frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — Internationell kritik av förhållandena i svenska häkten (), för att förebygga tortyr (SPT) och () har riktat kritik mot för förhållandena för intagna i svenska häkten. CPT är en expertkommitté som utses av . Kom- mitténs huvuduppgift är att besöka platser där personer kan hållas frihetsberö- vade. Efter CPT:s besök i framhöll kommittén att den stödde de rekommendationer som lämnats av SPT om att bl.a. måste vidta åtgär- der för att förebygga de negativa effekter som långvarig isolering kan ge. CPT påminde om att kommittén haft en dialog med om använ- dandet av restriktioner och att det återstod mycket arbete för att säkerställa att restriktioner bara används i undantagsfall. Dessutom uppmanade kommittén svenska myndigheter att intensifiera sina insatser för att säkerställa att samtliga intagna ges möjlighet att tillbringa en skälig del av dagen utanför sin cell och att de kan ägna sig åt meningsfulla aktiviteter av skiftande slag. Kommittén underströk att bristen på fysiska aktiviteter och intellektuell stimulans kan vara särskilt skadlig för unga intagna. Av den anledningen rekommenderades svenska myndigheter att ta fram särskilda program med aktiviteter anpassade för unga intagnas behov.51 CPT besökte på nytt 2015. Efter besöket framhöll kommittén att det var mycket beklagansvärt att användandet av restriktioner fortsatte i det närm- aste oförändrat utan några egentliga tecken på förbättringar – trots den dialog som kommittén haft med . Enligt CPT måste förhållningssättet till restriktioner och regelverket för intagna i häkte i stort ändras i grunden. Kommittén rekommenderade svenska myndigheter att snabbt vidta effektiva 50Se The Statement on the Use and Effects of Solitary Confinement (antagen den 9december 2007) s. 2. 51Se CPT/Inf (2009) 34 para 35–38 och 54. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D åtgärder – inklusive ändringar i lagstiftningen – för att säkerställa att restrik- tioner bara används om det finns synnerliga skäl för detta. nades svenska myndigheter att förbättra utbudet av aktiviteter till intagna i häkte på ett genomgripande sätt. Målsättningen bör enligt kommittén vara att alla in- tagna ska ges möjlighet att tillbringa åtminstone utanför sin cell och i samband med det ges möjlighet att delta i meningsfulla aktiviteter av CAT är en expertkommitté som har till uppgift att övervaka att FN:s konvention mot tortyr följs. Vid den periodiska granskningen av om ge- nomförandet av sina konventionsåtaganden uttryckte CAT oro över den höga andel av intagna i svenska häkten som var belagda med restriktioner. dare uttryckte kommittén oro över den utbredda – och i vissa fall långvariga – isoleringen av häktade. Av den anledningen uppmanades att använda restriktioner enbart i undantagsfall och bara när det är nödvändigt av utred- Vidare uppmanades att upphöra med isoleringen av min- SPT är en expertkommitté under Opcat som bl.a. kan besöka platser där per- soner kan hållas frihetsberövade. besökte 2008, och efter besöket underströk den att restriktioner inte får meddelas rutinmässigt. SPT konstaterade att den nuvarande bristen på systematiskt inhämtade uppgif- ter om användandet av restriktioner och effekten av dessa gör det omöjligt att få till stånd en korrekt granskning av denna företeelse. underkommittén bl.a. att vidtog åtgärder för att förebygga de negativa effekter som kan följa på långvarig isolering. Enligt SPT måste all personal som arbetar med intagna i häkten få utbildning för att kunna känna igen stress- symtom orsakade av isolering. Därtill ansåg underkommittén att intagna måste ges större möjligheter till arbete, motion och andra aktiviteter.54 Även andra FN-kommittéer har uttalat sig om förhållandena för häktade och risken för isolering. uppmanade 2015 att se till att flytta alla barn från isolering och se över lagstiftningen i syfte att förbjuda isolering av barn.55 som övervakar att FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter följs uppmanade 2016 att bl.a. se till att alla restriktioner är tidsbundna, nödvändiga och proportionerliga samt att lämpliga åtgärder vidtas för att minska skadeverkningarna av isolering på intagna, framför allt unga intagna.56 Även JO har tidigare uttalat sig om Kriminalvårdens inskränkningar av intag- nas rätt till gemensamhet. rådde platsbrist inom kriminal- 52 Se CPT/Inf (2016) 1 para 53. 53 Se CAT/C/SWE/CO6-7 para 8. 54 Se CAT/OP/SWE1 para 112, 122, 123 och 127. 55 Se CRC/C/SWE/CO/5 para 26. 56 Se CCPR/C/SWE/CO/7 para 29. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 vården med överbeläggningar m.m. som en följd av detta. Dåvarande JO uttalade att en hänvisning till resursbrist är av mer generell natur och att det är uppenbart att lagstiftningen om gemensamhet mellan häktade blir in- nehållslös om det saknas tillräckligt med resurser. Han framhöll att han var medveten om att det av andra skäl, t.ex. klientelets sammansättning, ibland kan vara svårt att låta intagna vistas tillsammans. Sådana svårigheter – som delvis är betingade av platsbristen – får dock enligt JO inte tas till intäkt för att inte så långt som möjligt tillämpa reglerna om möjlighet till gemensam- het.57 I ett senare beslut uttalade dåvarande JO att bestämmel- serna om förhållandena för häktade i den numera upphävda lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. får ses som en minimireglering av de rättigheter som var och en som är häktad har. Det är inte acceptabelt att möjligheten till gemensamhetsvistelse inskränks eller till och med omintetgörs på grund av bristande resurser.58 JO har därefter återkommit till frågan om resursbrist inom . Dåvarande chefsJO har uttalat att resursbrist eller avsaknaden av möjlighet till inre differentiering inte är acceptabla skäl för att hålla en intagen avskild från andra intagna.59 I ett beslut har jag framhållit att jag delar den uppfattning som uttalats av bl.a. Jag konstaterade att Kriminalvården inte ver- kade ha beaktat JO:s synpunkter fullt ut, och jag noterade i det sammanhanget att beläggningsgraden i landets häkten vid tiden för mitt beslut var lägre än när JO gjorde sitt uttalande. Enligt min mening är det djupt otillfreds- ställande att en intagen av organisatoriska skäl eller andra skäl som den intagne inte kan påverka inte ges möjlighet att vistas i gemensamhet.60 I mitt arbete med det här initiativet har tre huvudfrågor utkristalliserats. Jag tog upp bl.a. dessa frågor i samband med dialogmötet med företrädarna för Krimi- nalvården. De tre frågorna är 1.intagnas rätt till gemensamhet 1.åtgärder för att bryta isoleringen av intagna 2.möjligheten att följa arbetet med isoleringsbrytande åtgärder Intagnas rätt till gemensamhet Även om intagna i häkten och kriminalvårdsanstalter har samma grundlägg- ande rätt till vistelse i gemensamhet, finns det i regelverket en mycket väsentlig skillnad mellan de båda verksamhetsformerna. 57Se JO 2001/02 s. 155. 58Se JO 2006/07 s. 139. 59Se JO 2015/16 s. 191. 60Se JO 2018/19 s. 146. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D Kriminalvården antagit regler som tydligt styr hur länge en intagen får vara skild från övriga intagna i samband med s.k. dygnsvila. En intagen i en krimi- nalvårdsanstalt med säkerhetsklass 1 eller 2 får vara inlåst i sin cell Utöver tid för inlåsning och upplåsning av en avdelning får en intagen inte vara inlåst mer än . För en intagen i en kriminalvårdsanstalt med säkerhetsklass 3 gäller i stället att han eller hon får vara inlåst på sin bostadsavdelning klockan 21.00–8.00. för inlåsning och upplåsning av en avdelning får en intagen inte vara inlåst mer än (6 kap. 1 och 2 §§ Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd [KVFS 2011:1] om fängelse). i det regelverk som styr häktesverksamheten. I samband med dialogmötet med företrädare för Kriminalvården tog jag upp frågan om gemensamhet i häkte. Som nämnts ovan är situationen på en gemensamhetsavdelning i häkte ”anstaltslik”, vilket innebär att de in- tagna som regel vistas i gemensamhet under stora delar av dagen. emot gäller intagna som är placerade på en gemensamhetsplats, uppgav före- trädarna för Kriminalvården vid mötet att dessa bara ges möjlighet till gemen- samhetsvistelse under delar av dagen. användas av Kriminalvården i samband med att myndigheten satte upp ett mål för isoleringsbrytande åtgärder. Det skedde dock inte någon förändring i själva platsbeståndet. Det finns inte någon minimitid angiven för hur länge en intagen som är placerad på en gemensamhetsplats ska ha rätt att vistas tillsammans med andra intagna. Utgångspunkten är dock att de intagna ska till- bringa en stor del av dagen i gemensamhet, men myndigheten redovisar inte någon statistik över antalet intagna som vistas i gemensamhet.61 Jag kan inte tolka situationen på något annat sätt än att rätten att vistas i gemensamhet med andra intagna kan få helt olika innebörd beroende av om den häktade placeras på gemensamhetsavdelning eller på gemensamhetsplats. Enligt företrädarna för Kriminalvården är det svårt att ställa upp en minimi- tid för intagnas rätt till daglig gemensamhet. Skälet för det är att Kriminalvår- den är så långt ifrån att nå målet att en häktad med restriktioner inte ska vara isolerad, dvs. att Kriminalvården inte lyckas ge dessa häktade minst per dag i åtgärder som innebär mänsklig kontakt.62 Jag uppfattar dessa uppgif- ter som att Kriminalvårdens arbete med isoleringsbrytande åtgärder för häktade med restriktioner sker på bekostnad av övriga intagnas rätt att vistas tillsam- mans med andra intagna under en så stor del av dagen som möjligt. vården måste givetvis ha en verksamhet som klarar av att både tillgodose in- tagnas rätt till gemensamhet och motverka att intagna blir isolerade. Kriminalvården tillgodoser inte intagnas rätt till gemensamhet Det förekommer att intagna som har rätt till gemensamhet helt nekas detta. dialogmötet uppgav företrädare för Kriminalvården att sådana situationer kan uppstå bl.a. när en intagen på grund av platsbrist inte kan placeras på en ge- Ett annat skäl till att häktade nekas gemensamhet är att 61 Se JO:s protokoll s. 4 och 5, dnr O 7-2018. 62 Se JO:s protokoll s. 5, dnr O 7-2018. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 det inte finns några ytterligare intagna på avdelningen som den intagne kan vistas tillsammans med. Enligt företrädarna för Kriminalvården ska det inte finnas intagna som vistas under sådana förhållanden, och myndigheten är med- veten om att den bryter mot lagen i dessa situationer. En intagen som nekas möjligheten till gemensamhet ska, enligt Kriminalvårdens rutiner, få en förklar- ing till varför han eller hon inte kan erbjudas en gemensamhetsplats och infor- mation om hur myndigheten arbetar med att förändra den intagnes situation.63 Att Kriminalvården har problem med att tillgodose de intagnas rätt till ge- mensamhet framgår även av myndighetens egen statistik. Myndigheten genom- för mätningar av isoleringsbrytande åtgärder . Vid dessa till- fällen mäter och redovisar Kriminalvården även åtgärder som inte innebär att de intagna har en mänsklig kontakt. Det rör sig om tid som intagna tillbringar utanför sina celler t.ex. på en rastgård eller i en motionslokal. Om en intagen befinner sig ensam på rastgården är det enligt min mening inte fråga om en isoleringsbrytande åtgärd, och det bör därför inte heller redovisas som en så- dan. Den typen av åtgärder kan i stället redovisas som olika former av miljö- ombyten. Kriminalvården delar upp resultatet av mätningarna i två kategorier av in- tagna: dels intagna med restriktioner, dels intagna utan restriktioner. Enligt årsredovisning omfattar den första kategorin – utöver intagna med restriktioner som beslutats av åklagare – även intagna som har begränsade möjligheter att vistas tillsammans med andra intagna på grund av beslut av Kri- minalvården.64 Jag har uppfattat formuleringen som att den avser intagna med beslut om avskildhetsplacering. I samband med dialogmötet läm- nade dock företrädare för Kriminalvården uppgifter av delvis annan innebörd. Vid mötet uppgav Kriminalvården att i kategorin intagna med restriktioner in- går dessutom intagna som vistas i ensamhet utan lagstöd samt intagna placerade på gemensamhetsplatser som inte finns på gemensamhetsavdelningar.65 Med hänsyn till att kategorin intagna utan restriktioner i årsredovisningen omfattar närmare 5 000 intagna verkar det dock inte sannolikt att den kategorin bara avser intagna som är placerade på en gemensamhetsavdelning.66 Även om det därmed verkar troligast att kategorin intagna utan restriktioner omfattar intagna såväl på gemensamhetsplats som på gemensamhetsavdelning, har jag inte lyckats få klarhet i vilka intagna som egentligen ingår i de båda kategori- erna. Oavsett detta kan jag konstatera att samtliga intagna som ingår i kategorin intagna utan restriktioner har en laglig rätt att vistas tillsammans med andra intagna. Det kan dock inte uteslutas att kategorin intagna med re- striktioner även omfattar intagna som har en sådan rätt. Det skulle i sådana fall röra sig om intagna som vistas i ensamhet utan lagstöd. Enligt finns det osäkerheter i myndighetens mätningar av isoleringsbrytande åtgärder. Resultatet bygger på enkätundersökningar med få mätpunkter, och av den anledningen bör jämförelser mellan åren göras med 63Se JO:s protokoll s. 7, dnr O 7-2018. 64Se Kriminalvårdens årsredovisning 2018 s. 31, fotnot 23. 65Se JO:s protokoll s. 7, dnr O 7-2018. 66Se Kriminalvårdens årsredovisning 2018 s. 136. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D Det förekommer även två typer av bortfall: dels uteblivna svar från häkten, dels uteblivna registreringar för klienter.67 Det innebär att det finns brister i mätresultaten, vilket får konsekvenser som jag återkommer till längre fram i detta beslut. kan jag konstatera att dessa mätningar är det enda som finns att tillgå för den som vill försöka beskriva Kriminalvårdens arbete med isoleringsbrytande åtgärder och hur väl myndigheten klarar av att leva upp till häkteslagens krav. hade Kriminalvården 4 902 intagna utan restriktioner i sina I myndighetens redovisning anges att av de intagna i denna kategori fick ”isoleringsbrytande åtgärder” som innebar mänsklig kontakt un- der minst per dag.68 Det skulle betyda att av de intagna utan restriktioner eller beslut om avskildhetsplacering måste betecknas som isolerade och därmed riskerade att drabbas av negativa konsekvenser. Jag vill återigen understryka att detta gäller en grupp av intagna som enligt häkteslagen har rätt till daglig vistelse i gemensamhet. Av den anledningen är de uppgifter som återfinns i årsredovisningen anmärkningsvärda. jag framhålla att om Kriminalvården tillgodoser rätten till gemensamhet, bör det inte finnas någon risk för att de intagna blir isolerade. Att i dessa samman- hang tala om isoleringsbrytande åtgärder för därför tanken fel. ska, enligt min mening, bara behöva aktualiseras i förhållande till intagna som är placerade i avskildhet. Det måste betraktas som ett allvarligt misslyckande att Kriminalvården erbjuder de intagna isoleringsbrytande åtgärder i stället för vistelse i gemensamhet med andra intagna. Betydelsen av brister i häkteslokalernas utformning och bristen på personal Enligt min mening är det mycket allvarliga uppgifter som har redovisats ovan. Det enskilt mest avgörande skälet till att Kriminalvården har svårt att tillgodose de intagnas rätt till gemensamhet är enligt myndigheten ”häktesbeståndets lo- kalmässiga begränsningar”.69 Antalet häktesplatser med tillgång till ändamåls- enliga gemensamhetsutrymmen motsvarar inte behoven. detta är att gemensamhetsvistelse, enligt Kriminalvården, inte kan realiseras i Vidare har det hårda beläggningstrycket gjort det svårare för myndigheten att placera om intagna utan restriktioner till gemensamhets- För att systemet med gemensamhetsplatser ska fungera måste Krimi- nalvården, enligt min mening, se till att det finns tillräckligt med gemensam- hetslokaler för att rätten till vistelse i gemensamhet under stora delar av dagen ska kunna tillgodoses även vid dessa placeringar. Det framstår som orimligt att en intagen ska ha sämre möjligheter till vistelse i gemensamhet enbart därför att han eller hon har placerats på gemensamhetsplats i stället för på en gemen- Inom pågår ett arbete med att försöka komma till rätta med bristen på gemensamhetsplatser. Myndigheten redovisade i sin återrapportering till JO ett antal lokalförsörjningsprojekt som medfört att häktena 67 Se Kriminalvårdens årsredovisning 2018 s. 136. 68 Se Kriminalvårdens årsredovisning 2018 s. 136. 69 Se Kriminalvårdens återrapportering s. 2, JO:s dnr 416-2017. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 före utgången av 2018 tillfördes 161 nya platser för intagna utan restriktioner. Av dessa är 88 platser lokaliserade till enheter med särskilda gemensamhets- avdelningar.70 Det utgör naturligtvis ett välkommet tillskott, men jag befarar att det är långt ifrån tillräckligt för att tillgodose det verkliga behovet. Som framgått ovan har JO tidigare uttalat att lokalmässiga och praktiska förutsätt- ningar inte är godtagbara skäl för att inte tillgodose häktades lagstadgade rätt till gemensamhet. Om exempelvis bristen på gemensamhetslokaler godtas som anledning för att neka en intagen gemensamhet, skulle det fullständigt urvattna den rättighet som intagna i häkte ska vara garanterade genom häkteslagen. Jag vill i det här sammanhanget även framhålla vikten av att Kriminalvår- dens häkten har tillräcklig bemanning för att kunna tillgodose såväl de intagnas grundläggande rätt till gemensamhet som behovet av isoleringsbrytande åtgär- der för de intagna som är placerade i avskildhet. Vid ett antal Opcat-inspektioner har kriminalvårdspersonal fört fram synpunkter om att det inte finns tillräckligt med personal för att de ska kunna nå Kriminalvårdens målsättningar för isoleringsbrytande åtgärder. Vid en inspektion av häktet uppgav företrädare för häk- tet att häktets bemanning är baserad på en beläggning om . Eftersom häktet som regel har en högre beläggningsgrad är det inte möjligt för häktet att nå målen för isoleringsbrytande åtgärder ens vid normal beläggning.71 Lik- nande uppgifter kom fram vid en inspektion av häktet , där häktets restriktionsavdelning inte hade tillräcklig bemanning för att det skulle vara möjligt att nå de nationella målen för isoleringsbrytande åtgärder.72 Avdelningen hade 58 platser och det hade tillsatts en extratjänst på avdelningen för att arbeta med sådana insatser. Den tjänsten användes dock av andra avdel- ningar när de saknade personal. Enligt personalen på restriktionsavdelningen hann de i stort sett bara med att hålla ankomstsamtal och upprätta häktesplaner. Det har även vid andra inspektioner kommit fram uppgifter om att den personal som ska bemanna gemensamhetsavdelningar och arbeta med isoleringsbry- tande åtgärder tas i anspråk för andra uppgifter samt att grundbemanningen inte är tillräcklig för att nå de nationella målen för isoleringsbrytande åtgärder.73 Kriminalvården behöver ta ett samlat grepp om lokal- och personalfrågan Enligt min mening behöver Kriminalvården ta ett samlat grepp om både lokal- och personalfrågan. Myndigheten måste säkerställa dels att redan existerande såväl som nyproducerade häkten har tillräckligt med lokaler för gemensam- hetsvistelse och isoleringsbrytande åtgärder, dels att bemanningen är tillräcklig för att häkten ska kunna erbjuda intagna vistelse i gemensamhet respektive iso- leringsbrytande åtgärder. Liknande synpunkter har även förts fram av Häktes- och restriktionsutredningen. I betänkandet Färre i häkte och minskad isolering föreslår utredningen att Kriminalvården ska göra en översyn av lokalerna i 70Se Kriminalvårdens återrapportering s. 3, JO:s dnr 416-2017. 71Se JO:s protokoll s. 5, dnr O 27-2019. 72Se JO:s protokoll s. 6, dnr O 7-2019. 73Sådana uppgifter kom fram vid inspektionerna av häktena och . Se JO:s protokoll s. 4, dnr O 25-2019 och s. 4, dnr O 28-2019. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D myndighetens samtliga häkten, i syfte att möjliggöra ett gemensamhetsutrymme per 15 häktade.74 Vidare lämnas förslag om att det på avdelningar som inte är gemensamhetsavdelningar ska finnas minst en heltidstjänst per 15 häktade som enbart ska ha i uppgift att arbeta med isoleringsbrytande åtgärder. Utredningens förslag har ännu inte genomförts. Jag har ovan konstaterat att Kriminalvården fortsatt har stora svårigheter med att tillgodose de intagnas rätt till gemensamhet. Dessa svårigheter är orsa- kade av att flera av Kriminalvårdens häkten är utformade för att häktade ska hållas avskilda i stället för att vistas i gemensamhet samt av att det inte finns tillräckligt med personal avsatt för att bemanna gemensamhetsutrymmen. En- ligt min mening förtjänar Kriminalvården mycket allvarlig kritik för de fort- satta bristerna i dessa avseenden, brister som leder till inskränkningar av en grundläggande rättighet för de intagna. Åtgärder för att bryta isoleringen av intagna Kriminalvården har som målsättning att intagna som inte får vistas i gemen- samhet ska erbjudas isoleringsbrytande åtgärder i åtminstone . I denna målsättning räknar myndigheten även med sådana aktiviteter som inte innebär att en intagen har en mänsklig kontakt, t.ex. när den intagne är ensam på en rastgård eller i en motionslokal.75 Jag har ovan konstaterat att sådana miljöombyten inte ska beskrivas som isoleringsbrytande åtgärder. Av betydelse är i stället i vilken omfattning Kri- minalvården förmår att tillgodose de intagnas dagliga behov av meningsfulla mänskliga kontakter. Som redan nämnts mäter Kriminalvården myndighetens arbete med isoleringsbrytande åtgärder . Myndigheten anser att det finns osäkerheter förknippade med mätningarna och att jämförelser mel- lan åren bör göras med stor försiktighet. Jag har konstaterat att dessa mätningar är den enda statistik som finns för att beskriva Kriminalvårdens arbete med denna fråga. Som jag också nämnt redovisas i kategorin intagna med restriktioner inte bara resultatet för isoleringsbrytande åtgärder i förhål- lande till just intagna med restriktioner, utan där ingår också intagna med beslut om avskildhetsplacering. Jag har ovan konstaterat att det inte kan uteslutas att det i denna kategori även ingår intagna som är placerade i ensamhet utan lagstöd.76 Den senare gruppen av intagna har en laglig rätt att vis- tas tillsammans med andra intagna. De mätningar som Kriminalvården genomförde av isoleringsbrytande åtgär- der 2016–2018 för kategorin intagna med restriktioner kan i korthet samman- fattas på följande sätt: tog Kriminalvården emot 6 089 intagna med restriktioner. Mät- ningarna från det året visar att det bara var av dessa intagna som fick isoleringsbrytande åtgärder som innebär mänsklig kontakt i el- ler mer per dag. tog Kriminalvården emot 5 470 intagna med re- 74SOU 2016:52 s. 140–142. 75Se SOU 2016:52 s. 69. 76Se Kriminalvårdens årsredovisning 2018 s. 31, fotnot 23, jfr med JO:s protokoll s. 7, dnr O 7-2018. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 striktioner, och 2016 var motsvarande siffra 4 927. Andelen intagna eller mer per dag i åtgärd som innebär mänsklig kontakt var dessa år . var gruppen intagna med restriktioner alltså betydligt större än 2016, vilket bör ha inneburit en påfrestning för Kriminalvården. Mätningarna visar att myndigheten trots detta lyckades marginellt bättre i förhållande till sitt mål 2018 jämfört med . kvarstår ett mycket besvärande faktum, nämligen att det 2018 var av de häktade i gruppen som inte fick isoleringsbrytande åtgärder som innebär mänsklig kontakt under minst två tim- mar per dag. Detta stora antal intagna var således att betrakta som isolerade och riskerade att drabbas av såväl psykisk som fysisk ohälsa. Som nämnts kan det inte heller uteslutas att det i kategorin även ingår intagna som har en laglig rätt till vistelse i gemensamhet, dvs. intagna som är placerade i ensamhet utan lagstöd. Om så skulle vara fallet finns det en risk för att de blir isolerade.