frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — Annars så är verksamheten densamma och detsamma gäller för risken att utsättas för smitta. Vid samtalen med personalen har det kommit fram att intagna som är befarat eller bekräftat smittade av covid-19 i häktet har placeras på häktets omvårdnadsavdelning. Fem av totalt tio platser är avsedda för dessa intagna, och övriga fem platser används för placering av intagna med andra omvård- nadsbehov. Enligt uppgift är det samma personal som kommer i kontakt med de intagna oavsett av vilket skäl de placerats på avdelningen. Jag är medveten om att en grundförutsättning för Kriminalvårdens verksam- het är att intagna och personal interagerar med varandra. Det går dock inte att bortse från att personalen utgör en riskfaktor när det gäller smittspridning till intagna. Förutom den centrala åtgärden att se till att även personal med mycket begränsade symptom stannar hemma från arbetet, kan även en begränsning av antalet intagna som varje anställd kommer i kontakt med bidra till att minska risken för smittspridning. Det är enligt min mening en rimlig säkerhetsåtgärd att vidta så länge det pågår en samhällsspridning av covid-19. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D Av den anledningen framstår det som ändamålsenligt att det i Kriminalvår- dens ”Strategi för differentiering av klienter med anledning av risken för smitt- spridning av Covid-19”, från , anges att häkten och anstalter ska minimera kretsen av personal som arbetar på avdelning där bara riksgrupps- klienter vistas. Som jag ser det bör denna princip tillämpas generellt i all kli- entnära verksamhet inom . Jag noterar att myndigheten efter det avslutande dialogmötet meddelat att det numera ”finns strategier där denna fråga också finns med”, exempelvis i den nämnda strategin.142 Detta är bra, då en rimlig utgångspunkt enligt min mening måste vara att kontakterna mellan avdelningar minskas och att arbetet organiseras på ett sådant sätt att personalen i möjligaste mån inte arbetar på flera ställen. Jag noterar att en sådan rutin tillämpas av Statens institutionsstyrelse.143 De uppgifter som kommit från intagna i anstalterna Färingsö och talar för att myndigheten har behövt att generellt se över vilka åtgärder som kan och bör vidtas för att säkerställa att personalen inte kommer i kontakt med fler intagna än vad som är absolut nödvändigt. Och när det gäller omvårdnadsav- delningen i häktet finns det en risk för att smitta av covid-19 förs till intagna som har annan typ av omvårdnadsbehov. Av den anledningen utgår jag från att personalen där åtminstone har tillgång till rätt skyddsutrustning och även utbildning för att kunna använda den. I enkätundersökningen har flera intagna framfört många synpunkter på att Kriminalvården inte har vidtagit tillräckliga åtgärder för att hindra smittsprid- ning. Klagomålen handlar om bl.a. att det är trångt i myndighetens lokaler vil- ket gör att det är svårt att hålla en fysisk distans. En intagen i anstalten Färingsö har lämnat följande beskrivning: Personalen använder ej skyddsutrustning som handskar/munskydd för att skydda oss klienter. Varför ignorerar anstalten an- visningar? Man håller inte avstånd, vi har fått be personal backa. Man vidhåller sociala sammankomster på liten yta, fast vi ej vill. Men ledningen har beslutat att dessa ska fortsätta. Varför har klienternas möjlighet till sjukvård begränsats till endast akuta ärenden? Varför har kli- enter själva varit tvungna att sätta upp lappar som påminner om handhy- gien? Vidare saknas det enligt intagna i anstalten och häktet hygien- artiklar. Intagna i häktet har även fört fram synpunkter på att städningen är bristfällig och att personalen inte har engångshandskar när de hanterar matva- ror. Vid inspektionerna har personalen å sin sida uppgett att de använder sådan skyddsutrustning, och ledningen för Kriminalvården har i samband med dia- logmötet framhållit att det inte råder någon generell brist på tvål i häktet . Jag har inte möjlighet att i detalj utreda dessa klagomål. De intagna har dock framfört synpunkter i denna del i sådan omfattning att det enligt min mening 142Se Kriminalvårdens skrivelse till JO . 143Se Statens institutionsstyrelses ”Stöddokument för framtagande av lokala handlingsplaner på institution med anledning av covid-19” (dnr 1.1.3-1725-2020, senast reviderad ) s. 4. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 finns skäl för Kriminalvården att se över vilka åtgärder som behöver vidtas för att såväl intagna som personal ska kunna följa råd. Risken för smitta och att många i samhället ska insjukna i covid-19 är något som alla har varit tvungna att förhålla sig till . Det är oklart hur länge denna mycket speciella situation kommer att pågå. Därmed finns en uppenbar risk att det infinner sig en trötthet när det gäller frågor som rör pandemin, och att det sker en avtrubbning i förhållande till de försiktighetsåtgärder som var och en har att iaktta. En viktig fråga för Krimi- nalvårdens ledning är därför också att hitta vägar som säkerställer att persona- len tillämpar antagna rutiner och fortsatt förhåller sig till de rekommendationer som bl.a. har lämnat. Kriminalvården måste även fort- sätta att arbeta aktivt för att minimera risken för smittspridning i häkten och anstalter. Faran är inte över. Det bekräftas bl.a. av den anmälan som jag tog emot angående förhållandena i anstalten Beateberg. Enligt an- mälan ska många av de intagna i anstalten, enligt uppgifter i media hälften av dem, ha testats positivt för covid-19.144 6.6.2 Intagna som befinner sig i en riskgrupp vid smitta av covid-19 En viktig del i Kriminalvårdens arbete för att minska riskerna med covid-19 är att myndigheten dels identifierar intagna som befinner sig i en riskgrupp vid smitta, dels vidtar adekvata åtgärder för att skydda dem. Kriminalvården har tagit fram en strategi för differentiering av dessa intagna.145 Jag noterar att den tar stor hänsyn till vilka fysiska förutsättningar som häktet eller anstalten har. I rutinen anges nämligen bl.a. följande: Om förutsättningar finns – placera intagna i riskgrupp på avdelning där öv- riga intagna inte vistas. Det som är avgörande huruvida intagna i riskgrupp ska samlas alternativt spridas ut på verksamhetsstället beror på tillgång till toalett på bostadsrummet. Det är inte att föredra att intagna i riskgrupp delar toalett med andra. Om det inte är möjligt att skydda klienter i riskgrupp genom differentiering – sträva efter att upprätthålla avstånd om minst 2 me- ter till övriga klienter. Enligt min mening är det redovisade avsnittet problematiskt. Kriminalvården har sedan åtminstone ett högt beläggningstryck i såväl häkten som anstalter. I samband med det inledande dialogmötet som jag hade med Kriminalvården uppgav ledningen för myndigheten att överbelägg- ningen redan innan samhällsspridningen av covid-19 medförde att läget var an- strängt. var beläggningsgraden i Kriminalvårdens säkerhets- häkten och normalhäktena (exklusive arrestplatser och häk- tet Storboda). var beläggningsgraden i anstalter i säkerhets- klass 1 och i säkerhetsklass 2 var den . Exklusive s.k. beredskapsplatser var beläggningsgraden respektive 106,73 %.146 Läget är alltså fortsatt mycket ansträngt. 144Se JO:s dnr 3930-2020 och av-intagna-pa-anstalt-coronasmittade. 145Se Kriminalvårdens Strategi för differentiering av klienter med anledning av risken för smittspridning av Covid-19. 146https:///fangelse-frivard-och-hakte/platssituationen/. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D Som redan nämnts har det i enkätundersökningen bland intagna kommit fram uppgifter om att de inte kan upprätthålla fysisk distans. Det framstår där- med som svårt för Kriminalvården att skydda intagna som befinner sig i en riskgrupp på annat sätt än att differentiera dem från övriga intagna. Vid inspek- tionen av anstalten Beateberg kom det fram att intagna som tillhör en sådan grupp getts möjlighet att vistas på en särskild avdelning skilda från övriga in- tagna. Det bekymrar mig dock att det kommit fram uppgifter om att i anstalten erbjöds intagna som befinner sig i en riskgrupp att vistas på en avdelning i an- staltens säkerhetsenhet (Fenix). Det är avdelningar som är utformade för att kunna ta emot intagna där Kriminalvården har fattat ett särskilt beslut om sä- kerhetsplacering.147 Det rör sig om den mest slutna och restriktiva miljön inom kriminalvården, och JO har tidigare riktat allvarlig kritik mot Kriminalvården för att myndigheten använt dessa avdelningar för placering av intagna som inte är säkerhetsplacerade.148 En intagen har lämnat följande beskrivning: Jag tackade nej på grund av den restriktiva miljön som det skulle innebära att bo där inne. Promenader i rastgårdar med gallerburar, ingen tränings- möjlighet, ingen sporthall, inget arbete eller sysselsättning och skulle bo placerad tillsammans med max 6 personer på avdelningen. Även med dom som inte kan tala svenska. Jag skulle även mista min normalplacering här på , vilket innebär att jag skulle bli kvar på bunkern . Därför tackade jag NEJ. Vid inspektionen kom det fram att samtliga intagna utom en tackade nej till en placering på säkerhetsenheten. Med utgångspunkt i vilka intagna som avdel- ningarna på säkerhetsenheten är utformade för och förhållandena där, har jag förståelse för detta. Det har även funnits en rädsla hos de intagna för att de skulle förlora sin normalplacering och därmed bli kvar på enheten. Enligt min mening kan det ifrågasättas om den planerade åtgärden i anstal- ten är förenlig med fängelselagens grundläggande bestämmelse om att en kontroll- eller tvångsåtgärd endast får användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. För att uppnå det önskvärda syftet hade det varit tillräckligt att pla- cera intagna som tillhör en riskgrupp på en vanlig normalavdelning. Kriminal- vårdens åtgärd fick det olyckliga resultatet att de intagna tackade nej till att differentieras från övriga intagna, trots att myndigheten hade gjort bedöm- ningen att det fanns ett behov av detta. Därmed har de fått ett sämre skydd än intagna i en liknande situation som är placerade i andra anstalter. Det är allvar- ligt och jag är kritisk till hur Kriminalvården har hanterat situationen. 147En intagen får placeras på en avdelning med särskild hög grad av övervakning och kontroll (säkerhetsavdelning) om det finns en varaktig risk för att den intagne rymmer eller fritas och det kan antas att han eller hon är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet, eller det finns särskild anledning att anta att det behövs för att hindra den intagne från allvarlig brottslig verksamhet under vistelsen i anstalt. Ett beslut om placering på en säkerhetsavdel- ning ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst en gång . 4§ fängelselagen.) 148Se JO 2016/17 s. 174. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 Kriminalvården bör vidta åtgärder som säkerställer att intagna som befinner sig i en riskgrupp ges möjlighet att vistas på en avdelning i den säkerhetsklass de normalt ska vara placerade i, men skilda från övriga intagna som inte tillhör en riskgrupp. Kriminalvården behöver ha en långsiktighet i en sådan planering eftersom myndigheten tar emot nya intagna som kan befinna sig en riskgrupp vid smitta av covid-19. 6.6.3 Dubbelbeläggning av celler Utgångspunkten är att intagna i häkte ska placeras i ensamcell. Två eller flera intagna får placeras i samma cell om det är nödvändigt av utrymmesskäl eller någon annan särskild anledning.149 Någon motsvarande bestämmelse finns inte i fängelselagen. Av de europeiska fängelsereglerna följer dock att intagna nor- malt ska inkvarteras i egen cell om inte gemensamma sovutrym- men är att föredra för dem. Delad inkvartering får förekomma endast om ut- rymmet är lämpligt för detta ändamål och det ska delas av intagna som kan placeras tillsammans. Så långt det är möjligt ska de intagna ges valmöjlighet innan de måste dela sovutrymme med andra.150 Fängelsereglerna är tillämpliga på var och en som häktats av en rättslig myndighet eller frihetsberövats till följd av en dom. Reglerna gäller även för den som är intagen i fängelse av andra skäl eller som häktats av en rättslig myndighet eller frihetsberövats till följd av en dom och som av någon anledning hålls frihetsberövad på någon annan plats.151 På grund av den ansträngda beläggningssituationen inom kriminalvården fö- rekommer det att intagna måste dela cell. I enkätundersökningen uppgav av de intagna som besvarade enkäten att de delat cell med en annan intagen. En intagen i anstalten lämnade följande kommentar: Besök och permissioner har dragits in med hänseende till smittspridning dvs. risk och säkerhetsaspekt. Men nya intagna från utsidan fortsätter att strömma in. Personligen tvingades jag tillbringa [ett antal dygn] i dubbel- beläggning med en person som ställt in sig själv. Då handlar inget om sä- kerhet och risk längre, det gynnar ju Kriminalvårdens syften. Personalen kommer och går, likaså hantverkare. Här verkar det inte finnas någon risk, men det är ju dessa som kommer att dra in smittan. Det viktigaste och mest förmånliga för Kriminalvården är ju att någon annan beslutar om inskränk- ningar, det sparar Kriminalvården mycket arbete. Jag har svårt att se hur intagna som befinner sig i en dubbelbelagd normalstor cell ska kunna hålla nödvändig fysisk distans. Vidare torde det numera vara allmänt känt att personer kan vara smittade av covid-19 men bara ha vaga eller atypiska symptom. För att minska risken är det således inte tillräckligt att Kri- minalvården avbryter en dubbelbeläggning när en intagen uppvisar tydliga symptom på smitta. Det kan för övrigt uppstå situationer när en intagen börjar uppvisa symptom efter inlåsning för dygnsvila och den medintagne därmed ris- kerar att få tillbringa tillsammans med en intagen som mycket väl 1492 kap. 1 § häkteslagen. 150Punkterna 18.5–18.7 rekommendation Rec(2006)2 till medlemssta- terna avseende de europeiska fängelsereglerna (antagna ), vidare europe- iska fängelsereglerna. 151Punkterna 10.1 och 10.3 i europeiska fängelsereglerna. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D kan vara smittad av covid-19. Det är inte svårt att föreställa sig den stress och oro som en sådan situation kan ge upphov till. Det finns enligt min mening skäl att ifrågasätta om en dubbelbeläggning av celler under rådande förhållanden är förenlig med de europeiska fängelsereg- lerna. Genom dubbelbeläggningen utsätter Kriminalvården de intagna för onö- diga risker och agerandet är inte förenligt med de krav som ställs i övriga sam- hället på fysisk distansering. Mot den bakgrunden ställer jag mig vidare tvek- sam till att dubbelbeläggning av celler är förenligt med kravet på att intagna ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de sär- skilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet.152 Jag anser att Kriminalvården bör vidta åtgärder för att se till att det inte förekommer dubbelbeläggning av celler där det inte är möjligt att hålla nödvändig fysiska distans. Det bör naturligtvis inte heller förekomma att, som det beskrivits ovan, en nyintagen person direkt placeras i en cell tillsammans med en annan intagen. JO handlägger ett ärende om belägg- ningssituationen inom kriminalvården. Frågan om dubbelbeläggning kommer att belysas ytterligare i det ärendet.153 6.7 Kriminalvårdens information till de intagna En viktig del i den här utredningen har varit att granska Kriminalvårdens in- formation till de intagna om de åtgärder som myndigheten har vidtagit för att hindra smittspridning. Av betydelse är även vilken information som intagna har fått om hur de ska agera för att hindra smitta. Av de intagna som har besvarat enkäten är det en majoritet () som uppgett att de inte fått någon särskild information av Kriminalvården om covid-19. En majoritet () har även uppgett att de inte känner till vilka åtgärder som myndigheten vidtar för att hindra smittspridning. En fjärdedel () har uppgett att de inte känner till om de tillhör någon grupp som riskerar att drabbas särskilt hårt vid smitta. En intagen i anstalten har lämnat följande kommentar: Kriminalvården har varit otroligt dåliga på att informera om läget, vad som händer med permissioner osv. Mest handlar informationen om att tvätta händerna. Fångvårdarna, som är ett okvalificerat jobb, kan inte lämna information om i princip någonting. [Kriminalvårdsinspektören] på Svart- sjö har varit och haft ett bra informationsmöte en gång på varje avdelning. En intagen i anstalten har uppgett följande: Kort information om att besök var inställda samt en lapp tejpad på väggen som säger samma sak. All annan information får man lov att läsa om på text-tv. De intagna har bl.a. uppgett att de saknar information om vilka åtgärder som Kriminalvården vidtar för att hindra smittspridning, hur länge den nuvarande situationen ska pågå, vilka åtgärder som Kriminalvården vidtar om en intagen befaras vara smittad av covid-19 och vilka åtgärder som personalen vidtar för att säkerställa att de inte för med sig smitta in i häktet eller anstalten. 1521 kap. 4 § fängelselagen och 1 kap. 4 § häkteslagen. 153Se JO:s dnr O 19-2019. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 undersökningen visar dessutom att vissa intagna har fått felaktig information. Det handlar om att intagna i anstalten Färingsö har uppgett att de blivit upplysta om att de är förbjudna att ansöka om permission. I anstalten har en intagen uppgett att han informerats om att sjukhusen överhuvudtaget inte tar emot pa- tienter som är smittade av covid-19. Det har kommit fram uppgifter om att per- sonal i anstalten besvarat intagnas frågor med ”vi vet inte mer än ni” eller ”vi vet ej”. Jag vill framhålla att varje person i anslutning till att han eller hon tas in i ett häkte eller i en anstalt ska informeras om verkställighetens innebörd på ett språk som han eller hon förstår. Sådan information ska också lämnas vid andra tillfällen så snart det finns anledning till det. En intagen i häkte som är ska få såväl muntlig som skriftlig information.154 Det finns alltså inte nå- got krav på att vuxna intagna i häkte eller intagna i anstalt ska få skriftlig in- formation. Kriminalvården har tagit fram viss skriftlig information angående covid-19. Informationen berör bl.a. de förändrade rutinerna för besök, permissioner och egna inställelser. Enligt myndigheten är utgångspunkten att det är den personal som har kontakt med de intagna som ska ansvara för att muntligen förmedla relevant information. Ett sådant tillvägagångssätt ställer enligt min mening krav på att personalen känner till sin skyldighet att förmedla informa- tion, att de vet vad som ska förmedlas samt att de återkommande informerar och även säkerställer att intagna tar till sig informationen. Den enkätunder- sökning som har genomförts bland de intagna visar att det finns en klar diskrepans mellan Kriminalvårdens ambition och det resultat som myndigheten har uppnått i denna del. Vikten av korrekt information fångas upp av en intagen i anstalten som har lämnat följande kommentar i enkäten: Sen tror jag att intagna med symtom kanske drar sig för att berätta om det då ingen vet vad som händer om man skulle bära på viruset, om vi blir inlåsta eller tagna till isol., allt är sjukt oklart. Sen måste vi intagna få mer info om vad symtomen kan vara. Det finns ju intagna som [varken] pratar svenska eller engelska och därför inte kan följa nyhetsuppdateringar, text- tv osv. Jag menar om jag inte får någon info av personal eller sjukvård här på anstalten hur ska då de som inte kan förstå språket få information. Det är minst en person på varje avdelning här [i huset] som inte kan göra sig förstådd eller kan förstå den information som vi får via medierna. En annan intagen i samma anstalt uppgav följande angående vilken information från Kriminalvården som han saknade: Vad är mina åtaganden om delar av eller anstalten drabbas? –var, hur isoleras jag? Kontakt med anhöriga? Har Krimi- nalvården någon beredskapsplan? De redovisade kommentarerna visar enligt min mening på faran om intagna får bristfällig eller begränsad information, liksom om tolkar inte används i tillräck- lig utsträckning. Avsaknaden av information kan skapa en allmän känsla av oro. Allvarligare är att en oro över eller en okunskap om vilka åtgärder som Kriminalvården vidtar vid befarad eller bekräftad smitta, kan leda till att 1542 § fängelseförordningen (2010:2010) och 2 § häktesförordningen (2010:2011). 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D intagna drar sig för att ge sig till känna om de har symptom. Det i sin tur kan resultera i en smittspridning med förödande konsekvenser. Vid dialogmötet uppgav ledningen för Kriminalvården att det i häkten och anstalter, precis som i samhället i övrigt, finns personer som alltid anser att de inte har fått tillräckligt med information. Det är visserligen möjligt att en del av resultatet i enkätundersökningen kan förklaras på det sättet. Jag vill dock framhålla att en frihetsberövad är mer begränsad i sina möjligheter att söka fram information än en person som kan röra sig fritt i samhället. En intagen i häkte eller anstalt är dessutom helt beroende av de åtgärder som Kri- minalvården vidtar för att begränsa smittspridning av covid-19, och har därför en rätt att få korrekt och uppdaterad information i dessa frågor. Mot den bak- grunden är det välkommet att Kriminalvården vid dialogmötet förklarade att myndigheten tar till sig resultatet av enkätundersökningen och även kommer överväga behovet av att ta fram mer skriftlig information. Jag noterar även att ledningen uppgav att det inom myndigheten finns en samverkan på regional nivå för att kunna sprida bra metoder för informationsgivning. Det har i enkätundersökningen kommit fram bra exempel på hur de intagna kan hållas informerade. Enligt en intagen i anstalten höll en kriminal- vårdsinspektör i anstalten ett bra informationsmöte på varje avdelning. Även i anstalten Beateberg samlades de intagna för en gemensam informationsgiv- ning. Under sådana möten är det möjligt för en företrädare för Kriminalvården att ge en samlad information om läget, och kan de intagna få möjlig- het att ställa frågor. Vid inspektionerna har också personal framhållit att detta sätt för att lämna information har sina fördelar. Enligt min mening måste Kriminalvården vidta åtgärder som säkerställer att de intagna får och kan tillgodogöra sig korrekt information. Jag förordar att informationen i första hand ges skriftligen, och att den kompletteras med munt- liga återkommande upplysningar. På det sättet får de intagna möjlighet att i lugn och ro läsa igenom informationen och vid behov återvända till informa- tionsbladet och ställa frågor. Skriftlig information bidrar också till att minska risken för missförstånd. Jag kan konstatera att det finns exempel där enskilda anstalter har valt att ta fram egen skriftlig information som komplement till den information som tagits fram centralt inom myndigheten. Det är otillfredsstäl- lande att det inte finns ett mer enhetligt tillvägagångssätt inom , och det är en brist som myndigheten bör åtgärda. Vidare måste det finnas ett system för uppföljning av att de intagna har förstått informationen och tydliga rutiner med anvisningar om vem som i första hand är ansvarig för att förmedla information. Det kan vara så att det jag förordar redan tillämpas på sina håll inom Krimi- nalvården. Resultatet av enkätundersökningen talar dock för att det finns en förbättringspotential i denna fråga. 6.8 Egna inställelser och annan nyintagning i anstalt Den som är dömd till fängelse har rätt att påbörja verkställigheten om han eller hon begär det och straffet är verkställbart. Om den dömde inte är frihetsberövad när fängelsestraffet är verkställbart ska han eller hon utan dröjsmål föreläggas KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1