bet · H701KU11 · 2020-01-17 00:00:00 — Utskottet föreslår att lägger Justitieombudsmännens ämbetsberättelse för tiden –till handlingarna. Utskottet gör vissa uttalanden med anledning av de ärenden som behandlas i ämbetsberättelsen. Utskottet erinrar bl.a. om att JO:s tillsyn är extraordinär och betonar betydelsen av en fungerande ordinarie tillsynsverksamhet. Vidare framhåller utskottet respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten och understryker vikten av att myndigheterna kontinuerligt arbetar med frågor om bemötande och grundläggande rättsstatliga principer. Utskottet anför även att det är ett grundläggande krav att offentliga organ fullgör sina skyldigheter enligt offentlighetsprincipen samt tillämpar reglerna om meddelarfrihet på ett korrekt sätt och i överensstämmelse med gällande regelverk. Vidare framhåller utskottet vikten av en god förvaltningsrättslig standard, kompetens och att statsanställda har goda kunskaper om den statliga värdegrunden. Utskottet uppmärksammar också ombudsmännens framställningar till regeringen och påtalar att de behov av förändringar och nödvändiga åtgärder som ombudsmännen identifierar ska tillmätas stor vikt av regeringen och berörda myndigheter. Avslutningsvis noterar utskottet med tillfredsställelse att JO under verksamhetsåret har genomfört fler inspektioner än under tidigare verksamhetsår. Redogörelse /20:JO1 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Öppet sammanträde Utskottets förslag till riksdagsbeslut lägger redogörelse /20:JO1 till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (SD), (S), (V), (SD), Skånberg (KD), (S), (L), (SD), (MP), (M), (S), (M) och (S). ombudsmän har i enlighet med 11 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän (fortsättningsvis benämnd instruktionen) överlämnat sin ämbetsberättelse (redog. 2019/20:JO1) för tiden –. Justitieombudsmännen lämnade muntligen information om sin verksamhet dels vid ett öppet sammanträde med utskottet, dels . En utskrift av de stenografiska uppteckningarna från det öppna sammanträdet finns i bilaga 2. I samband med utskottets beredning av ämbetsberättelsen besökte utskottets kansli ombudsmannaexpeditionen och gick där igenom ämbetets äldsta ärenden som ännu inte är avgjorda. tog då del av diarier, protokoll och andra handlingar. Inga följdmotioner har väckts med anledning av redogörelsen. Utskottets förslag i korthet lägger redogörelsen till handlingarna. Ämbetsberättelsen, som omfattar /19, inleds med en skrivelse till med uppgifter om myndigheten ombudsmäns (JO) organisation och verksamhet. Av redogörelsen framgår bl.a. följande. Efter framställningar från justitieombudsmännen entledigades de från sina uppdrag per den 5 respektive . valde hovrättslagmannen och chefsrådmannen, tillika f.d. lagmannen till nya justitie-ombudsmän för tiden fr.o.m. till dess att nya val har genomförts under det fjärde året därefter. Under verksamhetsåret tjänstgjorde de ställföreträdande justitieombudsmännen i viss omfattning med handläggning och avgörande av tillsynsärenden. Lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän (instruktionen) ändrades . Ändringen avsåg 10 och 18 §§ och innebär i huvudsak att får ge justitieombudsmännen i uppdrag att biträda utskottet med en sådan särskild utredning av omständigheter som kan ligga till grund för att skilja en riksrevisor från uppdraget. Som särskilda händelser med koppling till verksamheten anges bl.a. följande. uppmärksammades att JO fått in e-post i obevakade funktionsbrevlådor. Det gällde framför allt en s.k. noreply-brevlåda som inte hade fungerat korrekt. Det ”tekniska felet” åtgärdades , och ett arbete påbörjades direkt med att ta om hand de inkomna mejlen. informerades, och en anmälan gjordes till Datainspektionen. JO hävde ett avtal med ett företag om leverans av en e-arkivlösning. En ny upphandling är planerad . JO påbörjade ett projekt för att införa ett systematiskt informationssäkerhetsarbete, och en befattning som it-ansvarig inrättades och tillsattes . gick JO:s kanslichef i pension. Hon ersattes av som tillträdde tjänsten som kanslichef . Av de statistiska uppgifterna framgår i huvudsak följande. Det nyregistrerades 9 152 ärenden under verksamhetsåret, vilket innebär en ökning med 172 ärenden (1,) i förhållande till /18. Enligt JO har ökningstakten avtagit. Av de nya ärendena var 8 954 ärenden klagomålsärenden. De områden som har ökat mest i absoluta tal är ärenden som rör kriminalvård och migration. Antalet nya inspektionsärenden eller andra initiativärenden ökade från 70 till 104 ärenden, och antalet lagstiftningsremisser minskade från 154 till 94. Av ämbetsberättelsen framgår att ombudsmännen besvarade 102 remisser under verksamhetsåret. Flertalet av remisserna kom från olika departement inom . Ett urval av remissyttrandena finns i bilaga 2 i ämbetsberättelsen. Under verksamhetsåret överlämnade JO tre beslut till med framställning om lagändring. Vidare överlämnades 18 beslut till departement inom respektive till myndigheter för att fästa deras uppmärksamhet på förhållanden som hade framkommit under ärendets utredning eller för kännedom. Under verksamhetsåret avslutades 8 975 klagomålsärenden, vilket är drygt 450 fler än föregående verksamhetsår. Det avslutades ungefär lika många initiativärenden och inspektionsärenden på tillsynsavdelningarna som före-gående verksamhetsår, medan Opcat-enheten avslutade mer än dubbelt så många ärenden som året innan. JO anför att trots ärendetillströmningen ligger den utgående balansen på samma nivå som föregående år, tack vare att fler ärenden har avgjorts än . En förklaring till den ökade avverkningen anges vara att de föredragandetjänster som JO fick medel har tillsatts. I redogörelsen konstateras att det är prövningen av klagomålsärenden som tar huvuddelen av JO:s handläggningsresurser i anspråk. Det anförs att för att kunna möta den stora ärendetillströmningen har JO utvecklat sina rutiner och arbetssätt. I de fall JO tar emot ett stort antal klagomål mot samma förhållanden hos en myndighet är det således vanligt att klagomålen inte utreds individuellt. I stället utreds de aktuella förhållandena på ett mer övergripande plan i ett enda ärende. Ärenden med individuella klagomål avslutas med hänvisning till detta ärende och det beslut som fattats. Drygt 300 ärenden har skrivits av med hänvisning till att den anmälda frågan har utretts i ett tidigare ärende eller är under utredning i ett pågående ärende. Det förekommer även att JO, i stället för att utreda en anmälan där det finns skäl att misstänka att en myndighet brustit i handläggningen, i sitt beslut endast erinrar om gällande bestämmelser. Det anges att sådana beslut kan meddelas när det påstådda felet är vanligt förekommande och när JO anser att saken kan bero med en påminnelse om hur myndigheten ska agera i den situation som beskrivits i anmälan. Under verksamhetsåret har denna möjlighet använts i 350 ärenden. Justitieombudsmännens övergripande redovisning av sina iakttagelser inom respektive ansvarsområde JO hade under det aktuella verksamhetsåret tillsyn över ansvarsområde 1, som omfattar bl.a. domstolarna, , plan- och byggområdet, överförmyndarna och utbildningsväsendet. Han inleder sin redovisning med att bl.a. räkna upp de inspektioner som han har genomfört under verksamhetsåret. redovisar sedan ett beslut om dröjsmål med att meddela dom i en tingsrätt. En rådman, som hade en mycket besvärlig arbetssituation, fick allvarlig kritik för att han inte hade meddelat domar inom föreskrivna tidsfrister i tre tvistemål och ett brottmål. Två beslut avser förvaltningsdomstolar som hade brustit i handläggningen av administrativa frihetsberövanden på grund av att rådmännen hade missförstått innebörden av gällande rätt. Enligt är det problematiskt att ordinarie domare inte kan tillämpa sådana centrala regler som det här var fråga om på ett korrekt sätt, i synnerhet som det gällde frihetsberövanden. I tre beslut uttalade kritik mot en förvaltningsrätt för långsam handläggning. Målen avsåg fråga om livränta, sjukersättning respektive uppehållstillstånd. konstaterar att situationen på förvaltningsrätten är besvärlig samt att det ytterst är och regeringen som har ansvaret för att domstolarna klarar sina uppgifter och att de kan uppfylla de krav som ställs i 2 kap. 11 § regeringsformen. Han har därför lämnat över besluten till och för kännedom. Liksom i tidigare ämbetsberättelser uppmärksammar problem med medelshantering. Han redovisar ett beslut i vilket han riktade allvarlig kritik mot med anledning av brister i myndighetens medelshantering. I ämbetsberättelsen finns ett initiativärende mot en överförmyndarnämnd som grundar sig på iakttagelser vid en inspektion av . Vid inspektionen uppmärksammade ett stort antal förmynderskapsärenden som hade dragit ut . Nämnden fick kritik för sin långsamma hantering av ärendena och för att den inte följde tingsrättens förelägganden. redogör vidare för två beslut som avser frågor om yttrandefrihet. I det ena ärendet konstaterade att en skola hade rätt att beordra eleverna att ta ned en banderoll av ordningsskäl och att skolans ingripande därmed inte stred mot elevernas yttrandefrihet. I det andra ärendet uttalade han kritik mot en kommun eftersom han bedömde att kommunens uppmaning till förskolechefer att inte tillåta personal att bära knappar eller tröjor med ett visst innehåll utgjorde en kränkning av personalens yttrandefrihet. I ett ärende uttalade kritik mot för att ett avslagsbeslut om forskningsbidrag inte uppfyllde förvaltningslagens (2017:900) krav på motivering. som i väntan på leverans av ett särskilt it-stöd hade underlåtit att meddela beslut i ärenden om jordbruksstöd fick allvarlig kritik av . hade inte fattat beslut i mer än 8 000 ärenden som var klara för avgörande. redogör även för sina iakttagelser vid en inspektion av i . Han redovisar också ett urval av de lagstiftningsremisser som han har besvarat under verksamhetsåret. ChefsJO hade under det aktuella verksamhetsåret tillsyn över ansvarsområde 2, som omfattar bl.a. kriminalvården, försvaret, hälso- och sjukvården samt skatt och folkbokföring. Hon inleder med att konstatera att de två största ärendegrupperna inom hennes ansvarsområde, kriminalvården och hälso- och sjukvården, omfattar ett stort antal verksamheter där människor kan hållas frihetsberövade. Hon får därför ägna särskild uppmärksamhet åt JO:s uppdrag som nationellt besöksorgan enligt tilläggsprotokollet Opcat till , vilket i stor utsträckning utförs med hjälp av . hänvisar till vissa inspektioner som hon har genomfört under verksamhetsåret och redogör för några frågor som har aktualiserats inom ramen för hennes initiativärenden. ChefsJO noterar att huvuddelen av arbetet inom hennes ansvarsområde har, , avsett ärenden som rör kriminalvård. Hon konstaterar att klagomålen mot Kriminalvården har ökat och att myndigheten bl.a. har haft problem med överbeläggningar under verksamhetsåret. redovisar två beslut på kriminalvårdens område. I det ena beslutet uttalade hon sig kritiskt om brister i handläggningen av ett ärende om varning enligt fängelselagen i en kriminalvårdsanstalt. Det andra beslutet avsåg frågan om Kriminalvårdens möjlighet att begränsa det antal cigaretter som en intagen i en anstalt tillåts inneha. I det ärendet hade chefsJO anledning att överväga frågan om proportionalitet när det gäller frihetsinskränkningar. Hon noterar att Kriminalvården sedermera har gjort en hemställan hos regeringen om att införa ett generellt förbud mot rökning på anstalter och i häkten. Hon avser att följa frågan. På hälso- och sjukvårdens område lyfter chefsJO fram två beslut som aktualiserar intresseavvägningar mellan å ena sidan integritetsskyddet för upp-gifter om enskilda människors hälsa och å andra sidan behovet av skydd för andra människors liv och hälsa. I det ena beslutet uttalade chefsJO kritik mot en överläkare för att hon hade tagit del av uppgifter i en patientjournal utan att ha rätt till det och för att hon hade anmält till Transportstyrelsen att patienten sannolikt var medicinskt olämplig att ha körkort utan att det fanns formella förutsättningar för en sådan anmälan. I det andra beslutet gjorde chefsJO vissa uttalanden om Inspektionen för vård och omsorgs (IVO:s) möjligheter att hämta in en sjuksköterskas patientjournal i ett tillsynsärende hos som avsåg sjuksköterskans yrkesutövning. ChefsJO fann att gällande regelverk på området är otydligt och väckte därför frågan om en översyn av lagstiftningen hos regeringen. Två beslut i ämbetsberättelsen avser brister i informationsutbytet vid samverkan mellan myndigheter som ledde till att enskilda frihetsberövades utan lagstöd. I det ena fallet blev en person, som till följd av en domstols beslut skulle tas in på en rättspsykiatrisk undersökningsenhet, felaktigt frihetsberövad i ett ärende om polishandräckning. Ansvarig tjänsteman hos () fick en varning av , och fick kritik av chefsJO. I det andra fallet blev en person som var efterlyst för att avtjäna ett fängelsestraff felaktigt frihetsberövad . Det inträffade berodde till stor del på olika omständigheter som samverkade på ett olyckligt sätt för vederbörande och till viss del på bristfälliga rutiner hos de rättsvårdande myndigheterna. Det framstod vidare som en mycket speciell och sannolikt tämligen ovanlig situation. ChefsJO ansåg emellertid att det inte kunde uteslutas att risken för felaktiga frihetsberövanden skulle kunna minskas genom ändrade regler. Hon skickade därför en kopia av beslutet för kännedom till såväl som justitieutskottet. redogör även för ett beslut i vilket en advokatfiskal vid Kammarkollegiet inte ansågs jävig att handlägga vattenkraftsärenden trots föreningsengagemang i en organisation med partsintressen i sådana ärenden. I det ärendet bedömdes det inte heller vara fråga om en förtroendeskadlig bisyssla. Även om utredningen inte gav grund för någon kritik fann hon anledning att framhålla vikten av att myndigheter vinnlägger sig om att bevara allmänhetens förtroende för verksamheten och är uppmärksamma på omständigheter som kan medföra en risk för att deras opartiskhet ifrågasätts. Hon påminde i sammanhanget om det ansvar som vilar på en myndighets ledning och det ansvar som följer med rollen som offentliganställd. JO hade under det aktuella verksamhetsåret tillsyn över ansvarsområde 3, som omfattar bl.a. , socialförsäkringen, ärenden om tillämpningen av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, samt arbetsmarknadsärenden. Han noterar inledningsvis bl.a. att antalet ärenden inom hans tillsynsområden har legat på samma nivå under verksamhetsåret som föregående år. hänvisar till vissa initiativärenden och inspektioner som har genomförts under verksamhetsåret. Han har också vid fyra tillfällen under verksamhetsåret tagit över eller beslutat att inleda en förundersökning. har under verksamhetsåret ägnat särskild uppmärksamhet åt anmälningar om att myndigheterna inte iakttagit kraven i 1 kap. 9 § regeringsformen och – – 5 § förvaltningslagen (2017:900) om saklighet och opartiskhet, dvs. Han noterar att en genomgång av tidigare års ämbetsberättelser tydligt visar att objektivitetsprincipen aktualiseras förhållandevis ofta inom JO:s tillsynsverksamhet. Enligt är enskilda uppmärksamma på hur myndigheterna agerar, och de klagar till JO när de upplever att en myndighet t.ex. genom sitt bemötande beter sig osakligt eller på annat sätt brister i fråga om de krav som objektivitetsprincipen ger uttryck för. På arbetsmarknadsområdet hänvisar inledningsvis till ett beslut i vilket han kritiserade Arbetsförmedlingen för att myndigheten hade brustit i sin serviceskyldighet när den inte informerade en arbetssökande om att Arbetsförmedlingens klassificering i en sökandekategori kunde påverka den enskildes rätt till ersättning från andra myndigheter. konstaterar att klagomålen mot Arbetsförmedlingen ofta avser moment i handläggningen som är centrala för rättssäkerheten, t.ex. krav på service och tillgänglighet, dokumentation, kommunicering av handlingar och uppgifter samt motivering av beslut. Härefter redogör inom samma område för två beslut av respektive i vilka myndighetsåtgärder hade vidtagits i strid med objektivitetsprincipen. En iakttagelse som gör på offentlighets- och sekretessområdet samt tryck- och yttrandefrihetsområdet är att klagomål som rör myndigheters hantering när enskilda och journalister begär att få ut allmänna handlingar är återkommande. Ett allmänt intryck från hans ansvarsområde är att helt onödiga fel begås därför att handläggare och chefer ibland saknar tillräcklig kunskap om reglerna och vilka krav de ställer på myndigheterna. Enligt honom framgår det av klagomålen att enskilda upplever att det dröjer innan det görs en sekretessprövning av de handlingar och uppgifter som begärts ut. Vidare noterar att de klagomål mot hantering av integritetskänsliga uppgifter som han redovisade i förra årets ämbetsberättelse, och som handlar om att myndigheten skickar handlingar med uppgifter som omfattas av sekretess till fel personer, fortfarande finns kvar. Trots att har vidtagit olika åtgärder för att problemen ska upphöra fortsätter klagomål att komma in till JO. Det finns därför enligt honom anledning att påminna om att en tjänsteman som hanterar integritetskänslig information har ett personligt ansvar för att sekretessen upprätthålls. har för avsikt att noga följa utvecklingen och utfallet av myndighetens åtgärder. Slutligen redovisar han inom detta område ett beslut i vilket han kritiserade en nämnden hade beslutat att återta ett erbjudande om anställning med anledning av att den anställde hade gjort vissa uttalanden på sociala medier. Han bedömde att nämndens agerande stred mot det s.k. repressalieförbudet, som innebär att det allmänna inte får vidta repressalier mot enskilda som använt sin yttrandefrihet. På socialförsäkringens område noterar en ytterst marginell ökning av nya ärenden jämfört med förra verksamhetsåret. Han konstaterar att många anmälningar har avsett långa handläggningstider även under detta verksamhetsår och att problemen med långa handläggningstider finns kvar i en omfattning som är bekymrande. I anledning av detta har genomfört två inspektioner hos för att granska dels omprövningsverksamheten, dels den verksamhet som avser ärenden om försäkringstillhörighet och ärenden om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Han avser att på olika sätt återkomma till frågan i sitt fortsatta tillsynsarbete. Vidare hänvisar inom detta område till två beslut som avsåg frågan om en myndighet, respektive , hade agerat i strid med objektivitetsprincipen. Han hänvisar också till ett beslut i vilket han kritiserade för bristande service och tillgänglighet. anför att var JO:s enskilt största tillsynsområde även under detta verksamhetsår och att merparten av socialtjänstärendena rörde barn. När det gäller ärenden om socialtjänstlagen hänvisar till fyra beslut i vilka han uttalade kritik mot socialnämnder för olika brister i handläggningen av ärenden som hade att göra med barns umgänge med en förälder eller vårdnadshavare. Vidare redogör han för ett beslut i vilket han riktade kritik mot en handläggare vid för att denne bl.a. hade upprättat en skrivelse till ett partsombud och gett in en skrivelse till en domstol i ett pågående tvistemål om umgänge. Handläggarens agerande innebar enligt dels en risk för att nämnden skulle uppfattas som partisk, dels att objektivitetskravet hade åsidosatts. På socialtjänstlagens område lyfter slutligen fram ett beslut i vilket han kritiserade en den utan rättsligt stöd hade förbjudit makan till en boende på ett vård- och omsorgsboende att vistas i makens bostad. I årets ämbetsberättelse refereras sex beslut som rör tillämpning av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU. noterar att frågeställningarna i dessa ärenden gäller centrala rättssäkerhetsfrågor. Han lyfter särskilt fram tre beslut som enligt honom dels understryker vikten av att de tjänstemän som handlägger tvångsvårdsärenden har den kompetens som krävs, dels pekar på de tillämpningssvårigheter som finns beträffande bestämmelserna i om de särskilda befogenheter som (SiS) har för att kunna genomföra vården eller för att upprätthålla säkerheten vid de särskilda ungdomshemmen. redovisar även ett beslut om tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, förkortad LVM. Beslutet avsåg en man som avled i samband med tvångsvård i ett LVM-hem. I beslutet fick SiS kritik för att ha brustit i sin tillsyn av mannen och för att inte ha säkerställt att personalen haft den kompetens som krävs för att den ska kunna utföra den viktiga tillsynsuppgift som följer med tjänsten. När det gäller verksamhet enligt LSS redogör först för ett initiativärende med inriktning på frågan om kommunernas handläggningstider i LSS-ärenden. I beslutet konstaterade han bl.a. att handläggningstiderna generellt sett inte var långa vid de fyra inspekterade nämnderna. lyfter sedan fram ett ärende i vilket han uttalade bl.a. att ett beslut om rätt till personlig assistans enligt LSS inte bör tidsbegränsas på så sätt att det gäller fram till dess att fattar beslut i den enskildes ärende om assistansersättning. En sådan tidsbegränsning vore enligt honom inte förenlig med grundläggande krav på förutsägbarhet. JO hade under det aktuella verksamhetsåret tillsyn över ansvarsområde 4, som omfattar bl.a. polis-, åklagar- och tullärenden, utlänningsärenden samt vissa ärenden som rör och verksamhet. Hon noterar inledningsvis att antalet klagomålsärenden inom hennes tillsynsområde har varit fortsatt högt, med störst antal klagomål mot polisen, och att antalet klagomål mot var något lägre än det var 2016/2017. anger sedan vilka inspektioner hon och hennes medarbetare samt Opcat-enheten har genomfört under verksamhetsåret. Hon konstaterar att den stora frågan vid inspektionen av en arrest var att beläggningssituationen var sådan att de anhållna som häktades inte kunde föras över från arresten till ett häkte enligt de bestämmelser som gäller. noterar att arrester inte är avsedda för annat än helt korta frihetsberövanden och att det självklart är oacceptabelt att personer har fått vistas där längre än vad som är avsett och som lagen medger. På polisens område konstaterar att hon även under detta verksamhetsår har haft anledning att gå in på frågor om hur tillsynen av intagna i polisarrester sköts och hur de intagna behandlas. Hon hänvisar till två kritikbeslut som avsåg behandling av intagna i polisarrester. I det ena fallet hade polisen fråntagit en man hans benprotes utan att det fanns några konkreta säkerhetsrisker, och i det andra fallet hade en man fått vistas naken i en cell utan den medicin som han hade recept på. framhåller i sammanhanget vikten av att polisen är försiktig med att göra medicinska bedömningar. Hon redovisar också ett beslut i vilket fick kritik för sin bristfälliga hantering av en begäran om handräckning beträffande en 15-åring som hade avvikit från ett behandlingshem. I ett beslut kritiserade en åklagare för att hon hade beslutat att samtalet mellan tre misstänkta, som var placerade med restriktioner i polisens arrest men som kommunicerade genom att ropa till varandra genom väggarna, skulle spelas in och för att åklagaren hade gett direktiv till polisen att göra inspelningar utan att det fanns rättsliga förutsättningar för det. konstaterar vidare att en relativt ny fråga som aktualiserats i tillsynsarbetet är polisens agerande när ett ingripande filmas av den som ingripandet riktar sig mot, eller av någon utomstående. Hon anför att polisen givetvis har rätt att agera om personer som filmar stör och hindrar ett ingripande eller på något sätt utgör en säkerhetsrisk, men inte för att man ogillar det eller för att det upplevs som obehagligt.