bet · H701KU11 · 2020-01-17 00:00:00 — Enligt kan en polis inte under tjänsteutövning ge uttryck för personliga uppfattningar om t.ex. risken för hur en film kan komma att användas. I sammanhanget hänvisar hon till två beslut där fick kritik för felaktigt ingripande och agerande. På tullområdet redogör för ett beslut i vilket hon gjorde vissa uttalanden om förutsättningarna för att ska få undersöka innehållet i en elektronisk informationsbärare, exempelvis en mobiltelefon, som påträffas vid en tullkontroll. Hon drog slutsatsen att utrymme för att kontrollera införsel av barnpornografi är mycket begränsat och överlämnade beslutet till för kännedom. På utlänningsrättens område noterar att klagomålen mot för långa handläggningstider har fortsatt under verksamhetsåret och att det till största delen har rört medborgarskapsärenden. Handläggningstiderna hos verket kan i dessa ärenden uppgå till . konstaterar att detta naturligtvis inte är acceptabelt och kan påverka de berörda på ett påtagligt sätt. Hon hänvisar också till två ärenden i vilka hon riktade kritik mot för att verket hade dröjt alltför länge med att överlämna ett överklagande av verkets beslut till migrationsdomstolen. På detta område redovisar slutligen ett beslut i vilket hon kritiserade för att verket hade spärrat asylsökandes kontantkort och hindrat dem från att få tillgång till sin dagersättning samt gett felaktig och bristfällig information. Hon är mycket kritisk till det förfarande som tillämpat och anser att det innebär ett kringgående av det regelverk som lagstiftaren beslutat och ett utnyttjande av asylsökandes utsatta ställning. Vidare redogör för vissa tidigare frågeställningar som hon har följt upp under verksamhetsåret. Det gäller för det första frågan om hur förvaren hanterar förekomsten av narkotika. konstaterar bl.a. att förekomsten av narkotika på förvaren är ett generellt problem som det är svårt att komma till rätta med utifrån gällande regelverk. Vid sidan av de åtgärder som självt kan vidta krävs det enligt hennes bedömning också att lagstiftningen ses över. Hon har därför överlämnat sitt beslut till . För det andra gäller det uppföljning av frågor om avskiljande och säkerhetsplacering. noterar att JO har påtalat behovet av lagreglering när det gäller omprövning av säkerhetsplaceringar. Eftersom ingen sådan lagreglering har kommit till stånd överlämnade hon ett inspektionsprotokoll med sina iakttagelser till . När det gäller myndigheters hantering av allmänna handlingar konstaterar även i årets ämbetsberättelse att det ofta brister i kunskap om regelverket och vilken betydelse vår grundlagsfästa offentlighetsprincip har för att och statlig förvaltning ska fungera väl. Hon redovisar ett beslut i vilket hon kritiserade för att departementet återigen hade brustit i hanteringen av en begäran om att ta del av allmänna handlingar. I beslutet uppmanade hon att redovisa vilka åtgärder som hade vidtagits inom ramen för en pågående översyn hos departementet. Vidare redogör hon för ett beslut där hon riktade kritik mot en kommunstyrelse som hade låtit en advokat hantera framställningar om att få ta del av vissa handlingar som var av intresse för sökanden i en pågående tvist med kommunen. bedömde att ombudets medverkan i handläggningen av utlämnandeärendena stod i strid med regeringsformens och kommunallagens krav på lagstöd för överlämnande av förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning till en enskild. Handläggningen var dessutom inte tillräckligt skyndsam. Slutligen redovisar ett beslut i vilket hon kritiserade för att man i ett anställningsärende som avbrutits gallrade ansökningshandlingarna. Hon anför att misstankar om att beslut i anställningsfrågor fat-tas på osakliga grunder riskerar att skada förtroendet för den offentliga verk-samheten, och offentlighetsprincipen fyller där en viktig kontrollfunktion. Det gäller även när ett anställningsförfarande avbryts. Enligt kan alltså handlingar i sådana ärenden inte gallras . På yttrande- respektive meddelarfrihetens område redogör för ett beslut där hon kritiserade en kommunstyrelse för att kommunen i ett nyhetsbrev till kommuncheferna hade lämnat felaktig information om de anställdas rätt till kontakt med medier under arbetstid. Enligt gav informationen sammantaget intrycket att de anställdas yttrandefrihet var mer begränsad än vad som faktiskt är fallet och att kommunen allmänt sett hade en negativ inställning till att anställda använder sig av rätten att meddela sig med medier. anför att det givetvis inte är acceptabelt att en kommun inte har bättre kunskap om vad som gäller på detta viktiga, grundlagsreglerade, område och att felaktig information av det slaget lämnas till de anställda. I ämbetsberättelsen redovisas även JO:s Opcat-verksamhet. Det noteras att det gångna verksamhetsåret är det första som Opcat-enheten haft full bemanning och att det har inneburit att det har varit möjligt att utöka inspektionsverksamheten. Under verksamhetsåret har det också genomförts förändringar av administrativ karaktär som har medfört en förbättring i möjligheten att redovisa olika ärendetyper och kommunicera de resultat som uppnåtts. Vidare har metoderna för hur Opcat-arbetet ska bedrivas utvecklats. Det anförs t.ex. att ombudsmännen allt oftare begär en återrapportering av den inspekterade myndigheten i en eller flera frågor. En begäran om återrapportering innebär att JO kan följa upp de granskade verksamheterna och att myndigheterna vidtar åtgärder i syfte att förebygga omänsklig behandling. Det anges att det också förekommer att myndigheter även redovisar andra åtgärder som vidtagits efter JO:s inspektioner. Det anges att det genomfördes 34 Opcat-inspektioner under verksamhetsåret. Temat var inrikes transporter av frihetsberövade. Inspektionerna avsåg bl.a. häkten, anstalter, psykiatriska och rättspsykiatriska kliniker, SiS ungdomshem respektive LVM-hem och polisens arrester. En sammanfattning av iakttagelserna vid inspektionerna redovisas under separata rubriker i redogörelsen (avsnitt 4). När det gäller Kriminalvården avsåg iakttagelserna bl.a. myndighetens arbete med isoleringsbrytande åtgärder, den höga beläggningssituationen i häktesverksamheten och det ökade behovet av anstaltsplatser. På den psykiatriska tvångsvårdens och den rättspsykiatriska vårdens område begränsades inspektionerna i huvudsak till att avse vårdmiljön, tvångsåtgärder och transporter av frihetsberövade. Beträffande inspektionerna av SiS ungdomshem och LVM-hem anförs bl.a. att det finns anledning att följa upp SiS arbete för att förebygga att de som är frihetsberövade inom SiS verksamheter utsätts för omänsklig eller förnedrande behandling. Vid inspektionerna av polisens arrester var fokus i första hand att ta reda på hur de frihetsberövades rättigheter tillgodoses. Det anförs att en annan viktig fråga för inspektionerna var de frihetsberövades säkerhet, och även de fysiska miljöerna i arresterna kontrollerades. Redogörelsens allmänna del avslutas med en beskrivning av det inter-nationella samarbetet. Ett av JO:s övergripande mål för verksamheten är att främja den internationella spridningen av idén om rättslig kontroll genom oberoende ombudsmannainstitutioner. Det anges bl.a. att JO under verksamhetsåret tog emot 26 besök, och i samband med dem har JO informerat om sin verksamhet samt att justitieombudsmännen och tjänstemän hos JO aktivt deltog i utländska konferenser och seminarier. Utskottet har vid behandlingen av JO:s ämbetsberättelse uppmärksammat frågan om ordinarie tillsyn inom olika områden. För en utförlig redogörelse för utskottets tidigare behandling av dessa frågor hänvisas till betänkande 2014/15:KU11 (s. 10 f.). I betänkandena /15:KU11 (s. 15) och 2015/16:KU7 (s. 17) konstaterade utskottet att flera av de uppmärksammade frågorna som rörde behovet av en utökad ordinarie tillsyn var föremål för överväganden. Utskottet uttalade att resultatet av dessa utredningar inte skulle föregripas och att därför inte borde ta något initiativ till åtgärder. Utskottet har också framhållit att den ordinarie tillsynen är en förutsättning för att JO ska kunna utföra sin extraordinära tillsyn på ett tillfredsställande sätt (bet. 2016/17:KU11 s. 19, 2017/18:KU11 s. 21 och 2018/19:KU11 s. 23). Utskottet har tidigare övervägt frågan om långa häktningstider och restriktioner. I betänkande 2015/16:KU7 (s. 17) konstaterade utskottet med tillfredsställelse att en särskild utredare hade fått i uppdrag att lämna förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner. Utskottet har även funnit anledning att påminna om att det är en central fråga i en rättsstat att ingen sitter frihetsberövad utan laglig grund (bet. 2017/18:KU11 s. 20). Mot bakgrund av det som även tidigare framkommit om allvarliga brister hänförliga till myndigheternas bemötande av enskilda, bl.a. vid frihetsberövanden och när myndigheter vidtar andra tvångsåtgärder mot enskilda, har utskottet funnit anledning att framhålla respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten samt understryka vikten av att myndigheterna kontinuerligt arbetar med frågor om bemötande och grundläggande rättsliga principer (bet. 2017/18:KU11 s. 21 och 2018/19:KU11 s. 23). Utskottet har uttalat att det är mycket värdefullt att ombudsmännen informerar om sina iakttagelser och påtalar de behov av författningsändringar eller andra åtgärder som har identifierats genom ombudsmännens tillsynsarbete (se t.ex. bet. 2014/15:KU11 s. 15, 2016/17:KU11 s. 18 och 2018/19:KU11 s. 23). Utskottet har även anfört att utskottet ser särskilt allvarligt på brister i lagstiftning och rutiner som rör grundlagsskyddade fri- och rättigheter när det gäller den kroppsliga integriteten och rörelsefriheten (bet. 2016/17:KU11 s. 18). Utskottet har också uttryckt att det förutsätter att regeringen och myndigheterna vidtar de åtgärder som krävs för att komma till rätta med de fel och brister som ombudsmännen konstaterat (bet. 2017/18:KU11 s. 20). Vidare har utskottet understrukit vikten av att myndigheter och kommuner fullgör sina skyldigheter enligt offentlighetsprincipen på ett korrekt sätt och i överensstämmelse med gällande regelverk (bet. 2016/17:KU11 s. 19 och 2017/18:KU11 s. 21). I betänkande 2016/17:KU11 (s. 19) konstaterade utskottet med tillfredsställelse att en utredare hade fått i uppdrag att biträda med att utreda och föreslå åtgärder i fråga om förekomsten hos myndigheterna av frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling. I sammanhanget noteras att föreslog ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om en översyn av ombudsmän () i betänkande 2019/20:KU4. biföll utskottets förlag (rskr. 2019/20:102). Klagomålssystem i hälso- och sjukvården Klagomålssystemet på hälso- och sjukvårdsområdet har varit föremål för utredning. gäller bestämmelser som ska bidra till ett mer ändamålsenligt klagomålssystem i hälso- och sjukvården (prop. 2016/17:122, bet. 2016/17:SoU16 och rskr. 2016/17:259). Ett syfte med de lagstiftningsändringar som har vidtagits har varit att effektivisera klagomålshanteringen på hälso- och sjukvårdsområdet. Det nya klagomålssystemet ska bl.a. bidra till att patienter snabbare kan få sina klagomål besvarade och till att stärka patientsäkerheten. Patientnämnderna ska tillsammans med vårdgivarna vara första linjen i klagomålssystemet. Inspektionen för vård och omsorg () har i det nya klagomålssystemet ett begränsat ansvar för att hantera klagomål. ska i stället utveckla sin riskbaserade tillsyn så att den utförs där behoven är som störst. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 9 avsnitt 3.6 s. 53) uttalar regeringen följande under rubriken , enhetlig och rättssäker klagomålshantering i hälso- och sjukvården: En patient som har varit med om en brist i vården och vill föra fram sitt klagomål eller synpunkt behöver få ett professionellt omhändertagande, bli respektfullt bemött och lyssnad på för att känna förtroende och tillit till vården. Klagomålsprocessen behöver hållas samman och upplevas sömlös. påbörjades ett arbete med att utveckla en väg in via 1177 Vårdguiden som ska kunna stödja både patienten och vården i en mer enhetlig och säker hantering av klagomål. Regeringen kommer att fortsätta stödja denna utveckling . beslutade regeringen att ge Statskontoret i uppdrag att följa upp och utvärdera det nya klagomålssystemet inom hälso- och sjukvården. I uppdraget har ingått att följa upp införandet av reformen och utvärdera om den har lett till förväntade effektivitetsvinster för berörda aktörer samt att utvärdera reformen ur ett patientperspektiv. Vidare har det ingått i uppdraget att föreslå hur de grupper som inte omfattas av patientnämndernas verksamhet ska få stöd i klagomålsprocessen. I dessa grupper ingår patienter som omfattas av de medicinska delarna av elevhälsan, Statens institutionsstyrelses verksamheter, kriminalvården, viss privat vård och viss tandvård. Inom ramen för uppdraget har Statskontoret tidigare redovisat delrapporten av det nya klagomålssystemet inom hälso- och sjukvården. Delrapport (2018:26) och promemorian Stöd i klagomålsprocessen till patientgrupper som inte omfattas av patientnämndernas verksamhet. överlämnade Statskontoret till regeringen slutrapporten av det nya klagomålssystemet inom hälso- och sjukvården. Slutrapport (2019:18). Statskontoret bedömer att det nya systemet har lett till effektivitetsvinster i form av kortare svarstider och bättre förutsättningar för vårdgivarna att vidta tidiga åtgärder för att förebygga brister och vårdskador. Enligt Statskontoret har systemet emellertid ännu inte lett till förväntade effekter för patienterna och patientsäkerheten. Det anges i rapporten att patienterna fortfarande har svårt att navigera i klagomålssystemet och att få patienter är nöjda med svaren från vårdgivarna. Dessutom saknas det enligt Statskontoret ofta system och strukturer för att sammanställa, analysera och dra lärdom av klagomålen på högre nivåer inom vårdgivarnas organisationer samt på nationell nivå. granskning av IVO:s tillsynsverksamhet IVO:s tillsynsverksamhet har granskats av . Resultatet av granskningen redovisas i granskningsrapporten för vård och omsorg – en tillsynsverksamhet med förhinder (RiR 2019:33), som beslutades . Syftet med granskning har varit att ta reda på om IVO:s tillsynsverksamhet bedrivs strategiskt, effektivt och på ett enhetligt sätt i enlighet med de intentioner som formulerades inför myndighetens bildande . slutsats är dels att inte helt har levt upp till sin roll som tillsynsmyndighet i dessa tre delar, dels att regeringen inte har gett stabila och långsiktiga förutsättningar för sitt uppdrag. lämnar ett antal rekommendationer till såväl regeringen som . Således rekommenderar att regeringen bl.a. ska ge stabila ekonomiska ramar för att kunna planera för en hållbar och långsiktig kompetensförsörjning i syfte att fullgöra tillsynsuppdraget samt att regeringen följer IVO:s arbete med att utarbeta mer enhetliga beslut. I rekommendationer till ingår bl.a. att myndigheten ska utveckla styrningen och ledningen för att tillsynsverksamheten ska få nödvändiga förutsättningar för att utföra uppdraget. Vidare rekommenderas att myndigheten vidtar vissa konkreta åtgärder för att uppnå en strategisk, effektiv och enhetlig tillsynsverksamhet. Tjänstemannaansvar och introduktionsutbildning för statsanställda I betänkande 2017/18:KU37 föreslog ett tillkänna-givande till regeringen om ett modernare och tydligare tjänstemannaansvar genom ett utvidgat straffansvar för tjänstefel. I sitt ställningstagande (s. 36 f.) uttalade utskottet att ett utökat straffansvar för tjänstefel skulle enligt utskottets mening stärka skyddet för medborgarnas rättssäkerhet och öka förtroendet för den offentliga verksamheten. Det skulle också stärka tjänstemännens position mot otillbörliga politiska påtryckningar och därigenom bidra till att säkerställa förvaltningens självständighet. Utskottet ansåg mot den bakgrunden att en översyn av lagstiftningen om tjänstefel bör göras med inriktningen att det straffbara området ska utvidgas. Enligt utskottet bör lagstiftningen anpassas till dagens förhållanden och ge ett modernt och tydligt straffrättsligt skydd för den offentliga verksamheten och medborgarnas rättssäkerhet. I samma betänkande (s. 42) framhöll vikten av att statsanställda har goda kunskaper om den statliga värdegrunden och de grundläggande rättsprinciper och regelverk som gäller i statsförvaltningen, t.ex. bestämmelser om offentlighet och sekretess. Utskottet ansåg därför att en introduktionsutbildning för statsanställda ska införas och föreslog ett tillkännagivande till regeringen om detta. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2017/18:229 och 2017/18:230). har ännu inte tagit fram något utredningsdirektiv med anledning av tillkännagivandet om ett utvidgat straffansvar för tjänstefel (jfr bet. 2018/19:KU21 s. 19). Regeringen beslutade att inrätta en delegation, den s.k. Tillitsdelegationen, med uppdrag att inom ramen för befintliga regelverk vidareutveckla en tillitsfull styrning av och statlig verksamhet (dir. 2016:51). Uppdraget har utvidgats . fick delegationen i uppdrag att göra en kartläggning av och analysera introduktionsutbildningar som statliga myndigheter tillhandahåller sina anställda samt att lämna förslag till hur och när en gemensam, obligatorisk introduktionsutbildning för statsanställda kan införas (dir. 2019:6). Av förslaget ska framgå huvuddragen av vilka delmoment utbildningen ska innehålla, formerna i stort för utbildningen samt vilken myndighet som ska ansvara för samordningen av utbildningen. Delegationen ska även lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Uttalanden i budgetpropositioner om bl.a. Kriminalvården, , , och I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.6.4 s. 49) anför regeringen bl.a. följande om tillsynen över , Säkerhetspolisen och Kriminalvården: Polisens och Kriminalvårdens långtgående befogenheter att ingripa i enskildas liv förutsätter en effektiv och kontinuerlig tillsyn av myndigheternas verksamhet, såväl intern som extern. Delar av den statliga tillsynen behandlas av Tillitsdelegationen (dir. 2016:51) och i ett uppdrag till Statskontoret (Fi2015/00132/SFÖ). Regeringen kommer därutöver att i särskild ordning, i samband med en bred översyn, att analysera hur tillsynen inom rättsväsendet bäst kan bedrivas. Regeringen avsätter, i avvaktan på en samlad bedömning av tillsynens utformning, medel för att förstärka såväl den interna som den externa tillsynen. Vid , Säkerhetspolisen och Kriminalvården inrättas tillsynsorgan direkt under myndighetsledningen. Vidare ges Justitiekanslern () möjlighet att utöka sin extraordinära tillsyn, vilket kommer att kunna innebära att tillsynen över bl.a. polisen och Kriminalvården ökar. Regeringen föreslår därför att JK tillförs medel för att myndigheten ska kunna öka sina personella resurser. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.4.6 s. 33) uppger regeringen att Kriminalvården stärkte den interna styrningen och kontrollen, bl.a. genom att inrätta en tillsynssektion, vars uppdrag är att samlat granska verksamheten och ge myndighetsledningen underlag som visar på eventuella brister och utvecklingsområden. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.5.6 s. 37) anges att Kriminalvårdens tillsynssektion har granskat totalt 19 av myndighetens verksamhetsområden. Resultatet av tillsynen visar enligt regeringen att det finns utvecklingsområden inom såväl säkerhetsarbete och rättsvård som hälso- och sjukvård samt inom vissa administrativa processer. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.4.6 s. 39) redovisas att Kriminalvårdens tillsynssektion har granskat 21 av myndighetens verksamhetsställen. Det noteras att sedan starten av myndighetens interna tillsynsverksamhet har samtliga regioner och verksamhetsgrenar varit föremål för tillsyn. Resultatet av årets tillsyn bekräftar enligt regeringen tidigare års identifierade utvecklingsområden. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.4.6 s. 39) anges att Kriminalvården har lyft fram ansvarsfördelningen och genomförandet av transporter av frihetsberövade samt den ökade beläggningen som viktiga utvecklingsområden. Regeringen uppger att den noggrant har följt myndighetens arbete med att planera och vidta åtgärder för att kunna hantera dessa områden. I likhet med föregående års budgetproposition uppmärksammas medelshantering av regeringen i budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 3 avsnitt 5.2.2 s. 35). Regeringen uttalar följande i saken: Ett område som fortsatt är bekymmersamt är hanteringen av inbetalda medel. Myndigheten [] har fått kraftig kritik från . Handläggningstiderna har varit för långa och kvalitetsbrister har funnits. Regeringen har i myndighetens regleringsbrev lämnat uppdrag om att myndigheten ska redovisa vilka åtgärder som vidtagits för att förbättra och stärka hanteringen av inbetalda medel för att få en långsiktigt effektiv, rättssäker och hållbar hantering. Myndigheten har bl.a. utökat bemanningen, förbättrat styrning och ledning av verksamheten samt förbättrat och utvecklat arbetssätt och rutiner. Handläggningstiderna i de mål som hanteras manuellt har kortats till 3–. har oförutsedda incidenter i form av dubbla utbetalningar och utbetalningar till fel mottagare uppmärksammats. På migrationsområdet redovisar regeringen i budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 8 avsnitt 2.4.2 s. 12 f.) sin bedömning av måluppfyllelse. Regeringen konstaterar, såvitt nu är av intresse, att handläggningstiderna fortsatte att öka inom flera kategorier, vilket bl.a. fick stor effekt på vistelsetiderna som ökar för i stort sett samtliga kategorier inom asylprövningen. Vidare noterar regeringen att den rättsliga kvaliteten i såväl asyl- som tillståndsprövningen ligger på en hög nivå. På motsvarande sätt redovisar regeringen i budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 8 avsnitt 2.4 s. 29) sin bedömning av måluppfyllelse. Regeringen uttalar bl.a. att rättssäkerheten bedöms fortsatt generellt som god, men är fortsatt viktig att följa upp framöver. Det omvända gäller enligt regeringen servicen och tillgängligheten som i stora delar fortfarande inte är tillräckligt utvecklad. På område i budgetpropositionen anför regeringen följande under ett avsnitt med rubriken rättssäkerhet på (prop. 2018/19:1 utg.omr. 9 avsnitt 6.4.2 s. 101): I syfte att stärka rättssäkerheten och barnrättsperspektivet i vården på SiS [] har nya bestämmelser trätt i kraft . Det handlar bl.a. om utökad rätt att överklaga tvångsåtgärder men också om inskränkningar i nuvarande tvångsbefogenheter, exempelvis kortas den maximala tiden som en ungdom får hållas avskild till som längst . Barn och unga i behov av vård ska beredas sådan vård skyndsamt. trädde därför en bestämmelse i kraft som förtydligar SiS skyldighet att anvisa plats i akuta situationer. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 9 avsnitt 6.5.2 s. 134) anger regeringen följande i ett avsnitt med rubriken som uppmärksammats av tillsynsmyndigheter: Tillsynsmyndigheterna Inspektionen för vård och omsorg () och () har i sina inspektioner vid SiS noterat bl.a. bristande kompetens och bemanning, brister i vårdinnehåll, avsaknad av rutiner, lokaler i dåligt skick, bristande säkerhet, dåligt bemötande av personalen gentemot ungdomarna, svag samverkan med socialnämnden m.m. SiS har vidtagit åtgärder och har avslutat vissa ärenden. SiS har också valt att stänga en avdelning efter återkommande kritik från JO:s Opcat enhet. I sin analys av den sociala barn- och ungdomsvården (prop. 2019/20:1 utg.omr. 9 avsnitt 6.5.3 s. 151) anför regeringen bl.a. att har lyft allvarliga brister i sin tillsynsrapportering på detta område, både när det gäller situationen på boenden och avseende brister i kommunernas utredningar. Regeringen har därför gett i uppdrag att genomföra fördjupade analyser av tillsynens resultat som myndigheten ska redovisa .