frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — 88United Nations’ Rules for the Treatment of Women Prisoners and Non-custodial Measures for Women Offenders (Resolution 65/229, antagen av den 21 decem- ber 2010). 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D Bristande omvårdnad av en häktad med funktionsnedsättning (Dnr 7924-2018) Beslutet i korthet: En intagen med funktionsnedsättning var placerad i häktet arrestavdelning. tog det innan den intagnes trängande omvårdnadsbehov blev tillgodo- sedda trots att den intagne stod under tillsyn av personal varje timme samt att häktets sjuksköterska uppmärksammat personal och ansvarig chef på den intagnes situation. ChefsJO konstaterar i beslutet att det är kriminalvårdspersonalens ansvar –inte sjukvårdens – att hjälpa intagna med allmän omvårdnad eller omsorg, t.ex. daglig hygien och toalettbesök. Hon uppger att behandlingen av den intagne givetvis var helt oacceptabel och att häktet förtjänar allvarlig kritik för det inträffade. En bidragande orsak till att den aktuella situationen uppstod var att led- ningen för häktet inte hade tydliggjort och kommunicerat ansvarsfördel- ningen mellan avdelningspersonal och sjukvårdspersonal. Att ledning och styrning fungerar tillfredsställande är enligt chefsJO en grundläggande för- utsättning för att verksamheten inom ska kunna bedrivas på ett korrekt och ändamålsenligt sätt samt för att personalen ska veta hur de ska fullgöra sitt arbete. ChefsJO uttalar att det är allvarligt att häktets ledning inte har fullgjort sitt ansvar i det här avseendet. Häktet kritiseras även för brister i dokumentationen. I en anmälan som kom in till JO framförde AA klago- mål mot Kriminalvården, häktet , och anförde bl.a. följande: Hon har en nära anhörig (BB) som är rullstolsburen och förlamad från brös- tet och ned. BB kan varken äta, dricka eller utföra sina behov själv och behöver ständig assistans. BB var i placerad i häktet . Under den tiden fick han inte någon hjälp alls utan blev liggande som ett kolli. Han orsakades skador av att han blev felbehandlad, bl.a. en urin- vägsinfektion. Personalen ansåg att det inte var deras jobb att hjälpa BB, och de brydde sig inte när han påpekade att han hade ont. När BB kom hem hade han fullt med blåmärken eftersom personalen hade tappat honom vid flera till- fällen. som han kom hem fick han två krampanfall, och den ambu- lanspersonal som tillkallades ansåg att det berodde på att BB inte hade fått mat och mediciner . Handlingar i ärendet hämtades in och granskades. Häktet lämnade även in vissa skriftliga upplysningar av vilka det bl.a. framgick att anhållna intagna står un- der omvårdnadstillsyn varje timma dygnet runt samt att om en anhållen klient inte blir häktad slängs inskrivningspapper och tillsynsblad. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 Anmälan remitterades därefter till Kriminalvården för yttrande. I sitt re- missvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom chefen för anstalts- och häktesavdelningen bl.a. följande: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region , som i sin tur inhämtat uppgifter från häktet , Kriminalvårdens digitala pati- entjournalsystem (PMO) och klientsystem (KVR) samt från den incident- utredning som gjorts angående det inträffade. Av uppgifterna framgår i hu- vudsak följande. BBvar mellan 2018 som anhållen placerad på häktet arrestavdelning. Avdelningen är handikappanpassad men det finns inga sjukhussängar. Då avdelningen sui- cidsäkrats är samtliga duschslangar borttagna. Personalen hjälpte BB med den dagliga omsorgen bl.a. genom att lyfta honom till och från sin rullstol, bistå vid matintag och rengöring. Eftersom BB:s överkropp är försvagad har han svårt att med armarna hjälpa till vid de tillfällen han skulle förflyttas. BB låg på en vanlig fast brits och det kräv- des fyra kriminalvårdare för att lyfta honom. Personalen påtalade att BB:s omsorgsbehov var större än de kunde tillgodose. Den ansvarige kriminal- vårdsinspektören bestämde dock att ingen extern resurs skulle tillkallas utan att omvårdnaden av BB ingick i personalens arbetsuppgifter. antecknas att BB transporteras till Sahlgrenskas akut- mottagning för tappning av urinblåsa. Beslut på sjukhus tas att sätta kateter för att undvika fortsatta transporter . Det antecknas även i sam- band med det s.k. ankomstsamtalet att han ”fått kateter ” då man inte kunnat tappa honom . Enligt läkemedelslistan så var BB ordinerad sju olika läkemedel av vilka ett har antiepileptisk verkan. Sjuksköterskan har delat dessa i dosett . Huruvida BB faktiskt intagit medicinen framgår inte av varken sjukjournalen eller KVR. hade BB drabbats av diarré. upp- täckte sjuksköterskan detta och hon uppmanade personalen att omgående se till att BB blev tvättad och fick nya kläder. Personalen hjälpte BB med mat och de vände honom i sängen. kom sjukskö- terskan tillbaka för att rengöra BB:s kateter och insåg att BB:s situation var oförändrad. Hon sade återigen till personalen och varnade för att om ingen åtgärd vidtogs kunde frätskador uppstå. Sjuksköterskan rapporterade det inträffade som en incident . Avdelningspersonalen var osäker på hur de skulle omhänderta BB. Det var en kraftig stank på avdelningen. Flera andra intagna var mycket oroliga och en intagen var utagerande och behövde kontinuerlig tillsyn. Personalen konstaterade att de inte själva kunde hantera situationen utan att det var en chefsfråga. Den ansvarige kriminalvårdsinspektören var dock inte på plats. Det vakthavande befälet uppgav att kriminalvårdsinspektören skulle kontaktas då CC inte gick att nå. Personalen kontaktade DD, beskrev situationen och begärde att få hjälp antingen från sjukvården eller från nå- gon annan extern aktör. Kriminalvårdsinspektör vände sig till sjuk- vårdsmottagningen som dock gjorde bedömningen att det inte var fråga om sjukvård utan allmän omvårdnad vilket uteslutande hör till avdelningsper- sonalens arbetsuppgifter. En servicetekniker skickades för att köpa en duschslang. Åter på plats konstaterades att munstycket inte passade till kra- nen. kontaktades ytterligare en kriminalvårdsinspektör, . När EE fick situationen klar för sig beslutade han att det vakthavande befälet skulle hyra in en undersköterska via ett bemanningsföretag. Undersköters- kan anlände och stannade . 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D porterades av avdelningens nattpersonal till ett duschutrymme på en annan avdelning. Det hade då gått . Personalen tillbakavisar att BB skulle ha orsakats andra skador. Det har inte förekommit några stöt- eller fallolyckor som BB varit i och under Kriminalvårdens ansvar. Av naturliga skäl saknar Kriminalvården insyn i vad som förevarit vid de tillfällen , t.ex. vid förhör, BB varit under polisens tillsyn. Enligt 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611) ska varje intagen bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårig- heter som är förenade med frihetsberövandet. Vidare ska, enligt 1 kap. 5 §, verkställigheten utformas så att negativa följder av frihetsberövandet mot- verkas. I den utsträckning det är lämpligt och den intagne samtycker till det, ska åtgärder vidtas för att ge honom eller henne det stöd och den hjälp som behövs. Enligt den då gällande handboken (och ledningssystem för hälso- och sjukvård inom 2012:9) ska den hjälp en männi- ska behöver när han eller hon till följd av sjukdom eller ohälsa inte själv klarar av sina dagliga aktiviteter ges av vård- och tillsynspersonal. Enligt arbetsordning har kriminalvårdschefen ansvar för bl.a. att leda och samordna den dagliga verksamheten utifrån den regi- onala inriktningen och förändringar i den lokala omvärlden, leda verksam- hetsområdet på ett sätt som innebär att medarbetarna ges goda förutsätt- ningar att utföra sitt arbete och att säkerheten bibehålls eller förstärks, sä- kerställa att de system, rutiner, metoder samt kompetens som krävs för att utföra det klientnära arbetet är i enlighet med nationell och regional inrikt- ning. Kriminalvårdsinspektörer har ansvar för att kontinuerligt överblicka och planera det dagliga arbetet, säkerställa och anpassa beslutade arbetssätt, ru- tiner och metoder för att stödja medarbetarna i deras arbete, identifiera pro- blem och hinder i det dagliga arbetet och verksamheten samt finna lös- ningar som säkerställer säkerhet, god arbetsmiljö och kostnadseffektivitet samt lyfta sådana frågor till kriminalvårdschefen som inte kan lösas inom ramen för det egna ansvarsområdet. Slutligen ska varje medarbetare inom känna till och följa de författningar, interna styrande dokument och särskilda beslut som gäller för verksamheten samt ansvara inför sin närmaste chef för de arbets- uppgifter och ärenden som hen har tilldelats. Det konstateras att det tog innan BB:s trängande omsorgsbehov tillgodosågs. Det är helt oacceptabelt att varken chefer eller personal vidtog konkreta och ändamålsenliga åtgärder . Utredningen visar att ledningen på häktet inte tillräckligt tyd- ligt gjort klart för personalen hur ansvaret fördelas mellan avdelningsper- sonal och sjukvårdspersonal, att ansvariga chefer brustit i sitt arbetsledar- skap samt att utrustningen på avdelningen varit bristfällig. Kriminalvårdschefen på häktet har tillsammans med den an- svariga kriminalvårdsinspektören och personalen på den aktuella avdel- ningen analyserat den incidentutredning som sektionen för särskilda utred- ningar har genomfört. Kriminalvårdsinspektören som ansvarar för sjukskö- terskorna har gjort motsvarande genomgång med sin personalgrupp. Hän- delsen diskuteras fortlöpande på morgonmöten och arbetsplatsträffar. Kri- minalvårdschefen har även redogjort för utfallet av utredningen i den lokala ledningsgruppen. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 Häktet har efter händelsen installerat en portabel duschslang och andra hjälpmedel som kan tas fram vid behov. Inredningen kan inte göras permanent i de aktuella bostadsrummen på grund av suicidriskerna. Efter den aktuella händelsen har Kriminalvården beslutat att införa en ny och ledningssystem för hälso- och sjukvården inom (2018:4), i vilken ansvaret för omvårdnaden av en intagen ytterligare förtydligas. Den hjälp en människa behöver då hen till följd av sjukdom och ohälsa (eller vid undersökning och behandling) inte själv klarar av sina dagliga aktiviteter kallas allmän omvårdnad eller om- sorg och ska ges av kriminalvårdarna. Allmän omvårdnad ska stödja män- niskans normala funktioner och tillgodose individens grundläggande be- hov. Specifik omvårdnad är relaterad till och kräver kunskap inte bara om människans normala funktioner utan också om den aktuella sjukdomen och dess behandling. För att kunna bedöma den enskilda situationen krävs rele- vanta kunskaper från olika områden. Specifik omvårdnad kräver särskild kompetens och är sjuksköterskans ansvarsområde. Kriminalvården har ännu inte tagit ställning till huruvida händelsen ska anmälas till personalansvarsnämnden. Ett sådant ställningstagande kommer att ske . AA fick tillfälle att kommentera remissvaret. JO hämtade därefter in upplysningar från Kriminalvården, och av dem fram- gick det att Kriminalvården beslutat att inte göra någon anmälan till personal- . JO har även tagit del av Kriminalvårdens incidentrapportutredning om den aktuella händelsen. I ett beslut anförde chefsJO följande: Kriminalvården har redogjort för en del relevant rättslig reglering. Jag vill dock även lyfta fram följande bestämmelser: Häkteslagen (2010:611) gäller även den som är anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott (1 kap. 2 §). En intagen som behöver hälso- och sjukvård ska undersökas av läkare. Lä- kare ska också tillkallas om en intagen begär det och det inte är uppenbart att en sådan undersökning inte behövs (5 kap. 1 § första stycket häkteslagen). En intagen som behöver hälso- och sjukvård ska vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Om en intagen inte kan undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt i förvaringslokalen, ska den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, ska den intagne föras över till sjukhus (andra stycket). En intagen ska, i anslutning till att han eller hon tas in i häkte, tillfrågas om sitt hälsotillstånd. Den intagne ska ges möjlighet att få sin hälsa undersökt av en sjuksköterska, om en sådan undersökning inte har ge- nomförts i ett annat häkte eller i en anstalt. En intagen som har en pågående medicinsk behandling ska dock alltid ges möjlighet att träffa sjuksköterska (5 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om häkte [KVFS 2011:2], FARK Häkte). FARK Häkte gäller även den som är anhållen (se 1 kap. 1 § andra stycket). En intagen som har förskrivits viss medicin ska få tillgång till den enligt förskrivningen (5 kap. 2 § FARK Häkte). 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D Av häktesförordningen (2010:2011) framgår att det för varje intagen ska fö- ras en journal som dokumenterar den intagnes verkställighet samt att det av journalen ska framgå vem som har dokumenterat en viss uppgift och när det gjordes (5 §). Häktesförordningen gäller även den som är anhållen (se 1 § andra I journalen ska dokumenteras alla beslut som har fattats, viktiga händelser och väsentliga uppgifter om vidtagna eller planerade åtgärder avseende den in- Även uppgifter om omständigheterna i övrigt som är av betydelse för vistelsen i förvaringslokalen ska dokumenteras. Dokumentationen ska ske så snart som möjligt (7 kap. 1 § FARK Häkte). Det här ärendet handlar om Kriminalvårdens behandling av BB, en intagen som på grund av funktionsnedsättning hade ett omfattande omvårdnadsbehov och som var anhållen och placerad i häktet arrestavdel- ning. AA har i sin anmälan bl.a. anfört att BB under vistelsen inte fick någon hjälp av personalen samt att han orsakades skador och blev felbehandlad i flera avseenden. Kriminalvården har tillbakavisat uppgifterna om att BB skulle ha orsakats skador, t.ex. på grund av fallolyckor, men medgett att häktet dröjt all- deles för länge med att tillgodose BB:s omsorgsbehov. Jag vill redan här slå fast att det är kriminalvårdspersonalens ansvar – inte sjukvårdens – att hjälpa intagna med allmän omvårdnad eller omsorg, t.ex. dag- lig hygien och toalettbesök (se bl.a. Hälso- och sjukvården inom Kriminalvår- den. m.fl. [2012:9], s. 5 och och led- ningssystem för Hälso- och sjukvården inom [2018:4], s. 12). JO har granskat hur Kriminalvården behandlar intagna med omfattande omvårdnadsbehov, bl.a. i ett initiativärende om an- staltsplaceringen och behandlingen av rörelsehindrade inom (JO 2007/08 s. 195). I det beslutet konstaterade JO bl.a. att Kriminalvården hade dålig beredskap för att ta emot rörelsehindrade intagna. JO uttalade vidare att det var mycket tydligt att det ställs synnerligen höga krav på kriminalvårdens personal, inte bara vad gäller det ”kriminalvårdande arbe- tet” utan även när det gäller fysiskt och psykiatriskt omhändertagande. Jag kan konstatera att intagna med omfattande omvårdnadsbehov är perso- ner för vilka ett frihetsberövande ofta utgör en extra stor påfrestning och som kan antas ha en särskilt utsatt situation inom kriminalvården. Det är en själv- klarhet att Kriminalvården ska ha rutiner och beredskap som gör att även dessa personer behandlas på ett värdigt sätt (se t.ex. JO 2015/16 s. 260). Häktets behandling av BB Genom utredningen har bl.a. följande framkommit: BB anhölls och ankom till häktets arrestavdelning . blev han transporterad till sjukhus för tömning av urinblåsan, och på sjukhuset togs beslut om att sätta kateter ”för att undvika fortsatta transporter KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 BB genomgick en initial hälsoundersökning av häktets sjuk- vårdspersonal , och dagen därpå förskrevs han vissa läke- medel. Om BB intagit dessa läkemedel har inte kunnat klarläggas. Den 28 feb- ruari 2018 framförde avdelningspersonalen vid ett morgonmöte att BB:s om- sorgsbehov var större än de kunde hantera. Ansvarig kriminalvårdsinspektör bedömde dock att personalen kunde fortsätta att tillgodose BB:s behov. noterade en sjuksköterska att BB hade drabbats av diarré och ville ha hjälp med att duscha av sig, vilket hon meddelade kriminalvårds- personal och vakthavande befäl. besökte sjuksköterskan på nytt och upptäckte att personalen inte hade hjälpt honom med att duscha av sig och inte heller hade tömt påsen som var kopplad till hans kateter. Sjukskö- terskan påtalade detta igen för kriminalvårdspersonalen och skrev en incident- rapport. beslutade ansvarig kriminalvårdsinspektör att anlita en undersköterska från ett bemanningsföretag för att sköta omvårdnaden av BB. Undersköterskan anlände till avdelningen . Som jag redan har konstaterat låg ansvaret för BB:s dagliga omvårdnad på kriminalvårdspersonalen. Häktet har uppgett att alla intagna som är anhållna står under omvårdnadstillsyn, dvs. tillsyn varje timme dygnet runt. Utredningen har vidare visat att personalen och ansvarig chef blev upp- märksammade på BB:s situation. Trots detta dröjde det innan BB:s trängande omvårdnadsbehov blev tillgodosedda. Det är givetvis helt oacceptabelt, och häktet förtjänar allvarlig kritik för det inträffade. Av Kriminalvårdens remissvar framgår att en bidragande orsak till att den aktuella situationen uppstod var att ledningen för häktet inte hade tydliggjort och kommunicerat ansvarsfördelningen mellan avdelningspersonal och sjuk- vårdspersonal. Att ledning och styrning fungerar tillfredsställande är en grund- läggande förutsättning för att verksamheten inom ska kunna bedrivas på ett korrekt och ändamålsenligt sätt samt för att personalen ska veta hur de ska fullgöra sitt arbete. Det är allvarligt att häktets ledning inte har full- gjort sitt ansvar i det här avseendet. När det gäller enskilda tjänstemäns handlande har Kriminalvården i sitt re- missvar bl.a. anfört att ansvariga chefer har brustit i sitt arbetsledarskap. Kri- minalvården har dock inte närmare preciserat vad eller vem som avses i den delen. Utredningen har visat att flera kriminalvårdsinspektörer har varit inblan- dade i den aktuella händelsen på olika sätt. Jag har inte funnit tillräckliga skäl att vidta ytterligare åtgärder i syfte att försöka utreda ansvarsfrågan i förhål- lande till enskilda befattningshavare. Jag förutsätter dock att Kriminalvården förvissar sig om att tillräckliga åtgärder vidtas för att komma till rätta med de individuella brister som myndigheten har uppmärksammat. Kriminalvårdens åtgärder efter det inträffade Kriminalvården har bl.a. utrett den aktuella händelsen inom ramen för sitt in- cidentrapporteringssystem. Enligt myndighetens remissvar har det inträffade berott på att häktets personal inte hade tillräcklig kännedom om hur ansvaret fördelas mellan avdelningspersonal och sjukvårdspersonal, att utrustningen på avdelningen var bristfällig samt att ansvariga chefer brustit i information och 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D Såväl häktet som Kriminalvårdens huvudkontor har vidtagit åtgärder efter det inträffade; bl.a. har häktet diskuterat händelsen i per- sonalgruppen och sett över utrustningen på avdelningen. Kriminalvården har även beslutat att införa en ny och sjukvården inom myndig- heten, där ansvaret för omvårdnaden av intagna ytterligare förtydligas. Jag välkomnar de åtgärder som Kriminalvården har vidtagit för att undvika att något liknande inträffar framöver. Jag vill dock även understryka vikten av att den kriminalvårdspersonal som har ansvar för intagna med omvårdnadsbe- hov får adekvat stöd i detta arbete bl.a. genom utbildningsinsatser, hjälpmedel och resurstilldelning. Kriminalvården bör även se över sina metoder för upp- följning av händelser av det här slaget, i syfte att säkerställa att viktiga erfaren- heter tas till vara samt att kunskap och rutiner sprids inom myndigheten. I samband med att JO begärde in handlingar från Kriminalvården uppgav häktet att om en anhållen klient inte blir häktad så sparas inte inskrivningspapper eller tillsynsblad. De handlingar som JO fick del av var två anteckningar i Kriminal- vårdens klientadministrativa system (KVR) och sjukvårdens patientjournal. Den dokumentation som Kriminalvården har bevarat om BB:s vistelse i häk- tet är alltså ytterst sparsam, trots att det finns uppgifter om händelser och andra omständigheter av betydelse för vistelsen som enligt min mening borde ha do- kumenterats i journalen. Jag har vid upprepade tillfällen framhållit vikten av att Kriminalvården dokumenterar sina beslut, åtgärder och ställningstaganden på ett korrekt sätt, bl.a. för att man i efterhand ska kunna se vad som hänt och bedöma om myndigheten har agerat rätt. Det är viktigt såväl för de enskilda personer som är föremål för myndighetens åtgärder som för Kriminalvården och dess personal. Dokumentation är vidare en förutsättning för insyn och såväl intern som extern kontroll av verksamheten. Jag kan konstatera att avsaknaden av en korrekt och tillräckligt utförlig dokumentation avsevärt har försvårat min granskning av det här ärendet. Jag är kritisk till de uppvisade bristerna i det avseendet. Det här ärendet har åter väckt frågan om Kriminalvårdens beredskap och kun- skap för att ta hand om intagna som av olika skäl har omfattande omvårdnads- behov. Utredningen visar att myndigheten fortfarande har ett viktigt arbete framför sig för att säkerställa att dessa intagna behandlas på ett värdigt sätt. JO kommer att få anledning att återkomma till dessa frågor. Vad som i övrigt har kommit fram i ärendet föranleder inte några uttalanden från min sida. KR I M I N A L V Å R D 2020/21:JO1 Transport av frihetsberövade: Allvarlig kritik mot Kriminalvården för att ha fattat ett beslut som står i strid med gällande förordning (Dnr 8337-2018) Beslutet i korthet: beslutade Kriminalvården att transporter som överlämnats av med stöd av 29 a § polis- lagen (1984:387) endast skulle utföras i den utsträckning som Kriminalvår- dens transportkapacitet medgav. Av myndighetens beslut framgår att Kri- minalvårdens transportorganisation inte var uppbyggd för att hantera annat än planerade inrikestransporter vid tiden för beslutet. Därmed kunde det uppstå situationer där myndigheten inte kunde utföra en transport inom den tid som krävs. Vidare var Kriminalvården tvungen att säkerställa att det fanns kapacitet att bedriva myndighetens ordinarie verksamhet vid anstalter, häkten och frivården samt att transportera intagna inom kriminal- vården. Som en följd av detta hade Kriminalvården bara ytterst begränsade resurser att bistå med att utföra transporter som Kriminalvårdens transportorganisation byggdes ut. I sitt beslut konstaterar chefsJO att Kriminalvårdens beslut står i direkt strid med 6 § första stycket förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården, där det anges att myndigheten ska verkställa bl.a. de trans- porter som överlämnar med stöd av 29 a § polislagen. ChefsJO konstaterar vidare att avsikten med regeringens styrning av sina myndigheter genom bl.a. förordningar är att skapa tydlighet och förutsebar- het. Kriminalvårdens beslut har motverkat detta syfte och därmed en av grunderna i en rättsstat. Kriminalvårdens beslut har också fått allvarliga konsekvenser för enskilda frihetsberövade, och bl.a. barn och unga omhän- dertagna för vård har blivit kvar i polisarrester i väntan på transport. Av dessa skäl riktar chefsJO allvarlig kritik mot Kriminalvården för myn- dighetens agerande. I ett beslut anförde chefsJO följande: är Kriminalvården skyldig att på begäran av andra myn- digheter transportera frihetsberövade (handräckningstransporter). Bland de myndigheter som kan vända sig till Kriminalvården med en sådan begäran finns (SiS) och . Även vårdinrättningar kan begära hjälp med att transportera patienter som får psykiatrisk tvångsvård eller rättspsykiatrisk vård. En begäran om handräckning får endast göras om det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att transporten inte kan utföras utan att Kriminalvårdens särskilda befogenheter att genomföra kropps- visitationer och belägga någon med fängsel behöver användas, eller det annars 2 0 2 0 /2 1 :J O1 KR I M I N A L V Å R D