen att deras mamma inte är hemma. De två yngsta barnen säger att mamma inte är hemma medan BB först säger att mamma är i duschen och ändrar sig då Socialjouren vill prata med mamma att hon är i kiosken. Det är många vänner till barnen i lägenheten och situationen i hemmet är rörig beskriver Socialjouren i sin rapport. Övriga syskon är ute på gården och har vattenkrig med familjens två hundar. Socialjouren ringer och söker AA som inte svarar i telefonen. ringer AA till BB som efter samtalet med sin mamma säger till Soci- aljouren att deras barnvakt blivit sjuk och har därför gått hem. kommer AA hem till bostaden och var enligt Socialjourens uppfatt- ning stressad av situationen och ville att de skulle lämna bostaden. Social- jouren frågar då AA om hon vill stå kvar i hallen och prata med dem eller om hon vill gå ut i trapphuset där andra kan höra. AA vill prata i trapphuset och Socialjouren går därmed ur hennes lägenhet. Vidare beskriver den personal som var i tjänst aktuellt datum och hemma hos AA och barnen att varken skåp eller andra dörrar öppnades under hem- besöket. När AA åter är på plats i hemmet gör Socialjouren bedömningen att behov av akuta insatser inte föreligger från deras sida, men en anmälan sänds in till Familjekontoret . Socialjouren gör också iakttagelsen under hembesöket att BB tog ett mycket stort ansvar över sina syskon och sig själv vilket bedöms som orim- ligt ansvar för ett barn i BB:s ålder att behöva ta. Undertecknads bedömning är sammanfattningsvis att Socialjouren agerat helt korrekt, i linje med sitt uppdrag och gällande lagstiftning. Socialjou- rens främsta uppdrag är att göra akuta bedömningar och ibland ingripanden där barn och unga kan vara i behov av skydd och stöd ifrån . Att genomföra oanmälda hembesök ingår också i Socialjou- rens uppdrag att göra när de bedömer anmälningarna så allvarliga att ett barn kan vara i behov av omedelbar hjälp utifrån en mycket socialt utsatt situation.