frsrdg · H804JO1 · 2020-11-10 00:00:00 — JO har tidigare uttalat att när en domstol har upphävt ett beslut om omedel- bart omhändertagande är det en utgångspunkt att nämnden ska rätta sig efter det ställningstagandet. För att nämnden ska kunna fatta ett nytt beslut om 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T omhändertagande krävs i princip att nya omständigheter har tillkommit (se JO 2009/10 s. 302). Detsamma gäller när ett omhändertagande har upphört till följd av att ansökan om vård avslagits. Med hänsyn till vad som hade kommit fram om AA:s beteende i samband med händelsen på ungdomshemmet har jag förståelse för att ordföranden i socialnämnden kände en oro för AA. Det är dock i stort sett fråga om samma slag av beteende som var föremål för prövning i förvaltnings- rättens dom . Förvaltningsrätten ifrågasatte inte heller att AA, utifrån sitt beteende, var i behov av insatser och ansökan avslogs inte på grund av att AA saknade ett vårdbehov. Ansökan avslogs i stället på grund av att vården bedömdes kunna ges på frivillig väg, och i den delen hade det inte kommit fram något nytt för beslutet att på nytt omhänderta AA . Sammanfattningsvis var situationen inte sådan att det fanns fog för att på nytt omhänderta AA med stöd av 6 § LVU, och ordföranden i socialnämnden förtjänar kritik för att han trots det fattade ett sådant beslut. I stället för åtgärden att på nytt omhänderta AA borde nämnden rätteligen, i sam- band med att förvaltningsrättens dom överklagades, ha gjort en framställning till kammarrätten om att AA skulle omhändertas. Det hade då ankommit på kammarrätten att ta ställning till om det förelåg förutsättningar för ett omedel- bart omhändertagande. Nämndens agerande efter det att förvaltningsrätten hade upphävt det omedelbara omhändertagandet På grund av svårigheter med att hitta en placering för AA dröjde det till innan omhändertagandet enligt beslutet kunde verkställas. För verkställandet begärdes biträde av polis, och i avvaktan på transport till det tilltänkta ungdomshemmet placerades AA i polisens arrest. som beslutet verkställdes, dvs. , beslutade för- valtningsrätten att upphäva det omedelbara omhändertagandet. Beslutet kom in till förvaltningen som det hade meddelats men blev, på samma sätt som förvaltningsrättens dom , liggande och vidarebeford- rades inte till rätt enhet inom förvaltningen. Det dröjde därför till dagen därpå, , innan polisen underrättades och AA släpptes från arresten. Även i det här fallet har förvaltningen brustit i hanteringen av inkomna handlingar, vilket fått till följd att AA suttit frihetsberövad utan att det har fun- nits något giltigt beslut. Det är naturligtvis helt oacceptabelt, och nämnden för- tjänar, även i det här fallet, allvarlig kritik för det inträffade. Nämnden har brustit i hanteringen av inkomna domar och beslut. I båda fallen har det fått allvarliga konsekvenser och det inträffade vittnar om vikten av att myndigheter har fungerande rutiner för hanteringen av inkomna handlingar. Det får helt enkelt inte förekomma att domar och beslut, på sätt som skett i det här fallet, blir liggande och inte vida- rebefordras till rätt enhet eller behörig befattningshavare. SO C I A L T J Ä N S T stryker vikten av att de personer som arbetar inom förvaltningen har tillräckliga kunskaper om regelverket och att de förstår vikten av att agera i samband med att ett beslut om omhändertagande upphävs eller av annan anled- ning upphör. Jag utgår från att nämnden även i den sistnämnda delen vidtar åtgärder för att något liknande inte ska inträffa igen. Med detta sagt anser jag mig kunna avsluta ärendet med den delvis allvarliga kritik som har uttalats ovan. Vad BB i övrigt har uppgett ger inte anledning till någon åtgärd eller utta- lande från min sida. En socialnämnds vårdnadsutredning uppfyllde inte det grundläggande kravet på objektivitet (Dnr 7815-2018) Beslutet i korthet: Under en tvist i en tingsrätt som rörde bl.a. vårdnad om barn begärde tingsrätten att en s.k. vårdnadsutredning skulle genomföras. Utredningen genomfördes av två tjänstemän inom i Lidkö- pings kommun. Under vårdnadsutredningen höll utredarna samtal med fadern och mo- dern. I samtalen uppgav modern att fadern hade utsatt henne för våld och hot. Fadern tillbakavisade uppgifterna. Trots att det i utredningen fanns mot- stridiga uppgifter om våld och hot skrev utredarna i utredningen på ett så- dant sätt som kan uppfattas som att de hade funnit det klarlagt att fadern hade utsatt modern för våld och hot. JO uttalar att det inte är ovanligt att ord står mot ord i en vårdnadsutred- ning, eller att det finns andra omständigheter som gör att det är svårt att bedöma riktigheten i en uppgift eller vad som egentligen har hänt. I sådana fall är det dock viktigt att utredaren beskriver varför han eller hon avfärdar eller fäster tilltro till vissa uppgifter. Vid värderingen av en utsaga kan utre- daren t.ex. beakta om uppgifterna är rika på detaljer, fria från motsägelser och överdrifter samt om liknande uppgifter lämnas eller bekräftas av olika källor. I det aktuella fallet är det uppenbart att utredarna har utgått från moderns uppgifter om våld och hot. I vårdnadsutredningen finns det dock ingen när- mare förklaring till varför de valde att fästa tilltro till hennes uppgifter fram- för faderns. Inte heller framgår det att de resonerade om hur de skulle vär- dera de motstridiga uppgifterna. Det är svårt att uppfatta uttalandena i utred- ningen om våld och hot på något annat sätt än som ett ställningstagande för modern. uppfyller inte det grundläggande krav på ob- jektivitet som måste ställas på en sådan utredning. För detta får i allvarlig kritik. JO finner skäl att skicka en kopia av beslutet till Myndigheten för famil- jerätt och föräldraskapsstöd. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T AAoch BB har två barn tillsammans. inleddes en tvist i Skara- borgs tingsrätt mellan dem om barnens vårdnad, boende och umgänge. Under handläggningen av målet begärde tingsrätten att kommun skulle genom- föra en vårdnads-, boende- och umgängesutredning enligt 6 kap. 19 § föräldra- balken (FB). genomfördes av två tjänstemän inom soci- altjänsten i som enligt ett avtal mellan kommunerna utre- der familjerättsliga ärenden åt kommun. lämnades in till tingsrätten . I utredningen föreslog tjänstemännen bl.a. att BB skulle ha ensam vårdnad om barnen, och uttalade bl.a. följande: Det har i utredningen framkommit att BB utsatts för verbalt, sexuellt och psykiskt våld. Enligt utförd manual bedöms det som allvarligt våld som AA utsatt BB för, allvarlig fara råder. BB:s uppgifter bedöms som tro- värdiga och hon och pojkarna har sekretessuppgifter. En viktig aspekt är det våld som AA utsatt BB för och där kommun placerade BB och pojkarna på skyddat boende. Gällande de hot och våld som AA utsatt BB för har satt spår hos BB och för deras samarbete. I en anmälan till JO klagade på i . Han anförde bl.a. att han i vårdnadsutredningen hade utmålats som kriminell trots att han aldrig har dömts för brott och trots att han vid samtal under utredningen hade förnekat att han utsatt BB för våld eller uttalat hot mot henne. JO hämtade in vissa handlingar från i . Där- efter begärde JO att i kommunen skulle yttra sig över det som AA hade framfört i sin anmälan. Yttrandet skulle också innehålla en bedömning av om tjänstemännens uttalanden var förenliga med bestämmelserna i 1 kap. 9 § regeringsformen (RF) om saklighet och opartisk- het. Dessutom skulle yttrandet allmänt belysa hur en utredare ska göra en be- dömning när föräldrarna lämnar motstridiga uppgifter och hur den bedöm- ningen bör redovisas. I remissvaret anfördes bl.a. följande: Nämndens yttrande över klagomålet Klagomål på nämndens uttalanden i vårdnad/boende/umgängesutred- ningen var förenligt med saklighet och objektivitet De uttalanden som gjorts på s. 11 och s. 13 är tagna från avsnittet i utredningen som omfattar utredarnas bedömning, och som inleds med en riskbedömning. Enligt ”Vårdnad, boende och umgänge” ska en riskbedömning göras och grundas på bland annat vad som tidigare är utrett om tidigare inträffade händelser (s. 249 Vårdnad, boende och um- gänge - ) Vidare går att läsa på samma sida: ”Om polisanmälan gjorts och anmälan lagts ned ska riskbedömning ändå göras”. SO C I A L T J Ä N S T Den utredning som avses på s. 11 (…det har i utredningen framkommit att BB utsatts för verbalt, sexuellt våld…) avser vuxenhetens utredning från 2017-09-12 och vars innehåll redovisats i sammanställning av socialregis- ter på s. 2. Detta är alltså att betrakta som något som tidigare är utrett och som ska ingå i en riskbedömning enligt handboken. Gällande meningen ”BB:s uppgifter bedöms som trovärdiga” är utredar- nas kommentar om uppgifterna och är just en bedömning, bl.a. grundat på de skydd andra instanser som socialtjänst och upprättat runt BB och sönerna, i form av skyddat boende och sekretessmarkering. Allmänt belysande hur utredaren ska göra en saklig bedömning när föräldrarna lämnar motstridiga uppgifter och hur den bedömningen bör redovisas. Beträffande saklighet och objektivitet har familjerättssekreterarna som stöd i handläggningen skriften ”Riskbedömningar i utredningar om vårdnad, bo- ende och umgänge” vilken är publicerad av Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd (MFoF). MFoF rekommenderar att man behöver: •Sammanställa risk och skyddsfaktorer •Värdera risk och skyddsfaktorer •Göra en individuell bedömning I utredningar om vårdnad, boende och umgänge är det vanligt att föräldrar läm- nar motstridiga uppgifter. Då bör denna modell användas för att redovisa det. På s. 21 i ”Riskbedömningar i utredningar om vårdnad, boende och umgänge” un- der punkten 2, finns vägledning för att hantera motstridiga uppgifter. I sista ändan är frågan om uppgifters trovärdighet alltid en fråga om be- dömning av handläggaren. Det kan som alla bedömningar göras med bättre eller sämre träffsäkerhet, men någon annan vägledning än att det är hand- läggarnas uppgift att göra denna bedömning går inte att finna varken i hand- bok eller stödet för riskbedömningar. Vägledande inom det familjerättsliga arbetet är arti- kel 3 – att Barnets bästa ska alltid komma i första rummet. Nämndens bedömning om handläggningen i ärendet Efter genomgång av ärendet bedömer nämnden följande: Utredande familjerättssekreterare har relevant utbildning, fortbildning och erfarenhet inom arbete med barn och familjerättsliga arbetsuppgifter. Vid genomgång av ärendet bedömer nämnden inte att det finns felaktig- heter i saklighet och objektivitet i stort. Det pappa har uttryckt i anmälan gällande att han är påstås vara en brottsling/kriminell och icke-trovärdig till JO, finns inte av familjerättssekreterarna uttryckt i VBU utredningen utan är pappans uttryck. Nämndens bedömning är att vissa förtydliganden kunnat göras. Under , hot, övergrepp hade det varit önskvärt och lämpligt att det framgått en tydligare hänvisning till vilken utredning som avsågs i skrivningen på s. 11. I bedömningen skulle också kunna förtydligas att ord står mot ord och att pappa inte håller med om mammans beskrivning av våldet. Trots att stycket på s. 13 som pappa är missnöjd över, står under rubrik- sättningen bedömning, hade ett nyanserat förtydligande kunnat göras att det är mamman och i kommun som uppger att våld skett av pappan mot mamman. Det som utredarna bedömer finns tydligt redovisat under rubriksätt- ningen Riskbedömning och Bedömning. Nämndens slutliga bedömning är att saklighet och objektivitet i stort har skett. Vissa förtydliganden hade kunnat göras under rubrikerna Riskbedöm- 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T ning och Bedömning. Nämnden bedömer att verksamheten håller sig á jour med kunskapsutvecklingen och kontinuerligt arbetar med förbättringsar- bete och implementering av nya föreskrifter, handböcker m.m. Skriften ”Riskbedömningar i utredningar om vårdnad, boende och umgänge” publi- cerades och fortsatt implementering av denna publikation sker. AA kommenterade remissvaret. I ett beslut anförde JO följande: Tvistefrågor som rör vårdnad om barn, barns boende och umgänge med barn avgörs ytterst av domstol. I sådana mål har rätten ett särskilt ansvar för att se till att dessa frågor blir tillräckligt utredda (6 kap. 19 § första stycket FB). Det finns särskilda bestämmelser i om att en domstol kan begära in upp- gifter från en socialnämnd i sådana mål. Innan rätten avgör ett mål eller ett ärende om vårdnad, boende eller umgänge med barn ska socialnämnden ges tillfälle att lämna upplysningar. tillgång till upplysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning är nämnden skyldig att lämna upplysningarna till rätten (6 kap. 19 § andra stycket FB). Om det behövs ytter- ligare utredning har rätten möjlighet att ge socialnämnden eller något annat or- gan i uppdrag att utse någon att verkställa den. När en sådan utredning har fär- digställts kan den part som anser att det finns felaktigheter i utredningen påpeka det för domstolen. Domstolen ska självständigt pröva vilket värde uppgifterna i en utredning har, och domstolen kan ta initiativ till ytterligare utredningsåt- gärder (6 kap. 19 § tredje stycket FB). Allmänt om innehållet i en vårdnadsutredning Det finns inga bestämmelser som reglerar vad en vårdnads-, boende- och um- gängesutredning ska innehålla. En allmän utgångspunkt är dock att utredningen ska begränsas till sådant som objektivt sett kan vara relevant för frågornas be- dömning. Utredningen ger ett viktigt underlag för domstolens beslut och måste därför vara noggrant och omsorgsfullt utförd. Den bör redovisa alla omständig- heter som domstolen bör känna till. Den som är ansvarig för utredningen avgör hur den ska bedrivas. Det är viktigt att utredningsförfarandet i tvister om vårdnad m.m. bedrivs effektivt och problemorienterat. Hur noggrant de uppgifter som föräldrarna lämnar till utre- daren ska redovisas och hur mycket information om barnet som ska tas med i redovisningen måste dock avgöras från fall till fall (prop. 1997/98:7 s. 91). Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd (MFoF) har en betydel- sefull uppgift när det gäller information, utbildning och annat stöd till dem som handlägger de aktuella frågorna inom . Myndigheten har i all- männa råd (HSLF-FS 2017:51) gett rekommendationer till stöd för social- nämndens handläggning av vissa frågor om vårdnad, boende och umgänge en- ligt . Frågorna har också utförligt behandlats i , boende och umgänge (2012, kapitlen 13 och 14). Handbo- ken är överförd till MFoF. Dessutom finns handläggningsstödet för SO C I A L T J Ä N S T riskbedömningar Riskbedömning i utredningar om vårdnad, boende och um- gänge (2018) som är ett komplement till de allmänna råden och den nämnda handboken. Som redogjorts för innehåller inte lagstiftningen några bestämmelser om vad en vårdnadsutredning ska innehålla. I olika sammanhang har det konstaterats att utredningar måste kunna se olika ut, och därför har det inte ansetts lämpligt att reglera själva förfarandet genom lagstiftning. Hur utredningen närmare ska bedrivas är alltså utredarens ansvar, utifrån vad som kommer fram i det fortlö- pande utredningsarbetet och kontakterna med berörda parter, oavsett om dom- stolen har lämnat riktlinjer eller inte. Barnets bästa ska vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Det är angeläget att inte bara domstolen utan även den som utreder frågor om vårdnad, boende och umgänge prövar påståenden om övergrepp och gör en riskbedömning. Utredningen ger ett viktigt underlag för domstolens be- slut och måste därför ta upp alla sådana omständigheter som är väsentliga för domstolen att ha kännedom om. Genom sin kontakt med och kännedom om barnet måste utredaren skaffa sig en bild av hur barnet upplever sin situation och hur eventuella övergrepp i familjen har påverkat och framöver kommer att påverka barnet, liksom risken för framtida övergrepp. Genom utredningen kan det också komma fram omständigheter som tyder på att ett påstående om över- grepp saknar grund (prop. 2005/06:99 s. 43). Såväl domstolen som socialnämnden ska vid bedömningen av vad som är bäst för barnet fästa särskilt avseende vid risken för att barnet utsätts för över- grepp eller att barnet olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa (6 kap. 2 a § FB). Bestämmelsen tar sikte på att det är risken som ska beaktas. Det behöver alltså inte vara klarlagt att förhållandena kommer att inträffa. Nämnden behöver vara uppmärksam på om det finns en sådan risk. Finns det en risk, ska den väga tungt i bedömningen av vad som är bäst för barnet. Inte bara övergrepp som riktas direkt mot barnet utan även övergrepp mot t.ex. den andra föräldern, syskon eller andra personer i familjen kan leda till att barnet far illa. Utredaren behöver därför fästa särskilt avseende även vid detta. En riskbedömning ska göras och grundas bl.a. på vad som är utrett om tidigare inträffade händelser och om andra faktiska omständigheter. De omständigheter som kan ha betydelse för bedömningen är t.ex. tidigare övergrepp, hot om över- grepp, allmän attityd till våld, missbruksproblem och psykisk sjukdom. Om polisanmälan gjorts och förundersökningen lagts ned ska riskbedömningen ändå göras (prop. 2005/06:99 s. 42 och 86). De bedömningar som görs får inte innebära ett åsidosättande av den grund- lagsfästa objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § RF. Principen innebär att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltnings- uppgifter i sin verksamhet ska vara sakliga och opartiska. Bestämmelsen om- fattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller ett annat handlande från en myndighet. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T hur myndighetens eller en tjänstemans agerande har uppfattats är av betydelse. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att handlandet ska kunna anses strida mot 1 kap. 9 § RF (se t.ex. JO 2019/20 s. 54). kommer principen också till uttryck i 5 § för- valtningslagen (2017:900). Bedömningen i det här fallet Av utredningen i ärendet framgår att det inleddes en vårdnads- tvist mellan AA och BB vid . Under målets handläggning begärde tingsrätten att en vårdnadsutredning skulle genomföras. Utredningen genomfördes av två tjänstemän inom i . Under vårdnadsutredningen höll utredarna samtal med AA och BB. I sam- talen uppgav BB att AA hade utsatt henne för våld och hot, och AA tillbakavi- sade hennes uppgifter. I utredningen stod alltså ord mot ord. Det är naturligtvis inte ovanligt att ord står mot ord i en vårdnadsutredning eller att det finns andra omständigheter som gör att det är svårt att bedöma rik- tigheten i en uppgift eller vad som verkligen har hänt. I sådana fall är det dock viktigt att utredaren beskriver varför han eller hon avfärdar eller fäster tilltro till vissa uppgifter. Vid värderingen av en utsaga kan utredaren t.ex. beakta om uppgifterna är rika på detaljer, fria från motsägelser och överdrifter samt om liknande uppgifter lämnas eller bekräftas av olika källor. Trots att det i vårdnadsutredningen fanns motstridiga uppgifter om våld och hot skrev utredarna, under rubrikerna Riskbedömning och Bedömning, på ett sådant sätt som kan uppfattas som att de hade funnit det klarlagt att AA hade utsatt BB för våld och hot. Det är uppenbart att utredarna då utgick från BB:s uppgifter. I vårdnadsutredningen finns det dock ingen närmare förklaring till varför de valde att fästa tilltro till hennes uppgifter framför AA:s. Inte heller framgår det att de resonerade om hur de skulle värdera de motstridiga uppgif- terna från AA och BB. Det kan i sammanhanget noteras att uttalandena i utred- ningen påverkade tingsrättens handläggning av vårdnadstvisten på så sätt att domstolen – i en skrivelse – begärde att de ansvariga för utredningen skulle klargöra vad konstaterandet av våld grundades på. i har i sitt re- missvar anfört att utredningen kunde ha förtydligats genom en förklaring om att ord står mot ord och att AA inte håller med om BB:s beskrivning av våldet. Jag delar nämndens uppfattning. Även om nämnden medger att det finns vissa brister i utredningen verkar den dock inte se särskilt allvarligt på saken utan förefaller närmast anse att det är fråga om enskilda olyckliga formuleringar. Enligt min mening är det anmärkningsvärt att utredarna, utan någon närmare analys eller redogörelse för hur de bedömde de motstridiga uppgifterna, utgick från BB:s uppgifter om våld och hot – särskilt eftersom de uppgifterna hade stor betydelse för utredningens slutsatser. Att utredarna inte lämnade någon närmare förklaring till sina resonemang är en allvarlig brist i utredningen. Det är svårt att uppfatta uttalandena i utredningen om våld och hot på något annat sätt än som ett ställningstagande för BB, och jag har stor förståelse för att de gav AA skäl att ifrågasätta nämndens objektivitet. SO C I A L T J Ä N S T uppfyller inte det grundläggande krav på objektivitet som måste ställas på en sådan utredning. För detta förtjänar nämnden allvarlig kritik. Vad AA har anfört i övrigt ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Jag finner skäl att sända en kopia av detta beslut till Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd. En biträdande enhetschef vid en stadsdelsnämnd motarbetade verkställandet av och satte sig över en domstols beslut om umgänge med umgängesstöd. agerade även bl.a. i strid med regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet genom att på begäran av part skicka in ett yttrande till domstolen (Dnr 8055-2018) Beslutet i korthet: En tingsrätt beslutade interimistiskt och på yrkande av ena parten i ett vårdnadsmål att ett barn skulle ha rätt till umgänge med sin mor i viss omfattning i närvaro av um- gängesstöd utsett av en stadsdelsnämnds familjerätt. EEbiträdande enhetschef, och hon hade behörighet att för nämndens räk- ning utse umgängesstöd. När en domstol har beslutat om umgänge med umgängesstöd är nämnden skyldig att utse en viss person att medverka vid umgänget (6 kap. 15 c § ). Nämndens uppgift efter domstolens beslut är av rent verk- ställande karaktär. EE var väl medveten om ansvarsfördelningen mellan nämnden och dom- stolen och att den inte skulle överpröva det beslut om umgänge som dom- stolen fattat. Trots detta kontaktade EE både parterna och tingsrätten för att förklara att nämnden inte tänkte verkställa domstolens beslut. I beslutet uttalar JO allvarlig kritik mot den biträdande enhetschefen för att hon medvetet satt sig över domstolens beslut. Av utredningen i ärendet framgår att nämnden regelmässigt i ett och samma ärende utser så pass många som sex olika personer som umgänges- stöd, men att någon bedömning i det enskilda fallet inte görs av om det finns omständigheter som kan motivera att flera personer utses. I beslutet konsta- terar JO att detta klart strider mot hur det är tänkt att bestämmelsen i 6 kap. 15 c § ska tillämpas. Granskningen visar även att nämnden har bristande kunskap om och för- ståelse för den egna delegationsordningen. Nämnden skickade även på be- gäran av den ena parten i vårdnadsmålet in ett yttrande till domstolen där nämnden uppgav att umgänge inte var förenligt med barnets bästa. 2 0 2 0 /2 1 :J O1 SO C I A L T J Ä N S T I beslutet uttalar JO allvarlig kritik mot i handläggningen och för att den agerat i strid med regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. AAoch BB har tillsammans sonen , född . väckte BB talan mot AA vid , mål nr T 1315-18. I tingsrätten framställde både BB och AA yrkanden om vårdnad, boende och umgänge. beslutade tingsrätten interimistiskt bl.a. att CC, med stöd av 6 kap. 15 c § (FB) skulle ha rätt till umgänge med AA i viss omfattning i närvaro av umgängesstöd som skulle utses av stadsdelsförvaltning, Familjerätt Nordväst. Familjerätt Nordväst är ett samarbete mellan och stadsdelsförvaltningar i och ansvarar för alla fa- miljerättsliga ärenden i de berörda stadsdelsförvaltningarna.