bet · H701FiU26 · 2020-03-04 00:00:00 — anser att det finns en risk för bieffekter som påverkar tillväxten negativt i nuvarande system. Detta grundar sig i att inkomstutjämningen minskar kommunernas incitament att generera ekonomisk tillväxt eftersom en ökning i den egna skattebasen innebär att utjämningen ger mindre bidrag eller högre avgift – så att inkomstökningen netto nästintill kan utebli. Dessutom riskerar inkomstutjämningen att påverka kommunernas val av skattesats. lämnade sin granskningsrapport Det kommunala utjämningssystemet – behov av mer utjämning och bättre förvaltning till (RiR 2019:29). överlämnade till regeringen som ska redovisa för vad den har gjort eller tänker göra med anledning av rapporten. I rapporten har granskat systemet för kommunalekonomisk utjämning. övergripande slutsats är att systemet för kommunalekonomisk utjämning inte är utformat så att kommunerna kan ge kommuninvånarna en i huvudsak likvärdig service utan större skillnader i skattesatser. Kommunerna har skilda demografiska och geografiska förutsättningar. Dessa förutsättningar bedöms ge varierande ekonomiska förutsättningar, även om det finns ett utjämningssystem som är tänkt att leda till likvärdighet. menar att det finns en outnyttjad förbättringspotential i utjämningsystemet i detta avseende och rekommenderar regeringen att utveckla systemet så att det i större utsträckning utjämnar för kommunernas olika förutsättningar. rekommenderar även regeringen att ge i uppgift att utveckla och vårda utjämningssystemet med utgångspunkt i en förvaltningsplan. konstaterar att regeringen har lämnat en proposition med förslag om att kostnadsutjämningssystemet utvecklas i den riktning som rekommenderar. Den omfördelning av medel som propositionens förslag innebär bedöms dock inte vara tillräcklig för att åtgärda de identifierade bristerna. Enligt behöver omfördelningen öka mer än vad regeringen föreslår för att systemet ska kunna fungera i enlighet med intentioner. För att göra det behöver det enligt tas fram ett bättre underlag över kostnader för service i områden med glesare bebyggelse. Regeringen kommer att lämna en svarsskrivelse till . Regeringens skrivelse 2019/20:77 om det kommunala utjämningssystemet lämnade regeringen skrivelse 2019/20:77 till . Skrivelsen innehåller regeringens bedömningar av de iakttagelser och de rekommendationer som redovisade i granskningsrapporten Det kommunala utjämningssystemet – behov av mer utjämning och bättre förvaltning (RiR 2019:29). Regeringens bedömning är att de ändringar i kostnadsutjämningen som trädde i kraft medför att det kommunala utjämningssystemet i högre grad uppfyller sitt syfte att kompensera för strukturella behovs- och kostnadsskillnader. Regeringen anser att det är viktigt att systemet uppdateras i takt med samhällsutvecklingen och att det finns behov av att med jämna mellanrum se över det. Eftersom en ändring av systemet precis trätt i kraft avser regeringen inte att vidta några åtgärder med anledning av iakttagelser och rekommendationer. Regeringen framhåller dock att den noga följer utvecklingen. Skrivelsen kommer att behandlas av finansutskotten . Utskottet konstaterar att beslutat om ändringar i kostnadsutjämningen för kommuner och regioner som bl.a. innebär att utjämningssystemet i större utsträckning ska beakta bebyggelsestruktur och socioekonomiska förhållanden. Utskottet kan också notera att regeringen lämnat sin svarsskrivelse på om det kommunala utjämningssystemet. Mot bakgrund av att ändringar i systemet trätt i kraft och att utskottet kommer att behandla regeringens skrivelse anser utskottet att det inte finns skäl att vidta några ytterligare åtgärder . Därmed avstyrker utskottet motionsyrkandena. Riktade statsbidrag till kommunsektorn Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden om att minska antalet riktade statsbidrag till förmån för mer generella statsbidrag. Utskottet anser i likhet med regeringen att generella statsbidrag ska vara utgångspunkten i den ekonomiska styrningen av kommunsektorn men att det finns behov av riktade statsbidrag till specifika områden. Utskottet hänvisar också till den välfärdskommission som regeringen tillsatt. Jämför reservation 6 (M) och 7 (C). I partimotion 2019/20:2831 av m.fl. (M) yrkande 23 anförs att de riktade statsbidragen till kommunsektorn blivit betydligt fler . Motionärerna anser att det bör vara upp till kommunerna och regionerna att styra resurserna dit de bäst behövs. Administrationen runt bidragen framhålls som omfattande. Motionärerna anser att de riktade bidragen bör minska till förmån för generella statsbidrag som bedöms ge mer stabila planeringsförutsättningar och skapa långsiktighet och utrymme för effektivisering, utveckling och förnyelse. I partimotion 2019/20:3108 av m.fl. (C) yrkande 24 anförs att de riktade statsbidragen har ökat kraftigt till bl.a. skola, vård och omsorg. Bidragen bedöms vara dyra att söka och hantera, och motionärerna anser att staten måste underlätta för kommuner och regioner att bedriva en ansvarsfull ekonomisk politik. Motionärerna vill att det görs en översyn av hur riktade statsbidrag kan minska till förmån för generella och särskilt stimulera den ekonomiska utvecklingen i landsbygdskommuner. Även i kommittémotion 2019/20:3251 av m.fl. (C) yrkande 6 och 7 anförs att en översyn bör genomföras av de riktade statsbidragen till förmån för mer generella statsbidrag, och det bedöms som angeläget att särskilt stimulera den ekonomiska utvecklingen i landsbygdskommuner. inrättade regeringen en välfärdskommission. Kommissionen ska identifiera och analysera konkreta åtgärder för att stärka kommunsektorns förmåga att tillhandahålla välfärdstjänster av god kvalitet . Kommissionen ska särskilt prioritera åtgärder inom fyra områden: • förbättrad styrning av välfärden • effektivt nyttjande av offentliga resurser • hållbar kompetensförsörjning och en god arbetsmiljö i välfärdssektorn • digitaliseringsmöjligheter för att frigöra resurser till välfärden. I arbetet ska särskilt beaktas att kommuner och regioner har olika förutsättningar och utgångsläge i olika delar av landet. Kommissionen ska redovisa hur arbetet har bedrivits . Utveckling av den statliga styrningen av kommuner och landsting – en analys, Statskontoret överlämnade Statskontoret rapporten av den statliga styrningen av kommuner och landsting – en analys (2019:2). Rapporten visar att både den politiska ledningen och tjänstemannaledningen i kommunerna och landstingen har stor förståelse för statens behov av att styra, och de anser inte att staten fokuserar på fel verksamheter i sin styrning. Den kritik som framförs avser huvudsakligen omfattningen och utformningen av styrningen. Främst är det mängden och utformningen av de riktade statsbidragen som kommuner och landsting kritiserar. I budgetpropositionen konstateras att den andel av kommunsektorns intäkter som utgörs av riktade statsbidrag till särskilda insatser och verksamheter har ökat den senaste tioårsperioden. Enligt regeringen kan de riktade bidragen underlätta uppföljningen av prestationer och effekter samt göra det möjligt att rikta medel till specifika verksamhetsområden med stora behov. Regeringen är medveten om den kritik som lyfts fram av bl.a. Statskontoret avseende mängden bidrag, planeringsförutsättningarna och utformningen som kan leda till prioriteringar som bedöms vara mindre ändamålsenliga. Det bedöms även som problematiskt att befolkningsmässigt mindre kommuner och små enskilda huvudmän kan ha svårare att ta del av de riktade bidragen. Förstärkningen av de allmänna bidragen till kommuner och landsting ska fortsätta i en jämn takt över mandatperioden. Utskottet delar regeringens bedömning om att generella statsbidrag ska vara utgångspunkten i den ekonomiska styrningen av kommunsektorn men att det finns behov av riktade statsbidrag till specifika områden med stora utvecklingsbehov. Utskottet noterar att regeringen ser allvarligt på att mindre kommuner i vissa fall har svårare att ta del av riktade statsbidrag och att den avser att utveckla en mer strategisk styrning med riktade statsbidrag, vilket utskottet välkomnar. Utskottet kan också notera att regeringen inrättat en välfärdskommission med uppdrag att identifiera och analysera åtgärder bl.a. för att förbättra styrningen av välfärden och för att de offentliga resurserna ska nyttjas på ett effektivare sätt. Utskottet noterar också att regeringen har prioriterat landsbygdspolitiken för att hela ska växa, bl.a. har flera uppdrag lagts på myndigheterna för att fortsätta att förstärka arbetet för livskraftiga landsbygder i hela . Statliga myndigheter har flera viktiga uppgifter för att underlätta möjligheterna att bo, leva och verka i hela landet. Därför anser utskottet att det inte finns skäl att vidta några ytterligare åtgärder . Därmed avstyrker utskottet motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om ett mer enhetligt ersättningssystem med hänvisning till den kommunala självstyrelsen och till tillitsdelegationens arbete. Jämför reservation 8 (SD). I kommittémotion 2019/20:818 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 76 anförs att ett mer enhetligt nationellt ersättningssystem för välfärdsverksamheter bör införas för att öka likvärdigheten och minska krånglet. Systemet ska kopplas till ett omdömesregister där högre resultat ska ge en högre ersättning. Genom systemet ska incitament skapas för att förbättra verksamhetens resultat. Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betänkande 2018/19:FiU26 Kommunala frågor. I det betänkandet konstaterade utskottet att Tillitsdelegationen lämnat sitt slutbetänkande där ersättningsmodeller diskuterats. Utskottet ville avvakta beredning av betänkandet innan eventuella åtgärder övervägdes. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet. överlämnade Tillitsdelegationen sitt huvudbetänkande Med tillit växer handlingsutrymmet – tillitsbaserad styrning och ledning av välfärdssektorn (SOU 2018:47) till regeringen. I betänkandet utvecklade delegationen den analys som påbörjades i delegationens delbetänkande Jakten på den perfekta ersättningsmodellen – Vad händer med medarbetarnas handlingsutrymme? (SOU 2017:56), där delegationen presenterade de ersättningsmodeller som var mest aktuella i och diskuterade deras betydelse för möjligheten att tillvarata medarbetarnas kompetens och förmåga, och därigenom bidra till en ändamålsenlig, kostnadseffektiv och innovativ välfärd av hög kvalitet. Delbetänkandet syftade till att vidga diskussionen om ersättningsmodellerna, bortom de ekonomiska incitamenten som vanligtvis är i huvudfokus, för att skapa en bredare förståelse för ersättningsmodellernas effekter. I delbetänkandet konstaterade delegationen att det var svårt att fullt ut separera en analys av ersättningsmodeller, som endast är en del av den samlade styrningen, från andra delar. Vilka effekter ersättningsmodeller ger i verksamheterna bedömdes vara avhängigt den övriga styrningen. Delegationen hade därför för avsikt att i sitt slutbetänkande se över den sammantagna styrningen av, och inom, kommuner och landsting och hur den skulle kunna utformas för att bättre ta till vara medarbetares kompetens och skapa större värde för medborgare och företag. När det gäller ersättningsmodeller rekommenderade delegationen följande i sitt huvudbetänkande: • Håll ersättningsmodellen så enkel som möjligt. • Om detaljerad styrning anses motiverad, överväg andra styrmodeller. Om ersättningsmodellen bedöms vara det styrmedel som ska användas för att styra mer detaljerat, bör följande beaktas: • Ta hjälp av medarbetare för att utforma modellen. • Rikta ersättningsmodellen till rätt nivå. • Komplettera med annan styrning, framför allt kommunikation, dialog och ledarskap. Betänkandet har varit ute på remiss, och svarstiden gick ut . Enligt uppgifter från har regeringen ännu inte funnit anledning att genom lagstiftning eller andra åtgärder styra kommuner eller regioner att hantera frågor om ersättningsmodeller på det sätt som delegationen rekommenderar. Däremot har remissförfarandet lett till att delegationens slutsatser och rekommendationer spridits i kommunsektorn. De rekommendationer som delegationen har formulerat riktar sig direkt till de aktörer som utformar ersättningsmodeller, dvs. i det här fallet kommuner och regioner. Kommunernas fördelning av resurser till skolan Enligt 2 kap. 8 b § skollagen (2010:800) ska kommuner fördela resurser till utbildning inom skolväsendet efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. Paragrafen omfattar fördelning av resurser såväl till kommunernas egna verksamheter som till enskilda huvudmän. Det är alltså förutsättningarna och behoven som ska vara styrande vid resursfördelningen. Enligt SKR gör kommunerna på olika sätt när de fördelar resurser till skolan. Hur resurser bäst fördelas bedöms vara en komplex fråga, och det anses inte finnas någon universalmodell för resursfördelning som fungerar överallt. Det konstateras i slutbetänkande Samling för skolan – Nationell strategi för kunskap och likvärdighet (SOU 2017:35) och i rapporter från både och Skolinspektionen (Kommunernas resursfördelning till grundskolor, 391, och Kommunernas resursfördelning och arbete mot segregationens negativa effekter i skolväsendet, 2014:01). Oavsett vilken modell som används för att fördela resurser till skolorna behöver den vara transparent och förutsägbar, så att varje skola vet vilka resurser den har att röra sig med. Dessutom måste sättet att fördela pengar till skolorna accepteras och upplevas som rättvist. Det senare gäller inte minst om man tillämpar en s.k. socioekonomisk resursfördelning och styr pengar till skolorna efter deras elevsammansättning. Sättet att fördela pengar ska också främja en effektiv resursanvändning i skolorna, som det är rektorn som bedömer och avgör hur resurserna fördelas inom respektive skola. När en kommun fördelar pengar till skolorna ska den tillämpa den s.k. likabehandlingsprincipen, som innebär att kommunala och fristående skolor ska ha lika villkor. Regeringen föreslår ökad insyn i skolornas ekonomi Regeringen har beslutat om lagrådsremissen Vissa skollagsfrågor som bl.a. innehåller förslag om ökad insyn i skolornas intäkter och kostnader. I lagrådsremissen föreslår regeringen bl.a. att bidrag till fristående förskolor, skolor och fritidshem ska bestå av ett grundbelopp, strukturbelopp och i förekommande fall ett tilläggsbelopp. Ersättningen för resurser som fördelas med hänsyn till elevers behov ska särredovisas i strukturbeloppet, som är nytt. Förslaget bedöms ge kommuner större möjligheter att träffsäkert rikta mer resurser till de skolor som behöver det mest. Genom strukturbelopp kan kommunen vikta pengar till skolan utifrån elevernas behov. Regeringen avser att lämna en proposition till . Utskottet vill inledningsvis framhålla den kommunala självstyrelsen som innebär att kommuner och regioner, genom politiska beslut och prioriteringar, avgör hur man med hänsyn till lokala och regionala förutsättningar ska uppnå de nationella mål som lagt fast. Det innebär att staten i sin styrning av kommuner och regioner måste ge dem handlingsutrymme för egna prioriteringar. Utskottet kan också konstatera att regeringen inte funnit anledning att genom lagstiftning eller andra åtgärder styra kommuners eller regioners hantering av ersättningsmodeller bl.a. eftersom tillitsdelegationens rekommendationer riktar sig direkt till de aktörer som utformar ersättningsmodeller, dvs. i det här fallet kommuner och regioner. Tillitsdelegationens slutsatser och rekommendationer har spridits i kommunsektorn. Därför anser utskottet att det inte finns skäl att vidta några åtgärder . Därmed avstyrker utskottet motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av kommunernas finansiering av ökad efterfrågan inom välfärden. Utskottet står bakom regeringens bedömning att stigande efterfrågan på välfärdstjänster bör mötas på ett kostnadseffektivt sätt med bl.a. nya och förbättrade arbetssätt samt att teknik och digitala tjänster nyttjas på ett innovativt sätt. Utskottet hänvisar också till pågående arbeten inom och . Jämför reservation 9 (C) och särskilt yttrande 3 (V). I partimotion 2019/20:3108 av m.fl. (C) yrkande 23 anförs att stora skillnader i kommunalskatt mellan olika kommuner är särskilt problematiskt där kommuner med litet befolkningsunderlag och svagare skattekraft får sämre service och högre kommunalskatt. Motionärerna vill att en översyn görs av kommunernas möjligheter att finansiera ökad efterfrågan på tjänster, t.ex. inom äldreomsorgen, på andra sätt än genom höjd kommunalskatt. Även i kommittémotion 2019/20:3251 av m.fl. (C) yrkande 5 anförs att en översyn bör göras av kommunernas möjligheter att finansiera ökad efterfrågan på tjänster, t.ex. inom äldreomsorgen, på andra sätt än genom höjd kommunalskatt. inrättade regeringen en välfärdskommission. Kommissionen ska identifiera och analysera konkreta åtgärder för att stärka kommunsektorns förmåga att tillhandahålla välfärdstjänster av god kvalitet . Kommissionen ska särskilt prioritera åtgärder inom fyra områden: • förbättrad styrning av välfärden • effektivt nyttjande av offentliga resurser • hållbar kompetensförsörjning och en god arbetsmiljö i välfärdssektorn • digitaliseringsmöjligheter för att frigöra resurser till välfärden. I arbetet ska särskilt beaktas att kommuner och regioner har olika förutsättningar och utgångsläge i olika delar av landet. Kommissionen ska redovisa hur arbetet har bedrivits . överlämnade den parlamentariskt sammansatta sitt slutbetänkande till regeringen, Starkare kommuner – med kapacitet att klara välfärdsuppdraget (SOU 2020:8). Utredningen har haft i uppdrag att utarbeta en strategi för att stärka kommunernas kapacitet att fullgöra sina uppgifter och hantera sina utmaningar. Utredningen lägger fram följande förslag: • Den statliga styrningen av kommunerna förbättras genom färre riktade statsbidrag. • Det kommunala utjämningssystemet ses över. • En försöksverksamhet initieras. • Strategisk kommunsamverkan och frivilliga sammanslagningar stimuleras. • En kommundelegation inrättas som tillsammans med landshövdingarna för dialog med kommunerna om kapacitetsstärkande åtgärder. • Kompetensförsörjningen underlättas genom minskade studieskulder för personer i utsatta kommuner. • Kommunernas digitaliseringsarbete får stöd. Betänkandet kommer att beredas i sedvanlig ordning inom . Utmaningarna i kommunerna och regionerna är stora och av skiftande karaktär, bl.a. beroende på lokala och regionala förutsättningar och befolkningens sammansättning och utveckling. Utskottet kan konstatera att regeringen avser att föra en politik som stärker välfärden bl.a. genom att fortsätta förstärka de allmänna bidragen till kommuner och regioner i jämn takt över mandatperioden, vilket utskottet välkomnar. Utskottet kan också konstatera att utmaningarna inte bara är av ekonomisk karaktär utan även handlar om organisatorisk kapacitet, personal- och kompetensförsörjning samt förmåga till utveckling. I likhet med regeringen anser utskottet att den stigande efterfrågan på välfärdstjänster bör mötas på ett kostnadseffektivt sätt med bl.a. nya och förbättrade arbetssätt samt att teknik och digitala tjänster nyttjas på ett innovativt sätt. Utskottet kan vidare notera att startat sitt arbete och att lämnat sitt slutbetänkande. Det pågår således ett omfattande arbete för att stärka kommunsektorns förmåga att tillhandahålla välfärdstjänster. Därmed avstyrker utskottet motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om redovisning av skattepengar med hänvisning till lagen om bokföring och redovisning samt till den redovisning som sammanställs genom Räkenskapssammandrag. I motion 2019/20:1812 av (M) anförs att det är viktigt att våra skattepengar används på ett så bra sätt som möjligt och att skattebetalarna kan se hur utgifterna har fördelats mellan lagstadgad verksamhet och frivillig verksamhet i kommunerna. Motionären vill därför att det ska göras en översyn över möjligheten att låta kommunerna redovisa mer tydligt i årsredovisningen hur utgifterna har fördelats mellan den lagstadgade verksamheten och den frivilliga verksamheten i kommunen. Lagen (2018:597) om bokföring och redovisning Enligt lagen (2018:597) om bokföring och redovisning ska årsredovisningen innehålla en driftsredovisning och en investeringsredovisning. Av de rekommendationer som Rådet för redovisning lämnar till kommunerna framgår att driftsredovisningen ska utformas så att utfallen kan stämmas av mot fullmäktiges budget. Redovisningen bör vidare dels upprättas så att den tillgodoser fullmäktiges behov av uppföljning och ansvarsprövning av styrelser och nämnder, dels upprättas så att den tillgodoser externa intressenters behov av information om hur resurserna fördelas och förbrukas av verksamheterna. En ändamålsenlig bokföring och redovisning behandlade utskottet regeringens proposition 2017/18:149 En ändamålsenlig bokföring och redovisning. I propositionen lämnades förslag om en ny lag om bokföring och redovisning för att skapa en tydligare ram för den kommunala redovisningen och en bättre struktur för de som ska tillämpa lagen. Bland annat föreslogs att drift- och investeringsredovisningen skulle utgöra självständiga delar i årsredovisningen i stället för att som tidigare ingå i förvaltningsberättelsen. Utskottet ställde sig bakom regeringens förslag, och beslutade i enlighet med utskottets förslag (bet. 2017/18:FiU42, rskr. 2017/18:285). Den nya lagen och lagändringarna trädde i kraft . Räkenskapssammandraget (RS) är en årlig insamling av ekonomiska uppgifter från samtliga kommuner som görs av SCB. Syftet med RS är att på kommun‑ och riksnivå få tillförlitlig information om kommunernas ekonomi, i fråga om både nuläge och utveckling. RS innehåller uppgifter om resultat- och balansräkning samt om de olika verksamheternas kostnader. Räkenskapssammandraget omfattar samtliga kommunala verksamheter fördelade på ett antal kostnads- och intäktsslag. RS är lagstadgad och har stor betydelse för olika användningsområden på nationell, internationell och nivå. Utskottet konstaterar att beslutat om en ny lag om bokföring och redovisning för att skapa en tydligare ram för den kommunala redovisningen och en bättre struktur för dem som ska tillämpa lagen. Utskottet kan också notera de rekommendationer som Rådet för redovisning lämnar till kommunerna om att redovisningen bör upprättas så att den tillgodoser dels fullmäktiges behov av uppföljning och ansvarsprövning av styrelser och nämnder, dels externa intressenters behov av information om hur resurserna fördelas och förbrukas av verksamheterna. Utöver detta kan utskottet notera det Räkenskapssammandrag som finns och som omfattar samtliga kommunala verksamheter. Mot den bakgrunden anser utskottet att det inte nu finns skäl att överväga några åtgärder. Därmed avstyrker utskottet motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om att skapa en nationell samling av framgångsprojekt med hänvisning till det arbete som redan pågår. I motion 2019/20:1645 av (M) anförs att kommuner och landsting står inför likvärdiga situationer att hantera och liknande frågeställningar att lösa. Motionären vill att det övervägs att skapa en nationell samling av förebilder och framgångsprojekt för att göra det enklare att utbyta erfarenheter om funktionella lösningar och kompetenshöja kommuner och regioner. Av budgetpropositionen framgår att staten på olika sätt bidrar till att kommuner och regioner ska bli mer effektiva och verka för en hög kvalitet i sina verksamheter. Ett sätt att åstadkomma detta är att underlätta jämförelser mellan kommuner respektive landsting. Jämförelser ger ökad kunskap om den kommunala verksamhetens kvalitet och effektivitet. För att underlätta uppföljning och analys samt främja jämförelser mellan kommuner respektive landsting finns Rådet för främjande av kommunala analyser, Rådet för redovisning och databasen .