frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — 2 0 2 0 /2 1 :J O1 UT L Ä N N I N G S Ä R E N D E N tillförlitlig rutin att verkställighet och uppföljning av åtgärder som ett mejl bör leda till görs beroende av att mejlet finns bevarat i inkorgen i gruppbrevlådan. Jag är mycket kritisk till att rutiner för handläggningen när ett beslut om ur förvar fattats var bristfälliga och dessutom otillräckligt do- kumenterade. Hanteringen av mejlet med beslutet om att den förvarstagne skulle friges Det står genom utredningen klart att mejlet med beslutet om ur förvar kom in till förvarsenhetens gruppbrevlåda . Mejlet hade föregåtts av att AA ringt till ett telefonnummer vid förvarsenheten som användes av jourhavande teamledare och talat med en person där. AA berättade för den hon talade med att hon hade mejlat ett beslut om att den förvarstagne skulle friges. Hon uppmanades då att mejla beslutet även till gruppbrevlådan. Eftersom en förvarstagen ska försättas på fri fot när ett beslut om förvar hävs borde en tjänsteanteckning över samtalet ha gjorts i direkt anslut- ning till detta och åtgärder genast ha vidtagits för att kunna verkställa beslutet. Det har genom utredningen här inte kunnat klarläggas vem på förvaret som tog emot telefonsamtalet från AA. Det har inte heller kunnat klarläggas om den personen vidtog några åtgärder med anledning av samtalet. Mejlet med beslutet i gruppbrevlådan markerades som åtgärdat, vilket enligt uppgifter från Migra- tionsverkets funktion för tillsyn betyder att ärendet är omhändertaget och att berörd person har blivit frigiven. Den förvarstagne frigavs dock inte förrän efter nästan . Som jag uppfattar utredningen från funk- tion för tillsyn har det inte varit möjligt att få någon klarhet i vem som har brustit i sina skyldigheter att agera med anledning av mejlet med beslutet, och jag har bedömt att det inte är möjligt att utreda den frågan ytterligare. Jag är mycket kritisk till att inte vidtog åtgärder som ledde till att den förvarstagne frigavs förrän nästan efter att Polismyndig- heten meddelat verket att han skulle friges. förtjänar allvarlig kritik för det inträffade. hantering av mejl och bevakning av e-postbrevlådor Det står klart att det mejl med beslutet som AA skickade till gruppbrevlådan inte diariefördes i anslutning till att det kom in och att det senare raderades. Beslutet om ur förvar diariefördes först , efter att BB upp- märksammat mejlet från AA i sin personliga e-postbrevlåda. Det har inte kun- nat klarläggas vem som raderade mejlet som skickades till gruppbrevlådan. En handling ska som huvudregel diarieföras så snart den kommer in till myndigheten (se 5 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). JO har uttalat att det ligger i sakens natur att handlingen ska registreras så snart det är praktiskt möjligt, normalt senast påföljande arbetsdag (se bl.a. JO 2007/08 s. 565, dnr 3579-2005). Det är inte acceptabelt att ett beslut om att någon ska friges ur ett förvar diarieförs först efter att det kom in till verket. Det får självfallet inte förekomma att mejl eller andra allmänna handlingar raderas för att dölja eventuella misstag som har begåtts vid handläggningen. UT L Ä N N I N G S Ä R E N D E N 2020/21:JO1 JO har uttalat att en myndighet måste ha tillgång till en tjänstemans e-postmeddelanden även när han eller hon är frånvarande och att en frånvarande tjänstemans e-postbrevlåda måste bevakas (se bl.a. JO 2002/03 s. 497, dnr 2668-2000, och JO:s beslut , dnr 3372-2017). JO har också uttalat att det måste finnas en fungerande bevakning av de digitala kommunikationssätt som är i bruk och som myndigheten ansvarar för (se JO:s beslut , dnr 445-2019). Av verkets e-postpolicy framgår – utöver det som verket i sitt yttrande har beskrivit om att en frånvarande tjänstemans e-post ska kunna läsas av en annan tjänsteman – att respektive handläggare ska ombesörja att ärendeanknutna handlingar registreras i den centrala utlänningsdatabasen som de kommer in. Det framgår av utredningen att BB:s e-postbrevlåda inte bevakades och att mejl som hade skickats dit inte diariefördes han inte var i tjänst. Jag utgår från att verket ordnar sin verksamhet så att den stämmer överens med det som JO har uttalat och med verkets egna riktlinjer när det gäl- ler bevakning av personliga e-postbrevlådor. Felaktig handläggning av ett ärende om Schengenvisering där sökanden gjort gällande att hon omfattades av rörlighetsdirektivet (Dnr 2625-2018) Beslutet i korthet: En iransk medborgare ansökte om en Schengenvisering vid i . Hon gjorde gällande att hon omfattades av det s.k. rörlighetsdirektivet och att hon därför bl.a. inte skulle behöva betala någon ansökningsavgift. sökte hon vägledning från ambassaden om vilka handlingar hon behövde ge in för att visa att hon om- fattades av direktivet. Ambassaden krävde dock att hon skulle betala en av- gift och prövade hennes ansökan enligt både rörlighetsdirektivet och de all- männa bestämmelserna i den s.k. viseringskodexen. När hon på nytt försökte ansöka om en Schengenvisering nekades hon att lämna in ansökan om hon inte betalade ansökningsavgiften. JO uttalar att en myndighet inte bör påtvinga en sökande en prövning som går utöver det som sökanden har begärt och åberopat i sin ansökan, särskilt inte om den prövningen förutsätter att sökanden betalar en avgift. Ambas- saden borde därför inte ha prövat ansökan enligt de allmänna bestäm- melserna i viseringskodexen utan att först ha frågat sökanden om hon ön- skade en sådan prövning efter att ambassaden avslagit hennes ansökan enligt rörlighetsdirektivet. Vidare finner JO att ambassaden saknade rättsligt stöd för att ta ut en avgift av sökanden eftersom hon gjorde gällande att hon om- fattades av rörlighetsdirektivet. JO uttalar att det inte är möjligt att, som am- bassaden gjorde, ta ut en avgift utan rättsligt stöd och hänvisa sökanden till att ansöka om återbetalning om det senare skulle visa sig att avgiften inte 2 0 2 0 /2 1 :J O1 UT L Ä N N I N G S Ä R E N D E N hade behövt betalas. Ambassaden borde inte heller ha nekat att ta emot en ny ansökan med hänvisning till att ansökningsavgiften inte hade betalats. JO finner också att ambassaden inte uppfyllde den upplysningsskyldighet som den har enligt rörlighetsdirektivet samt att ambassaden brast i sin handläggning bl.a. genom att inte ange en tidsfrist inom vilken sökanden skulle ha kompletterat sin ansökan. Sammanfattningsvis finner JO att ambassadens handläggning präglades av ett flertal allvarliga brister, som ger intryck av att ambassaden varken har haft tillräcklig kunskap om regelverket eller en genuin vilja att hjälpa sökanden. Ambassaden kritiseras för bristerna i handläggningen. En Schengenvisering är ett visum enligt den s.k. viseringskodexen (Europapar- lamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009 om införande av en gemen- skapskodex om viseringar). Förutsättningarna för att bevilja en Schengenviser- ing framgår av kodexen. För att en ansökan om en sådan visering ska prövas måste en avgift betalas. I det s.k. rörlighetsdirektivet (och rådets direktiv /38/EG) finns bestämmelser som innebär att en familjemedlem till en EU- medborgare ska beviljas visum för att kunna ansluta till EU-medborgaren. Vi- seringsansökan ska då prövas genom ett s.k. påskyndat förfarande, som bl.a. innebär att någon ansökningsavgift inte ska betalas. AAär iransk medborgare. Hennes son, BB, vistas i med uppehålls- rätt genom sin hustru, , som är tysk medborgare. BBanmälde i , , till JO. Han anförde i hu- vudsak följande. Hans mor ansökte om en Schengenvisering i egenskap av fa- miljemedlem till en EU-medborgare. Hennes ansökan prövades och avslogs av ambassaden som en vanlig ansökan om Schengenvisering, och ambassaden tog dessutom felaktigt ut en ansökningsavgift. När hans mor ville göra en ny ansö- kan vägrade ambassaden att ta emot den och krävde på nytt att hon skulle betala en ansökningsavgift. Ambassaden gav trots upprepade frågor inget besked om vilka handlingar som behövdes för att hans mor skulle få sin ansökan prövad som familjemedlem till en EU-medborgare. (rättschefen ) yttrade sig efter att ha hämtat in upp- lysningar från i . Ambassaden lämnade följande redogörelse för handläggningen. Ambassaden har handlagt flera visumärenden avseende AA och besvarat ett flertal mejl från hennes son BB och sonhustru . Av utlänningsdatabasen framgår att AA gjorde en onlineansökan om Schengenvisum och betalade avgiften elektroniskt. Hon besökte ambassaden för biometri och intervju. I denna ansökan åberopades inte och rådets direktiv /38/EG av (rörlighetsdirektivet). Ansökan prövades därför i enlighet med och rådets förordning (EG) nr UT L Ä N N I N G S Ä R E N D E N 2020/21:JO1 810/2009 av om införande av en gemenskapskodex om viseringar (viseringskodexen). Hennes ansökan avslogs . Efter mejlkorrenspondens fick AA en prioriterad tid för besök på am- bassaden och hon ingav en andra ansökan . åberopades att ansökan skulle prövas i enlighet med rörlighetsdirektivet. I samband med besöket på ambassaden gjordes en preliminär bedömning att den ingivna dokumentationen inte var tillräcklig för att AA skulle anses uppfylla villkoren för att betraktas som familjemedlem i enlighet med arti- kel 2 d i rörlighetsdirektivet. Ambassaden informerade henne om att hon behövde betala en ansökningsavgift för visumansökan och inkomma med kompletterande handlingar. Ambassaden informerade också per mejl om vikten av att komplettera ärendet och om att för det fall bedömningen skulle ändras avseende avgiften skulle ambassaden återbetala denna. Ambassaden fattade ett avslagsbeslut i vilket en prövning först gjor- des mot rörlighetsdirektivet. Eftersom AA inte ansågs ha visat att hon var att betrakta som familjemedlem i enlighet med direktivet prövades ansökan därefter i enlighet med viseringskodexen. Ambassaden mottog därefter ett e-postmeddelande som bedömdes vara ett överklagande. Ambassaden rättidsprövade och tog ställning till ompröv- ning varefter överklagandet överlämnades till Förvaltningsdomstolen i Gö- teborg (Migrationsdomstolen). Migrationsdomstolen upphävde det över- klagade beslutet och visade målet åter till ambassaden för fortsatt prövning av AA:s ansökan om visering. Skälet var att det i överklagandet anförts nya omständigheter som domstolen ansåg att den inte skulle pröva som första instans. fattade ambassaden ett nytt beslut om avslag där prövning ägde rum enligt såväl rörlighetsdirektivet som viseringskodexen. Vid prövningen beaktades de nya handlingar som tidigare getts in till dom- stolen. Ambassaden bedömde att det fortsatt inte var visat att AA var att betrakta som familjemedlem i enlighet med rörlighetsdirektivet. Ambassaden mottog nya mejl som bedömdes vara ett överklagande och ärendet överlämnades åter till domstol . Migrationsdom- stolen meddelade i ett beslut att den avskrev målet då den ansökta viseringsperioden var passerad. Domstolen tog inte upp frågan om AA hade visat om hon var att betrakta som familjemedlem i enlighet med direktivet. Efter fortsatt mejlkorrenspondens fick AA en ny prioriterad besökstid för att ansöka om visum. Vid besöket hade AA ingen ansökningshandling och inga handlingar till stöd för att hon är att betrakta som familjemedlem i enlighet med direktivet med sig. Ambassaden hade upplyst om vikten att ta med dessa handlingar i mejlkorrespondensen inför besöket. I samband med besöket uppgav AA att hon avsåg att besöka fa- miljen i och därefter återvända till . AA avsåg inte att ansluta till sin familj för att bosätta sig i . Ambassaden informerade henne då om att hon i detta fall måste göra en sedvanlig ansökan om Schengenvi- sering och betala avgift, vilket hon inte önskade. Ambassaden avvisade hennes ansökan. Mejlkorrespondens mellan — […] Ambassaden har haft en tät mejlväxling med BB och CC där ambassaden har beskrivit den juridiska processen och gett handled- ning till hur ärendet kan drivas framåt. Ambassaden har beskrivit kriteri- erna för att betraktas som familjemedlem enligt direktivet och det ekono- miska beroendeförhållande som måste visas. Ambassaden har vid ett flertal tillfällen gett sökanden möjlighet att inkomma med stödbevis för att hon ska prövas i enlighet med direktivet. Ambassaden har också vid flera till- fällen informerat om ambassadens bedömning och vad som krävs för att 2 0 2 0 /2 1 :J O1 UT L Ä N N I N G S Ä R E N D E N AAska anses omfattas av direktivet samt varför ambassaden har efterfrågat avgift för ansökan. Efter besöket önskade BB per mejl att AA skulle få en ny prioriterad tid för att ansöka om visum. Ambassaden hänvisade henne att ansöka om Schengenvisering online mot bakgrund av att ambassaden prövat frågan om hon omfattas av direktivet men ambas- saden informerade också om att för det fall hon senare kan visa att hon visst ska omfattas av direktivet kommer hon att få tillbaka avgiften. Mejlkorrespondens mellan – […] Efter ytterligare mejlkorrenspondens ingav BB ny doku- mentation som indikerade att det förelåg ett ekonomiskt beroendeförhål- lande gentemot AA och denna fick en ny prioriterad tid för att ansöka om visum . beviljade ambassaden ett vi- sum för AA eftersom ambassaden bedömde att det visats att villkoren för att anses som familjemedlem enligt direktivet var uppfyllt. Av artikel 5.2 andra stycket i direktivet framgår att medlemsstaterna ska ge EU-medborgare och dess familjemedlemmar all den hjälp de behöver för att få nödvändiga viseringar. Ambassaden är av den meningen att den har gett den handledning och service som kan krävas av ambassaden för att upp- fylla kraven i denna artikel. När en ansökan ges in till ambassaden där sö- kanden gör gällande att denne har en familjemedlem i , men det sak- nas handlingar som styrker denna omständighet, informerar ambassaden om vilka regler som gäller. Ambassaden ger sökanden möjlighet att in- komma med kompletteringar, vanligtvis men längre om sökanden begär anstånd. I det aktuella fallet kan ambassaden konstatera att den, i samband med ansökan , borde ha begärt in avgiften för en ansökan om Schengenvisering först när AA hade fått tid att inkomma med kompletteringar. Ambassaden har en skyldighet att pröva en ansökan om visum fullt ut och i det ingår att först företa en prövning med stöd av direktivet och för det fall ambassaden bedömer att en sökande inte omfattas av direktivet går den vidare i prövningen med stöd av visumkodex. Denna procedur kallas ”Switching procedure” och den modell svenska myndigheter använder sig av har godkänts av Europeiska kommissionen, vilket framgår av anteckning- arna från Viseringskommittémötet mellan medlemsstaterna och kommis- sionen i kapitel 4 punkt 11. Det betonas att grunderna för växlingen från prövning enligt direktivet till visumkodex ska framgå tydligt i beslutet, vilket det också gör i ambassadens beslut. De beslut som tas i läggs löpande in i kommissionens handledning för handläggning av viseringsansökningar. redovisade följande bedömning. BBmed familj har uppfattat att ambassaden inte har prövat om AA är att anse som familjemedlem enligt rörlighetsdirektivet. Med anledning av vi- seringsansökan inlämnad har ambassaden fattat två beslut. Det första beslutet har fattats efter den initiala prövningen och det andra beslutet har fattats efter att målet visades åter till ambassaden av Mi- grationsdomstolen. I motiveringen till det första beslutet framgår att det inte ingetts några handlingar till ambassaden som styrker det ekonomiska beroendeförhål- lande mellan AA och hennes son som måste föreligga för att hon ska anses som familjemedlem enligt direktivet. I motiveringen till det andra beslutet UT L Ä N N I N G S Ä R E N D E N 2020/21:JO1 framgår att ambassaden har bedömt att de handlingar som lämnats in för att styrka ett ekonomiskt beroendeförhållande varit av lågt, respektive mycket lågt, bevisvärde och att AA inte kan anses vara en sådan familje- medlem som omfattas av rörlighetsdirektivet. Departementet anser mot bakgrund av ovan att det tydligt framgår att ambassaden prövat om AA är att anse som familjemedlem enligt rörlighets- direktivet. Av utredningen framkommer att rörlighetsdirektivet inte åberopades av sökanden under handläggningen av den första viseringsansökan. Först i samband med den andra ansökan åberopades att en prövning skulle göras i enlighet med rörlighetsdirektivet. Av mejlkonversationen mellan ambassa- den och CC inför ambassadbesöket framgår att ambas- saden informerat om nödvändigt underlag som AA behövde ta med till be- söket. Vid besöket gjorde ambassaden sedan den preliminära bedömningen att AA inte bevisat att hon var att anse som familjemedlem i enlighet med rörlighetsdirektivet. Av mejlkonversationen efter besöket framgår att am- bassaden förklarat för CC att rätt underlag saknats för att styrka att AA omfattas av rörlighetsdirektivet. Det framgår också av mejlkonversationen att sökanden uppmuntrats att inkomma med detta underlag . Ambassaden har också förklarat att avgiften kan återbetalas om sökanden visar att hon omfattas av rörlighetsdirektivet. Av utredningen framgår att AA inte lämnade in något underlag vid am- bassadbesöket för att styrka att hon skulle anses omfattas av rörlighetsdirektivet och att hon därför ombetts betala avgift för visering. I efterföljande mejlkonversation har ambassaden informerat BB om detta. Ambassaden har också förklarat att en betald avgift kan återbetalas om sö- kanden senare visar att hon omfattas av rörlighetsdirektivet. Utredningen visar alltså att ambassaden både inför och efter AA:s besök på ambassaden informerat om vilket underlag som krävs för att rörlighets- direktivet ska vara tillämpligt. anser därför att am- bassaden uppfyllt det krav på upplysningsskyldighet som rörlighetsdirekti- vet föreskriver. Departementet anser även att ambassaden haft rätt att ta ut avgifterna då ambassaden bedömt att sökanden inte lyckats uppfylla sin be- visbörda och visat att hon omfattas av rörlighetsdirektivet. Någon rätt till särskild behandling enligt direktivet har då inte heller förelegat. Utredningen visar att BB för sin mors räkning skickade in ny dokumentation till ambassaden. Dokumentationen bedömdes av ambassa- den indikera ett sådant ekonomiskt beroendeförhållande som krävs för rör- lighetsdirektivets tillämplighet och visering beviljades för AA. kan mot denna bakgrund inte se att ambassaden brustit i något avseende vid handläggningen av viseringsansökningarna. JO har tagit del av handlingar i ambassadens ärende, bl.a. AA:s ansökningar, ambassadens beslut samt mejlkonversation mellan ambassaden och AA:s fa- milj. Delar av innehållet i dessa handlingar redovisas nedan under . I ett beslut anförde JO Per Lennerbrant följande: Krav på innehav av visering En utlänning som reser in i eller vistas i ska ha en Schengenvisering eller en nationell visering (se 2 kap. 3 § utlänningslagen). Med Schengenvise- ring avses en visering enligt den s.k. viseringskodexen, som innehåller villkor 2 0 2 0 /2 1 :J O1 UT L Ä N N I N G S Ä R E N D E N för beviljande av en Schengenvisering (se 1 kap. 4 a § och 3 kap. 1 § utlän- ningslagen). Bestämmelserna i viseringskodexen ska tillämpas på alla tredjelandsmed- borgare som är skyldiga att ha visering när de passerar de yttre gränserna till EU:s medlemsstater. Detta ska dock ske utan att det påverkar rätten till fri rör- lighet för tredjelandsmedborgare som är familjemedlemmar till EU- medborgare. (Se artikel 1.2 i viseringskodexen.) I viseringskodexen föreskrivs bl.a. att den som ansöker om en Schengenvisering som huvudregel ska betala en avgift (se artikel 16 i viseringskodexen). antogs och rådets förordning (EU) 2019/1155 om ändring av viseringskodexen. Ändringarna började tillämpas . De ändringar som har gjorts i viseringskodexen saknar betydelse för granskningen i detta ärende. Rätten till fri rörlighet inom EU följer av det s.k. rörlighetsdirektivet. Direktivet ska tillämpas på alla EU-medborgare som reser till eller uppehåller sig i en annan medlemsstat än den som de själva är medborgare i samt på de familje- medlemmar som följer med eller ansluter sig till EU-medborgaren (se artikel Vem som är att anse som familjemedlem definieras i artikel 2.2 i direktivet. De tredjelandsmedborgare som är familjemedlemmar till EU-medborgare i rörlighetsdirektivets mening ska åtnjuta en särskild be- handling vid handläggningen av viseringsärenden. De ska tillåtas resa in på medlemsstaternas territorium med ett giltigt pass. Under vissa förutsättningar ska de åläggas skyldighet att ha visering. (Se artikel 5.1 och 5.2 första stycket i rörlighetsdirektivet.) Medlemsstaterna ska ge dem all hjälp de behöver för att få nödvändiga viseringar. Viseringarna ska utfärdas gratis genom ett påskyndat förfarande. (Se artikel 5.2 andra stycket i rörlighetsdirek- tivet). Rörlighetsdirektivet har genomförts i svensk rätt genom bestämmelser i bl.a. 3 a kap. utlänningslagen. Bestämmelsen om avgiftsfrihet för familjemed- lemmar till EU-medborgare vid en ansökan om visering har genomförts i 4 § förordningen om avgifter vid utlandsmyndigheterna. Migrationsöverdomstolen har uttalat att rörlighetsdirektivets artikel 5.2 andra stycket medför en upplysningsskyldighet för den myndighet som har att pröva en viseringsansökan, när en sökande lämnar uppgifter som ger anledning att anta att han eller hon omfattas av direktivet. Det åligger i första hand am- bassaden att på ett tydligt sätt upplysa sökanden om vilka handlingar som han eller hon behöver lämna in för att styrka rörlighetsdirektivets tillämplighet i det aktuella fallet och ge sökanden tillfälle att ge in sådana handlingar. (Se MIG 2013:20 och MIG 2018:22.) Kommissionens handledning för handläggning av viseringsansökningar och ändring av utfärdade viseringar Europeiska kommissionen har med stöd av artikel 51 i viseringskodexen pub- licerat en handledning för handläggning av viseringsansökningar och ändring av utfärdade viseringar, senast ändrad . I inledningen till del UT L Ä N N I N G S Ä R E N D E N 2020/21:JO1 IIIi handledningen, som behandlar sökande som är familjemedlemmar till EU- medborgare, anges att bestämmelser i viseringskodexen som inskränker EU- medborgares familjemedlemmars rättigheter som uttryckligen skyddas av rör- lighetsdirektivet inte är tillämpliga. Vidare anges bl.a. följande i handledningen. Medlemsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder för att se till att skyldigheterna i fråga om rätten till fri rör- lighet uppfylls och ge de viseringssökande bästa möjliga förutsättningar att er- hålla en inresevisering (se punkt 4.3). En ansökan om visering kan avslås bl.a. med hänvisning till att sökanden inte har lyckats bevisa att han eller hon om- fattas av rörlighetsdirektivet genom sin ansökan och de bifogade styrkande handlingarna (se punkt 4.9). Ett avslag på en viseringsansökan från en familje- medlem till en EU-medborgare ska alltid motiveras fullständigt med angivande av alla särskilda förhållanden och juridiska skäl som låg till grund för avslaget, så att den berörda personen kan vidta effektiva åtgärder för att förbereda sitt försvar (se punkt 4.10). Om konsulatet – efter att ha fastställt att den berörda viseringssökanden inte omfattas av direktivet – drar slutsatsen att viseringsan- sökan ska avslås måste detta ske i enlighet med det förfarande som beskrivs i punkterna 4.9 och 4.10. När viseringsansökan formellt har avslagits kan kon- sulatet i stället handlägga viseringsansökan enligt viseringskodexen och upp- mana viseringssökanden att lämna in nödvändiga handlingar och eventuellt be- tala avgiften. Det är inte möjligt att börja handlägga ansökan enligt de allmänna bestämmelserna i viseringskodexen utan att först formellt avslå den ursprung- liga ansökan i enlighet med reglerna i direktivet. (Se punkt 4.11.) Någon avgift för familjemedlemmar till EU-medborgare kan inte tas ut (se punkt 4.1). Eftersom familjemedlemmar inte bör betala någon avgift när de lämnar in sin ansökan kan de inte tvingas boka tid för ett besök via ett service- nummer eller via en extern tjänsteleverantör vars tjänster debiteras sökanden.