bet · H801KU10 · 2020-11-30 00:00:00 — I praktiken blir följden av ett sådant utpekande att banken stängs av från interbankmarknaden och förlorar möjligheten att återfinansiera sig och göra affärer med flertalet andra finansiella företag. Det kan i sin tur medföra att banken tvingas i konkurs. Vidare anförs att det framgår av allmänt tillgänglig information att detta är ett verktyg som endast har tillämpats i extraordinära fall. I svaret hänvisas till en amerikansk webbplats (/resources/statutes-and-regulations/311-special-measures). Om en åtgärd övervägs ska enligt tillämpligt regelverk en bedömning göras av om t.ex. åtgärder av andra aktörer ska anses tillräckliga för att komma till rätta med de risker som banken i fråga anses utgöra. Det ska också beaktas om åtgärden skulle kunna få negativa konsekvenser för det internationella systemet för betalningar, clearing och avveckling, samt om det ligger i säkerhetspolitiska intresse att vidta en sådan åtgärd. Vidare anförs i svaren att mot denna bakgrund gjordes bedömningen att roll i det nordisk-baltiska banksystemet var en faktor som sannolikt skulle beaktas. Som svar på en fråga om man inför intervjun i med Per övervägde lämpligheten att kommentera det eventuella utfallet av en pågående process som rör ett visst bolag anförs att det i den situation som uppstod fanns ett medialt intresse av att det statsråd som hade ansvar för finansmarknadsfrågor uttalade sig. Med hänsyn till den diskussion som förekom i media om att extraordinära åtgärder från amerikanskt håll kunde vara aktuella, ansågs det angeläget att lyfta fram korrekt och allmänt tillgänglig information för att ge en mer rättvisande bild av läget. Risken för sanktioner uteslöts emellertid inte. Utskottet höll en öppen och en sluten utfrågning med finansmarknads- och bostadsminister (bilaga B3). Per anförde bl.a. att arbetet mot penningtvätt och finansiering av terrorism inte enbart bedrivs nationellt. Eftersom det ofta är en fråga om gränsöverskridande verksamhet är internationellt samarbete på området särskilt angeläget. Det finns olika forum för samarbete och samtal, bl.a. arbetsgruppen för finansiella åtgärder (FATF), som är ett mellanstatligt organ som tar fram internationella standarder för att bekämpa penningtvätt, finansiering av terrorism samt finansiering och spridning av massförstörelsevapen. Det svenska regelverket om bl.a. penningtvätt bygger på åtaganden som följer av medlemskap i och i EU. I båda sammanhangen framhålls vikten av internationell samverkan. Vidare anförde Per att det är viktigt att föra en dialog med länder där svenska banker verkar och där landets myndigheter intresserar sig för eller har jurisdiktion över svenska banker. låg det i intresse att på ett allmänt plan orientera sig om vilka åtgärder som skulle kunna bli aktuella i det andra landet och vice versa. Motsvarande gäller i alla liknande situationer. Per anförde också att var händelserna i mycket uppmärksammade i medierna. Det var för hans uttalande känt att flera myndigheter bedrev utredningar mot , däribland svenska . hade bekräftat brister i banken och att banken svarade på frågor från myndigheter i flera länder. Det förekom en diskussion i medierna om att det skulle kunna bli aktuellt med en extraordinär åtgärd mot från amerikanskt håll som skulle leda till att banken i praktiken skulle tvingas stänga ned. Det förekom oprecisa beskrivningar om förbud mot att handla i dollar. Vidare anförde Per att man ska se hans uttalanden om eventuella sanktioner mot mot den bakgrunden. Det fanns ett intresse av att han som ansvarigt statsråd för finansmarknadsfrågor skulle uttala sig. Det var angeläget att nyansera bilden och sätta situationen i ett sammanhang. Hans syfte var att redovisa korrekt information som gav en rättvisande bild av läget. Han var tydlig med att risken för att banken skulle tvingas stänga inte kunde uteslutas helt och hållet. Den information som han lämnade byggde på allmänt tillgängliga uppgifter. Informationen byggde på omvärldsbevakning. Per anförde också att det är viktigt att som minister kunna redovisa den bedömning som gör av aktuella frågor. Den information som han hade byggde på omvärldsbevakning. Vidare anförde Per att en grundläggande princip är att statsråd inte går in i enskilda ärenden eller på något sätt vägleder eller föreslår hur myndigheterna ska agera. Det uttalande som han gjorde handlade om en helt annan frågeställning – det internationella perspektivet av denna affär. Per anförde också att det är självklart att ha en bred internationell kommunikation. Detta förekommer framför allt på myndighetsnivå. har en kontinuerlig kontakt med sina motsvarande myndigheter i andra länder. Det förs också en dialog på politisk nivå mellan departement eller regeringskanslier. Vidare anförde Per att han alltid är tillgänglig om det finns behov av kommunikation på politisk nivå. Det var det som han menade med uttalandet i intervjun om att han var beredd att agera. Per anförde vidare att om det kommer en förfrågan från politisk nivå om att ha ett möte är han beredd att agera och självklart bistå en sådan förfrågan. Det kom t.ex. en förfrågan från om att den nye ambassadören ville ha ett möte. På det mötet berördes mest allmänna frågor kring finansmarknaden i och kopplingar till . Granskningen har enligt beslut av utskottet inte omfattat frågan om det begåtts brott mot tystnadsplikt, brott enligt lagen (2016:1307) om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden eller något annat brott. När det gäller de uttalanden som statsrådet har gjort om eventuella sanktioner mot från amerikanska myndigheter har han hänvisat till att underlaget för uttalandena är allmänt tillgängliga uppgifter. I svaren från hänvisas bl.a. till en förteckning över kreditinstitut som fått vissa sanktioner som har publicerats på en amerikansk webbplats[18]. Som utskottet uttalat tidigare gäller självklart att uttalanden av statsråd ska vara korrekta. I detta fall är det svårt att avgöra om Per uttalanden om amerikanska sanktioner varit korrekta eftersom han inte närmare preciserat vad som legat till grund för hans uttalanden. Något som motsäger uppgifterna i Per uttalande har dock inte framkommit i granskningen. Vidare i granskningen kan konstateras att Per uttalande om amerikanska myndigheters utredningar mot skedde som utredde om det fanns brister i bankens arbete för att motverka penningtvätt. för hans uttalande var det känt att bedrev en utredning mot . Innebörden av Per uttalanden om amerikanska myndigheters utredningar var att sannolikheten för att ska tilldelas en allvarligare form av sanktion – att banken skulle förbjudas att handla med dollar – inte var hög även om den inte kunde uteslutas helt. Fråga här är om det uttalandet griper in i den process som var aktuell hos den svenska myndigheten (). Som framgått i granskningen finns ett internationellt samarbete mellan nationella myndigheter inom penningtvättsområdet. Ett uttalande som tar sikte på utfallet av amerikanska myndigheters tillsyn mot en svensk bank kan indirekt komma att röra frågor som är av betydelse för den svenska tillsynsmyndighetens prövning, vilket skulle riskera att komma i konflikt med bestämmelsen om myndigheternas självständighet i 12 kap. 2 § regeringsformen. I den aktuella situationen fanns ett intresse av att Per som statsråd med ansvar för finansmarknadsfrågor skulle uttala sig. Utskottet vill dock understryka vikten av att statsråd i uttalanden av det aktuella slaget tar i beaktande att det pågår en nationell tillsyn som inte är helt väsensskild från den som bedrivs av den utländska myndigheten. Det finns därför skäl till viss återhållsamhet även när det gäller uttalanden som tar sikte på den utländska myndigheten. I det aktuella uttalandet anförde Per även att han hade en kontinuerlig dialog med svenska myndigheter. Av granskningen framgår att det varit fråga om en löpande myndighetsdialog med och bl.a. en dialog inom ramen för det Finansiella stabilitetsrådet. Myndighetsdialogen har bl.a. handlat om det allmänna läget på penningtvättsområdet. Någon dialog som riskerat att komma i konflikt med myndigheternas självständighet enligt 12 kap. 2 § regeringsformen synes det således inte ha varit fråga om. 5.3 Inrikesministerns uttalanden om MSB:s helikopterupphandling I en anmälan till (dnr 2706-2018/19), bilaga A5.3.1, begärs det att utskottet granskar inrikesminister uttalanden om en helikopterupphandling. Anmälaren framhåller att uppgav att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) hade tecknat ett avtal med privata helikopterföretag om att 30 helikoptrar skulle finnas i beredskap för att i ett tidigt skede kunna sättas in för brandbekämpning. Enligt anmälaren var denna uppgift inte korrekt. Upphandlingen avsåg endast 10 helikoptrar och bara 2 av dessa klarade en transport om vatten. Enligt anmälaren bör granska om har levt upp till kravet att statsråds uttalanden ska vara korrekta. Till grund för granskningen har legat bl.a. två promemorior som upprättats inom , bilaga A5.3.2–3. uppgav inrikesminister i ett Facebook-inlägg och i en intervju med Tidningarnas Telegrambyrå (TT) att detta år var bättre förberett än vid fjolårets storbränder. Han hänvisade bl.a. till att MSB hade tillförts extra resurser och att kompetensen och förutsättningarna för att hantera skogsbränder blivit mycket bättre. uppgav vidare i intervjun att MSB hade ”tecknat avtal med 30 helikoptrar från privata helikopterföretag som finns i beredskap för att tidigt kunna släcka bränderna”. Även företrädare för uppgav att myndigheten hade ”gjort en stor helikopterupphandling där vi har 30 helikoptrar som snabbt kan sättas ut på strategiska platser i ett tidigt skede så att man snabbt kan släcka små bränder innan de vuxit till sig”. Vidare framgick det av MSB:s webbplats att myndigheten hade upphandlat en beredskap på upp till 31 helikoptrar. uppgav bl.a. () att och hade lämnat felaktiga uppgifter om antalet upphandlade helikoptrar, och att den korrekta siffran var 10. Bland annat hänvisades till en intervju med en företrädare för det bolag som hade vunnit upphandlingen. Enligt företrädaren, som inte ville kännas vid uppgiften om upphandling av 30 helikoptrar, framgick det visserligen av bolagets anbud att bolaget tillsammans med sina underleverantörer hade tillgång till 31 helikoptrar, men enligt det träffade avtalet kunde MSB formellt endast kräva tillgång till 10 helikoptrar. Av tidningsartiklarna framgick vidare att uppgifterna om antalet upphandlade helikoptrar på MSB:s webbplats sedermera hade ändrats. Enligt den uppdaterade informationen hade MSB träffat ett avtal om 10 helikoptrar. Vid behov hade myndigheten option på fler helikoptrar och i anbudet hade drygt 30 helikoptrar presenterats. Även företrädare för uppgav i en intervju att ”det är en ungefärlig siffra. Upp till 30 har vi förstått. Och det är möjligt att vi har slarvat lite”. ställde riksdagsledamoten (C) en skriftlig fråga till inrikesminister om huruvida han ansåg att de åtgärder som MSB hade vidtagit för att stärka den nationella förmågan att bekämpa skogsbränder var tillräckliga för att undvika en brandsommar som den (fr. 2018/19:792). framhöll bl.a. att det var oklart hur många helikoptrar MSB egentligen hade upphandlat och om dessa helikoptrar kunde transportera tillräckligt stora volymer vatten. framhöll i sitt svar att MSB hade vidtagit ett antal åtgärder för att i ännu större utsträckning kunna stödja kommuner vid omfattande bränder, bl.a. genom helikoptrar för skogsbrandsbekämpning. Vidare pekade han på kommande insatser och förslag från berörda myndigheter samt förslagen och rekommendationerna års skogsbrandsutredning, vilka enligt kunde komma att ligga till grund för ytterligare åtgärder. Sammantaget framhöll att hade lärt en del av skogsbränderna , att med vidtagna åtgärder var bättre rustat mot skogsbränder och att regeringen skulle följa utvecklingen noga. har i flera ärenden granskat statsråds uttalanden i olika sammanhang. Ofta har det rört sig om uppgifter som har lämnats vid kontakter mellan regeringen och dess myndigheter. har granskningen kommit in på frågor som rör instruktionsförbudet gentemot domstolar, förvaltningsmyndigheter och eller avsett uppgifter som statsråd har lämnat i anslutning till regeringsbeslut (se t.ex. bet. 1999/2000:KU20 s. 119 f., bet. 2003/04:KU20 s. 189 f., bet. 2004/05:KU20 s. 196 f., bet. 2005/06:KU20 s. 156 f. och bet. 2007/08:KU20 s. 163 f.). granskade utskottet försvarsministerns hantering av frågor kring ett radarsystem (bet. 2015/16:KU20 s. 69 f.). I sitt ställningstagande underströk utskottet vikten av att försvarsministern vid sitt svar på en interpellation hade säkerställt att hans uttalanden grundades på uppgifter som var korrekta. De statsråd som svarar på en interpellation ansvarar enligt utskottet för vilket underlag de har för svaren. Utskottet granskade justitie- och migrationsministerns uttalande om arbetslösheten bland utrikes födda (bet. 2017/18:KU20 s. 300 f.). Det aktuella uttalandet hade gjorts i ett Twittermeddelande. I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis att statsråd, i likhet med andra medborgare, har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang, men statsråd kan behöva ta särskild hänsyn. En självklar utgångspunkt i dessa sammanhang är enligt utskottet att uttalandena ska vara korrekta. Detta utesluter naturligtvis inte att statsråd i debatter och andra politiska sammanhang uttrycker sig tillspetsat och polemiskt. Utskottet konstaterade att det framgick av utredningen i ärendet att statsrådet i sitt uttalande om arbetslösheten bland utrikes födda redovisat statistik som inte mer än i möjligen begränsad utsträckning inkluderat den grupp uttalandet avsett, och uttalandet hade därmed gett en missvisande bild. Utskottet framhöll att justitie- och migrationsministern ansvarade för sina uttalanden och därmed även för att de uppgifter som han lämnade var korrekta. Att det aktuella uttalandet hade gjorts på ministerns personliga Twitterkonto saknade enligt utskottet betydelse i sammanhanget. Genom en skrivelse som sänts till har utskottet begärt svar på ett antal frågor. Utskottet fick en svarspromemoria som upprättats inom (bilaga A5.3.2). På frågan om vilket underlag som låg till grund för och uppgifter till medierna om beredskap för brandbekämpning 2019 och om antalet upphandlade helikoptrar framgår följande av svarspromemorian. Regeringen föreslog i budgetpropositionen en ökning av anslaget 2:4 Krisberedskap inom utgiftsområde 6 Försvar och krisberedskap med sammanlagt . Förslaget lämnades mot bakgrund av ett identifierat behov av att återanskaffa skogsbrandsmateriel och för att utveckla det statliga stödet på räddningstjänstområdet, bl.a. till ledning och samverkan vid omfattande skogsbränder. Till följd av bl.a. anslagsökningen förstärkte MSB sin förmåga att bistå kommunerna med statliga stödresurser när det gällde exempelvis depåer med materiel för skogsbränder och mobila basstationer för systemet samt med stabs- och ledningsstöd. Efter skogsbränderna 2018 följde noga utvecklingen av den kommunala räddningstjänstens förmåga att leda och hantera omfattande räddningsinsatser bl.a. genom möten med MSB och genom att delta vid möten. De senare är möten som MSB anordnar i räddningstjänstfrågor och där många kommunala räddningschefer deltar. Vid dessa möten förmedlades att de kommunala räddningstjänsterna hade höjt sin förmåga att leda och hantera omfattande räddningsinsatser. inhämtade från MSB:s ledning att myndigheten hade upphandlat en helikopterberedskap för brandsläckning om ca 30 helikoptrar. Denna uppgift publicerades även på MSB:s webbplats . Uppgiften att MSB:s upphandling omfattade 30 helikoptrar för brandsläckning förmedlades av en företrädare för myndighetens ledning till medierna . Genom en skrivelse som sänts till har utskottet begärt svar på en kompletterande fråga. Utskottet fick en svarspromemoria som upprättats inom tillsammans med en bilaga (bilaga A5.3.3). På frågan om , mot bakgrund av den uppdaterade informationen från MSB, gjorde någon korrigering av sitt Facebookinlägg framhålls i svarspromemorian att uppgifterna i det aktuella Facebookinlägget var korrekta och att det därför inte fanns anledning att korrigera inlägget. Av en ingiven skärmdump av det aktuella Facebookinlägget (bilaga A5.3.4) framgår att i inlägget inte berörde antalet inköpta helikoptrar. Utskottet noterar att inrikesminister i en intervju uppgav att MSB hade upphandlat en helikopterberedskap om 30 helikoptrar för brandsläckning. Det framgår av utredningen i ärendet att uppgiften om antalet upphandlade helikoptrar inhämtades av från MSB:s ledning och att denna uppgift även fanns på myndighetens webbplats och förmedlades till medierna av en företrädare för . Av utredningen i ärendet framgår vidare att uppgiften om antalet upphandlade helikoptrar sedermera korrigerades på MSB:s webbplats och i en intervju med en företrädare för . Eftersom förmedlat den felaktiga uppgiften vidare hade även han på lämpligt sätt kunnat låta korrigera den, vilket inte gjorts. Granskningen ger inte anledning till något ytterligare uttalande av utskottet. 5.4 Statsministerns uttalanden om ställningstagande I en anmälan till (dnr 2842-2018/19), bilaga A5.4.1, begärs det att utskottet granskar statsministerns uttalanden om ställningstagande i ett granskningsärende. Anmälaren framhåller att statsminister vid en pressträff försökte tona ned betydelsen av ställningstagande i ett granskningsärende. I granskningsärendet riktade utskottet enligt anmälaren allvarlig kritik mot den dåvarande socialförsäkringsministerns agerande vid förflyttningen av generaldirektör. Enligt anmälaren bör granska om har levt upp till kravet att statsråds uttalanden ska vara korrekta. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom Statsrådsberedningen, bilaga A5.4.2. Utskottet har vidare hållit utfrågning med statsminister , bilaga B8. granskade förflyttningen av dåvarande generaldirektör (bet. 2018/19:KU20 s. 59 f.). Regeringens möjlighet att skilja en myndighetschef från hans eller hennes anställning tar enligt utskottet avstamp i vårt statsskick och i förhållandet mellan regeringen och förvaltningen. Utskottet underströk att regeringen ansvarar inför för förvaltningens verksamhet och att regeringen måste kunna omplacera en myndighetschef om den anser att chefskapet inte utövas på ett tillräckligt bra sätt. Enligt utskottet måste regeringen alltid förhålla sig till bestämmelserna om förflyttning i lagen (1994:260) om offentlig anställning så att inte syftet bakom dessa undergrävs, även när det inte är fråga om ett tvångsentledigande. underströk på nytt att den gällande ordningen för att skilja eller förflytta en myndighetschef från en anställning syftar till att säkerställa myndigheternas och deras chefers självständighet. Det är mot denna bakgrund enligt utskottet av central betydelse att det finns sakliga och objektivt godtagbara skäl för ett beslut om förflyttning av en myndighetschef. Utskottet ansåg att det ankommer på regeringen att bereda frågor om utnämningar och förflyttningar på ett så omsorgsfullt sätt att det kan förutsättas att myndighetschefen i fråga ska komma att stanna kvar under den tiden förordnandet avser. Detta är enligt utskottets mening en god ordning som alltid bör gälla. Utskottet framhöll att det inte finns några skäl att vara mindre omsorgsfull i en situation där en myndighetschef och regeringen är överens om att myndighetschefen ska lämna sin anställning i en myndighet för att anställas i , än om avskiljandet från anställningen sker mot myndighetschefens vilja. konstaterade att företrädarna för regeringen och den tidigare generaldirektören i den aktuella granskningen hade olika bilder av vad som förekommit dels vid myndighetsdialogerna, dels vid dialogen om den dåvarande generaldirektörens fortsatta anställning som generaldirektör. Att uppgifterna som hade lämnats i granskningen gick så pass mycket isär var enligt utskottet otillfredsställande. Enligt ska utskottet kunna förvänta sig att de uppgifter som lämnas bidrar till att skapa klarhet och ger en rättvisande bild av vad som har skett. Utskottet underströk att det är regeringens uppgift att styra riket och att leda förvaltningen, vilket ställer krav på en tydlig och förtroendefull dialog med myndigheterna. Enligt utskottet framgick det av granskningen att dialogen mellan departementet och generaldirektören inte hade levt upp till de krav som kunde ställas i detta avseende. De synpunkter som hade funnits på hur utfört sitt uppdrag att samverka med berörda aktörer hade enligt utskottet inte uppfattats av myndighetens generaldirektör. Utskottet konstaterade vidare att det stod klart att förflyttningen hade skett mot generaldirektörens vilja och att generaldirektören trots att hon efterfrågat skälen för att genomföra förflyttningen av henne inte hade fått dem. Enligt utskottet faller det på statsrådet att försäkra sig om att förutsättningarna för att flytta en myndighetschef från dennes anställning föreligger och att dessa också klargörs för myndighetschefen. Vidare konstaterade utskottet att någon dokumentation kring förflyttningen inte hade gått att uppbringa. I samband med övervägandena om det funnits tillräckligt starka skäl för att skilja en myndighetschef från dennes anställning bör det enligt utskottet även beaktas vilken dokumentation som kan behövas av dialogen med myndighetschefen. Utskottet framhöll vidare att i de fall en myndighet, som t.ex. , leds av en styrelse måste också styrelsen involveras när synpunkter som gäller myndighetens ledning tas upp av departementet. Sammantaget konstaterade utskottet att den dåvarande socialförsäkringsministern bar ansvaret för de brister som i ovannämnda hänseenden hade framkommit i granskningen. justerade sitt granskningsbetänkande. Efter sammanträdet publicerades ett aktuelltutskick på webbplats och några av utskottets ledamöter redogjorde vid en pressträff för innehållet i betänkandet. Av rubriken till aktuelltutskicket framgick att var klart med sin årliga granskning av regeringen och att utskottet i 3 av de 18 behandlade granskningsanmälningarna pekade på att det hade förekommit brister. Därefter redogjordes under rubriken i regeringens handläggning och statsrådens agerande närmare för utskottets ställningstaganden i dessa tre granskningsärenden. Avsnitten inleddes med granskningen av förflyttningen av generaldirektör. höll statsminister en pressträff där han kommenterade granskning av förflyttningen av generaldirektör. underströk inledningsvis att utskottet i betänkandet bekräftade att en regering har rätt att skilja en generaldirektör från sitt uppdrag och i stället anställa personen i i de fall regeringen bedömer att så bör göras. Han uppgav vidare att det socialförsäkringsministern främst fick kritik för var att processen borde ha dokumenterats bättre och att ministern också själv hade lyft fram denna brist i granskningsärendet. Enligt statsministern utgjorde skrivningar i ärendet inte någon grund för att socialförsäkringsministern skulle avgå. På frågan vilken slutsats drog av kritik i ärendet svarade han bristerna i dokumentationen. framhöll statsministern att en principfråga i granskningsärendet var om en regering kan avsätta eller flytta på en generaldirektör. Han uppgav vidare att en annan viktig slutsats av granskningen var att det inte fanns några belägg för att socialförsäkringsministern hade farit med osanning. Skälet till förflyttningen av generaldirektören var enligt statsministern att regeringen hade varit missnöjd med samordningsfunktionen vid och att regeringen till slut varit tvungen att agera. När det gällde hanteringen av olika ärenden inom uppgav statsministern att han har det yttersta ansvaret. framhöll också att regeringen skulle studera samtliga ärenden i granskningsbetänkande närmare och därefter ta ställning till vilka förbättringar som behövde göras i regeringen och inom .