bet · H701FöU7 · 2020-04-01 00:00:00 — Detta inkluderar också att inte behöva bli fotograferad på ett sätt som kränker människors integritet. Då möjligheter finns för badhus att införa förbud mot att använda mobiltelefoner och surfplattor i samband med besök ser utskottet inget skäl att vidta ytterligare åtgärder på området. Utskottet vill också passa på att understryka föräldraansvaret i samband med badhusbesök. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om fyrverkerier. Jämför reservation 22 (V). I kommittémotion 2019/20:591 av m.fl. (V) föreslås att det ska göras en översyn av lagstiftningen i syfte att förbättra tillsynen, skärpa regleringen av användningen av fyrverkerier och öka efterlevnaden av lagstiftningen. och (båda MP) föreslår i motion 2019/20:1103 att det ska lagstiftas om att enbart tillåta användning av fyrverkerier, raketer och smällare vid offentliga arrangemang. I motion 2019/20:3376 av (S) föreslås att lagstiftningen ska ses över med syfte att inrätta ett nationellt förbud mot användning och försäljning av fyrverkerier. Pågående arbete och gällande ordning MSB är den myndighet som på regeringens uppdrag skriver föreskrifter och allmänna råd som rör hanteringen av fyrverkerier. Föreskrifterna bygger på lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, förkortad LBE, och förordningen (2010:1075) om brandfarliga och explosiva varor. Hela lagstiftningen har som mål att fyrverkerier och andra brandfarliga och explosiva varor ska hanteras så säkert som möjligt, dvs. att om den som hanterar explosiva varor följer de regler och föreskrifter som finns tillgängliga så ska risken att skadas av en explosiv vara vara liten. Lagen ska även förhindra s.k. obehörigt förfarande med vilket menas att den som hanterar de explosiva varorna måste uppfylla tillämpliga paragrafer i lagstiftningen. I den sistnämnda skrivelsen skulle missbruk kunna tolkas in, enligt MSB. Produktkraven har sitt ursprung i EU-direktiv om tillhandahållande av pyrotekniska artiklar, och syftet är att de fyrverkerier som godkänns för försäljning på EU-marknaden ska vara säkra att hantera. Varken MSB eller den kan alltså förbjuda fyrverkerier som är godkända för EU-marknaden. MSB har bl.a. tagit bort vissa artiklar som allmänheten får hantera utan tillstånd och som orsakat skador. krävs det tillstånd och särskild utbildning för att få använda raketer med styrpinne. Anledningen är att denna typ av raketer är överrepresenterade i skadestatistiken. MSB har tidigare anfört att en begränsad tillgänglighet indirekt även bör bidra till ett minskat missbruk (dnr 2018-00625). För att minska antalet fyrverkeriolyckor informerar MSB också om riskerna med fyrverkerier, t.ex. genom artiklar och annonser i tidningar och via sin webbplats. Tillstånd till användning, handel och förvaring av fyrverkerier enligt LBE prövas av den kommun där verksamheten ska äga rum. Om det behövs tillstånd till användning av fyrverkerier enligt ordningslagen (1993:1617) är det på orten som handlägger detta. Att verksamheter med fyrverkerier följer lagstiftningen kontrolleras också genom tillsyn av MSB och respektive kommun. Utskottet anser att det finns möjligheter att inom ramen för gällande lagstiftning begränsa och ingripa när användandet av fyrverkerier innebär en risk för att skada andra. Utskottet förutsätter att polisen och kommunerna agerar med de redan befintliga möjligheter som finns för att stävja problemet. Utskottet anser inte att det finns skäl att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om fyrverkerianvändning. De aktuella motionsyrkandena avstyrks. Skärpta straff för innehav av sprängmedel Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om skärpta straff för innehav av sprängmedel. Jämför reservation 23 (M). I kommittémotion 2019/20:3063 av m.fl. (M) anför motionärerna att straffen bör skärpas för den som ertappas med sprängmedel på allmän plats (yrkande 13). I betänkande 2016/17:FöU10 tillstyrkte utskottet regeringens proposition 2016/17:92 Skärpta straff för brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. biföll förslaget (rskr. 2016/17:195). Med anledning av två följdmotionsyrkanden föreslog utskottet dessutom ett tillkännagivande som innebar att regeringen bör utreda möjligheten att höja minimistraffet för grovt brott mot tillståndsplikten enligt lagen om brandfarliga och explosiva varor (LBE) till fängelse. Utskottet tillstyrkte i betänkande 2017/18:FöU13 regeringens proposition 2017/18:116 om en tillfällig amnesti för explosiva varor. biföll förslaget (rskr. 2017/18:107). Syftet med förslaget var att minska antalet illegala explosiva varor i samhället. Utskottet uttryckte i betänkandet att tillgången till explosiva varor är en förutsättning för att grova våldsbrott ska begås och ökar risken för att våldssituationer får svåra följder samt att förekomsten av illegala explosiva varor innebär ökade risker för att varan hanteras och förvaras på ett sätt som inte är betryggande ur säkerhetssynpunkt. Det är därför viktigt att begränsa antalet illegala explosiva varor i samhället, ansåg utskottet. Som svar på den skriftliga frågan 2014/15:760 om klassningen av handgranater angav dåvarande inrikesminister (S) följande: Regeringen ser allvarligt på att förekomsten av handgranater inom kriminella kretsar ökar. Vapenlagens (1996:67) bestämmelser är tillämpliga på skjutvapen och ammunition och på vissa föremål som i lagen jämställs med skjutvapen. En förutsättning för att det ska vara fråga om ett skjutvapen är att vapnet kan skjuta ut projektiler av olika slag. Med hänsyn till handgranaters konstruktion omfattas inte dessa av vapenlagens bestämmelser […] utan i stället av lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor. Denna indelning överensstämmer med de internationella regelverken om skjutvapen och explosiva varor. Både vapenlagen och lagen om brandfarliga och explosiva varor innehåller bl.a. krav på tillstånd och straffansvar för den som bryter mot tillståndskraven. Det finns enligt min uppfattning inte någon anledning att förändra de aktuella lagarnas tillämpningsområden. tillstyrkte i betänkande 2017/18:JuU8 regeringens förslag till ändring i lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor (prop. 2017/18:26, rskr. 2017/18:65). delade i betänkandet regeringens oro för den ökade förekomsten av illegala vapen och handgranater i samhället och det hot mot människors trygghet som detta innebär. För att motverka den utvecklingen ansåg utskottet i likhet med regeringen att straffen för bl.a. brott mot lagen om brandfarliga och explosiva varor bör skärpas. Den föreslagna lagändringen medför att straffskalorna för grovt brott mot tillståndsplikten för explosiva varor ändras från fängelse i lägst ett och högst till fängelse i lägst två och högst . Minimistraffen för de synnerligen grova brotten höjs från fängelse till fängelse . Slutligen föreslogs att straffmaximum för brott mot tillståndsplikten för explosiva varor av normalgraden ändras från fängelse till fängelse . Lagändringen trädde i kraft . I MSB:s årsredovisning framkommer att MSB tillsammans med andra myndigheter har fått i uppdrag av regeringen att arbeta för att minska möjligheterna till illegal användning av sprängämnen. MSB har i en lägesbedömning som lämnats till regeringen bl.a. behandlat frågor om tillgång till illegal pyroteknik och handgranater och brottsutredningar där explosiva varor ingår. För att minska kriminella personers möjligheter att komma över sprängämnen lyfter MSB i bedömningen fram vikten av att uppmärksamma problematiken ytterligare av branschen. För att åstadkomma detta deltar MSB löpande i relevanta sammanhang. Som utskottet tidigare uttryckt, bl.a. i betänkande 2018/19:FöU7, är det viktigt att begränsa antalet illegala explosiva varor i samhället eftersom tillgången till explosiva varor är en förutsättning för att grova våldsbrott ska begås och ökar risken för att våldssituationer får svåra följder. Förekomsten av illegala explosiva varor innebär dessutom ökade risker för att varan hanteras och förvaras på ett sätt som inte är betryggande ur säkerhetssynpunkt. Utskottet välkomnar de straffskärpningar som genomförts och ser ingen anledning att vidta ytterligare åtgärder inom området. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om informations- och cybersäkerhet. Jämför reservation 24 (M) och 25 (L). I motion 2019/20:2088 föreslår (L) att införandet av en screeninglag vid företagsuppköp ska utredas i syfte att förhindra aktörer kopplade till främmande makt från att ges kontroll över svensk teknologi. m.fl. (M) anför i kommittémotion 2019/20:2718 att regeringen bör ta ledningen för att på ett operativt sätt stödja myndigheternas säkerhetsarbete (yrkande 27). Vidare föreslår motionärerna att ett fortbildningskrav införs inom informationssäkerhet för personer på ledande positioner den offentliga sektorn (yrkande 28). I kommittémotion 2019/20:2737 framför m.fl. (M) att det finns ett behov av att tydliggöra ansvaret för informationssäkerhet och att en bredare kampanj riktad till allmänheten bör genomföras (yrkande 15). föreslår i motion 2019/20:2986 att den offentliga sektorns arbete med informationssäkerhet ska ses över. I betänkande 2017/18:FöU4 behandlade utskottet regeringens skrivelse om en nationell strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet (skr. 2016/17:213). I skrivelsen redogjorde regeringen för att det finns ett stort behov av att utveckla samhällets informations- och cybersäkerhet. Strategin ska ses som ett uttryck för regeringens övergripande prioriteringar och syftar till att utgöra en plattform för fortsatta utvecklingsarbete inom området. Huvudsyftena med strategin är att bidra till att skapa långsiktiga förutsättningar för samhällets aktörer att arbeta effektivt med informations- och cybersäkerhet samt att höja medvetenheten och kunskapen i hela samhället. Regeringen vill genom strategin även stödja de insatser och det engagemang som redan finns i samhället för att stärka informations- och cybersäkerheten. Strategin omfattar därmed hela samhället, dvs. statliga myndigheter, kommuner och regioner, företag, organisationer och privatpersoner. Av strategin framgår regeringens målsättningar och vad den avser att verka för. Utskottet såg i betänkandet positivt på regeringens nationella strategi som den ansåg kommer att bidra till att skapa långsiktiga förutsättningar för informations- och cybersäkerheten för hela det svenska samhället. Utskottet föreslog att skulle lägga skrivelsen till handlingarna. I betänkande 2017/18:FöU14 om informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster ställde sig utskottet bakom regeringens förslag till lag om informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster i syfte att genomföra EU:s s.k. NIS-direktiv (dvs. direktivet om nät- och informationssäkerhet) i svensk rätt. Utskottet har också, bl.a. i betänkande 2017/18:FöU6, gett stöd åt regeringens intention att verka för ett effektivt cyberförsvar med förmågan att förebygga, upptäcka och hantera cyberangrepp, både för militär och för civil verksamhet. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 6) anger regeringen att det är av särskild vikt att informations- och cybersäkerheten utvecklas i hela samhället för att upprätthålla och stärka såväl välståndet som säkerheten. En del av regeringens arbete inom området innefattar upprättandet av ett nationellt center för att öka informations- och cybersäkerheten. Centret ska bidra till att öka den samlade förmågan att detektera och hantera antagonistiska cyberhot mot samt bidra med ökad kunskap om hur sårbarheterna i kan minska Regeringen understryker vidare att det är av grundläggande betydelse att statliga myndigheter, kommuner, regioner, företag och andra organisationer har kännedom om hot och risker, tar ansvar för sin information och bedriver ett systematiskt informationssäkerhetsarbete. För att öka kunskapen och förbättra stödet till såväl privat som offentlig sektor har regeringen bl.a. gett MSB i uppdrag att öka allmänhetens samt små och medelstora företags kunskap om informationssäkerhet. I regeringens rapport av Nationella säkerhetsstrategin – delrapport () anger regeringen att för att öka effektiviteten i genomförandet av den nationella strategin för informations- och cybersäkerheten beslutade den om en komplettering av strategin. Syftet med kompletteringen är bl.a. att utveckla och tydliggöra ansvar och roller för genomförandet och den innehåller en översikt av regeringens aktiviteter för att genomföra strategin. Regeringen gav i uppdrag åt MSB, (), , , , och Säkerhetspolisen att ta fram en samlad informations- och cybersäkerhetshandlingsplan för åren 2019–2022 för dessa myndigheters arbete utifrån målen i informations- och cybersäkerhetsstrategin. Den gemensamma handlingsplanen (publ. MSB1351) presenterades av Samverkansgruppen för informationssäkerhet (SAMFI). lämnade myndigheterna i SAMFI-gruppen redovisning av den samlade informations- och cybersäkerhetshandlingsplanen till . Handlingsplanen ska bidra till att uppfylla målsättningarna i regeringens nationella strategi på området. Regeringen anger vidare i sin rapport att främmande makts intresse för det som behöver hållas hemligt med hänsyn till säkerhet och för i övrigt säkerhetskänslig verksamhet är stort. Det finns ett högt och ständigt pågående underrättelsehot mot vilket ökar betydelsen av att skydda det mest skyddsvärda. Genom en ändring i den nuvarande säkerhetsskyddsförordningen infördes krav på samråd med Säkerhetspolisen och Försvarsmakten inför viss utkontraktering av säkerhetskänslig verksamhet. Arbetet med en ny säkerhetsskyddslag och en ny säkerhetsskyddsförordning som stärker skyddet för säkerhet har slutförts. Den nya lagstiftningen trädde i kraft . Utredningen om vissa säkerhetsskyddsfrågor, med uppdraget att se över säkerhetsskyddslagen när det gäller utkontraktering av säkerhetskänslig verksamhet, sanktioner och tillsyn, har fått i uppdrag att även se över skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal vid överenskommelser med utomstående som berör den säkerhetskänsliga verksamheten. Utredningen överlämnade Betänkande av utredningen om vissa säkerhetsskyddsfrågor – kompletteringar till den nya säkerhetsskyddslagen (SOU 2018:82). Betänkandet bereds i . Säkerhetsfrågorna är viktiga när den offentliga förvaltningen digitaliseras i allt högre utsträckning, anger regeringen vidare. Myndigheten för digital förvaltning har inrättats och ska bedriva sitt arbete med digitalisering av den offentliga förvaltningen på ett sätt som säkerställer skyddet av säkerhetskänslig verksamhet och informationssäkerhet i övrigt och skyddet av den personliga integriteten. I syfte att öka säkerheten i den offentliga förvaltningen har regeringen även gett flera myndigheter uppdrag avseende säkert elektroniskt informationsutbyte samt säker och effektiv tillgång till grunddata. FRA, Försvarsmakten, MSB och har i enlighet med ett regeringsuppdrag presenterat ett förslag om att inrätta ett nationellt cybersäkehetscenter . Centret syftar till att förstärka myndigheternas förmåga att lösa sina respektive uppdrag, som det ger förbättrade möjligheter att höja den nationella förmågan att förebygga, upptäcka och hantera cyberangrepp och andra it-incidenter som riskerar att skada säkerhet. Förslaget är att verksamheten i centret successivt ska byggas upp , för att kunna ge full effekt 2025. Av MSB:s årsredovisning framgår att MSB har arbetat med att stärka informations och cybersäkerheten i och för att öka förutsättningarna att möta framtida utmaningar inom digitalisering. Genom myndighetssamverkan har grunderna tagits fram inför inrättandet av ett nationellt cybersäkerhetscenter, och en nationell handlingsplan för informations och cybersäkerhet. MSB har även hanterat en stor mängd incidentrapporter från statliga myndigheter och samhällsviktiga aktörer. Av årsredovisningen framgår även att MSB tillsammans med arrangerade en nationell informationskampanj med budskapet Tänk säkert – gör smarta saker säkra. Kampanjen genomfördes i samband med den europeiska informationssäkerhetsmånaden. Syftet var att hjälpa individer och småföretagare att skapa ett säkrare internetbeteende. I granskning Föråldrade it-system – hinder för en effektiv digitalisering (RiR 2019:28) framkommer att det finns föråldrade it-system hos ett stort antal myndigheter och att detta inte tidigare varit känt inom statsförvaltningen. Regeringen anger i skrivelse 2019/20:82 om granskningen att den instämmer i bedömning att föråldrade it-system påverkar myndigheternas verksamhetsutveckling, försvårar fortsatt digitalisering och kan medföra stora risker ur ett informationssäkerhetsperspektiv. Regeringen delar dock inte bedömning att regeringen varit omedveten om den aggregerade risk som föråldrade it-system utgör för statsförvaltningen som helhet. Utskottet ser, likt i betänkande 2018/19:FöU7, fortsatt positivt på regeringens nationella strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet för att kunna uppnå och bevara konfidentialitet, riktighet och tillgänglighet av information, inklusive det arbete som bedrivits sedan denna nationella strategi först publicerades. Den nationella och internationella digitalisering som sker går i rasande fart och för inte bara med sig möjligheter till utveckling. Det finns alltför många dagsaktuella exempel på hur obehöriga aktörer kommit åt eller fått möjligheter att komma åt känslig information. Inte minst granskningar har visat på att informations- och cybersäkerheten hos svenska myndigheter inte utvecklats tillräckligt under . Utskottet ser det därför som välkommet att en strategi på området presenterats av regeringen och att den följs upp regelbundet. Detta kommer att bidra till att skapa långsiktiga förutsättningar för informations- och cybersäkerheten för hela det svenska samhället. När det gäller en generell förstärkning av informations- och cybersäkerheten, specifika åtgärder vid företagsuppköp och stöttande av myndigheters säkerhetsarbete anser utskottet att den aktuella strategin är basen för att kunna säkerställa just en systematisk och samlad ansats i arbetet med informations- och cybersäkerhet. Utskottet ser därför positivt på att regeringen inom ramen för denna strategi avser att bl.a. verka för att öka tydligheten i myndighetsstyrningen och lyfta fram betydelsen av ett tillfredsställande informations- och cybersäkerhetsarbete internt på myndigheter, att ta fram en nationell modell för systematiskt arbete och att verka för att samverkan och informationsdelning kan stärkas på området. Utskottet anser också att regeringens arbete med att verka för att säkerhetsskyddslagstiftningen bättre motsvarar de förändrade kraven på säkerhetsskydd inom informationssäkerhetsområdet är välkommet, bl.a. genom ett adekvat system för sanktioner och en effektiv tillsyn. Att NIS-direktivet genomförs effektivt och att det etableras en adekvat styrning och tillsyn av säkerheten i nätverk och informationssystem i samhällsviktig verksamhet är också viktigt för helheten. Utskottet vill även fortsättningsvis framhålla betydelsen av att myndigheterna inom SAMFI fortsätter att bidra till att stärka informations- och cybersäkerheten i landet och välkomnar arbetet med att etablera ett nationellt cybersäkerhetscenter. Med anledning av det arbete som bedrivs anser utskottet att det för tillfället inte finns skäl att vidta ytterligare åtgärder för tillfället i fråga om informations- och cybersäkerhetsarbete. Uppdaterad och stärkt lag om skyddsobjekt Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en uppdaterad och stärkt lag om skyddsobjekt. Jämför reservation 26 (M). I kommittémotion 2019/20:2736 av m.fl. (M) anförs att det inte är otillåtet att sprida bilder på skyddsobjekt utan att det endast är själva fotograferingen som är straffbart enligt skyddslagen. Motionärerna föreslår att den rådande lagstiftningen om skyddsobjekt ska uppdateras och stärkas så att även spridning av bilder av skyddsobjekt omfattas (yrkande 5). Enligt 7 § skyddslagen (2010:305) får tillträdesförbudet genom ett särskilt beslut förenas med ett förbud mot att göra avbildningar, beskrivningar eller mätningar av eller inom ett skyddsobjekt. Lagen (2016:319) om skydd för geografisk information syftar uttryckligen till att skydda vissa uppgifter av betydelse för totalförsvaret. Lagen begränsar rätten till sjömätning, fotografering eller liknande registrering från luftfartyg samt spridning av en sammanställning av geografisk information. Vid slutbehandling av proposition Skydd för geografisk information (prop. 2015/16:63) tillkännagav till regeringen det som försvarsutskottet anfört om att regeringen bör se över bestämmelserna om skyddsobjekt för vissa militära ändamål (bet. 2015/16:FöU6, rskr. 2015/16:165). beslutade regeringen att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppdraget att se över vissa frågor i regelverket som syftar till att skydda totalförsvarsverksamhet (dir. 2017:31). Kommittén antog namnet skydd för totalförsvarsverksamhet. överlämnade kommittén delbetänkandet Några frågor i skyddslagstiftningen (SOU 2018:26). Kommittén slutredovisade sitt uppdrag i övriga delar (Förbättrat skydd för totalförsvaret, SOU 2019:34). Mot bakgrund av tillkännagivande återkom regeringen i proposition 2018/19:127 Skyddsobjekt och obemannade farkoster med förslag till lagändringar för förbättrat skydd för militära skyddsändamål, vilka utskottet tillstyrkte (bet. 2019/20:FöU2) och sedermera biföll (rskr. 2019/29:19). I propositionen föreslogs vissa ändringar i och kompletteringar av skyddslagens (2010:305) bestämmelser. Bland annat kompletterades uppräkningen i lagen av möjliga skyddsobjekt med ytterligare skyddsvärda verksamheter: posthantering, alarmering, försörjning med livsmedel och andra förnödenheter av betydelse för försörjningsberedskap, fartyg som används för transport av kärnämnen samt vissa militära fordon. I delredovisningen av sin slutrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) – som regeringen bereder – understryker Försvarsberedningen följande: Vikten av att det finns en god författningsberedskap, dvs. att den svenska författningen innehåller de bestämmelser som är nödvändiga för att totalförsvaret ska kunna lösa sina uppgifter och för att det svenska samhället ska fungera i laga former även under kriser och i krig. Försvarsberedningen konstaterar att nuvarande regelverk ger en bred uppsättning legala instrument för att mobilisera och dra nytta av samhällets samlade resurser i syfte att nå största möjliga försvarseffekt. Beredningen anför också följande: I takt med att totalförsvarsplaneringen fortskrider kommer sannolikt behov av revideringar och kompletteringar av författningen att identifieras. Vidare kan de förslag som Försvarsberedningen lämnar i [sin] rapport komma att ge upphov till ny eller reviderad författning. Liksom utskottet uttryckte i betänkande 2017/18:FöU7 är det viktigt ur ett totalförsvarsperspektiv att det finns en god författningsberedskap. Utskottet välkomnar att regeringen fortsätter att se över behoven av ny eller reviderad författning, bl.a. i samband med det kommande inriktningsbeslutet för försvaret. Utskottet anser i grunden att nya eller förstärkta hot kräver en översyn av hur samhällsviktiga verksamheter kan skyddas. Därmed är skyddslagens bestämmelser centrala. Det arbete som skydd för totalförsvarsverksamhet har genomfört har lett fram till flera viktiga ändringar i skyddslagen. Mot bakgrund av det grundliga arbete som kommittén och regeringen bedrivit med att se över skyddslagen ser utskottet inte skäl till att vidta några ytterligare åtgärder i fråga om skyddslagen, mer specifikt om spridning av bilder av skyddsobjekt. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om Statens förordning med instruktion.