bet · H801JuU31 · 2020-10-20 00:00:00 — Omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse för mord (S, MP) (S), (S), (S), (S), (S) och (MP) anför: Vi menar att straffbestämmelsen om mord har fått en väl avvägd utformning genom den lagändring som trädde i kraft . Lagändringen kan förväntas leda till att livstidsstraffet kommer i fråga i betydligt större utsträckning . Enligt vår uppfattning omfattas både dödligt våld mot närstående och gängrelaterade mord i de flesta fall av de omständigheter som redan nu nämns i bestämmelsen, och det saknas därför anledning att genomföra den föreslagna lagändringen. Vi delar också den kritik som både Lagrådet och ett stort antal remissinstanser framfört mot att justera en lagbestämmelse så snart inpå en genomförd lagändring. Vi menar vidare att med hänsyn till den funktionsfördelning som finns mellan och regeringen när man arbetar fram lagförslag inte på egen hand bör ta fram och besluta om en sådan lagändring som motionärerna efterfrågar. Vi förutsätter dessutom att regeringen noggrant följer utvecklingen av rättspraxis när det gäller straffet för mord och återkommer till om det skulle visa sig att den senaste straffskärpningen inte får avsedd effekt. Mot den bakgrunden saknas det också anledning för att göra något sådant tillkännagivande som föreslås. Omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse för mord (C) (C) anför: Jag delar motionärernas uppfattning att straffbestämmelsen om mord bör kompletteras så att det säkerställs att brott mot närstående som begås i hemmet och gängrelaterade mord som begås på öppen gata i betydligt större omfattning än tidigare leder till livstids fängelse. anser jag att med hänsyn till den funktionsfördelning som finns mellan och regeringen när man arbetar fram lagförslag inte på egen hand bör ta fram och besluta om en sådan lagändring som motionärerna efterfrågar, och jag har därför motsatt mig de olika beredningsåtgärder som utskottet fattat beslut om. Mot denna bakgrund välkomnar jag att utskottet nu delar min uppfattning att i stället bör göra ett tillkännagivande till regeringen. Omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse för mord (V) (V) anför: Livstidsstraffet är omodernt, inhumant och ineffektivt. Den som har dömts till livstids fängelse kan inte förutse den faktiska verkställighetstiden eftersom tidpunkten för tidsbestämning av straffet påverkas av det då förhärskande politiska klimatet. Att vara dömd till ett fängelsestraff som inte är begränsat i tiden påverkar därför den dömdes möjlighet till rehabilitering och återanpassning negativt. Forskning visar dessutom att längre straff inte är effektiva i den meningen att de får människor att begå färre brott. En person som sitter i fängelse är visserligen delvis förhindrad att begå nya brott. För att det ska få effekt på brottsnivån i samhället krävs det emellertid att människor sitter inspärrade under väldigt långa perioder. Detta är en helt annan inställning till brottsprevention och straff än den som finns i de nordiska länderna. Dessutom anser även jag att med hänsyn till den funktionsfördelning som finns mellan och regeringen när man arbetar fram lagförslag inte på egen hand bör ta fram och besluta om en sådan lagändring som motionärerna efterfrågar. Mot denna bakgrund anser jag att motionen bör avslås. Förteckning över behandlade förslag Motion väckt med anledning av proposition 2018/19:138 2019/20:50 av m.fl. (M): 1.Riksdagen antar regeringens förslag till ändring i med den justering som framgår av denna motion. Ändring i regeringens förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 3 kap. 1 § ska ha följande lydelse. Regeringens förslag i proposition 2018/19:138 Den som berövar annan livet, döms för mord till fängelse , lägst tio och högst , eller på livstid. Som skäl för livstids fängelse ska det särskilt beaktas om gärningen föregåtts av noggrann planering, präglats av särskild förslagenhet, syftat till att främja eller dölja annan brottslighet, inneburit svårt lidande för offret eller annars varit särskilt hänsynslös. Den som berövar annan livet, döms för mord till fängelse , lägst tio och högst , eller på livstid. Som skäl för livstids fängelse ska det särskilt beaktas om gärningen föregåtts av noggrann planering, riktar sig mot närstående, utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form, präglats av särskild förslagenhet, syftat till att främja eller dölja annan brottslighet, inneburit svårt lidande för offret eller annars varit särskilt hänsynslös. Denna lag träder i kraft . Utskottets lagrådsremiss med lagförslag Lagrådsyttrande som utskottet begärt Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden och Omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse för mord justitieutskott beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över ett förslag till lag om ändring i i justitieutskottets ärende 2019/20:JuU31 Omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse för mord. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Närvarande från justitieutskottets kansli har även varit kanslichefen . Förslaget föranleder följande yttrande. Lagrådsremissen har sin bakgrund i ett tidigare lagstiftningsärende. I det lagstiftningsärendet lade regeringen, genom propositionen Straffet för mord (prop. 2018/19:138), fram förslag till ändringar i bestämmelserna om mord i 3 kap. 1 § . beslutade i enlighet med förslaget. Den nya lydelsen av paragrafen trädde i kraft . Ändringen innebar att fem i paragrafen angivna omständigheter ska beaktas särskilt som skäl för att bestämma straffet för mord till fängelse på livstid. Under utskottsbehandlingen av propositionen väcktes frågan om ytterligare ändringar i paragrafen. Med anledning av det fick utskottets kansli i uppdrag att ta fram en utskottspromemoria. Promemorian har remissbehandlats. I den nu framlagda lagrådsremissen föreslås, på samma sätt som i promemorian, att lydelsen av 3 kap. 1 § ändras på nytt så att ytterligare två omständigheter ska beaktas särskilt som skäl för att bestämma påföljden för mord till fängelse på livstid. Den nya lydelsen av paragrafen föreslås träda i kraft . Den valda metoden för lagstiftning – som innebär att en och samma bestämmelse ändras i två steg – inger betänkligheter. Det kan självfallet inte riktas några invändningar mot att det i samband med riksdagsbehandlingen av ett regeringsförslag görs avvikelser från eller tillägg till vad regeringen har föreslagit, under förutsättning att avvikande eller tillkommande förslag är tillräckligt beredda. När det är fråga om ändringar i en och samma bestämmelse, är det dock normalt naturligt att övervägandena kring bestämmelsen sker i ett enda sammanhang, så att ställningstagande kan utmynna i en enda lagändring. Om ställningstagande i stället delas upp i två olika lagändringar, med skilda ikraftträdandetidpunkter, kan det uppenbarligen leda till att det uppkommer tillämpningssvårigheter för åklagare och domstolar. Också den enskildes möjligheter att hålla sig uppdaterad om lagens innehåll minskar, något som är ägnat att minska lagstiftningens normbildande funktion. I synnerhet inom straffrätten – där behovet av kontinuitet och stabilitet är särskilt stort – är det därför olämpligt med en sådan lagstiftning i två steg. Givetvis kan det någon enstaka gång förekomma situationer där ett tvåstegsförfarande likväl måste accepteras därför att det annars skulle uppkomma betydande olägenheter. Det skäl som redovisas i lagrådsremissen för att i detta fall dela upp översynen av 3 kap. 1 § i två lagändringar är att den tidigare lagändringen skulle ha blivit fördröjd om den nu föreslagna ändringen hade behandlats redan i samband med den. Vilka olägenheter som en så kort fördröjning, som det är fråga om i detta fall, skulle ha kunnat medföra har emellertid inte tydliggjorts. Mot bakgrund av de olägenheter som kan uppstå genom tvåstegsförfarandet framstår därför inte skälet för detta förfarande som övertygande. Frågan om den gjorda lagändringen behöver justeras bör därför – i synnerhet som den berör central straffrätt – behandlas på sedvanligt sätt, nämligen genom att lagstiftaren, när viss erfarenhet av den nya lagstiftningen har vunnits, analyserar hur lagen har tillämpats och överväger vilka ytterligare ändringar som eventuellt behöver göras. Det leder i och för sig till tidsutdräkt men utgör den bästa garantin för stabilitet i lagstiftningen. Lagrådet – som konstaterar att det än så länge saknas underlag angående tillämpningen av den nya lydelsen av 3 kap. 1 § – anser alltså att det nu är för tidigt att göra ändringar i paragrafen. Lagrådet övergår därefter till frågan om behovet och lämpligheten av de nu föreslagna lagändringarna. I vilken utsträckning fängelse på livstid bör komma ifråga som påföljd för mord är i och för sig en rättspolitisk fråga som Lagrådet inte har anledning att ha några närmare synpunkter på. Vad Lagrådet däremot har skäl att bedöma är om den föreslagna lagändringen har fått en lämplig utformning och fyller ett lagtekniskt behov. Hur en straffrättslig bestämmelse bör utformas bör framför allt bestämmas med hänsyn till vilken ledning som rättstillämparen och övriga berörda behöver. I den nu gällande lydelsen av 3 kap. 1 § anges fem olika omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse. Samtliga dessa är av tämligen allmän och övergripande karaktär; lagstiftaren har strävat efter att omständigheterna inte anges för snävt, specifikt eller detaljerat (jfr prop. 2018/19:138 s. 26). Till dessa fem omständigheter fogas nu i förslaget ytterligare två av något mera konkret slag; att gärningen riktat sig mot en närstående och att gärningen utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form. Det kan möjligen hävdas att så konkret angivna omständigheter är ägnade att ge domstolar och andra bättre ledning för hur paragrafen ska tillämpas. Men det kan också hävdas att angivandet av flera sådana omständigheter gör lagtexten alltför kasuistisk och motverkar behovet av en nyanserad tillämpning där alla föreliggande omständigheter vägs in. Risken finns också att domstolen vid tillämpningen fäster alltför stor vikt vid de angivna omständigheterna på bekostnad av andra, i det enskilda fallet relevanta, omständigheter. Enligt Lagrådets mening finns det därför anledning att iaktta stor återhållsamhet vad gäller uppräkningen av konkreta omständigheter som kan motivera ett livstidsstraff. Vad särskilt gäller förslaget att det särskilt ska beaktas om gärningen har begåtts mot närstående noterar Lagrådet följande. Redan i den befintliga lagtexten anges som en omständighet som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse att gärningen ”varit särskilt hänsynslös”. I förarbetena har som exempel på en sådan särskilt hänsynslös gärning angetts att den har riktat sig mot en närstående (se prop. 2018/19:138 s. 33). Det kan inte råda någon tvekan om att domstolarna kommer att läsa och ta ledning av detta uttalande. Lagrådet har svårt att se att det vare sig från legalitets-synpunkt eller annars finns skäl att uttryckligen i lagtexten ange att det som skäl för livstids fängelse särskilt ska beaktas att gärningen är riktad mot en närstående. Det gäller i synnerhet som syftet med förslaget i denna del inte synes vara att åstadkomma någon ändring av rättsläget. I vart fall finns det inte anledning att ändra lagtexten förrän tillämpningen av den redan beslutade lagändringen har kunnat analyseras. Vad därefter gäller förslaget att det särskilt ska beaktas om gärningen utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form noterar Lagrådet följande. Det finns givetvis ingen anledning att invända mot den uppfattning som synes ligga till grund för förslaget, nämligen att brottslighet som sker i organiserad form normalt bör bestraffas särskilt strängt. Detta är emellertid redan innebörden i gällande rätt. I 29 kap. 2 § finns allmänna bestämmelser om vad som kan vara försvårande omständigheter vid bedömningen av ett brotts straffvärde. En sådan omständighet är, enligt punkten 6, att brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt. Det är uppenbart att den bestämmelsen måste tillmätas betydelse även när man bestämmer straffvärdet för ett mord och det råder enligt Lagrådets uppfattning inget tvivel om att domstolarna också gör det. Det framstår mot den bakgrunden inte som nödvändigt att komplettera lagtexten. Det synes redan finnas utrymme och lagstöd för en adekvat och tillräckligt ingripande straffmätning för mord som begås inom ramen för organiserad brottslighet. I vart fall bör en sådan lagändring inte göras innan en analys har gjorts av hur 3 kap. 1 § i sin nu gällande lydelse tillämpas. Till detta kommer att de gärningar som förslaget i denna del synes vara inriktat på i de flesta fall torde omfattas av någon av de omständigheter som redan nu nämns i paragrafen (”föregåtts av noggrann planering”, ”präglats av särskild förslagenhet” eller ”syftat till att främja eller dölja annan brottslighet”). Även i denna del framstår alltså behovet av en lagändring som tveksamt. Det talar ytterligare för att en lagändring inte bör ske förrän tillämpningen av den beslutade lagändringen har analyserats. Under alla förhållanden bör förslaget i den senare delen inte genomföras förrän det ytterligare har klargjorts vad som i detta sammanhang avses med ”organiserad form”. Det uttryck som används i förslaget överensstämmer med vad som anges i 29 kap. 2 § 6 och i författningskommentaren anges också att innebörden är densamma (lagrådsremissen s. 34). För att bestämmelsen ska bli tillämplig krävs därför att brottsligheten har begåtts inom ramen för en struktur, där flera personer samverkat under en inte helt obetydlig tidsperiod för att begå brott; personerna ska ha ingått i en sammanslutning eller ett nätverk av viss kontinuitet vars syfte att begå brott har sträckt sig längre än till enbart det aktuella brottet (se prop. 2009/10:147 s. 43 f.). Förslaget i lagrådsremissen har framför allt motiverats med vikten av att samhället markerar mot det dödliga skjutvapenvåldet i kriminella miljöer, särskilt gängbildningar i socialt utsatta områden (se lagrådsremissen s. 28 f.). Såsom några remissinstanser har varit inne på kan det emellertid ifrågasättas om de åsyftade grupperingarna har en ”organiserad form” i den bemärkelse som avses i 29 kap. 2 § 6 ; relationer och samarbete inom de kriminella miljöer som lagrådsremissen synes åsyfta präglas enligt snarare av ombytliga relationer och instabila strukturer än av organiserad form. Därmed kan det också ifrågasättas om förslaget i denna del är ägnat att nå sitt syfte. Också det nu sagda visar enligt Lagrådets mening på behovet av att lagförslaget bereds ytterligare. Sammanfattningsvis innebär detta att frågan om 3 kap. 1 § bör ändras på nytt inte bör avgöras förrän tillämpningen av paragrafens nu gällande lydelse har analyserats samt ytterligare överväganden har gjorts angående behovet och ändamålsenligheten av de föreslagna ändringarna. Lagrådet avstyrker förslaget.