frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — Man känner till de allmänna reglerna men inte alltid hur de ska tolkas i varje enskilt fall. För att undvika gråzonen är rutinen vid att vid begäran om journaluppgifter/ utlämnande av journal ska verksamhetschefen kontaktas innan något utlämnande sker. bedömning av händelsen är att patientuppgifter har läm- nats ut i strid med gällande sekretessbestämmelser. Det har inte funnits några sekretessbrytande bestämmelser för utlämnandet till polisen, inte hel- ler har det funnits något samtycke från patienten. för händelsen har det inte funnits några rutiner för hur ett utlämnande av journaluppgifter till polis ska hanteras. kan konstatera att en rutin för utlämnande av jour- naluppgifter till polis är under framställning för att tydliggöra för verksam- heterna hur de ska förhålla sig när en sådan begäran inkommer. En anvisning för utlämnande av allmänna handlingar har tagits fram, med fokus på roller och ansvar samt tillvägagångssätt vid en begäran. Hälsocentralen har även tagit fram egna rutiner där verksamhetschefen alltid ska kontaktas innan något utlämnande kan ske. fattade beslut i ärendet som rörde CC:s klagomål mot BB (dnr 8.2-9679/2017). JO har hämtat in och tagit del av IVO:s beslut. I ett beslut anförde chefsJO följande: Av 6 § förvaltningslagen (1986:223), som gällde som är aktu- ell i ärendet, framgår att varje myndighet ska lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamheten. trädde en ny förvalt- ningslag (2017:900) i kraft. I 8 § i den nya lagen finns en motsvarande bestäm- 2 0 2 0 /2 1 :J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D melse som anger att en myndighet inom sitt verksamhetsområde ska samverka med andra myndigheter. Inom hälso- och sjukvården gäller sekretess för uppgifter om en enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgifterna kan lämnas ut utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men (25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400], OSL). Som huvud- regel råder sekretess även mellan myndigheter, om inte annat anges i OSL eller förordning som OSL hänvisar till (8 kap. 1 § OSL). I 10 kap. OSL finns vissa sekretessbrytande bestämmelser om undantag från sekretess. Av 10 kap. 1 § OSL framgår bl.a. att sekretess till skydd för en en- skild inte hindrar att en uppgift lämnas ut till en annan enskild eller till en myn- dighet om den enskilde samtycker till det. Sekretess hindrar inte heller att en uppgift lämnas ut till en enskild eller till en annan myndighet om det är nöd- vändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet (10 kap. 2 § OSL). Med stöd av bestämmelsen i 10 kap. 21 § OSL kan hälso- och sjukvården till bl.a. lämna ut uppgifter som normalt om- fattas av sekretess vid misstanke om vissa brott mot barn. När det gäller be- gångna brott i övrigt kan hälso- och sjukvården lämna ut sekretessbelagda upp- gifter vid bl.a. misstanke om fullbordat brott för vilket det är föreskrivet fäng- else (10 kap. 23 § OSL). Sekretessen hindrar inte heller att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning (10 kap. 28 § OSL). Röjer någon uppgift, som han eller hon är skyldig att hemlighålla enligt lag eller annan författning eller enligt förordnande eller förbehåll som har medde- lats med stöd av lag eller annan författning kan denne dömas för brott mot tyst- nadsplikt (20 kap. 3 § ). Den som arbetar hos en vårdgivare får ta del av dokumenterade uppgifter om en patient endast om han eller hon deltar i vården av patienten eller av annat skäl behöver uppgifterna för sitt arbete inom hälso- och sjukvården (4 kap. 1 § patientdatalagen [2008:355], PDL). Den här bestämmelsen om inre sekretess uttrycker ett personligt ansvar för den som arbetar hos en vårdgivare. Olovligt intrång i ett journalsystem kan vara straffbart enligt bestämmelsen om datain- trång i 4 kap. 9 c § . En vårdgivare ska bestämma villkor för tilldelning av behörighet för åt- komst till sådana uppgifter om patienter som förs helt eller delvis automatiserat. Sådan behörighet ska begränsas till vad som behövs för att den enskilde ska kunna fullgöra sina arbetsuppgifter inom hälso- och sjukvården (4 kap. 2 § första stycket PDL). Enligt 2 kap. 7 § PDL får vårdgivare endast behandla sådana personuppgif- ter som behövs för de ändamål som anges i 2 kap. 4 § PDL. Uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden får endast behandlas om det är absolut nödvändigt för ett sådant ändamål. Syftet med att föra en patientjournal är i första hand att bidra till en god och säker vård av patienten (3 kap. 2 § PDL). Enligt 3 kap. 5 § PDL får en patient- journal endast innehålla de uppgifter som behövs för de ändamål som anges i 2 kap. 4 § första stycket 1 och 2. De personuppgifter som det är fråga om är H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D sådana personuppgifter som behövs för att bl.a. fullgöra de skyldigheter som anges i 3 kap. och upprätta annan dokumentation som behövs i och för vården av patienter samt administration som rör patienter och som syftar till att ge vård i enskilda fall eller som annars föranleds av vård i enskilda fall. Av föreskrifter och allmänna råd Ledningssystem för sys- tematiskt kvalitetsarbete (SOSFS 2011:9) framgår i 3 kap. 1 § att vårdgivaren ska ansvara för att det finns ett ledningssystem för verksamheten. Ledningssy- stemet ska användas för att systematiskt och fortlöpande utveckla och säkra verksamhetens kvalitet. Vårdgivaren ska enligt 4 kap. 2 och 4 §§ identifiera, beskriva och fastställa de processer i verksamheten som behövs för att säkra verksamhetens kvalitet. För varje aktivitet ska vårdgivaren vidare utarbeta och fastställa de rutiner som behövs för att säkra verksamhetens kvalitet. Rutinerna ska dels beskriva ett bestämt tillvägagångssätt för hur en aktivitet ska utföras, dels ange hur ansvaret för utförandet är fördelat i verksamheten. Genom utredningen i ärendet har det kommit fram att polisen den 28 de- cember 2016 kontaktade hälsocentralen om CC, som varit patient där. AAsamtalade i telefon med sjuksköterskan , som inte tidigare hade deltagit i vården av CC. Under samtalet gick BB in i CC:s patientjournal och tog del av vissa uppgifter om honom. Av den journalanteckning som BB skrev efter tele- fonsamtalet framgår bl.a. att ”polisen undrar kring eventuell förskrivning av tex beroendeframkallande” samt att ”upplysningar lämnas”. I journalen har BB vidare fört in uppgifter om att CC har besöksförbud som avser en tidigare flick- vän samt att han har ”tung polis/häkteshistorik”. Uppgifter i en patientjournal inom hälso- och sjukvården är typiskt sett in- formation som är mycket känslig ur integritetssynpunkt. Utgångspunkten är att sekretess råder för sådana uppgifter och att det krävs lagstöd för att lämna ut dessa, t.ex. till en annan myndighet. Som framgått av redogörelsen för den rättsliga regleringen finns det vissa sekretessbrytande bestämmelser som inne- bär att hälso- och sjukvårdspersonal under vissa förutsättningar får lämna upp- gifter ur patientjournaler till , bl.a. om patienten har lämnat sitt samtycke eller om uppgiften angår misstanke om brott av en viss allvarlig- hetsgrad. har utrett samma händelse som är föremål för JO:s prövning i detta ärende. I sitt beslut uttalade kritik mot BB på grund av att hon muntligen lämnat ut sekretessbelagd uppgift om CC till polisen. Mot den bakgrunden kommer jag inte att göra några uttalanden om BB:s handlande i den delen. Min granskning kommer i stället främst att inriktas på regionens och hälsocentralens ansvar för det inträffade. Förekomsten av rutiner och riktlinjer m.m. inom regionen vid den aktuella tiden Under utredningen har JO begärt in och granskat vissa regionala rutiner och riktlinjer om informationssäkerhet och för dataintrång samt anvisningar i fråga 2 0 2 0 /2 1 :J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D om hantering av loggkontroller och intrång i journalsystem och informations- säkerhet. Såvitt jag kan se innehåller inte något av dessa dokument rutiner eller anvisningar i fråga om sekretess och utlämnande av uppgifter/handlingar till andra myndigheter, t.ex. till polisen. Vissa av de styrdokument som jag tagit del av är vidare upprättade 2008 och 2009, och ett av dessa var giltigt t.o.m. , dvs. ett datum som för länge sedan hade passerat vid den aktuella händelsen. BBhar i förhör under förundersökningen bl.a. anfört att det inte fanns några rutiner vid hälsocentralen för hur personalen skulle hantera telefonsamtal från t.ex. polisen och att hon inte hade fått någon utbildning om den saken. Hon har vidare uppgett att det inte har genomförts några utbildningsinsatser i sekretess- frågor under hennes sex–på hälsocentralen men att personalen uppmärk- sammas på om det kommer ”nyheter eller nya paragrafer”. I det förhör som hölls med verksamhetschefen för hälsocentralen under förundersökningen framkom bl.a. att han, vid en inventering av vilka styrdokument som fanns ”vad gäller sekretessfrågor och annat” vid den aktuella tidpunkten inom , hade konstaterat att det inte fanns några skrivna rutiner, men att sekretessreg- lerna ändå var ”kända” för hälso- och sjukvårdspersonalen. har i sitt remissvar uppgett att det vid det aktuella tillfället fanns en rutin för sekretess och tystnadsplikt inom regionen och att det i re- gionens dokumenthanteringsplan fanns beskrivet hur utlämnande av journal- handlingar skulle gå till. Vidare framgår av remissvaret att en anvisning för utlämnande av allmänna handlingar med fokus på roller och ansvar samt till- vägagångssätt vid en sådan begäran har tagits fram och att en rutin för utläm- nande av journaluppgifter till polis var under framställning. Regionen har se- nare meddelat att rutinen är färdigställd och antogs . Region och hälsocentral får kritik för bristfälliga rutiner och otillräcklig kompetensförsörjning Anställda inom hälso- och sjukvården har visserligen ett personligt ansvar när det gäller handlande som kan utgöra sekretessbrott och dataintrång. Under ärendets gång har det dock för mig blivit uppenbart att en starkt bidragande orsak till det inträffade måste ha varit bristfälliga regionala och lokala rutiner samt otillräckliga utbildningsinsatser för personalen. Det tillämpliga regelver- ket är komplicerat och det är enligt min uppfattning angeläget att det finns kor- rekta och tydliga rutiner på detta mycket viktiga område. Såväl regionen som hälsocentralen förtjänar kritik för de konstaterade bristerna. har anfört att såväl regionala som lokala rutiner har setts över efter den aktuella händelsen. Jag utgår från att dessa rutiner nu är uppda- terade och förenliga med gällande regelverk. Jag vill även uppmana regionen att, om det inte redan har skett, vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att frågor som rör sekretess, journalåtkomst och utlämnade av uppgifter hand- läggs korrekt, t.ex. genom kompetenshöjande utbildningsinsatser för hälso- och sjukvårdspersonalen. H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D Påminnelse om vikten av en korrekt journalföring Med anledning av att frågan om journalföring inte behandlades i IVO:s beslut om BB vill jag även nämna följande: I den anteckning som BB gjorde i CC:s journal efter det aktuella telefonsamtalet noterade hon bl.a. uppgifter om be- söksförbud och ”tung polis/häkteshistorik”. Jag har under avsnittet om rättslig reglering redogjort för vissa bestämmelser i patientdatalagen om behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvården och om vilka uppgifter en patient- journal får innehålla. Mot bakgrund av dessa bestämmelser ifrågasätter jag den rättsliga grunden för att ovannämnda uppgifter dokumenterades i CC:s journal. Jag vill därför avslutningsvis erinra om vikten av att journalföring görs med noggrannhet och i enlighet med gällande regelverk. Allvarlig kritik mot en rättspsykiatrisk klinik för ordningsregler som inskränker yttrandefriheten samt förbjuder innehav av journalhandlingar (Dnr 5634-2017) Beslutet i korthet: En psykiatrisk klinik, där patienter vårdas med stöd av främst lagen om rättspsykiatrisk vård, tillämpar ordningsregler som innebär ett generellt förbud mot viss muntlig kommunikation mellan patienter och innehav av journalhandlingar. ChefsJO anser att det aktuella förbudet mot viss muntlig kommunikation utgör en begränsning av yttrandefriheten i 2 kap. 1 § regeringsformen. En begränsning av denna grundlagsskyddade frihet förutsätter stöd i lag, vilket saknas i det här fallet. De nämnda ordningsreglerna saknar alltså rättsligt stöd, vilket kliniken förtjänar allvarlig kritik för. ChefsJO uttalar vidare att det i vissa situationer dock kan finnas förutsättningar, i det enskilda fallet, för begränsningar av den muntliga kommunikationen. När det gäller förbudet mot innehav av journalhandlingar konstaterar chefsJO att det inte finns något lagstöd för att generellt inskränka patienters rätt att inneha viss egendom. Kliniken har således även i detta avseende ord- ningsregler som saknar rättsligt stöd och förtjänar allvarlig kritik för det. Med hänsyn till kraven på legalitet och förutsebarhet bedömer chefsJO inte heller att den lagreglerade möjligheten att förbjuda en patient att inneha viss egendom ger ett tillräckligt tydligt stöd för att förbjuda innehav av journal- handlingar i det enskilda fallet. Ett beslut om förbud mot innehav av viss egendom kan inte överklagas. ChefsJO anser att en överklagandemöjlighet bl.a. skulle kunna bidra till ökad rättssäkerhet för de som är intagna för psykiatrisk tvångsvård och rätts- psykiatrisk vård. Enligt chefsJO:s mening behöver regelverket för patienters innehav av egendom bli föremål för en översyn. ChefsJO uppmärksammar därför rege- ringen på behovet av en sådan. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D I en anmälan som kom in till JO klagade på Rättspsy- kiatri Vård , sektion Syd, inom , (numera Region ). AA anförde bl.a. föl- jande: Han och en annan patient talade om diagnoser, vårdförlopp, pågående brott- mål och dylikt. I samband med det hämtade han sin vårdplan, vilket också den andra patienten gjorde, varefter de delade uppgifter ur journalerna med varandra. Även andra patienter var närvarande under samtalet. kom en vårdare fram och talade om att de bröt mot sjukhusets regler och måste avsluta. De regler som de påstods bryta mot var att patienter inte får dela sina egna journalhandlingar med andra patienter och att den patient som han talade med fortfarande var häktad och därför inte fick prata om sitt brottmål. De påstods vidare bryta mot sjukhusets regler om att patienter inte får tala med andra patienter om sina diagnoser, vårdförlopp etc. Inledningsvis inhämtades ordningsregler för den aktuella avdelningen och den välkomstbroschyr patienterna får då de kommer till avdelningen. Efter remiss anförde styrelsen för bl.a. följande: Yttrande till JO angående hanteringen av allmänna handlingar m.m. Patienten har inkommit med en anmälan till JO angående tillämpningen av regelsystemet om allmänna handlingar m.m. Några särskilda regler inom detta område, utöver vad som gäller om kommunikation enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, LRV, vad gäller patienter som är underkastade tvångsvård, finns inte utan bestämmelserna i tryckfri- hetsförordningen och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, är tillämpliga. Yttrandefriheten i omfattar en rätt för alla medbor- gare att uttrycka sig i tal, skrift eller bild eller på annat sätt, som det uttrycks i regeringsformen, RF. Sekretess till skydd för en enskild gäller inte i förhållande till den en- skilde själv, om inte annat anges i OSL. Sådana undantag finns intagna i 25 kap. 6–7 §§ OSL. Om kliniken erbjuder patienterna att få läsa sin patientjournal tillsam- mans med personal ska detta betraktas som en serviceåtgärd och inte som ett krav för att läsa journalen. Om så är fallet ska detta betraktas som en inskränkning i rätten att få ta del av en allmän handling. Enligt 10 kap. 1 § OSL kan uppgift i t.ex. en patientjournal lämnas till annan enskild om patienten samtycker till det. Några bestämmelser om hur allmänna handlingar som lämnats ut till en- skild ska förvaras och hanteras finns inte, utan detta ankommer på den en- skilde att bestämma. Kliniken (vårdgivaren) torde dock ha möjlighet att genom ordningsföre- skrifter bestämma hur de intagnas tillhörigheter ska förvaras inom de grän- ser som bl.a. LPT och LRV medger. Om kliniken vill hävda inskränkningar i enlighet med 25 kap. 6–7 §§ OSL innebär detta ett avslag på begäran att få ut allmän handling och H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D sökanden ska därför underrättas om att hen kan få saken prövad av myn- digheten. Detta krävs för att erhålla ett överklagbart beslut. Rättspsykiatri Vård har inkommit med yttrande i ärendet. Kliniken har redogjort för sin bedömning och vad som förevarit i ärendet. Sjukvårdsområdet beklagar att anmälaren har uppfattat det som att kli- niken inte följer regelverket inom detta centrala rättsområde. Av svaret från Rättspsykiatri Vård framgår dock att de inte har några orättfärdiga inskränkningar vad gäller rätten att ta del av allmänna handlingar. Till remissvaret fogades yttrandet från Rättspsykiatri Vård . I det yttrandet anfördes bl.a. följande: Angående begäran om yttrande och utredning över anmälan till Anmälaren har synpunkter på att personalen på avdelningen hindrat honom från att tala med andra patienter om diagnoser, vårdförlopp, pågående brotts- mål m.m. Han har också ogillat att man hindrat patienter från att dela sina egna journalhandlingar med andra patienter. Rättspsykiatri Vård bedriver rättspsykiatrisk vård, både för patienter i domstol överlämnade till rättspsykiatrisk vård och för patienter som är anhållna/häktade eller befinner sig på kriminalvårdsanstalt och är i behov av psykiatrisk inneliggande vård. Vi har 13 vårdavdelningar samt två öppenvårdsmottagningar fördelade på två sjukvårdsinrättningar. Inom kliniken bedrivs vård inom alla tre säkerhetsnivåer enligt Social- styrelsens föreskrifter (SOSFS 2006:9) om säkerhet vid sjukvårdsinrätt- ningar som ger psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård samt vid enheter för rättspsykiatrisk undersökning. Två av klinikens avdelningar är akutavdelningar där patienter kan tas in dygnet runt. Här vårdas i första hand patienter som är häktade/anhållna eller intagna på kriminalvårdsanstalt och behöver akut psykiatrisk vård. Även patienter överlämnade till rättspsykiatrisk vård kan vid behov, , vårdas på denna typ av avdelning när man bedömer att högsta säkerhetsnivå är indicerat. Övriga avdelningar bedriver rättspsykiatrisk re- habilitering för patienter i domstol överlämnade till rättspsykiatrisk vård, både med och utan särskild utskrivningsprövning. Den aktuella avdelningen är en akutavdelning med högsta säkerhetsnivå, säkerhetsklass I. Vården på den aktuella enheten sker oftast enligt LRV. Vi arbetar på kliniken aktivt med att få patienter aktivt delaktiga i sin vård. Vi är positivt inställda till att ge patienter som önskar detta kopior av sin journal, då vi ofta tillsammans med patienten kan använda innehållet i denna som ett verktyg i behandlingen. Vi har fått en ny sorts vårdplan i den digitala journalen som lämpar sig extra bra att dela med pati- enten som ett instrument i rehabiliteringsprocessen. Dock anser vi att det är viktigt att patienten läser sina journalhandlingar själva, ibland tillsammans med personal, och därefter lämnar tillbaka hand- lingarna för förvaring bland dennes värdesaker tillsammans med andra pri- vata tillhörigheter som av säkerhetsskäl inte bedöms lämpliga att förvara på det egna patientrummet. Det bedöms vara en säkerhetsrisk om journalhand- lingar sprids mellan patienter då det kan finnas uppgifter i dessa som andra patienter kan reagera på och som patienter därmed kan fara illa av. Det finns med stor sannolikhet medpatienter på denna typ av akutavdelning som inte alltid är stabila och pålitliga. Inte heller den patient som i stunden skulle välja att dela sin journal med sina medpatienter är alltid i ett tillstånd då hen kan fatta ett välgrundat beslut om detta. Således bedömer vi att säkerhets- riskerna skulle vara alldeles för stora om journaler skulle delas mellan pati- enter, varför vi har funnit skäl att begränsa detta. Dock vill vi betona att 2 0 2 0 /2 1 :J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D detta inte på något sätt inskränker den enskildes möjlighet att ta del av sina egna journalhandlingar. Enligt 2 a § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL, ska vården be- drivas så att den uppfyller kraven på god vård och tillgodose patientens be- hov av trygghet samt kontinuitet och säkerhet. Även enligt 6 kap. 4 § pati- entsäkerhetslagen (2010:659) ska hälso- och sjukvårdspersonalen bidra till att hög patientsäkerhet upprätthålls. Vi anser inte att det är förenligt med god och säker vård under de förut- sättningar som råder på den aktuella akutavdelningen att patienter fritt delar sina journalhandlingar med andra patienter. Det bedöms, av säkerhetsskäl, som tidigare beskrivits, inte heller vara förenat med god och säker vård att patienter ska tala med varandra om sin egen rättsprocess, sina brott, domar, diagnoser eller dylikt. AA gavs möjlighet att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde chefsJO följande: I 1 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen (RF) föreskrivs att den offentliga makten utövas under lagarna. Bestämmelserna ger uttryck för den s.k. legali- tetsprincipen och innebär att all offentlig maktutövning ska vara grundad på lag eller annan föreskrift. Enligt 2 kap. 1 § första stycket RF är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. dels frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor (yttrandefrihet), dels fri- het att inhämta och ta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av andras ytt- randen (informationsfrihet). Av 2 kap. 20 § RF framgår att yttrande- och informationsfriheten får be- gränsas genom lag eller i viss utsträckning efter bemyndigande i lag genom annan författning. Även denna bestämmelse ger uttryck för legalitetsprincipen och innebär i detta sammanhang att ingrepp i en enskild människas yttrande- och informationsfrihet förutsätter en bestämmelse i lag som medger det. En sådan begränsning får göras endast för att tillgodose ett ändamål som är god- tagbart i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. De ändamål som får läggas till grund för in- skränkningar i yttrande- och informationsfriheten anges i 2 kap. 23 § RF. Bland dem nämns allmän ordning och säkerhet samt förebyggande och beivrande av brott. Utöver de särskilt angivna ändamålen får begränsningar av yttrande- och informationsfriheten endast göras om det finns särskilt viktiga skäl för det. En viktig konsekvens av de ovan angivna kraven på en rättighetsbegränsning är att grundlagen indirekt kan sägas innehålla ytterligare ett krav på lagstiftaren, nämligen att noga redovisa sina syften för begränsningen – ett tydlighetskrav (se prop. 1975/76:209 s. 153). Om det saknas sådana resonemang blir det svårt för bl.a. domstolar och myndigheter att bedöma om grundlagens krav är upp- fyllda. Begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter finns i bl.a. lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, och lagen (1991:1129) om rätts- H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D psykiatrisk vård, LRV. I 1 § första stycket LRV anges att föreskrifter om psy- kiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång i andra fall än som avses i LPT ges i denna lag.