frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — På så sätt kan en stelhet i sekretessregleringen motverkas och utomståendes informationsbehov tillgodoses i angelägna fall (se prop. 1979/80:2 Del A s. 349 f.). När ett sådant förbehåll görs uppstår en tystnadsplikt för den enskilde som bl.a. inskränker den enskildes rätt att meddela och offentliggöra uppgifter (se 13 kap. 5 § andra stycket OSL). Den som bryter mot ett förbehåll som har med- delats på detta sätt kan dömas för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § . För att ett förbehåll ska få rättslig verkan gentemot den som det riktar sig till ska det utformas som ett formligt beslut av vilket det bl.a. ska framgå vilken handling det är fråga om, vem som träffas av förbehållet och vad förbehållet har för innebörd (se JO 1992/93 s. 197 och 1994/95 s. 574). AAhar i sin anmälan hit lyft fram att hon inte i förväg tillfrågades om hon gick med på att ta del av handlingen med ett sekretessförbehåll. Någon bestäm- melse i lag om att den enskilde ska tillfrågas om detta finns dock inte. Inget hindrar emellertid att den som har begärt att få ut en allmän handling under hand meddelas att uppgifter i en handling i princip omfattas av sekretess men att ett utlämnande med förbehåll kan aktualiseras. Ärendets fortsatta handlägg- ning blir då beroende av hur den enskilde ställer sig till detta. (Se JO 2009/10 s. Det finns också skäl att beakta följande. Om en uppgift lämnas ut med ett förbehåll får en enskild en sekretessbelagd uppgift i sin besittning. Den tyst- nadsplikt som följer av ett förbehåll inskränker meddelarfriheten och är förenad med ett straffansvar. Den enskilde kan därför behöva tänka igenom om han eller hon har möjlighet att förvara handlingen på ett säkert sätt eller om det är lämpligare att i stället ta del av uppgiften på plats hos myndigheten. Den en- skilde kan också behöva överväga om ett utlämnande får andra konsekvenser OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T som kan vara svåra att hantera. Mot bakgrund av detta finns det enligt min mening goda skäl att normalt tillfråga den enskilde om ett förbehåll kan godtas innan ett utlämnande sker. I sammanhanget finns det skäl att erinra om anony- mitetsskyddet i 2 kap. 18 § tryckfrihetsförordningen som alltid ska beaktas vid utlämnande av allmänna handlingar. Av utredningen framgår att kommunjuristen mejlat den begärda hand- lingen till AA och att hon gjort ett förbehåll om att namnen på berörda personer inte fick lämnas ut, såvida inte personerna själva löste AA från sekretessen. Jag har förstått BB så att hon med det hon skrev i mejlet avsåg att göra ett förbehåll enligt 10 kap. 14 § OSL. AA hade emellertid inte tillfrågats om hon godtog att ett förbehåll gjordes innan handlingen lämnades ut till henne. BB:s mejl inne- höll ingen motivering till varför handlingen lämnades ut med förbehåll och inte heller någon anvisning för överklagande. Av kommunstyrelsens delegationsordning framgår att BB i egenskap av kommunjurist har behörighet att på myndighetens vägnar besluta att bl.a. göra förbehåll vid utlämnande av allmänna handlingar. Jag utgår därför i min fort- satta bedömning från att BB prövade utlämnandefrågan på myndighetens, dvs. kommunstyrelsens, vägnar. Ett sådant beslut av myndigheten får överklagas (se 6 kap. 7 § OSL). Av det jag har redogjort för ovan framgår att det ställs vissa minimikrav på utformningen av ett förbehåll för att det ska få rättslig verkan gentemot den som det riktar sig till. Den enskilde bör också normalt tillfrågas om ett förbehåll godtas innan ett utlämnande sker. Vidare är en myndighets utlämnande av en allmän handling med ett förbehåll ett beslut i förvaltningslagens mening och måste uppfylla lagens krav på bl.a. motivering av beslutet (se 32 § förvaltnings- lagen). Myndighetens beslut om att göra ett förbehåll ska också innehålla en upplysning om hur det kan överklagas (se 33 § förvaltningslagen). Som framgått har hanteringen av AA:s begäran om utlämnande av den ak- tuella handlingen varit förenad med ett antal brister. Kommunstyrelsen i Sö- derhamns kommun ska kritiseras för det. Det som har kommit fram i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida. En anstalt samlade ihop flera framställningar från en intagen om att få kopior av handlingar och frångick regeln om avgiftsfrihet för färre än tio sidor (Dnr 5052-2019) Beslutet i korthet: Enligt anstalten Kumla begärde en intagen frekvent ko- pior av flera olika handlingar och oftast rörde det sig om färre än tio sidor. Anstalten bedömde att det fanns förutsättningar för att med stöd av undan- tagsregeln i 16 § tredje stycket avgiftsförordningen frångå regeln om av- giftsfrihet för färre än tio sidor och ta ut avgift vid några samlade tillfällen, i stället för att göra en bedömning av antal sidor efter varje begäran från den intagne. I beslutet konstaterar JO att undantagsregeln inte ger stöd för att en 2 0 2 0 /2 1 :J O1 OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T myndighet avvaktar med att behandla flera beställningar om kopior av olika handlingar för att senare göra en bedömning vid några samlade tillfällen och då ta ut en avgift. Enligt JO är ett sådant förfarande varken förenligt med tryckfrihetsförordningens krav på skyndsam behandling av en begäran om utlämnande av allmän handling eller, när en framställning grundas på parts- insyn, förvaltningslagens regler om ärendehantering och serviceskyldighet. Beslutet innehåller även vissa andra uttalanden avseende tillämpningen av avgiftsförordningen. En uppmaning från en kriminalvårdsanställd till den intagne att fundera på vilka handlingar han ”verkligen behöver kopia på” har inte ansetts fören- lig med bl.a. kravet på saklighet och opartiskhet i 1 kap. 9 § regeringsfor- men. JO kritiserar av den intagnes begäran om ko- pior av handlingar och tillämpningen av avgiftsförordningen. I en anmälan som kom in till JO framförde AA klagomål mot klienthandläggaren vid anstalten Kumla. AA anförde i huvudsak följande: Det är svårt att få kopior av inlämnade hemställningar från BB och hon krä- ver betalt för kopiorna. Dessutom håller BB inne hemställningar under samt lägger ihop hemställningarna och tar ut en avgift trots att det rör sig om färre än tio sidor. Oavsett om hemställningarna samman- lagt avser fler antal sidor ska en begäran om kopia av en hemställan handläggas separat och vid varje enskilt tillfälle. BB:s hantering strider mot avgiftsförord- ningen. Tillsammans med anmälan lämnade AA in en kopia av en hemställan date- rad med, vad som kan utläsas, följande text: Det ska kosta om kopiorna överstiger 9. Om jag lämnat under 9 st ska du inte samla en veckas kopior och sedan räkna det som 1 tillfälle. Det är vad avgiftsförordningen säger. BB:s besked till AA framgår av ett skriftligt svar i samma hem- : Inte riktigt, inom kan räknas. Du ska fundera på vilka du verkligen behöver kopia på. Detta också ur miljösynpunkt. JO begärde att Kriminalvården skulle yttra sig över uppgifterna i anmälan. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, , genom regionchefen i huvudsak följande: Uppgifter om sakförhållanden har inhämtats från verksamhetsområdet (VO) Kumla. Genom utredningen har sammanfattningsvis följande fram- kommit. Rutinen vid den avdelning på anstalten Kumla där AA var placerad vid tillfället för anmälan är att de intagna får kopior på hemställan och beslut från Kriminalvården när de begär det. Vid ett större antal sidor tas avgift ut OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T AA fick information om denna rutin och fick även kopior av hemställan, Kriminalvårdens beslut och sina egna skrivelser när han bad om det. AA begärde dock systematiskt och frekvent kopior på flera olika handlingar, de flesta gånger gällde begäran färre än tio sidor. Detta gjorde att anstalten Kumla och klienthandläggare bedömde att de kunde göra undantag från regeln om avgiftsfrihet för färre än tio sidor, och ta ut avgift enligt avgiftsförordningen vid några samlade tillfällen i stället för att göra en bedömning av antal sidor efter varje begäran från AA. AA tillfrågades också om betalningen innan kopiorna togs, för att säkerställa att AA var medveten om avgiften. Av 6 § förvaltningslagen (2017:900) (FL) framgår att en myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intres- sen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frå- gans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål. Av 15 § Avgiftsförordning (1992:191) framgår att en myndighet ska ta ut en avgift enligt bestämmelserna i 16-22 §§ för att den efter särskild be- gäran lämnar ut 1.kopia eller avskrift av allmän handling, 2.utskrift av upptagning för automatisk databehandling, 3.kopia av video- eller ljudbandsupptagning eller utskrift av ljudbands- upptagning, eller 4.sådana bevis och registerutdrag som avses i 20 §. När en avgift tas ut ska myndigheten ta ut ersättning för kostna- den för att sända den begärda handlingen eller kopian till mottagaren. Av 16 § Avgiftsförordningen framgår att om en beställning omfattar tio sidor eller mer, skall avgift tas ut för kopior av allmänna handlingar och för utskrifter av upptagningar för automatisk databehandling enligt 15 § 1 och 2.Avgiften för en beställning av tio sidor är . För varje sida där- utöver är avgiften . Myndigheten får besluta om undantag från första och andra styckena om det finns särskilda skäl. Första–tredje stycket gäller även när en handling sänds till beställaren via telefax. Anstalten Kumla har beskrivit vilken rutin som tillämpas på avdelningen för utlämnande av kopior på hemställan, beslut av Kriminalvården och skri- velser och hur anstalten och klienthandläggare har agerat i AA:s fall. I förordningsmotiven till avgiftsförordningen har det framförts att det kan finnas anledning att frångå regeln om avgiftsfrihet för mindre beställningar om någon ständigt återkommer med mindre beställningar som lämpligen hade kunnat göras i ett sammanhang, dvs. beställningar som var och en av- ser färre än tio kopior oavsett antalet kopierade dokument eller om flera personer från exempelvis samma företag på ett mera systematiskt sätt be- ställer ett antal kopior var. I sådana fall kan bedömningen göras att gränsen på nio sidor egentligen är överskriden och därmed att avgift kan beräknas enligt huvudregeln, d.v.s. att påföra avgift från tionde sidan. Kriminalvår- den ser inte anledning att ifrågasätta anstalten Kumlas bedömning av att AAfrekvent och systematiskt begärde kopior på handlingar, vilka inte överskred tio sidor vid varje begäran, och inte heller att anstalten Kumla därefter fann att det fanns särskilda skäl att frångå regeln om avgiftsfrihet för mindre beställningar i AA:s fall. Det kan också vara värt att notera att AA själv i en hemställan har skrivit att hans begäran om kopior avser under tio sidor. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T AAfick genom sitt ombud tillfälle att kommentera remissvaret. Han förde fram bl.a. följande: Hans framställningar om kopior avsåg handlingar i pågående ärenden, t.ex. rapporter och liknande, som han behövde för att överklaga beslut till domstol. Kopiorna är dessutom avgiftsfria enligt 21 § avgiftsförordningen. Det bör även beaktas att anstalten endast kan erbjuda intagna reducerad sysselsättning, att ersättningen är låg och att en sökande enligt avgiftsförordningen kan få eftergift med kostnaden. I ett beslut anförde JO följande: Kriminalvården har redogjort för viss rättslig reglering. Därutöver kan följande nämnas. Förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgif- ter ska enligt 1 kap. 9 § regeringsformen (RF) i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Tryckfrihetsförordningens regler om handlingsutlämnande Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i 2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF). Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den har kommit in till myndigheten eller upprättats där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (offentlighetsprincipen). Den som önskar ta del av en allmän handling har även rätt att mot en fast- ställd avgift få en, såvitt nu är aktuellt, kopia av handlingen till den del hand- lingen får lämnas ut. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. Det följer av 2 kap. 16 § TF. Enligt 2 kap. 18 § TF får en myndighet inte på grund av att någon begär att få ta del av en allmän handling efterforska vem han eller hon är eller vilket syfte personen har med sin begäran i större utsträckning än vad som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns hinder mot att handlingen läm- nas ut. Myndigheten kan inte låta bli att lämna ut kopior av allmänna handlingar med hänvisning till att det finns betydande hinder mot att lämna ut dem. Skyl- digheten är ovillkorlig (se bl.a. RÅ 1976 ref. 122, JO 2015/16 s. 653 och , Offentlighetsprincipen, nionde uppl., 2015, s. 127 f.). JO har i ett flertal beslut uttalat att en myndighet bör lämna besked i en fråga om att lämna ut handlingar som begäran gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvän- dig för att myndigheten ska kunna ta ställning till om den efterfrågade hand- lingen är allmän och offentlig. Vidare kan ett visst dröjsmål vara ofrånkomligt om framställningen avser eller kräver genomgång av ett omfattande material. OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T Den som är part i ett ärende har enligt 10 § förvaltningslagen (2017:900), FL, rätt att – med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) – ta del av allt material som har tillförts ärendet. Bestämmelsen om partsinsyn utgör ett komplement till om rätten att ta del av allmänna handlingar. En part kan därigenom bevaka sina intressen i ärendet och kontrollera hur myndigheten handlägger ärendet (se JO:s beslut , dnr 3785-2009, och m.fl., Förvaltningsrät- tens grunder, tredje upplagan, 2018, s. 112 f.). En begäran från en part om att ta del av handlingarna i ett ärende ska hand- läggas i enlighet med de allmänna regler som enligt 6 och 9 §§ FL gäller för myndigheternas serviceskyldighet och ärendehantering. Det innebär bl.a. att en sådan begäran från part, liksom när en begäran grundas på , ska handläggas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut påpekat att enbart det för- hållandet att den som gjort framställningen är part i ett ärende inte utgör skäl för att en ansökan ska behandlas mindre skyndsamt än om partsställning inte föreligger (se t.ex. JO 1999/2000 s. 332 och JO 2003/04 s. 389). En myndighet som meddelar ett beslut i ett ärende ska underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet, om det inte är uppenbart obehövligt. Om parten får överklaga beslutet ska han eller hon även underrättas om hur det går till. En underrättelse om hur man överklagar ska innehålla information om vilka krav som ställs på överklagandets form och innehåll och vad som gäller i fråga om ingivande och överklagandetid. Myndig- heten bestämmer hur underrättelsen ska ske. En underrättelse ska dock alltid vara skriftlig om parten begär det. Underrättelse får ske genom delgivning. Det framgår av 33 § FL. I förarbetena till bestämmelsen uttalas att myndigheterna även fortsättningsvis själva bör få bestämma på vilket sätt en underrättelse ska lämnas, men att den som huvudregel bör lämnas skriftligt (se prop. 2016/17:180 s. 208). Vidare har JO uttalat att Kriminalvården i samband med underrättelse om beslut bör erbjuda den intagne en kopia av beslutet. För det fall en intagen då begär en kopia ska den frågan hanteras skyndsamt. Om det i denna situation inte ska ske någon innehavsprövning bör i många fall kopian kunna tillhanda- hållas samma eller (se JO:s beslut , dnr 2142- 2018). Avgift för kopior av allmänna handlingar Som Kriminalvården har redogjort för ska en myndighet efter en särskild be- gäran om att lämna ut kopia av allmän handling enligt huvudregeln i 15 § av- giftsförordningen (1992:91) ta ut en avgift om beställningen omfattar tio sidor eller mer. Avgiften för en beställning av tio sidor är och för varje sida därutöver är den . Enligt 16 § tredje stycket avgiftsförordningen följer att myndigheten, om det finns särskilda skäl, får besluta om undantag beträffande uttaget av avgift och avgiftens storlek. I regeringens förordningsmotiv 1992:3 till avgiftsförordningen anges som exempel på situationer när det kan finnas anledning att frångå regeln om 2 0 2 0 /2 1 :J O1 OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T avgiftsfrihet bl.a. att någon ständigt återkommer med ”småbeställningar” som lämpligen hade kunnat göras i ett sammanhang, dvs. beställningar som var och en avser färre än tio kopior. I sådana fall kan myndigheten konstatera att ve- derbörande egentligen överskridit gränsen om tio sidor och därmed beräkna avgiften enligt huvudregeln (s. 16). Enligt kan myn- digheten i ett sådant fall ta ut en avgift om redan från och med den första sidan till och med den tionde och därefter med per sida (se Eko- nomistyrningsverkets handledning Avgift för kopia av allmän handling [ESV 2005:27]). Det är endast i uppenbara fall av missbruk som undantagsbestäm- melsen kan tillämpas på detta sätt. I ett sådant fall bör myndigheten, enligt de nämnda förordningsmotiven, lämpligen göra någon form av tjänsteanteckning över utlämnade kopior för att ha underlag för ett beslut om att tillämpa undan- tagsregeln (a. a. s. 17). Som exempel på en situation när det kan finnas anledning att ta ut en lägre avgift än den föreskrivna nämns i motiven beställningar av mer omfattande da- tautskrifter, där en strikt tillämpning av 16 § andra stycket skulle kunna leda till ett kraftigt överuttag av avgift (a. a. s. 17). Den enskildes ekonomiska för- hållanden har inte angetts som skäl för att ta ut en lägre avgift. har en part i ett ärende rätt att utan avgift få bl.a. slutligt beslut i ärendet. Rättigheten gäller ett avgiftsfritt exemplar. För att få ytterligare exemplar utan avgift krävs särskilda skäl. Detta framgår av 21 § fjärde och femte stycket avgiftsförordningen. En part har däremot inte någon ovillkorlig rätt att utan avgift få kopior av allt som har tillförts hans eller hennes ärende (se och , Förvaltningslagen med kom- mentarer, tredje uppl., 2010, s. 187 f.). Den som anser att den avgift som en myndighet har tagit ut av honom eller henne enligt avgiftsförordningen är oriktig, får efter den dag då avgiften betalades hos myndigheten begära ett särskilt skriftligt beslut om av- giften. Beslutet får överklagas hos . Detta framgår av 23 och 24 §§ avgiftsförordningen. Varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förstå- else för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Vidare ska verkställigheten utformas så att den intagnes anpassning i samhället under- lättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Detta framgår av 1 kap. 4 och 5 §§ fängelselagen (2010:610). JO har tidigare framhållit att en intagen som vill ha en kopia av sin hemstäl- lan ska få det utan kostnad (se uttalande i protokoll efter en inspektion av an- stalten och häktet Salberga , dnr 605-2019, jfr även uttalande i protokoll efter en inspektion av anstalten och häktet Saltvik , dnr 7573-2017). Vidare har JO uttalat att det ligger i sakens natur att den som delges ett beslut ska få en kopia av beslutet utan kostnad och att bestämmelserna i avgiftsför- ordningen främst tar sikte på situationer då en intagen t.ex. önskar ett flertal kopior av ett beslut eller kopior av beslut som rör andra intagna (se JO 2000/01 OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T s. 222). Som framgått har en part i ett ärende rätt att utan avgift få bl.a. det slutliga beslutet i ärendet. Frågor om innehav och förvaring av personliga tillhörigheter regleras i bl.a. 5 kap. 1 § fängelselagen och 5 kap. Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (KVFS 2011:1) om fängelse, FARK Fängelse. Hanteringen av AA:s framställningar om kopior av handlingar Kriminalvården har anfört att AA systematiskt och frekvent begärde kopior av flera olika handlingar samt att hans begäran för det mesta avsåg färre än tio sidor. Anstalten och klienthandläggaren bedömde därför att det fanns för- utsättningar för att göra undantag från regeln om avgiftsfrihet för färre än tio sidor och för att ta ut avgift vid några samlade tillfällen, i stället för att göra en bedömning av antal sidor efter varje begäran från AA. Som redogjorts för tidigare kan en myndighet med stöd av undantagsregeln i 16 § tredje stycket avgiftsförordningen vid uppenbara fall av missbruk ta ut en avgift för en beställning som avser färre än tio sidor. Bestämmelsen ger dock inte stöd för att en myndighet, på det sätt som skett i detta fall, avvaktar med att behandla flera beställningar om kopior av olika handlingar för att senare göra en bedömning vid några samlade tillfällen och då ta ut en avgift. Ett sådant förfarande är varken förenligt med tryckfrihetsförordningens krav på skyndsam behandling av en begäran om att lämna ut allmän handling eller, när en fram- ställning grundas på partsinsyn, förvaltningslagens regler om ärendehantering och serviceskyldighet. Kriminalvården har inte närmare redogjort för vilka slags handlingar det var som AA begärde kopior av, när han gjorde de olika framställningarna eller om de gällde beslut som han tidigare hade fått kopior av. Redan mot denna bak- grund är det oklart om anstalten över huvud taget hade rätt att ta ut någon avgift. Jag vill understryka att en intagen som är part och skriftligen delges det slutliga beslutet i ärendet har rätt att i enlighet med 21 § avgiftsförordningen få en kopia av beslutet utan kostnad. Undantagsregeln i 16 § tredje stycket avgiftsförordningen ska tillämpas med restriktivitet. Enligt förordningsmotiven bör en myndighet som avser att till- lämpa denna regel och ta ut en avgift där en kopia annars hade varit avgiftsfri eller avgiften varit lägre, göra någon form av tjänsteanteckning över utlämnade kopior för att ha underlag för ett sådant beslut. En sådan dokumentation bidrar också enligt min mening till den restriktiva tillämpning som lagstiftaren har avsett. Det framgår inte av remissvaret om anstalten hade dokumenterat tidi- gare utlämnanden av avgiftsfria kopior till AA. Jag ifrågasätter därför om an- stalten hade underlag för att göra bedömningen att det fanns skäl att tillämpa undantagsregeln. Det har inte heller framkommit om AA informerades om möjligheten att enligt 23 § avgiftsförordningen begära ett särskilt skriftligt beslut om avgifts- uttaget. Jag anser att en sådan information bör lämnas när, som i detta fall, den som begär kopior framför invändningar mot avgiften. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 OF F E N T L I G H E T O C H SE K R E T E S S S A M T T R Y C K - O C H Y T T R A N D E F R I H E T Kriminalvården har inte kommenterat BB:s svar till AA, att han bl.a. ska fundera på vilka handlingar han ”verkligen behöver kopia på”. Uppmaningen framstår som anmärkningsvärd och är enligt min mening varken förenlig med kravet på saklighet och opartiskhet i 1 kap. 9 § RF eller grunderna för efter- forskningsförbudet i 2 kap. 18 § TF. Eftersom det är oklart om uppmaningen skedde i enlighet med myndighetens rutiner eller myndighetens ställningsta- gande beträffande AA:s framställningar avstår jag i detta fall från att rikta kritik mot den enskilda tjänstemannen.