bet · H701SkU22 · 2020-04-27 00:00:00 — Det ska innehålla mål och åtgärder för att minska avfallets miljöpåverkan och mängden avfall och farliga ämnen i material och produkter. Målen och åtgärderna ska följas upp för att se hur bra det går att uppfylla och genomföra dem. Prioriterade avfallsområden är textilavfall, matsvinn, elektronik och bygg- och rivningsavfall. Lagen (1999:673) om skatt på avfall infördes . Skatt ska betalas med per ton avfall som förs in till en avfallsanläggning där avfall till en mängd av slutligt förvaras eller förvaras . Skattskyldig är den som bedriver verksamhet på anläggningen. Avfallsskatt ska inte betalas om avfallet är avsett att inom anläggningen komposteras, rötas, förbrännas eller användas för tillverkning av fast lagringsbart bränsle. Avdrag på skatten får göras för avfall som har förts ut från anläggningen. Deponiskatten är avsedd att ge en miljöstyrande effekt som skapar ett tryck på att återvinna avfall. Skatten ska ge en minskning av sådant avfall som inte kan återvinnas och därför deponeras. Minskningen ska nås genom att utvecklingen av olika former av avfallsbehandling genom bearbetning och val av råmaterial m.m. uppmuntras. Skattesatsen har höjts fyra gånger sedan den infördes. Avfallsskatten höjdes senast per ton avfall. Ändringen trädde i kraft . Som skäl för höjningen angavs att skatten inte hade höjts och att nivån därför behövde justeras med hänsyn till den allmänna prisutvecklingen och för att upprätthålla miljöstyrningen. görs en årlig omräkning av skattesatserna i lagen om skatt på avfall motsvarande den allmänna prisutvecklingen med ett tillägg av för och efterföljande kalenderår. Omräkningen av skattesatserna ska grunda sig på förändringen i konsumentprisindex (KPI) året närmast före det år beräkningen avser och . Den årliga omräkningen av skattesatserna ska även beakta utvecklingen av bruttonationalprodukten (BNP) genom ett tillägg av till KPI-omräkningen. har i samråd med gjort en översyn och analys av den miljöstyrande effekten av deponiskatten. Uppdraget redovisades till (Redovisning NV-00338-13). anförde bl.a. att en ökad utvinning av metaller, plast och organiskt avfall från gamla deponier skulle kunna ge stora miljövinster. bedömde inte att det finns anledning att införa speciella regler för deponiutvinning. Deponiutvinning är oftast att se som en integrerad del av efterbehandling av gamla deponier. Samma skatteregler bör därför gälla för avfall från deponiåtervinning som för förorenad jord från övriga efterbehandlingsåtgärder. anförde i ett yttrande till redovisning att rättsläget är oklart och att frågan bör utredas ytterligare. fick i samverkan med i uppdrag att fortsätta översynen av deponiskatten och utreda om staten bör stödja återvinning ur nedlagda avfallsanläggningar. Uppdraget redovisades i skrivelsen Återvinning ur nedlagda avfallsanläggningar (NV-00308-15). Utredningens slutsatser bereds inom . Skatt på förbränning av avfall har fattat beslut om en skatt på förbränning av avfall. Skatten tas ut med per ton avfall. är dock skattesatsen per ton avfall och är skattesatsen per ton avfall. Skattesatsen omräknas med konsumentprisindex. Avdrag får göras för avfall som förs ut från en förbränningsanläggning. Undantag från skatteplikten införs för biobränsle, farligt avfall, animaliska biprodukter samt viss produktion av material som innehåller avfallet eller dess restprodukter. De nya reglerna trädde i kraft (prop. 2019/20:1 Förslag till statens budget , finansplan och skattefrågor avsnitt 12.13, prop. 2019/20:32, bet. 2019/20:SkU12). I motion 2019/20:1109 av (MP) yrkande 3 anförs att en ökad förbränningsskatt bör övervägas för att minska mängden matavfall i förbränningsanläggningar. I kommittémotion 2019/20:2663 av m.fl. (M) yrkande 19 anförs att deponiskattens nuvarande utformning försvårar återvinning av viktiga resurser ur stora avfallsflöden. För att t.ex. öka utvinningen av fosfor ur avloppsslam eller värdefulla material ur gamla deponier krävs storskaliga industriella processer, vilka genererar restprodukter utan marknadsvärde som återigen måste deponeras och därmed drabbas av deponiskatten. Det innebär tyvärr att det ofta blir billigare att utvinna nya råvaror ur naturen än att återvinna råvaror från avfallsflöden. Det är inte resurseffektivt. Motionärerna anser att en regeljustering som innebär att återförande av restmaterial till deponi efter all deponiåtervinning undantas från beskattning skulle medföra flera fördelar, bl.a. skulle resurshushållningen öka samt flera miljökvalitetsmål främjas. Regeringen bör därför göra en översyn av deponiskatten så att dess utformning främjar omställningen till en cirkulär ekonomi. Utskottet avstyrker motionsförslaget om en utvidgad förbränningsskatt med hänvisning till den införda skatten på förbränning av avfall. Regeringen anför i proposition 2019/20:65 En samlad politik för klimatet - klimatpolitisk handlingsplan att utvecklingen av en resurseffektiv, cirkulär och biobaserad ekonomi bör stärkas. Flera åtgärder inom detta område bör genomföras , bl.a. bör en nationell strategi för cirkulär ekonomi tas fram och en bred översyn av regelverken för återvinning och hantering av avfall och restprodukter göras för att främja innovation och företagande i den cirkulära ekonomin. Utredningen om en giftfri och cirkulär återföring av fosfor från avloppsslam lämnade sitt betänkande Hållbar slamhantering (SOU 2020:3) till regeringen. Utredningen redovisar dagens tekniska möjligheter för slamhantering med fosforåtervinning och lägger fram två alternativa förslag om en utfasning av den framtida slamspridningen som kombineras med ett krav på återvinning av fosfor. Utskottet ser mot denna bakgrund inte någon anledning att rikta ett tillkännagivande till regeringen om en översyn av deponiskatten i syfte att främja omställningen till en cirkulär ekonomi och avstyrker därför även detta motionsyrkande. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om skatten på bekämpningsmedel. Jämför reservation 26 (SD) och 27 (V). Enligt lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel ska skatt betalas med för varje helt kilo verksam beståndsdel i bekämpningsmedlet. Syftet med skatten på bekämpningsmedel är att av hälso- och miljöskäl minska användningen av sådana medel. Skatten betalas när bekämpningsmedel omsätts eller tas i anspråk inom landet. Med bekämpningsmedel avses ämnen eller beredningar som är avsedda att användas till skydd mot egendomsskador eller olägenheter för människors hälsa, förorsakad av växter, djur, bakterier eller virus. Skattskyldig är den som inom landet yrkesmässigt tillverkar bekämpningsmedel eller från ett annat land för in eller tar emot bekämpningsmedel för yrkesmässig återförsäljning eller för egen yrkesmässig användning inom landet. När skatten på bekämpningsmedel infördes var skattesatsen . Den nuvarande nivån på infördes . EU har moderniserat den europeiska lagstiftningen om kemikalier och infört ett integrerat system för registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach). Bestämmelserna finns i rådets förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier och inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet. Syftet med systemet är att förbättra skyddet av människors hälsa och miljön, som den europeiska kemiska industrins konkurrenskraft bibehålls och dess innovationsförmåga stärks. Dessutom har en europeisk kemikaliemyndighet (Echa) inrättats för att ta hand om den löpande förvaltningen av de krav som Reach medför. Reach ålägger företag som tillverkar och importerar kemikalier att bedöma riskerna i samband med användning av dessa ämnen och att vidta nödvändiga åtgärder för att hantera de risker som identifierats. Skyldigheten att bevisa att de kemikalier som tillverkas eller saluförs är säkra övergår från de offentliga myndigheterna till industrin. Svensk kemikalielagstiftning finns i , i regeringens för-ordningar och i Kemikalieinspektionens föreskrifter. Genom proposition 2007/08:80 och EG-förordningen om kemikalieregistrering anpassades de svenska bestämmelserna till Reach. Regeringen tillsatte utredningen på tungmetaller och andra hälso- och miljöfarliga ämnen samt översyn av bekämpningsmedelsskatten (dir. 2016:53). Utredaren fick i uppdrag att analysera behovet av beskattning för att minska spridningen av kadmium och andra hälso- och miljöfarliga ämnen och tungmetaller i miljön. Utredaren fick vidare i uppdrag att analysera om bekämpningsmedelsskatten behöver ändras med hänsyn till de förändringar som skett inom och med hänsyn till utvecklingen av bekämpningsmedel sedan skatten infördes. Utredningen om skatt på tungmetaller och andra hälso- och miljöfarliga ämnen samt översyn av bekämpningsmedelsskatten överlämnade sitt betänkande Skatt på kadmium i vissa produkter och kemiska växtskyddsmedel till regeringen (SOU 2017:102). Utredningen föreslår två nya skattelagar, lagen om skatt på kadmium i vissa produkter och lagen om skatt på kemiska växtskyddsmedel. Utredningen föreslog också att den dåvarande lagen om skatt på bekämpningsmedel skulle tas bort. De två nya skattelagarna föreslogs träda i kraft . Betänkandet har remissbehandlats. I kommittémotion 2019/20:610 av m.fl. (SD) yrkande 10 anförs att användningen av bekämpningsmedel i styrs av ett omfattande regelverk för godkännande, hantering och miljöövervakning och att detta regelverk lämnar utrymme för försiktiga bedömningar av bekämpningsmedel och breda säkerhetsmarginaler vad gäller miljö och hälsa. Kemikalieanvändningen kan styras mot minskade nivåer genom att skapa konstruktiva alternativ och genom forskning och utveckling. En sådan styrning är att föredra framför en extra skatt på dessa produkter när de väl har godkänts, eftersom en sådan skatt i praktiken skulle slå direkt mot det svenska jordbrukets konkurrenskraft. I kommittémotion 2019/20:1619 av m.fl. (V) yrkande 4 anförs att det är mycket angeläget att får en bättre beskattning av bekämpningsmedel då dagens beskattning har liten miljöeffekt. bör kemiska bekämpningsmedel fasas ut, men innan en sådan utfasning kan genomföras är det av stor vikt att beskattningen är funktionell. Utredningens förslag på differentierad beskattning är bättre än den nuvarande men dess styrande effekt kan vara för liten, anför motionärerna, som även anser att har en betydligt starkare lagstiftning. Det finns ett stort behov av att en differentierad beskattning av växtskyddsmedel införs i , som i likhet med den som finns i , ökar med medlets giftighet. Motionärerna anför att regeringen bör återkomma med förslag om en differentierad beskattning av växtskyddsmedel enligt en modell som liknar den danska bekämpningsmedelsskatten. Utskottet anser inte att bör föregripa den pågående beredningen och avstyrker därför de aktuella motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om ett tillkännagivande till regeringen om att en skatt på gödselmedel inte bör införas Jämför reservation 28 (SD). Enligt den numera upphävda lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel skulle skatt betalas med och för varje helt kilo kväve i gödselmedlet och med för varje helt gram kadmium i gödselmedlet, till den del kadmiuminnehållet översteg per ton fosfor. Skatten på gödselmedel slopades (bet. 2009/10:FiU1, bet. 2009/10:SkU21). Beskattningen av handelsgödselkväve bedömdes ha haft liten påverkan på användningen inom jordbruket eftersom prisförändringar på gödselmedel påverkar användandet relativt lite. När lagen om skatt på gödselmedel upphörde innebar det att även skatten på kadmium i gödselmedlet slopades trots att det fanns en tydligare effekt av skatten för kadmiuminnehållet i fosforgödselmedel än för kväveinnehållet. Den dåvarande regeringen uttalade (prop. 2009/10:41 s. 186) mot den bakgrunden att man borde pröva alternativa styrmedel för att uppnå liknande effekter som den som kadmiumdelen av gödselmedelsskatten hade haft. Den dåvarande regeringen ansåg vidare att jordbruksnäringens omfattande arbete med att minska kadmiumhalterna i gödselmedel och livsmedel borde fortsätta även vid slopad skatt på kadmiuminnehållet i fosforgödselmedel. I kommittémotion 2019/20:603 av m.fl. (SD) yrkande 19 anförs att den tidigare avgiften på handelsgödsel kom till för att finansiera den svenska spannmålsexporten. användes den som ett skäl för att minska läckaget av gödning till vattendrag och minska tillförseln av tungmetaller till jorden. När det gäller frågan om näringsläckage finns ett flertal studier som visar att det snarare är geografi, jordart och djurintensitet som är avgörande än om handelsgödsel används. Skatten får liten styrfunktion och blir mest en börda. Motionärerna anser därför att en skatt på handelsgödsel inte bör införas. Regeringen bedömer i budgetpropositionen att steg har tagits för att stärka arbetet med att nå miljökvalitetsmålet Ingen övergödning som nuvarande insatser inte är tillräckliga för att nå miljökvalitetsmålet. Det går inte att se en tydlig riktning om utvecklingen är positiv eller negativ. Den utredning som regeringen tillsatt för att stärka drivkrafterna för lokalt åtgärdsarbete (M 2018:02) och som ska föreslå hur övergödningen effektivt kan minskas kommer att vara en del av underlaget till regeringens fortsatta arbete. (M 2018:02) överlämnade betänkandet Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning (SOU 2020:10 ) till regeringen. Utredningen har bl.a. haft i uppdrag att lämna förslag till etappmål som bidrar till genomförandet av miljökvalitetsmålet Ingen övergödning och att föreslå nya eller förstärkta styrmedel som leder till ökad användning av lokalt anpassade, kostnadseffektiva åtgärder. Utredningen presenterar tre nya etappmål: om enskilda avlopp, om våtmarker och om effektivare gödselanvändning. Utredningens förslag om ett etappmål för effektivare gödselanvändning ska bidra till en effektivare användning av stallgödsel och en minskad användning av mineralgödsel. Etappmålet ska genomsyra myndigheters arbete med att meddela föreskrifter, vägledning och allmänna råd på området. Mineralgödselanvändningen ska minska och stallgödselanvändningen öka. Målet är en kretsloppsbaserad gödselanvändning. Utredningen bedömer att kostnaden för att genomföra etappmålet kommer att belasta enskilda företag i form av minskad efterfrågan och en minskad försäljning av produkten mineralgödsel. Denna kostnad förväntas dock kunna bäras av att produktionen ställs om till andra hållbara produkter och att försäljningen ökar för de alternativa produkterna i motsvarande mån. För staten och kommuner förväntas inga kostnader uppstå annat än i marginell mening (informations- och kontrollinsatser). Då försäljning av mineralgödsel inte beskattas eller är avgiftsbelagd förväntas inga intäkter till staten eller kommunerna gå förlorade. Lantbrukare förväntas ersätta mineralgödsel med annat gödselmedel, främst stallgödsel. Tillvaratagandet av gårdens eget stallgödsel och spridningen på åkermarken kan förväntas bli effektivare. kommer ökade kostnader i viss mån uppstå för lantbrukare som säljer stallgödsel vidare till växtodlare, bl.a. i form av transportkostnader. Dessa ökade omkostnader kan till viss del kompenseras genom intäkter för försäljning av stallgödsel, genom att efterfrågan på stallgödsel kommer att öka. För att nå etappmålet om minskad användning av mineralgödsel bör enligt utredningen en större samordnad satsning på forskning, rådgivning och information genomföras för att ytterligare effektivisera utnyttjandet av stallgödsel. Mot bakgrund av det ovan anförda ser utskottet inte någon anledning att rikta ett särskilt tillkännagivande till regeringen om att skatten på han-delsgödsel inte ska återinföras. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om en skatt på socker. I motion 2019/20:81 av (SD) anförs sockerrika produkter ofta är billiga och svenska närproducerade frukter och grönsaker jämförelsevis dyra. Det bör inte vara en ekonomisk fråga om man som alternativ till godis och läsk istället kan duka upp en frukt- och grönsaksbuffé till fredagsmyset och människor borde uppmuntras till att välja nyttigare alternativ. Därför bör regeringen justera skatterna så att det som är dåligt för oss att äta beskattas högre medan nyttigare alternativ har lägre skatt. På så sätt får vi en skatteväxling för folkhälsan och positiva effekter för svenska bönder och odlare, anför motionären. I motion 2019/20:860 av (SD) anförs att haft mycket goda erfarenheter av höga punktskatter på tobak och alkohol som ett sätt att hålla nere konsumtionen. Utöver de internationella erfarenheterna talar dessa svenska erfarenheter av skatter på tobak och alkohol för att en punktskatt på sockrade läskedrycker skulle vara ett effektivt sätt att minska konsumtionen. Mycket talar också för att storleken på skatten har stor betydelse. Våra nordiska grannländer och har gjort försök med skatt på socker, anför motionären, men där har resultatet inte varit tillfredsställande. Anledningen till detta är att konsumenterna åkt över till och för att handla. Att svenskar skulle göra motsvarande resa till , eller för att köpa läsk förefaller inte speciellt troligt, då prisnivån generellt sett är högre i och . Att åka ända till för att handla läsk är för omständligt. Motionären anser att det är dags att tar intryck av WHO:s rekommendation och inför en skatt på sockrade läskedrycker. Utskottet tidigare avstyrkt yrkanden om en punktskatt på bl.a. socker (bet. 2016/17:SkU24). Från allmänna utgångspunkter är det vanskligt att låta beskattning utgå från varors farlighet eller nyttighet. Erfarenheten visar att en sådan beskattning leder till svårigheter i tillämpningen och besvärliga gränsdragningsproblem. Det var också anledningen till att en rad punktskatter av förenklingsskäl upphävdes i samband med skattereform. Utskottet anser inte att bör ändra inställning i frågan. Utskottet avstyrker de aktuella motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om ett tillkännagivande till regeringen om att en avloppsskatt inte bör införas. Jämför reservation 29 (KD). I kommittémotion 2019/20:2761 av m.fl. (KD) yrkande 49 anförs att Havs- och vattenmyndigheten (HaV) 2013 föreslog en avloppsskatt på enskilda avlopp på 3 000–för fastigheter avlopp som inte åtgärdats. HaV bedömer att det behövs ett ekonomiskt incitament i form av en skatt eller avgift för att motivera fastighetsägarna att själva ta initiativ till att rätta till sina anläggningar och därmed nå en högre åtgärdstakt . Motionären anser att bör ge regeringen till känna att någon skatt eller avgift med denna utformning inte bör införas. I budgetpropositionen anför regeringen att en utredning om hållbara vattentjänster har haft i uppdrag att ta fram åtgärder för att öka takten med att åtgärda enskilda avlopp. Utredningen betänkande Vägar till hållbara vattentjänster (SOU 2018:34) har remitterats och bereds nu av regeringen. I betänkandet framhåller utredningen att fastighetsägarens egentillsyn måste öka, att fastighetsägarens incitament för att genomföra åtgärder måste stärkas och att kommunens tillsynsarbete måste bli effektivare. Utredningen lägger fram en rad förslag för att uppnå detta. Bland annat ett etappmål i miljömålssystemet, ett krav på en avloppsdeklaration, förbättrad rådgivning etc. (M 2018:02) överlämnade betänkandet Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning (SOU 2020:10 ) till regeringen. Utredningen har bl.a. haft i uppdrag att lämna förslag till etappmål som bidrar till genomförandet av miljökvalitetsmålet Ingen övergödning och att föreslå nya eller förstärkta styrmedel som leder till ökad användning av lokalt anpassade, kostnadseffektiva åtgärder. Utredningen presenterar bl.a. ett etappmål om enskilda avlopp. Etappmålet syftar till att påskynda arbetet med att alla enskilda avlopp i kust- och sjönära områden ska vara utrustade med godkänd reningsteknik . Enligt en samhällsekonomisk konsekvensanalys från vattenmyndigheterna är den uppskattade kostnaden för att förbättra reningen för enskilda avlopp mycket stora. Belopp som anges i rapporten går . Kostnaderna för att åtgärda bristfälliga enskilda avlopp belastar berörda fastighetsägare. Fastighetsägare betalar även administrativa kostnader för tillsyn och prövning. Kommuner får ta ut en tillsynsavgift av fastighetsägare, vilket många kommuner gör . Till viss del kommer dock kommunerna att få ökade kostnader på grund av etappmålet. Det beror på att alla åtgärder som kommer att krävas för en ökad tillsynstakt inte kan täckas via tillsynsavgiften. Utredningens förslag på etappmål skärper inte kravet på rening som gäller för enskilda avlopp. Men det kan påverka tillsyn och på så sätt påskynda arbetet med att åtgärda bristfälliga enskilda avlopp. Utskottet anser inte att det finns något behov att ett tillkännagivande till regeringen om att en avloppsskatt inte bör införas och avstyrker därför motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om en särskild gruv- och naturresursskatt. Samhällsintresset av att kan brytas och tas till vara har bedömts vara ett så starkt allmänt intresse att grundlagens förutsättningar för ingrepp i markägarnas rätt är uppfyllda. Vid ingrepp i markägares rättigheter med stöd av minerallagen är markägarna dock garanterade ersättning. Skador eller intrång som orsakas av undersökningsarbete ska ersättas av den som har ett undersökningstillstånd eller en koncession med vars stöd arbetet bedrivs. Ofta bestäms ersättningens storlek genom frivilliga uppgörelser mellan koncessionshavaren och markägaren. Om inte sådana uppgörelser kan nås bestäms ersättningen enligt expropriationsrättsliga principer. Ägare av den mark som omfattas av en bearbetningskoncession får även en särskild ersättning baserad på värdet av den malm som bryts, s.k. mineralersättning. Bestämmelserna om mineralersättning gäller alla koncessioner som har beviljats och där gruvdrift pågår. Mineralersättning från koncessionshavaren till markägarna syftar till att uppnå en bättre balans mellan exploatörer och markägare (7 kap. 7 § minerallagen). Ersättningen ska motsvara av värdet av de som koncessionen omfattar och som har brutits . Av ersättningen ska tre fjärdedelar tillfalla fastighetsägarna inom koncessionsområdet och en fjärdedel staten. beslutade bergmästaren om mineralersättning brytning på de 26 koncessioner som omfattades av bestämmelserna om sådan ersättning. Av geologiska undersöknings (SGU):s årsredovisning framgår att den sammanlagda mineralersättningen uppgick till ca . tillföll staten och resten fördelades bland markägarna. Det bör noteras att mineralersättningen inte har någon direkt koppling till den eventuella miljöskada som gruvverksamheten kan resultera i eller till finansiering av efterbehandlingsåtgärder. De intäkter som tillfaller staten genom mineralersättningen redovisas i stället enligt gällande principer för statens budgethantering mot inkomsttitel i budgetpropositionen. I budgetpropositionen (prop. 2014/15:1 finansplanen s. 46) angav regeringen att den hade för avsikt att medverka till att nya modeller skapas för att utveckla samhällets och gruvnäringens ansvar för att finansiera de investeringar som krävs för en miljömässigt hållbar gruvnäring och samhällsutveckling. Regeringen avsåg i detta sammanhang att se över mineralavgiften och återkomma till med förslag. fick Tillväxtanalys sedermera i uppdrag att kartlägga attraktivitet som gruvland och vilka faktorer som påverkar detta. I uppdraget angavs att myndigheten i en delrapport skulle redovisa hur nivån på mineralersättningen och andra avgifter enligt minerallagen påverkar attraktivitet som gruvland. I uppdragsbeslutet återgav regeringen sitt tidigare refererade uttalande i finansplanen och angav att uppdraget till Tillväxtanalys är en del i den översyn som aviserades där.