bet · H701MJU19 · 2020-06-09 00:00:00 — i ett internationellt perspektiv är läget när det gäller förekomsten av antibiotikaresistens inom svensk djurhållning gynnsamt. Vidare redovisas i budgetpropositionen att den svenska djurhållningen bygger på ett förebyggande djurhälso- och djurskyddsarbete för att hålla djuren friska och därmed hålla läkemedelsanvändningen nere. arbetar aktivt för att sprida detta synsätt också till andra länder. Den svenska modellen för ansvarsfull användning av antibiotika till djur har t.ex. fått stort genomslag i en ny EU-förordning, och rådets förordning (EU) 2019/6 av om veterinärmedicinska läkemedel och om upphävande av direktiv /82/EG (för mer information om förordningen se nedan), där fått igenom skärpningar av regler för antibiotikaanvändning. bidrar också med viktig expertis på den internationella arenan genom aktivt deltagande i relevanta internationella organ som för djurhälsa (OIE), (), livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) och (FAO:s och WHO:s gemensamma livsmedelsstandardiseringsprogram). På svenskt initiativ driver EU inom ramen för frihandelsavtalsförhandlingar samarbete om ansvarsfull användning av antibiotika i djurproduktionen. framgångsrika arbete på AMR-området innebär, förutom den positiva effekten i form av minskad antibiotikaanvändning och ett relativt gott resistensläge, även en kvalitetsstämpel på svensk djurhållning och svenska livsmedel. antog rådet och rådets förordning (EU) 2019/6 av om veterinärmedicinska läkemedel och om upphävande av direktiv /82/EG, här kallad förordningen om veterinärmedicinska läkemedel. Förordningen ska tillämpas fr.o.m. . Genom den nya förordningen blir det bl.a. förbjudet att rutinmässigt använda antibiotika, att använda antibiotika för att kompensera för brister i verksamheten och att ge antibiotika till grupper av friska djur i förebyggande syfte (s.k. profylax). Antibiotika kommer dock fortfarande att få användas förebyggande till enskilda djur eller ett begränsat antal djur i undantagsfall. Det införs också begränsningar i hur antibiotika får användas till friska djur i grupper där vissa djur är sjuka (s.k. metafylax). Vissa typer av antibiotika ska inte få användas alls till djur utan reserveras för behandling av människor. Vidare blir det obligatoriskt för medlemsstaterna att samla in och rapportera data till om försäljning och användning av antibiotika till djur. Förordningen innebär också att förbuden mot användning av antibiotika som tillväxtbefrämjare och användning av antibiotika reserverad för behandling av människor även ska följas av tredjeländer som önskar exportera produkter av animaliskt ursprung till EU. tillsatte regeringen en särskild utredare som ska göra en översyn av nuvarande lagstiftning om läkemedel för djur (dir. 2019:53). Syftet med översynen är att anpassa lagstiftningen till två nya EU-förordningar om veterinärmedicinska läkemedel och om foder som innehåller läkemedel. I kommittédirektiven lyfts fram att det är av särskild vikt att lagstiftningen säkerställer en fortsatt ansvarsfull användning av antibiotika och bekämpning av antibiotikaresistens. Uppdraget ska redovisas . Enligt artikel 35.1 i förordning (EU) nr 1379/2013 om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter är följande information obligatorisk på fisk som saluförs inom EU och som tillhandahålls till konsumenter: – handelsbeteckning och dess vetenskapliga namn – det område där produkten fångats eller odlats och redskapskategori som använts för vildfångade arter – om produkten är upptinad – datum för minsta hållbarhet, när det är lämpligt. Enligt artikel 39 i förordningen är det utöver de obligatoriska uppgifterna möjligt att komplettera konsumentinformationen med t.ex. miljöinformation och social eller etisk information. Denna frivilliga märkningsinformation förutsätter dock att den obligatoriska informationen får tillräckligt med utrymme och att de frivilliga uppgifterna kan bekräftas. Kommissionen presenterade en rapport om ett EU-miljö-märkningssystem för fiskeri- och vattenbruksprodukter (COM(2016) 263). I rapporten analyserades möjligheterna att införa ett system för miljömärkning av fiskeri- och vattenbruksprodukter. Kommissionen föreslog följande tre alternativa vägar: minimikrav på hållbarhetsargumenten fastställda på EU-nivå inrättande av ett unionsomfattande miljömärke. Vid ett expertgruppsmöte framförde kommissionen att man inte ansåg att det fanns något gehör för att gå vidare med förslaget om en gemensam miljömärkning på EU-nivå. Ett alternativ till en gemensam miljömärkning på EU-nivå är kompletterande nationell lagstiftning. bedömer dock att det kan bli svårt att få kommissionens godkännande för detta. I kommissionens detaljerade utlåtande om Havs- och vattenmyndighetens förslag på föreskrift om spårbarhet fastslås att det inte är möjligt att införa ytterligare krav på information till konsumenten utöver vad som regleras i förordning (EU) nr 1379/2013, i synnerhet inte då informationen i fråga finns angiven i förteckningen över möjlig frivillig information. Det finns en rad frivilliga miljömärkningar på marknaden. De vanligast förekommande miljömärkningarna för fiskeri- och vattenbruksprodukter i är (), Krav och (). MSC är en internationell organisation som utformat standarder för uthålligt fiske samt för spårbarhet för fisk och skaldjur. Krav är en hållbarhetsmärkning för som omfattar jordbruksprodukter samt fiskeri- och vattenbruksprodukter. För Kravmärkt fisk som fångas i havet gäller bl.a. att fisken ska komma från hållbara bestånd. ASC är ett certifierings- och märkningsprogram för vattenbruksprodukter som garanterar att produkterna är producerade på ett miljömässigt och social hållbart sätt. Enligt information från är det på den svenska marknaden i stort sett en förutsättning att produkten är miljömärkt för att kunna få marknadstillträde. skärptes reglerna för spårbarhet i fråga om fisk som används till livsmedel. De skärpta bestämmelserna utgår från EU-krav och syftar till att stärka kontrollen av fångsterna men även skydda konsumenternas intressen genom att informationen om fisken kan styrkas på ett bättre sätt. Bestämmelserna innebär att alla inblandade aktörer ska använda Havs- och vattenmyndighetens spårbarhetssystem. Alla aktörer som köper fisk direkt från en yrkesfiskare eller en fiskodlare ska dela in fisken i partier och lämna en elektronisk rapport till Havs- och vattenmyndigheten. Ett parti består förenklat uttryckt av en art, som är fiskad eller odlad på en plats och som tagits i land . Det är sedan dessa partier som spåras fram till detaljhandelsledet genom att varje köpare och säljare lägger in information i spårbarhetssystemet. Datum för inköp och försäljning, geografiskt område, redskap, fartyg samt vem som köper fisken i nästa led är exempel på det som ska rapporteras in. Särskilt viktigt är att redovisa vilka partier som ingår när olika partier blandas. Kravet är sedan att aktören märker alla partier som säljs och i samband med detta rapporterar in försäljningen i spårbarhetssystemet. Regeringen har tagit fram en strategi för hållbar konsumtion som publicerades i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. Målet är att strategin ska bidra till en miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbar konsumtion. Att underlätta för enskilda konsumenter att konsumera mer hållbart är en central del av strategin som fokuserar bl.a. på livsmedel. När det gäller konsumtionens miljö- och klimatpåverkan anförde tidigare konsumentminister vid debatten av interpellation 2016/17:178 Konsumtionens miljö- och klimatpåverkan följande: Konsumtionen av kött i och i världen har ökat , vilket medför en större påverkan på miljö och klimat. Som konsumenter kan vi bidra till minskad miljöpåverkan genom att göra miljösmarta matval. Hur kosten sätts samman är en viktig faktor; en annan är matsvinnet. Inom ramen för strategin för hållbar konsumtion avser regeringen bland annat att ge i uppdrag att stimulera miljösmarta konsumtionsmönster. Även den offentliga upphandlingen är betydelsefull när det gäller att styra mot hållbara livsmedel, vilket kommer till uttryck i den nationella upphandlingsstrategin och i uppdrag till . Det kan också konstateras att förutsättningarna för att producera hållbara livsmedel är goda i och att vi har jämförelsevis höga miljö- och djurskyddsambitioner. gav regeringen i uppdrag att inrätta ett forum för miljösmart konsumtion och att stimulera miljösmarta konsumtionsmönster. Syftet är att stimulera till kunskapsutbyten och samarbeten för att på så vis öka kunskapen på området. Ett annat syfte är att främja åtgärder och att ge bättre förutsättningar för en miljömässigt hållbar konsumtion. Forumets uppdrag genomförs i samråd med bl.a. , och . I regeringens proposition 2016/17:104 En livsmedelsstrategi för − fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet framhålls att informationen om livsmedel och måltider ska vara begriplig och lättillgänglig enligt gällande lagstiftning. Det ställs även långtgående krav på vad som måste finnas med i märkningen på förpackningarna. Märkningen måste vara korrekt och får inte vara vilseledande. För att kunna göra faktabaserade val mellan olika livsmedel behöver konsumenten vidare ha kunskap om vad olika slags livsmedelsinformation och symboler står för. Ur ett samhällsperspektiv är det också viktigt att alla konsumenter får en faktisk möjlighet att välja hälsosam och god mat som har producerats på ett hållbart sätt och att konsumenterna har tillgång till ett brett utbud. Konsumenterna ska känna sig trygga, ha förtroende för både myndigheter och företag och kunna lita på att alla livsmedel och måltider på marknaden är säkra. Regeringen anser att berörda myndigheter har en viktig roll i att presentera information om livsmedel, bra matvanor och fakta om produktionsförhållandena. I betänkande 2016/17:MJU23 En livsmedelsstrategi för framförde utskottet i sitt ställningstagande bl.a. att även i fortsättningen ska vara ett föredöme i miljö- och klimatarbetet, och för att uppnå detta behövs ett fortsatt arbete med att förbättra den svenska livsmedelsproduktionen och konsumtionen ur ett miljö- och klimatperspektiv. Regeringen anför i proposition 2019/20:65 En samlad politik för klimatet – klimatpolitisk handlingsplan att det är viktigt att arbeta vidare med effektiva åtgärder för att ytterligare underlätta hållbara konsumtionsmönster. För att minska de utsläpp som privatkonsumtionen ger upphov till krävs ekonomiska incitament som gynnar klimatsmarta konsumtionsval på bekostnad av fossila alternativ. Det är angeläget att öka kunskapen om konsumtionens klimatpåverkan och därmed motivationen till ett ändrat konsumtionsmönster. gav regeringen i uppdrag att identifiera och analysera hinder för väl fungerande marknader och för hållbar konsumtion. Regeringen anför att ett så heltäckande kunskapsunderlag som möjligt om hinder för väl fungerande marknader och för hållbar konsumtion underlättar överväganden om behovet av insatser på konsumentområdet. Uppdraget ska redovisas (Fi2020/00945/KO). Enligt förordningen (2009:1426) med instruktion för ska myndigheten bl.a. främja konsumenternas, särskilt barns och ungdomars, förutsättningar att göra medvetna val när det gäller hälsosam och säker mat och verka för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt nås och vid behov föreslå åtgärder för miljöarbetets utveckling. På verkets webbplats kan man läsa mer om hur olika typer av mat belastar miljön på olika sätt och även om miljösmarta matval. För vissa utvalda livsmedel kan man bl.a. läsa om livsmedlens påverkan på klimatet, användning av växtskyddsmedel, påverkan på odlingslandskapet och på växt- och djurlivet samt övergödning. SLU har tagit fram Mat-klimat-listan vars syfte är att sammanställa och tillgängliggöra klimatsiffror för livsmedelskategorier på hög nivå. Enligt SLU är tanken med Mat-klimat-listan att den ska användas för översiktliga beräkningar av växthusgasutsläpp från livsmedelskonsumtion från en verksamhet eller en viss typ av kosthållning. Mat-klimat-listan behandlar endast miljömålet Klimatpåverkan och ska, enligt SLU, inte användas som ensamt verktyg vid kostplanering. Det är nödvändigt att även beakta miljöaspekter såsom biologisk mångfald, användning av bekämpningsmedel och antibiotika samt andra aspekter såsom djurvälfärd och näringsinnehåll. har tagit fram en klimatdatabas som baseras på livscykelanalyser av mer än 750 livsmedel som representerar svensk livsmedelskonsumtion. Varje vara har fått ett klimattal som visar vilken klimatpåverkan varan har. Databasen är framtagen för att på ett faktabaserat men förenklat sätt sprida medvetenhet om olika råvarors klimatpåverkan. Det övergripande syftet med klimatdatabasen är att genom ökad kunskap minska klimatpåverkan från livsmedelskonsumtion och att i samarbete med olika aktörer i livsmedelskedjan bidra till en hållbar produktion. Enligt information från har en dialog inletts med ett flertal relevanta myndigheter samt tidigare konsumentminister , för att utveckla klimatdatabasen till en öppen nationell databas som är tillgänglig för fler och på så sätt skapa ökad klimatnytta inom ramen för regeringens strategi för hållbar konsumtion. Under kommissionens gemensamma forskningscentrums (, JRC) ledning arbetar tillsammans med aktörer på nationell och internationell nivå på ett system som heter Product Environmental Footprint (PEF). Det är en metodik som bygger på en livscykelanalys och vars mål är att tillhandahålla ett gemensamt sätt att mäta miljöprestanda för varor och företag inom EU som vill marknadsföra sina produkter. Metoden är fortfarande under utveckling. På nationell nivå pågår olika frivilliga initiativ med klimatmärkning av livsmedel. Bland annat har nätbutiken lanserat en klimatmärkning av livsmedel som omfattar ca 3 000 matvaror. Klimatdatabasen har tagits fram i samarbete med (se ovan). Även Världsnaturfonden (WWF) har tagit fram en matkalkylator som ett hjälpmedel för att förstå matens klimatpåverkan. Ursprungsmärkning av livsmedel på restauranger och i storhushåll Enligt informationsförordningen ska uppgifter om ursprungsland eller härkomstplats anges på livsmedel om det skulle vara vilseledande att utelämna sådana uppgifter. Dessutom ska uppgifter om den primära ingrediensen anges i de fall man uppger ett livsmedels ursprung eller härkomstplats och den primära ingrediensen inte har samma ursprung, t.ex. svenska köttbullar som innehåller kött från . Härutöver finns särskilda bestämmelser om livsmedelsinformation om ursprung som rör vissa slags livsmedel i EU-förordningar och i föreskrifter. Vidare finns det bestämmelser i informationsförordningen om vilken information som ska lämnas för livsmedel som inte är färdigförpackade. Livsmedel som serveras på restauranger eller i storhushåll tillhör kategorin livsmedel som erbjuds utan att vara färdigförpackade. Enligt artikel 44.1 a i förordningen är en uppgift om allergena ingredienser en uppgift som alltid ska lämnas. Enligt artikel 44.1 b i förordningen får en medlemsstat nationellt föreskriva att ytterligare uppgifter ska vara obligatoriska att lämna för livsmedel som inte är färdigförpackade enligt vad som anges i artikel 9.1 och 10 i samma förordning. har föreskrivit att uppgifter om livsmedlets beteckning ska lämnas på kundens begäran. Det finns inga hinder för att livsmedelsföretagare frivilligt anger ursprung så länge påståendet är sant och inte anges på ett sådant sätt att det kan vilseleda konsumenten. Som nämnts tidigare måste det anmälas till kommissionen om en medlemsstat vill föreskriva ytterligare obligatoriska uppgifter, utöver de uppgifter som anges i artikel 9.1 och 10 i informationsförordningen, för vissa typer eller kategorier av livsmedel. Åtgärden måste kunna motiveras med t.ex. skydd av folkhälsan eller skydd av konsumenterna. För att införa obligatorisk uppgift om livsmedels ursprungsland eller härkomstplats krävs vidare att det finns ett bevisat samband mellan vissa kvaliteter hos livsmedlet och dess ursprung eller härkomst. Vid anmälan ska medlemsstaterna även redovisa belägg för att en majoritet av konsumenterna anser att uppgiften om ursprung eller härkomst är mycket viktig. gav regeringen i uppdrag att analysera vilka åtgärder som krävs för att ska kunna göra en anmälan till kommissionen om nationella bestämmelser om obligatorisk ursprungs-märkning av kött och fisk på restauranger och i storhushåll enligt förordning (EU) nr 1169/2011. Uppdraget gavs i enlighet med januariavtalet i vilket det anges att regeringen ska stärka och öka konkurrenskraften inom det svenska jordbruket genom att bl.a. införa ursprungsmärkning av kött på restauranger och i storhushåll. Regeringen anförde i skälen till uppdraget att det finns ett stort intresse för mat bland svenska konsumenter och för var maten, främst kött, kommer ifrån samt att god information är en förutsättning för att konsumenten ska kunna göra medvetna och hållbara val. Uppdraget rapporterades till (Obligatorisk ursprungsmärkning av kött och fisk på restaurang och i storhushåll, dnr 2018/02382). I redovisning av uppdraget framkom att de underlag som behövs för en anmälan till kommissionen är ett författningsförslag med tillhörande konsekvensbeskrivning, en redogörelse för de skäl som motiverar införandet, en konsumentundersökning som visar att en majoritet av konsumenterna anser att det är mycket viktigt med en uppgift om ursprung samt en redogörelse som visar sambandet mellan vissa kvaliteter och ursprung. anmälde till kommissionen ett förslag om nationella bestämmelser om krav på ursprungsmärkning av kött och fisk på restaurang. Kommissionen lämnade invändningar mot förslaget . Baserat på kommissionens invändningar anmälde kompletteringar och som bl.a. innebar att bestämmelserna inte längre omfattade fisk och att bestämmelserna begränsades till att gälla . Kommissionen hade inte längre några invändningar mot anmälan. De nya bestämmelserna om tillhandahållande av information om köttets ursprungsland trädde i kraft och gäller . gav regeringen i uppdrag att ta fram underlag för en svensk anmälan till kommissionen om nationella bestämmelser om obligatorisk ursprungsinformation för kött på restauranger och i storhushåll. Utgångspunkten för uppdraget ska vara den analys av vilka underlag som behöver tas fram inför en anmälan till kommissionen som redovisade . Uppdraget har förlängts och ska nu redovisas till regeringen . Landsbygdsminister anförde som svar på fråga 2018/19:300 Ursprungsmärkning av kött följande: Det finns ett stort intresse var maten kommer ifrån och vad den innehåller. God information är en förutsättning för att konsumenter ska kunna göra medvetna och hållbara val. När det gäller förpackade livsmedel finns det tydliga bestämmelser för hur information om ursprungsland ska lämnas för bland annat olika köttslag och för fisk i och rådets förordning (EU) nr 1169/2011 om tillhandahållande av livsmedelsinformation till konsumenterna. För livsmedel som tillhandahålls på restaurang och i storhushåll finns inga motsvarande krav. finns inga indikationer på att har för avsikt att föreslå obligatorisk ursprungsmärkning för fler produktgrupper än de som regleras inom EU. Vill ett medlemsland införa nationella bestämmelser om obligatorisk ursprungsmärkning på produkter som inte regleras måste det anmälas till . Det är dock alltid möjligt att komplettera de obligatoriska bestämmelserna genom att frivilligt ange ytterligare information under förutsättning att den är korrekt och inte vilseledande, som t.ex. den frivilliga ursprungsmärkningen ”från ”. För regeringen är det viktigt att konsumenter ska ha samma möjligheter till information när de äter på restaurang som när de handlar i en livsmedelsbutik. I enlighet med den sakpolitiska överenskommelsen, januariavtalet som träffats mellan Socialdemokraterna, de gröna, ska obligatorisk ursprungsmärkning på kött och fisk på restaurang och i storkök införas. I syfte att stärka efterfrågan på svenska livsmedel har Livsmedelsföretagen, Svensk Dagligvaruhandel och () gemensamt startat . Märket med beteckningen Från ägs av , som utvecklar, förvaltar och kontrollerar användningen. Företag som vill märka sina produkter behöver godkännas av . För kött och charkuterier används i stället märket med beteckningen Kött från , och på mejerivaror används både märken med beteckningen Mjölk från och Från . För att få märka ett sammansatt livsmedel måste det innehålla svenska råvaror. Om varan innehåller kött, ägg, mjölk, fågel, fisk eller skaldjur är det alltid utan undantag svenskt. Med svenskt avses att produkten är odlad eller född och uppfödd, förädlad, förpackad och kontrollerad i . är ett fåtal restaurangkedjor och ett par enskilda restauranger anslutna till systemet. Märkning av livsmedel från länder med afrikansk svinpest Utskottet noterar att en ökad medvetenhet om afrikansk svinpest och dess smittspridning är en av de viktigaste åtgärderna för att kontrollera och förebygga sjukdomen. Det pågår ett intensivt informationsarbete i de medlemsländer som har drabbats av sjukdomen. Länderna ska enligt organisera och genomföra regelbundna informationskampanjer till allmänheten för att främja och sprida information om olika bekämpningsåtgärder som vidtas. Även i pågår ett informationsarbete till olika målgrupper för att hindra introduktion och spridning av afrikansk svinpest till . Eftersom det pågår ett intensivt arbete på området anser utskottet att det inte finns någon anledning att rikta ett tillkännagivande till regeringen. Motion 2019/20:598 (SD) yrkande 4 avstyrks således. Märkning av antibiotika i livsmedel Utskottet noterar att det finns tydliga bestämmelser som reglerar hur mycket rester av djurläkemedel, t.ex. antibiotika, som får finnas kvar i livsmedel. Den mängd som får finnas kvar innebär ingen risk för hälsan. Detta gäller såväl svenska som importerade livsmedel och livsmedel från länder såväl inom som utanför EU. Vidare noterar utskottet att arbetar aktivt för att sprida den svenska modellen för ansvarsfull användning av antibiotika till djur, vilket bl.a. fått genomslag i den nya EU-förordningen om veterinärmedicinska läkemedel. I sammanhanget vill utskottet också framhålla att de svenska reglerna för användning av antibiotika till djur är mycket strikta, vilket innebär att sannolikheten att svenska livsmedel innehåller antibiotika är mycket liten. Med det anförda avstyrks motion 2019/20:1865 (S). Utskottet noterar att det i nuvarande inte finns några krav på att i konsumentinformationen om en fiskprodukt ange beståndssituation eller klimatpåverkan men att det däremot finns en möjlighet att lämna denna typ av information på produkten förutsatt att informationen är klar och otvetydig. Det finns en rad frivilliga miljömärkningar på området. Utskottet noterar att det enligt i stort sett är en förutsättning att produkten är miljömärkt för att kunna få marknadstillträde på den svenska marknaden. Vidare har reglerna för spårbarhet i fråga om fisk som används som livsmedel skärpts, vilket innebär att informationen om fisken kan styrkas på ett bättre sätt. Därmed finner utskottet inte skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av motion 2019/20:2747 (L) yrkande 7. Motionsyrkandet bör därför lämnas utan vidare åtgärd. Inledningsvis vill utskottet framhålla både regeringens strategi för hållbar konsumtion och livsmedelsstrategin. De båda strategiernas fokus är en hållbar konsumtion av livsmedel och att konsumenter ska ha en möjlighet att välja hälsosam och god mat som producerats på ett hållbart sätt. Utskottet anser att det är viktigt att den svenska livsmedelsproduktionen och konsumtionen fortsätter att förbättras ur miljö- och klimatperspektiv. Vidare noterar utskottet att på sin webbplats informerar om miljösmarta matval och om hur vissa livsmedel påverkar klimatet etc. SLU har tagit fram Mat-klimat-listan som sammanställer och gör klimatsiffror tillgängliga för olika livsmedelskategorier.