frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — För polisanställda är detta särskilt uttryckt i 10 § polisförordningen, där det anges att polisanställda i sin kontakt med all- mänheten ska agera så hänsynsfullt som möjligt, visa behärskning och uppträda på ett sätt som inger förtroende. har i en kommunikationspolicy lagt fast grunderna för hur myndighetens anställda ska kommunicera i tjänsten, internt och externt (se PM 2015:58). Bland annat anges att anställda vid myndigheten ska vara sakliga och tydliga med vad som är myndighetens hållning i sakfrågor samt hålla isär det professionella uppdraget från personliga åsikter. Min granskning har som nämnts enbart avsett det DD sa under telefonsamtalet med CC. Jag går alltså inte in på det som BB anfört i övrigt i sin anmälan hit. Som framgått ovan finns en skyldighet för den som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen att iaktta bl.a. saklighet, vilket ställer krav inte bara på själva handläggningen av ett ärende utan även på tjänstemannens agerande i övrigt i kontakten med enskilda. Av det inspelade samtalet mellan DD och CC framgår att CC tog kontakt med DD för att diskutera ett enskilt ärende. Han kontaktade alltså DD i hans egenskap av tjänsteman vid . Under samtalet, som varade i och , gjorde DD långa utläggningar i frågor som rörde invandring och svensk migrationspolitik i all- mänhet. Hans utläggningar var inte svar på någon konkret fråga eller liknande från CC:s sida. DD:s uttalanden präglades i stället av hans egna personliga åsik- ter och reflektioner, vilket inte är lämpligt när en polis i sin tjänsteroll blir kon- taktad av en enskild. Han gav dessutom i vissa avseenden det felaktiga intrycket av att tala inte bara för sig själv utan även för . DD brast alltså i saklighet redan genom att han inte höll sig till den sakfråga som var aktuell och inte heller höll isär sina personliga åsikter från sitt uppdrag som polis. PO L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L DDgav under samtalet vidare uttryck för ett synsätt på bl.a. sitt eget arbete och på uppdrag och verksamhet som var onyanserat och ibland närmast cyniskt. Han talade t.ex. om vilka personer som polisen ”helst vill kasta ut” och omnämnde några som personer ”som bara ställer till djävel- skap”. Innehållet i det DD sa under samtalet är också i flera avseenden nedvär- derande och fördomsfullt i förhållande till vissa grupper av människor och na- tionaliteter. Exempelvis uttalade han att det är mycket vanligt att personer från ett visst land begår grova sexualbrott och ”det är ju kulturella saker det handlar om”. Han uttalade i detta sammanhang också att ”lika lite som vi med vår kultur och våra värderingar platsar i de här olika länderna … lika lite har de ju möj- lighet att platsa i våra länder”. under samtalet talade DD också om hur irriterad han var över sådant som bekanta till BB och CC hade gett uttryck för i en tidningsartikel. Han sa att de inte borde ha uttalat sig så och att man inte ska ha synpunkter på och åsikter om polisens arbete om man inte är insatt i det. Han meddelade också CC att han gärna fick föra fram detta till berörda personer. Att en statlig tjänsteman på detta sätt kritiserar enskilda när de använt sin yttrandefrihet är i högsta grad klandervärt. Sammanfattningsvis konstaterar jag att DD:s uttalanden under samtalet med CC strider mot grundlagens krav på saklighet och att de kan underminera all- mänhetens förtroende för . Jag ser mycket allvarligt på DD:s agerande, och han förtjänar kritik för det. handläggningstid har varit oacceptabelt lång i två ärenden om bestridande av betalningsansvar för felparkeringsavgift (Dnr 3965-2019) Beslutet i korthet: JO har granskat två ärenden vid om bestridande av betalningsansvar för felparkeringsavgift. Sakförhållandena i ärendena var okomplicerade och det fanns inget behov av kompletteringar eller ytterligare uppgifter. Handläggningstiden i det ena ärendet var och i det andra ärendet . Under stora delar av var ärendena liggande utan att någon arbetade med dem. Ärendena handlades vid rättsenhet Syd. Utredningen visar att rättsenhet Syd har ett mycket stort antal ärenden som väntar på att avgöras och att handläggningstiden där i allmänhet är närmare . JO kritiserar för den långsamma och passiva handlägg- ningen, som stått i strid med förvaltningslagens krav på hur ett ärende ska handläggas. har gjort försök att komma till rätta med de oaccepta- belt långa handläggningstiderna. Situationen med de långa handläggnings- tiderna är dock bekymmersam och JO uttalar att det framstår som angeläget att myndigheten även i fortsättningen utnyttjar rättsavdelningens samlade resurser för att uppnå godtagbara handläggningstider. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 PO L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot hand- läggningstid i två ärenden om bestridande av betalningsansvar för felparke- ringsavgift. Han uppgav att han bestridit betalningsansvar för felparkeringsav- gifterna respektive och att ärendena inte hade avgjorts när han gjorde anmälan till JO . () yttrade sig efter att de befattningshavare som berörs av JO:s utredning fått möjlighet att lämna synpunkter. lämnade följande redogörelse för handläggningen av ärendena. De båda ärendena avsåg bestridande av parkeringsanmärkningar hänförliga till ett och samma fordon vid två olika tillfällen . Det första bestridandet inkom till myndigheten … och det andra … Efter kontroll av ägaruppgifterna för fordonet skickade myndigheten ett sms-meddelande till AA. i varje ärende. Där framgick att respektive ärende hade registrerats och att AA. skulle bli kontaktad vid behov av komplettering. I meddelandena angavs att handläggningstiden var . skickade gruppchefen vid rättsavdelningen i po- lisregion det första ärendet … till en enhet vid rättsavdelningen i po- lisregion tillsammans med cirka 1 000 ärenden avseende bestridande av parkeringsanmärkningar. Det andra ärendet … lämnades över till samma enhet , i samband med JO:s remiss. Då [hade] det upp- dagats att båda ärendena borde handläggas tillsammans. beslutade att lämna båda be- stridandena utan bifall. redovisade följande uppgifter från befattningshavare vid myndigheten. Uppgifter lämnade av CC CC[gruppchef vid rättsavdelningen i polisregion , JO:s anm.] har bl.a. uppgett följande. har gruppen vid rättsavdelningen i polisregion cirka 9 300 ärenden i balans och närmare handläggningstid. Gruppen består av fem tillsvidareanställda handläggare. Med anledning av den långa handläggningstiden har nio visstidsanställda rekryterats och rekryte- ring av en tillsvidareanställd pågår. Efter en genomgång av situationen har man kommit fram till att gruppen borde bestå av drygt nio handläggare för att kunna hantera den ärendemängd som kommer in. Rättsavdelningen i polisregion har därför äskat medel i det pågående budgetarbetet för att kunna bemanna gruppen med fler tillsvidareanställda handläggare. För- utom personalförstärkande åtgärder så har rättsavdelningen i polisregion även fått hjälp av rättsavdelningen i polisregion med utredning och beslut i cirka 1 000 ärenden gällande bestridande av parkerings- anmärkning. Ett arbete pågår dessutom kontinuerligt i gruppen för att effektivisera handläggningen i varje enskilt ärende. Beträffande ärendeba- lansen kan följande framföras. Generellt görs prioriteringen efter datum- ordning. Undantag görs i vissa ärenden då det bedöms att beslut kan fattas direkt när ett bestridande kommer in utan att behöva göra vidare utrednings- åtgärder. Exempelvis om en P-vakt angett fel registreringsnummer på an- PO L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Då lämnas bifall tämligen omgående. Ärenden i vilka det kommit in en begäran om att ärendet ska avgöras i enlighet med 12 § för- valtningslagen … prioriteras. har det börjat flera nya handläggare. Under deras upplärning så har de fått lära sig att fatta beslut i överträdelsepunkt efter överträdelsepunkt, vilket innebär att de hanterar en ärendegrupp i taget tills de lär sig nästa. Uppgifter lämnade av DD Tf. gruppchef , rättsavdelningen i polisregion , har bl.a. uppgett följande. DDblev kontaktad av CC och tillfrågad om rättsavdelningen i polisregion kunde hjälpa till. Det handlade om cirka 1 000 ärenden inom ramen för en övertidsinsats, som skulle handläggas fram /2020. Rättsavdelningen i polisregion bestämde att man skulle avlasta rättsavdelningen i polisregion genom att ta över handlägg- ningen av dessa ärenden. Rättsavdelningen i polisregion ärendeba- lans ligger på cirka 1 100 ärenden och har en handläggningstid på 2–4 må- nader. Ärendena handläggs i datumordning om det inte är ett självklart bi- fall. Då handläggs de ärendena direkt. [– – –] Uppgifter från enheten för förvaltningsrätt Chefen för enheten för förvaltningsrätt, EE, har bl.a. uppgett följande. Sammanfattningsvis pågår ett intensivt arbete för att effektivisera hand- läggningen av ärenden rörande bestridande av parkeringsanmärkningar. Utvecklingen av ett nytt it-system har påbörjats, vilket bedöms leda till en snabbare och effektivare hantering av ärenden. Ett arbete med att framställa såväl en som beslutsmallar för de vanligast förekommande bedömningarna har inletts. En annan åtgärd för att reducera handläggningstiden är kontinuerliga samverkansforum för handläggarna där verksamhetsnära problem och bedömningar diskuteras och likriktas. Det har genomförts personalförstärkningar. Rekryteringsförfarandena har dock varit ovanligt utdragna, vilket fått direkta verkningar på rättsavdel- ningens förmåga att minska handläggningstiderna. redovisade följande bedömning. Vad som är en godtagbar handläggningstid i ett ärende kan variera, exem- pelvis beroende på ärendets karaktär. Vid övervägande av handläggnings- tiderna i de nu aktuella ärendena kan beaktas att sakförhållandena var okomplicerade och i allt väsentligt desamma i båda ärendena. Det förelåg inte heller något behov av kompletteringar eller ytterligare uppgifter. Av utredningen framgår att handläggningstiden var i det första ärendet och strax i det andra. Det tog över innan åtgärder vidtogs i syfte att påskynda handläggningen och det var först i ett mycket sent skede av handläggningen som sambandet mellan ärendena uppmärksammades. Oavsett vad som har anförts om skälen står det enligt myndighetens upp- fattning klart att handläggningstiderna för de båda ärendena inte har upp- fyllt kravet på snabb handläggning, vilket förstås inte är tillfredsställande. Det framgår vidare av utredningen att beskeden till AA om den uppskattade handläggningstiden var alltför optimistiska. fick inte heller underrät- telser om att ärendena försenats väsentligt och anledningen till det, vilket också är en brist. Det som kommit fram belyser vikten av att arbetet för att komma till rätta med den höga ärendebalansen och de utdragna handläggningstiderna fortsätter. I ett beslut anförde JO Per Lennerbrant följande: 2 0 2 0 /2 1 :J O1 PO L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Om en parkeringsanmärkning har meddelats för ett fordon, får fordonets ägare skriftligen anmäla till att han eller hon bestrider betalnings- ansvar för felparkeringsavgiften. När ett bestridande har anmälts ska Polismyn- digheten verkställa den utredning som behövs och därefter meddela ett beslut med anledning av bestridandet. (Se 9 § lagen om felparkeringsavgift.) Felpar- keringsavgiften ska betalas även om ägaren bestridit betalningsansvar, men den ska återbetalas om betalningsansvaret undanröjts genom ett beslut som har vun- nit laga kraft (se 7 § och 15 § 1 lagen om felparkeringsavgift). Ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möj- ligt utan att rättssäkerheten eftersätts (se 9 § första stycket förvaltningslagen [2017:900], FL). En motsvarande bestämmelse fanns i 7 § förvaltningslagen (1986:223) som gällde till . Om avgörandet i ett ärende som har inletts av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat ska myndigheten underrätta parten om detta och redovisa anledningen till förseningen (11 § FL). handlägger ärenden av många olika slag. Som JO tidigare uttalat är det en självklarhet att en prioritering måste göras mellan olika ären- deslag, liksom inom ärendeslagen. Det är också självklart att det tar att handlägga ärenden på ett rättssäkert sätt och att en viss tidsåtgång måste accepteras. Det går inte att generellt uttala vad som är en godtagbar handlägg- ningstid i ett ärende. Detta varierar beroende på bl.a. ärendets karaktär och be- hovet av kompletteringar och utredningsinsatser. Det är dock aldrig godtagbart med fullständig passivitet i ett ärende eller med oskäliga dröjsmål som inte har någon godtagbar förklaring. (Se JO 2014/15 s. 152, dnr 5529-2013.) har anfört att sakförhållandena i AA:s ärenden var okom- plicerade och att det inte fanns behov av kompletteringar eller ytterligare upp- gifter. Trots detta var handläggningstiden i det ena ärendet och näs- tan i det andra ärendet. Under stora delar av var ärendena lig- gande utan att någon arbetade med dem. Det är naturligtvis oacceptabelt. Såväl de långa handläggningstiderna i sig som passivitet står i strid med förvaltningslagens krav att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Vi- dare borde ha underrättat AA om fördröjningen av hand- läggningen och anledningen till den. ska kritiseras för den långsamma och passiva handläggningen. Det är angeläget att ett ärende om bestridande av betalningsansvar för en felparkeringsavgift handläggs i enlighet med förvaltningslagens skyndsam- hetskrav bl.a. eftersom fordonets ägare är skyldig att betala avgiften även om han eller hon har bestridit betalningsansvar för den. Av ytt- rande framgår att rättsenhet Syd har ett mycket stort antal ärenden som väntar på att avgöras och att handläggningstiden i allmänhet är närmare . Det skiljer sig markant från rättsenhet Väst som har betydligt färre ärenden som väntar på att avgöras och en handläggningstid som i allmänhet är . JO har fått flera klagomål om lång handläggningstid i ären- PO L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L den om bestridande av betalningsansvar för felparkeringsavgift. Klagomålen har huvudsakligen avsett rättsenhet Syd. Jag ser positivt på att har gjort försök att komma till rätta med de oacceptabelt långa handläggningstiderna. Situationen med de långa handläggningstiderna är dock bekymmersam. Jag utgår från att Polismyndig- heten noga följer handläggningstiderna vid alla rättsenheter och gör det som behövs för att handläggningen ska ske i enlighet med förvaltningslagens skynd- samhetskrav. Det framstår som angeläget att även i fortsätt- ningen utnyttjar rättsavdelningens samlade resurser för att uppnå godtagbara handläggningstider i ärenden om bestridande av betalnings- ansvar för felparkeringsavgift. Kroppsvisitation och husrannsakan i fordon enligt bestämmelserna i polislagen för att i brottsförebyggande syfte söka efter vapen eller andra farliga föremål (I) (Dnr 6855-2018) Beslutet i korthet: Polisen stoppade en bil med anledning av förarens kör- sätt. På grund av förarens agerande sedan han stoppats och det allmänna läget med upptrappat våld i vid beslutade befälet i po- lispatrullen att med stöd av 19 § andra stycket 1 och 20 a § polislagen ge- nomföra en kroppsvisitation och en husrannsakan i bilen för att i brottsföre- byggande syfte söka efter vapen eller andra farliga föremål. I beslutet redogör JO för bakgrunden till de aktuella bestämmelserna i polislagen och konstaterar att bestämmelserna tillkommit för att användas endast i situationer där risken typiskt sett framstår som stor för att vapen eller andra farliga föremål ska komma till användning vid våldsbrott. Enligt JO var det inte fråga om en sådan situation i det här fallet och det fanns därför inte grund för besluten. kritiseras för att åtgärderna ändå genomfördes. Enligt JO har de nämnda bestämmelserna i polislagen brister och är svår- tillämpade. Det är viktigt att dessa bestämmelser är konsekventa, tydliga och så enkla att tillämpa som möjligt för att det grundlagsfästa skyddet mot kroppsvisitation och husrannsakan ska upprätthållas i praktiken. Bristerna är enligt JO av den karaktären att de bör lösas av lagstiftaren. JO uppmärk- sammar därför regeringen på behovet av en översyn av lagstiftningen. I en anmälan till JO förde AA fram klagomål mot och an- förde i huvudsak följande. Under en bilfärd på i blev han stoppad av polisen. När han stannat kom två poliser fram till hans bil och påstod att han körde som en idiot. En av poliserna var hotfull och skrek. AA svarade att han alltid kör kontrollerat och förklarade för polisen att 2 0 2 0 /2 1 :J O1 PO L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L han hade svårt att kommunicera med honom när han skrek. När polisen höjde rösten tog AA fram sin mobiltelefon för att dokumentera händelsen. Då öpp- nade polisen bildörren och försökte tillsammans med två kolleger att dra ut AA ur bilen. AA hävdade att han bara filmade, men poliserna fortsatte att dra i honom. En av poliserna som drog i honom flinade . Till slut klev AA självmant ut ur bilen. Poliserna ryckte ifrån honom mobil- telefonen och rev upp knapparna på hans jacka och sökte igenom honom. Två av hans vänner stod en bit bort och filmade också ingripandet. Poliserna sökte igenom hans bil och han fördes till en polisbuss. Han bad en av poliserna att identifiera sig, men denne vägrade att göra det. När poliserna var klara och inte hade hittat något fick han besked om att han var fri att lämna platsen. De poliser som först ingrep mot honom agerade felaktigt, och AA är mycket kritisk till hur de bemötte honom. Poliserna skadade också hans jacka och mobiltelefon i samband med ingripandet. Till anmälan bifogade AA två filmer som spelats in i samband med ingri- pandet. Av den första filmen, som AA själv spelat in när han satt i bilen, fram- går i huvudsak följande. Två poliser höll i AA och sa till honom att komma ut ur bilen och att släppa sin telefon. AA sa att poliserna skulle släppa honom och att han bara filmade händelsen och att han hade rätt att göra det. Efter visst tumult avbröts inspelningen. Av den andra filmen, som visar händelseförloppet från den plats där AA:s vänner befann sig, framgår i huvudsak följande. Två poliser höll i AA och försökte få ut honom ur bilen. En tredje polis gick runt bilen, sträckte sig in i bilen från passagerarsidan och tog ifrån AA mobil- telefonen och placerade den på instrumentbrädan i bilen. Därefter hjälpte han till att få ut AA ur bilen. I nästa skede tog polisen först upp telefonen från föns- terbrädan och böjde sig därefter in i bilen igen. hade de två andra poliserna ställt AA mot bilen. AA fördes därefter till en polisbuss där han sök- tes igenom. JO begärde in handlingar från . Enligt fanns det ingen annan dokumentation av ingripandet än en händelserapport. Av händelserapporten framgår bara att polisen hade genomfört en fordonskontroll. JO begärde att skulle yttra sig om grunden för de åtgärder som vidtagits mot AA och hur dessa dokumenterats. () yttrade sig efter att ha begärt in upplysningar från berörda befattningshavare. lämnade följande redogörelse för händelsen. Kvällen uppmärksammade en polispatrull ett mötande fordon som framfördes trafikfarligt i ett bostadsområde i . Polismän- nen stoppade fordonet för att för föraren påtala det olämpliga i körsättet. I samband med detta framkom omständigheter som gav polismännen anled- ning att anta att farliga föremål kunde finnas i fordonet. Befälet i polispa- trullen fattade beslut om kroppsvisitation och genomsök av det aktuella for- donet. PO L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Av det protokoll som upprättades i anledning av åtgärden framgår de närmare bedömningar som gjordes vid händelsen. I huvudsak anges föl- jande. Fordonet stoppades då föraren körde slalom över vägbanan i mycket hög fart. Vid samtalet med polismännen betedde sig föraren underligt och svarade undvikande på frågor. Han ombads sedan stiga ut ur personbilen eftersom han vägrade visa sina händer och hålla dem stilla. Föraren ansåg sig inte ha gjort något fel och vägrade göra som han blev ombedd. Polis- männen använde våld för att få mannen ur fordonet, som därefter genom- söktes med stöd av 20 a § polislagen. Även kroppsvisitation enligt 19 § polislagen genomfördes. De två filmsekvenser som AA lämnat in visar dels att föraren i fordonet med sin mobiltelefon filmat del av händelsen när han ombads stiga ur for- donet, dels att kamrater till AA filmat händelsen på håll. redovisade följande synpunkter från polisassistenten , befäl i den aktuella polispatrullen. Han såg att två poliskollegor tog tag i mannens händer varpå han gick fram till fordonet i fråga. Föraren, som höll en mobiltelefon i sin hand, ville inte stiga ut ur fordonet. Han knäppte därför upp förarens bilbälte, tog mobilte- lefonen ur mannens hand och la den först i vindrutan men sedan på fordons- golvet. Åtgärden med mobiltelefonen utfördes för att den inte skulle skadas i samband med ingripandet. Han hade fått veta att föraren i den stoppade personbilen, i det inledande samtalet med poliskollegorna, uppträtt ifråga- sättande och uppvisat ett nervöst beteende. Mannen ville inte heller visa sina händer utan hade fört ner handen vid sidan av bilstolen som om han antingen skulle ta upp eller gömma något. Med anledning av detta fattade han sitt beslut om kroppsvisitation och att det aktuella fordonet skulle ge- nomsökas för att söka efter farliga föremål. Han har inget minne av att hans namn efterfrågades vid aktuell händelse. Det har i samband med liknande kontroller hänt att han nekat att lämna ut sitt namn om han misstänkt att ett utlämnande skulle kunna användas vid brott mot honom eller anhörig alter- nativt som försök till otillbörlig påverkan i hans tjänsteutövning. I promemorior som bifogades yttrande uppgav de två andra poliser som deltog i ingripandet att de inte hade blivit tillfrågade om namn eller annan identitetsuppgift. redovisade följande bedömning. Polismännens bemötande i samband med stoppandet av fordonet Av dokumentationen i ärendet och av gruppchefens uppgifter framgår att ingripandet föranledde behov att utöva våld med stöd i polislagen. Att det i situationer likt denna förekommer ordväxling av varierande grad är tyvärr i många fall ofrånkomligt. Till skillnad mot vad AA framfört anser Polis- myndigheten att det tillgängliga filmmaterialet stöder att polismännen i sitt bemötande agerat på ett sätt som funnits fog för och i enlighet med propor- tionalitetsprincipen. Grunderna för kroppsvisitation och husrannsakan … Polismännen uppfattade föraren som nervös då han uppvisade ett underligt beteende och gav undvikande svar. Han vägrade även visa sina händer. Gruppchefen har i promemoria utvecklat att polismännen befarade att föra- ren hade något att dölja samt att det generella läget i – med ett upp- trappat våld – låg till grund för fattade beslut. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 PO L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L får konstatera att händelsen är snarlik den i [JO:s be- slut , dnr 1807-2017, JO:s anm.], där JO ansett att laglig grund inte förelåg för vidtagna åtgärder. Frågan är således, särskilt i ljuset av detta tidigare uttalande, om de skäl som anförts som konkret om- ständighet är tillräckliga som objektivt stöd för antagandet att vapen eller något annat farligt föremål kunde komma att påträffas. Det finns ingen an- ledning för att betvivla att polismännen uppfattade situ- ationen som riskfylld, att de i mörkret inte kunde avgöra förarens avsikter liksom att det krävdes snabba beslut. menar därför att förutsättningarna i nu aktuellt ärende var delvis andra än i ovan berört ärende och finner vid en helhetsbedömning av omständigheterna i fallet och situationen på platsen, att vidtagna åtgärder var motiverade. På en av filmerna som AA lämnat in syns att polismannen tar mobiltelefo- nen och lägger den i vindrutan och därefter på annan plats i fordonet. Det stämmer med polismannens berättelse om hur mobiltelefonen hanterades.