frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — Vid detta samtal är den ena vårdnadshavaren ledsen och uppger sig inte förstå vad det handlar om. Båda vårdnadshavarna uppger att de är öppna för allt och att gärna får komma hem till dem. Fadern menar att de inte kan säkerställa barnens trygghet om de inte får veta mer. Efter beskriv- ning av säkerhetsplanering godkänner dock båda vårdnads- havarna denna. Vårdnadshavarna uttrycker att de gör allt för att lösa den situation som uppstått och att de inte är oroliga då de vet att de är bra för- äldrar. Socialsekreterare som kontaktade vårdnadshavare på telefon då anmälan inkom ringde före det att barnsamtalen hade genomförts. Information om att samtal skulle komma att hållas med barnen på förskolan lämnades till vårdnadshavare vilket också framgår av dokumentationen. Socialsekreterare som genomförde samtalen med barn och vårdnadsha- vare är av uppfattningen att barnsamtalen genomfördes på ett bra sätt. För- skolepersonalen hämtade barnen till avskilda lokaler och barnen upplevdes som lugna. Vid samtalen med vårdnadshavarna lämnades information till dem om ansvar och arbetssätt gällande anmälan om oro för att barn far illa. Då bedömning gjorts att barnen inte var i behov av skydd gavs information till vårdnadshavare om dennes ansvar att skydda sina barn, vilket i dokumentationen benämns som säkerhetsplanering. Social- sekreterarna som höll i detta samtal uppger att begrepp som beslut och re- striktioner inte användes. Samtalet framfördes som rådgivning och infor- mation utifrån den bedömning som gjorts av barnens skyddsbehov. Nämndens samlade bedömning är att barnsamtalen har genomförts på ett för barnen tryggt sätt. Barnsamtalen har genomförts i syfte att bedöma bar- nens behov av skydd utifrån uppgifter om misstanke om brott mot barn. Vårdnadshavarna har varit delaktiga i samtalen och den säkerhetsplane- ring som upprättats. Av dokumentationen framgår att vårdnadshavarna ge- nomgående under samtalen efterfrågat mer information om vilka uppgifter nämnden mottagit och vad som framkommit vid barnsamtalen. Vad nämn- den bedömer som tillräcklig information, utifrån vårdnadshavarnas rätt till insyn i ärendet vid bedömning av barns behov av skydd vid misstanke om brott mot barn, lämnades till vårdnadshavarna. I det läget var det även vik- 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T tigt att säkerställa den informationen som lämnades ut inte skulle påverka en eventuell rättsprocess med förundersökningssekretess vid en eventuell polisanmälan om misstanke om brott mot barn. Det är alltid av betydelse att nämndens arbete präglas av gott bemötande. I detta ingår att lämna tillräcklig information. Då det visat sig att vårdnads- havarna i det läget inte riktigt förstått nämndens bedömning och grund för att information och insyn i ärendet begränsades för dem samt att vårdnads- havarna i sin anmälan påvisar att de tolkat säkerhetsplaneringen som förbud och restriktion snarare än en planering för att säkerställa barnens säkerhet och trygghet, går det alltid i efterhand att tänka att informationen kunde ha varit tydligare. Det kunde även ha varit tydligare i dokumentationen kring vilken information som lämnats avseende säkerhetsplaneringen. Det är vik- tigt för nämnden att använda olika former av synpunkter och klagomål för att utveckla verksamheten. Även det som framkommit i det här ärendet kommer att utgöra grund för det fortsatta utvecklingsarbetet inom verksam- heten. I det fortsatta arbetet med familjen har vårdnadshavarna också fått ta del av all information som nämnden har. AA kommenterade remissvaret. I ett beslut anförde JO följande: Bestämmelser i socialtjänstlagen m.m. verksamhet ska bygga på respekt för människors självbestäm- mande och integritet (1 kap. 1 § socialtjänstlagen [2001:453], SoL). När åtgär- der från nämndens sida rör barn ska barnets bästa beaktas (1 kap. 2 § SoL). insatser för den enskilde ska utformas och genomföras till- sammans med honom eller henne (3 kap. 5 § SoL). ska utan dröjsmål inleda en utredning av vad som genom ansökan, anmälan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden (11 kap. 1 § SoL). När en anmälan rör barn eller unga ska socialnämnden genast göra en bedömning av om barnet eller den unge är i behov av skydd (11 kap. 1 a § SoL). En sådan bedömning ska dokumenteras. Beslut om att inleda eller inte inleda en utred- ning ska, om det inte finns synnerliga skäl, fattas efter det att anmälan har kommit in. Vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs (11 kap. 2 § SoL). Utred- ningen ska bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för en skada eller olägen- het. Den som berörs av en sådan utredning ska, om inte särskilda skäl talar emot det, genast underrättas om att en utredning har inletts. När en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information (11 kap. 10 § SoL). Ett barn ska ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör bar- net. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. SO C I A L T J Ä N S T en utredning med stöd av 11 kap. 2 § SoL får barnet höras utan vårdnadshava- rens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. Handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras (11 kap. 5 § SoL). Doku- mentationen ska utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter av betydelse. Anteckningar i en enskilds journal ska göras i kronologisk ordning (2 kap. 1 § föreskrifter och allmänna råd om dokumentation i verk- samhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS [SOSFS 2014:5]). Dokumentationen ska ske fortlöpande och utan oskäligt dröjsmål (4 kap. 9 § nämnda föreskrifter). Jag har begränsat min granskning i ärendet till frågan om nämndens samtal med barnen i förskolan. Jag gör dessutom vissa uttalanden om nämndens skyldighet att informera vårdnadshavarna om att den har inlett en utredning samt om hur nämnden ska dokumentera händelser i ett ärende. Samtal med barnen i förskolan Förskolan gjorde en orosanmälan efter att DD hade berättat att BB hade slagit honom. Nämnden inledde utredningar om barnen . En socialsekreterare gjorde följande anteckning i barnens respektive jour- nal: Ringer fadern om att mottagit en anmä- lan om oro för DD och CC från förskolan, efter att de fattat misstanke om att det kan ha förekommit våld i hemmet. Informerar om att kollegorna […] och […] är på förskolan för att genomföra barnsamtal. Båda föräldrarna är hemma, och jag bokar in dem på besök hos social- tjänsten . AAönskar att förskollärare […] som gjort anmälan är med i mötet om det går, jag vidarebefordrar den informationen till kollegan […] som är på förskolan för att genomföra barnsamtal. AA informerar BB om ovanstående. Socialsekreteraren informerade sedan två kollegor, som befann sig på försko- lan, om att vårdnadshavarna hade informerats om att skulle prata med barnen i förskolan. Därefter samtalade socialsekreterarna med CC och DD.Under eftermiddagen ägde ett möte rum mellan socialsekrete- rarna och vårdnadshavarna. Nämnden ska i varje enskilt fall omsorgsfullt överväga om det finns behov av att samtala med ett barn inom ramen för en utredning. Det finns inte någon bestämmelse om att vårdnadshavarnas inställning ska undersökas före ett sådant samtal. Av 1 kap. 1 § och 3 kap. 5 § SoL följer dock att de bör informeras om samtalet innan det genomförs (prop. 2009/10:192 s. 33). 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T JO har i flera fall uttalat att en allmän utgångspunkt är att vårdnadshavarens inställning till att samtal hålls med barnet ska efterfrågas och i största möjliga Frivillig medverkan och bästa möjliga samarbete med barnets vårdnadshavare är alltid att föredra och bör eftersträvas så långt det är möjligt JO 2016/17 s. 514, dnr 6547-2014, och JO 2012/13 s. 288, dnr 7161- I det aktuella fallet informerade en socialsekreterare om att två social- sekreterare skulle samtala med barnen i förskolan innan samtalen genomfördes. Nämnden har uppgett att socialsekreteraren kom överens med AA om att han skulle informera BB om saken. Nämnden har i sitt remissvar inte berört frågan om vårdnadshavarna tillfrå- gades om sin inställning till att socialsekreterare skulle samtala med barnen. Såvitt framgår av utredningen tillfrågades varken AA eller BB om sin syn på När nämnden kontaktar en vårdnadshavare innan ett samtal med ett barn äger rum är det inte tillräckligt att den enbart informerar vårdnadshavaren om att samtal kommer att hållas. Nämnden ska vid den kontakten ta reda på vård- nadshavarens inställning till åtgärden. Om barnet har två vårdnadshavare ska deras respektive inställning klarläggas. Vårdnadshavarnas inställning till sam- tal med barnet ska alltid dokumenteras i barnets ärende. Vid kontakten med nämnden ges vårdnadshavaren en möjlighet att bidra med information om barnet som kan vara värdefull för nämnden att känna till vid det planerade samtalet. Vårdnadshavaren kan också framföra eventuella synpunkter på formerna för samtalet. Som jag har nämnt ovan ska nämnden i den mån det går beakta eventuella synpunkter från vårdnadshavarna när det gäller samtal med barnet. Det kan naturligtvis finnas situationer där en vård- nadshavare inte vill att hans eller hennes barn ska tala med nämnden. nadshavaren har dock ingen möjlighet att bestämma om samtal ska äga rum Det är nämnden som beslutar om den saken. I detta fall har handläggningen brustit genom att nämnden inte tillfrågade vårdnadshavarna om deras inställning till samtal med CC och DD och för att inställningen inte dokumenterades i barnens ärenden. I remissvaret har nämnden redogjort för varför den gjorde bedömningen att samtal skulle äga rum med barnen. JO uttalar sig typiskt sett inte i bedömnings- Jag har inte funnit anledning att frångå den principen i detta fall. JO har i tidigare beslut uttalat sig om fall där har vidtagit ut- redningsåtgärder rörande ett barn i en förskola eller i en skola. uttalat att så långt det är möjligt bör undvika att kontakta barn när de är i skolan eftersom en sådan kontakt som regel inte kan ske utan att en större krets av människor får information som går utöver vad sekretesslagstift- ningen medger och därför är allmänt integritetskränkande för de berörda barnen (JO:s beslut i ärendet med dnr 2066-2012). I ett senare beslut behandlade JO ett fall där bl.a. hade samta- lat med ett barn i förskolan (JO 2016/17 s. 514, dnr 6547-2014). SO C I A L T J Ä N S T Eftersom barn i förskolan är mycket unga kan ett besök av socialnämndens handläggare i förskolan antas väcka mindre uppmärksamhet än ett motsva- rande besök i ett barns skola. Om besöket planeras och genomförs i samråd med förskolan kan det ordnas så att inte något annat barn lägger märke till besöket. Risken för ett onödigt intrång i barnets integritet är därför avsevärt mindre när det gäller kontakten med ett barn i förskolan än när det gäller barn som är äldre. Tjänstemännens samtal med CC och DD ägde rum i förskolan. Nämnden har i remissvaret beskrivit hur samtalen med barnen genomfördes där. Nämnden har bl.a. uppgett att samtalen ägde rum i avskilda lokaler, att barnen hämtades dit av förskolepersonal och att personal från förskolan närvarade vid samtalen som stöd för barnen. Utifrån det som kommit fram om hur samtalen genomfördes finns det inte anledning för mig att kritisera de ägde rum i förskolan. Nämndens skyldighet att informera om att en utredning har inletts Som jag har nämnt är utgångspunkten att den som berörs av en utredning genast ska underrättas om att en utredning har inletts. Såvitt har kommit fram informerades vårdnadshavarna om att nämnden hade inlett utredningar om barnen först efter att samtalen med barnen hade ägt rum. Det har inte kommit fram annat än att nämnden hade kunnat upplysa vård- nadshavarna om att en utredning hade inletts redan vid telefonsamtalet med AA. Med det påpekandet anser jag mig kunna lämna saken. Dokumentationen i barnens ärenden Det finns åtta journalanteckningar i DD:s ärende . Vid en granskning av journalanteckningarna får jag intrycket att nämndens skyddsbe- dömning och möte med vårdnadshavarna ägde rum före samta- let med DD på förskolan. Det har dock kommit fram att samtalet med DD ägde rum först. Även i CC:s ärende kommer vissa journalanteckningar i fel tidsföljd. Journalanteckningarna ger således en delvis missvisande bild av handlägg- ningen i ärendena. Jag vill därför erinra om vikten av att journalanteckningar görs i kronologisk ordning. Det som AA har uppgett i övrigt föranleder inte något uttalande från min sida. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T En socialnämnd hämtade två syskon i förskolan och tog med dem till en lokal som tillhörde utan att vårdnadshavarna hade samtyckt till detta. Nämnden kontaktade därefter barnens pappor och lämnade över barnen till dem, men tog inte någon kontakt med barnens mor (Dnr 3233-2018) Beslutet i korthet: Inom ramen för utredningar om två syskon hämtade en socialsekreterare syskonen i förskolan och tog med dem till en lokal som tillhörde . Vårdnadshavarna hade inte samtyckt till detta. So- cialsekreteraren kontaktade därefter barnens respektive far, men tog inte nå- gon kontakt med barnens mor. Barnen överlämnades sedan till sina pappor. I en utredning om ett barn får barnet höras utan vårdnadshavarens sam- tycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande (11 kap. 10 § socialtjänst- lagen). JO konstaterar att bestämmelsen inte ger socialnämnden rätt att hämta ett barn och ta med barnet till en plats som nämnden bedömer lämplig för sam- tal. För att nämnden ska kunna hämta ett barn krävs att barnets vårdnadsha- vare eller en annan företrädare för barnet har samtyckt till åtgärden. Nämn- den kan under vissa förutsättningar hämta ett barn med stöd av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. I det aktuella fallet hade vårdnadshavarna inte samtyckt till hämtningen av barnen och barnen var inte föremål för ingripande med stöd av LVU. Nämndens åtgärd saknade således lagstöd. Ett barns vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter, t.ex. om barnets boende (6 kap. 11 och 13 §§ ). Det är således inte en uppgift för socialtjäns- ten att besluta var ett barn ska bo. Om ett barn vårdas med stöd av LVU bestämmer nämnden var barnet ska vistas . I beslutet konstaterar JO att nämndens hantering fick till följd att barnen i stället för att bo kvar hos sin mor kom att bo tillsammans med sina pappor. Om nämnden bedömde att det inte var till barnens bästa att bo hos modern borde den ha samrått med samtliga vårdnadshavare och försökt hitta lös- ningar på var barnen skulle bo . Så skedde inte. JO kon- staterar att hanteringen även stod i strid med kraven på saklighet och opar- tiskhet i 1 kap. 9 § regeringsformen. Nämnden får allvarlig kritik för bristerna i handläggningen av barnens ärenden. I en anmälan till JO klagade på i kommun. AAuppgav bl.a. följande: Hon har tillsammans med sin sambo sonen , född . Tillsammans med DD har hon dottern , född . hämtade tjänstemän från och EE i förskolan och tog med barnen till en lokal som tillhörde myndigheten. SO C I A L T J Ä N S T inte fattat något beslut om omhändertagande av barnen med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Vård- nadshavarna hade inte kontaktats innan hämtningen och inte heller samtyckt till åtgärden. Det är oklart hur länge barnen befann sig i lokalen, men det kan röra sig om timmar. JO begärde att nämnden skulle yttra sig över vad AA uppgett i sin anmälan i de delar som rörde hämtningen av barnen i förskolan. Nämnden uppgav i ett remissvar bl.a. följande: Beskrivning av ärendet. Utredning inleddes på barnen efter en allvarlig, anmälan den 10/1-17, från en städfirma som flyttstädade AA:s och BB:s lägenhet. Städfirman skick- ade bilder på misären i bostaden och bedömningen var att barnen levt i mycket allvarlig situation. Vårdnadshavare informeras om att utredning öppnas den 11:e. Den 18/1 görs en s.k. mappning via Signs of Safety, en form av risk och skydds bedömning tillsammans med föräldrarna AA och BB.Under detta besök beslutas gemensamt med föräldrarna att föränd- ringar måste ske för att barnen skall ha det så pass bra att de kan bo kvar med sina föräldrar. En släkting skulle vara behjälplig och stötta föräldrarna i deras förändringsprocess. inkommer åter en orosanmälan, från farmodern som skulle vara behjälplig i familjen, som beskriver att det inte skett någon för- ändring och att föräldrarna inte tagit till sig allvaret och vad som behöver förändras kring barnen. fick information om att det var mycket bråk mellan föräldrarna och att AA hotar med att ta sitt liv samt knuffar ges mellan föräldrarna, inför barnen. Barnen bedöms leva i en mycket svår situation och behöver möta soci- altjänsten utan att bli påverkade av föräldrarna. Situationen bedömdes som mycket allvarlig för barnen. Med den informationen beslutades det att behöver möta barnen utan att föräldrarna var informerade om detta. Barnen blev hämtade på skolan/förskolan och fördes med en personal från skolan som stöd för barnen till en av lägenhet, som används vid besök, samtal med barn och umgänge. Vid bedömningen utgick bl.a. från socialtjänstlagen: 11 kap. 10 § SoL. Vid en sådan utredning som avses i 2 § om behov av ingripande till ett barns skydd eller stöd får barnet höras utan vårdnadshavarens sam- tycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. Detsamma gäller vid en utredning på socialnämndens initiativ om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 7 eller 8 § . Enligt , 2014-4225 så kan ha samtal med barnen utan att informerat vårdnadshavarna om att så skall ske: När genomför ett samtal med ett barn utan vårdnadsha- varens samtycke kan barnets enda praktiska möjlighet att komma till tals vara att samtalet hålls i skolan. När överväger att höra ett barn i barnets skola måste intresset av att få tala med barnet dock alltid ställas mot barnets behov av skydd för sin integritet. Samtal av detta slag får inte slentrianmässigt och enbart utifrån praktiska aspekter genomföras i skolan, utan bör alltid göra en bedömning 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T av om behovet av att höra barnet överväger risken för att barnet skadas av den uppmärksamhet som besök i skolan kan medföra. Skillnaden från JO:s uttalande var att i valde ta med en pedagog till en av våra lägenheter för att genomföra samtalet istället för på skolan. Vid hämtningen från förskolan/skolan så var inte barnen om- händertagna enligt LVU eller placerade på något vis utan bedömningen var att ett samtal och observationer utan föräldrarnas inblandning och eventuell påverkan av barnen var nödvändigt i utredningens skede. Under detta en- skilda möte med barnen skulle observationer göras samt samtal med barnen i den mån det gick efter barnens mognad. Under barnens besök i lägenhet kontaktades BB, CC:s pappa som kom dit. Han önskade få hjälp i sin situation och beskrev en rädsla för modern . BB fick erbjudande om skyddat boende på Notavil- lan, vilket han tackade ja till. Vid placeringen tog BB CC med sig. EE:s pappa kontaktades och han hämtade henne för att låta henne bo hos honom stadigvarande. på skyddat boende önskade BB att flytta hem igen. han varit placerad på det skyddade boendet så uppmärksammade per- sonalen om att han behövde mycket stöd och hjälp i sin för- äldraroll och därför erbjöd boende på för utredning, som BB tackade ja till. önskar även AA att bli in- skriven med familjen och blir beviljad en utredningsplacering på Notavil- lans basboende. Det framgår inte i journalanteckningarna att BB inte var informerad om att placeringen startade i ett skyddat boende. Men i placeringsbeslutet fram- går det att han var det. Det framgår inte om det fanns hot om tvång från när båda föräldrarna ansökte och placerades på Notavillan Varför inte nätverksplacering gjordes eller ens övervägdes var att en ut- redningsplacering på ett HVB-hem bedömdes som det mest lämpliga för hela familjen. Som avslutning i yttrandet ser att det var nödvändigt att möta barnen utan föräldrarnas vetskap för att säkerställa barnens egna per- spektiv och behov på deras situation. bedömde att det var bäst för barnen att bli hämtade till myndighetens besökslägenhet och att en pedagog som var väl kända för barnen följde med som stöd. Detta för att skydda barnen från insyn från elever och personal. menar att de har stöd i lagstiftningen i att kunna genomföra enskilda samtal och mö- ten med barn utan att först informera vårdnadshavarna om detta sker under en utredning jml 11 kap. 2 § SoL. AA fick tillfälle att kommentera remissvaret. JO tog därefter del av utredningarna om barnen och journalanteckningar i deras ärenden för perioden –. I ett missiv till materi- alet anförde en enhetschef bl.a. att hanteringen hade brustit eftersom nämnden hade hämtat barnen i förskolan trots att vårdnadshavarna inte hade samtyckt till detta. Enhetschefen hänvisade därvid till ett tidigare beslut där JO hade kritise- rat sådan åtgärd (se JO:s beslut i ärende med dnr 8587-2017). Vid en genomgång av handlingarna konstaterades att det inte finns några anteckningar om samtal med barnen i materialet. Nämnden verkade således i sitt remissvar ha lämnat felaktiga uppgifter om varför barnen hämtades i för- skolan. JO begärde därför att nämnden skulle komma in med ett nytt yttrande i fråga om hämtningen av barnen. Nämnden anförde i det nya yttrandet bl.a. följande: SO C I A L T J Ä N S T är varför det inte framgår av vårt tidigare yttrande, i journalan- teckningarna, en bedömning om varför vi beslutade att hämta barnen från förskolan utan föräldrarnas medgivande eller deltagande. l journalanteckningarna beskrivs händelsen av hämtningen av barnen, , men det fattas den diskussion och bedömning som föranledde att vi hämtade barnen för att höra dem, utan föräldrarnas med- givande och medverkan. ser att vi brustit i journalföringen i ärendena om AA:s barn (sekretess). Det finns ingen journalanteckning som beskriver skälen till beslutet att hämta barnen. Vi har i ett tidigare ärende renderat kritik från JO för att vi hämtat barn på skola utan vårdnadshavares medgivande och medverkan. Därför förstår vi att viäven kommer att få kritik i detta ärende. Vi ser även att brister finns i journalföringen av ärendet. Bedömningen kvarstår att det fanns behov av att möta barnen och samtala med dem utan föräldrars medverkan och vetskap, för att kunna säkerställa bar- nens perspektiv och rätt, utan påverkan från vårdnadshavare, men att föra barnen från förskolan för att genomföra samtalet var felaktigt. AAfick tillfälle att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde JO följande: En myndighet ska iaktta saklighet och opartiskhet En myndighet ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet, enligt den s.k. objektivitetsprincipen (1 kap. 9 § re- geringsformen, RF). Bestämmelsen omfattar inte enbart hur en sak faktiskt har hanterats, utan även hur myndighetens agerande har uppfattats är av bety- delse. Objektivitetsprincipen kommer även till uttryck i 5 § förvaltningslagen (2017:900). Bestämmelser i socialtjänstlagen m.m. verksamhet ska bygga på respekt för människors självbestäm- mande och integritet (1 kap. 1 § socialtjänstlagen, SoL). insat- ser för barn och unga bygger alltså på frivillighet från de berördas sida. Ett barns vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter (6 kap. 11 och 13 §§ ). Det innebär att insatser som rör ett barn ska ske i samförstånd med vårdnadshavarna.