bet · H701NU10 · 2020-03-06 00:00:00 — Detta förfarande innebär också att elområden med produktionsöverskott kommer att få lägre priser än elområden med produktionsunderskott när det finns överföringsbegränsningar mellan områdena. För svensk del gäller att i norra finns ett överskott av elproduktionskapacitet jämfört med efterfrågan på el. I råder det motsatta förhållandet. Tillgängligheten och produktionen i kärnkraftverken är en viktig komponent för möjligheten att hålla rätt spänning i kraftsystemet, vilket i sin tur påverkar överföringskapaciteten. Sedan delades in i fyra elområden har det skett stora förändringar i kraftsystemet som medför krav på regelbunden översyn av elområdesindelningen. genomför en sådan översyn och analyserar flera alternativa elområdesindelningar. I finns det ungefär 170 elnätsföretag. Ett nätföretag innehar ett ledningsnät, eller i några fall endast enstaka ledningar, och svarar för drift och underhåll av elnätet. Verksamheten bedrivs med stöd av nätkoncession, dvs. ett tillstånd att bygga och använda en elektrisk starkströmsledning. Ett nätföretag är skyldigt att ansluta elektriska anläggningar till ledningen eller ledningsnätet och att överföra el för någon annans räkning. Det finns alltså en rätt till tredjepartstillträde. Ett nätföretag får inte bedriva handel med el, och det får bedriva elproduktion endast i vissa fall när elen behövs för nätverksamheten. Elproducenten matar in el från en produktionsanläggning på elnätet för transport till elanvändarna. I är elproducenterna en heterogen grupp, som omfattar några av största elföretag men även privatpersoner som äger småskaliga vatten-, vind- och solenergianläggningar. Större elproducenter säljer ofta el direkt på elbörsen. Mindre producenter väljer ofta att sälja elen till en större aktör, som i sin tur säljer den vidare. Ett elhandelsföretag levererar el. Med leverans avses i detta sammanhang försäljning av el till elanvändare till skillnad från överföring, dvs. sådan transport av el för någon annans räkning som utgör nätverksamhet. Elhandelsföretaget köper in el, vanligtvis från elbörsen, för att sedan sälja den vidare till elanvändare. Handeln med el bedrivs på en fri marknad, där elhandelsföretagen konkurrerar om kunderna. Enligt Energimarknadsinspektionens rapport om el- och naturgasmarknad 2018 (Ei R2019:02) fanns ca 130 elhandelsföretag i . påpekar dock att detta antal elhandelsföretag inte ger hela bilden av hur många företag den enskilda kunden faktiskt kan välja mellan eftersom många små lokala och kommunala elhandlare endast väljer att agera i det egna närområdet. De tre största elhandlarna hade en samlad marknadsandel på räknat på antalet kunder, vilket är en ökning med jämfört med föregående år. En balansansvarig har i ett avtal med åtagit sig ett särskilt ansvar för att balansera tillförsel och förbrukning av el. Den balansansvarige svarar ekonomiskt för obalanser. Ett elhandelsföretag är skyldigt att se till att någon åtar sig balansansvaret för leveranser i en uttagspunkt. Ett vanligt sätt att ordna detta är att elhandelsföretaget självt åtar sig balansansvaret. Företaget kan dock välja att låta ett annat elhandelsföretag eller ett specialiserat företag åta sig balansansvaret. En elbörs tillhandahåller system för fysisk och finansiell handel med grossistenergiprodukter. De vanligaste aktörerna på börserna är elproducenter, elhan-delsföretag och större elanvändare. I är den enda börsen för handel med el för fysisk leverans. Handel med finansiella kontrakt bedrivs på Commodities. Genom sådan handel i finansiella kontrakt kan aktörer säkra sig mot prisvariationer. är i nationell energitillsynsmyndighet med ansvar för bl.a. tillsyn, regelgivning och tillståndsprövning. Enligt ellagen är nätmyndighet, vilket innebär att inspektionen handlägger alla frågor som enligt lagen eller föreskrifter som har utfärdats i anslutning till lagen ligger på nätmyndigheten. Till nätmyndighetens uppgifter hör att pröva frågor om tillstånd att bygga och använda starkströmsledningar, att förhandspröva nätföretagens intäkter från nätverksamheten och att pröva tvister om villkoren för anslutning till elnätet. – den systemansvariga myndigheten () har i två olika egenskaper – transmissionsnätsföretag respektive systemansvarig myndighet – en central roll på den svenska elmarknaden. innehar och driver det svenska transmissionsnätet som ägs av staten. I sin egenskap av transmissionsnätsföretag omfattas i huvudsak av det regelverk som gäller för nätföretag i allmänhet. är också systemansvarig myndighet och har det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftssäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av el. Som systemansvarig myndighet får bl.a. beordra elproducenter att öka eller minska produktionen av el. utövar även tillsyn över driftssäkerheten i det nationella elsystemet. () är förvaltningsmyndighet för frågor om tillförsel och användning av energi i samhället. ska verka för försörjningstrygghet och ett energisystem som är hållbart och kostnadseffektivt med en låg negativ inverkan på hälsa, miljö och klimat. presenterades en ramöverenskommelse mellan , , , och . I överenskommelsen slås bl.a. fast att målet är förnybar elproduktion. Det är ett mål, inte ett stoppdatum som förbjuder kärnkraft och innebär inte heller en stängning av kärnkraft med politiska beslut. Ett mål för energieffektivisering för perioden –2030 ska tas fram och beslutas . Elcertifikatssystemet ska förlängas och utökas med (TWh) nya elcertifikat till 2030. I överenskommelsen anges det också att berörda myndigheter kontinuerligt bör följa utvecklingen på den svenska elmarknaden och att det ska göras en särskild sammanställning med slutsatser och förslag om elmarknadens utveckling samt uppföljning av de energipolitiska målen. Sammanställningen ska ligga till grund för en kontrollstation som genomförs , med start . behandlade regeringens proposition Energipolitikens inriktning (prop. 2017/18:228, bet. 2017/18:NU22). godkände regeringens förslag till övergripande mål för energipolitiken i enlighet med energiöverenskommelsen. I propositionen anger regeringen att de berörda myndigheterna kontinuerligt bör följa utvecklingen på elmarknaden genom att bl.a. analysera effektsituationen inklusive behovet av effektreserven, behovet av ytterligare systemtjänster, nätstabilitet och andra avgörande faktorer så att har ett robust elsystem med en hög leveranssäkerhet, en god överföringskapacitet, en låg miljöpåverkan och el till konkurrenskraftiga priser. Av propositionen framgår även att regeringen avser att genomföra en kontrollstation för att kontinuerligt följa upp energiöverenskommelsen, med planerad start . behandlade utskottet regeringens skrivelse Första kontrollstationen för energiöverenskommelsen (skr. 2018/19:153 bet. 2019/20:NU7). I skrivelsen redogör regeringen för den första kontrollstationen för energiöverenskommelsen som baseras på den löpande myndighetsanalys som ska göras av elmarknadens utveckling och relaterad rapportering, samt övrig löpande myndighetsrapportering och analys när det gäller de energipolitiska målen. I skrivelsen sammanfattar regeringen även status på överenskomna åtgärder i energiöverenskommelsen och redogör för planeringen av arbetet inför den andra kontrollstationen 2023. I skrivelsen konstaterar regeringen att sammantaget har en elmarknad som fungerar väl. Regeringen anger bl.a. att industrins elpriser är konkurrenskraftiga och att överföringskapaciteten till grannländerna är hög i europeiska jämförelser. Vidare genererar elproduktionen mycket låga utsläpp av växthusgaser, och har fortfarande ett elsystem med hög försörjningstrygghet. Regeringen bedömer dock att utmaningarna förväntas öka och anser att det är angeläget att följa utvecklingen särskilt när det gäller att upprätthålla en fortsatt hög leveranssäkerhet och flexibilitet på marknaden. Regeringen anför vidare i skrivelsen att elnäten på alla nivåer behöver utvecklas och användas effektivt i takt med den ökande elektrifieringen av samhället, bl.a. i transportsektorn, industrin och växande städer. Regeringen anför att den därför avser att fortsätta att främja och undanröja hinder för efterfrågeflexibilitet och att ta till vara digitaliseringens möjligheter. Vidare beskriver regeringen de åtgärder som planeras framöver för att skapa förutsättningar för en gynnsam utveckling av elmarknaden. Bland annat nämns marknadsdesign och insatser så att det finns tillräckligt med effekt, åtgärder för en fungerande efterfrågeflexibilitet, nätstabilitet och behov av ytterligare systemtjänster samt insatser inom överföring av el för god överföringskapacitet och effektiv utbyggnad. Utskottet föreslog att skulle avslå den motion (SD) som väcktes med anledning av skrivelsen. I betänkandet följde företrädare för det nyssnämnda partiet upp motionen i en reservation. beslutade i enlighet med utskottets förslag. meddelade och att partierna lämnar energiöverenskommelsen. färdigställdes arbetet med att införa EU:s tredje inremarknadspaket för el, vilket har inneburit ny lagstiftning genom kommissionsförordningar, s.k. nätkoder och nätriktlinjer. Nätkoderna och nätriktlinjerna för el är delar av den inre elmarknaden och ska säkerställa ett harmoniserat regelverk samt en effektiv och säker drift av de europeiska transmissionsnäten. Mot bakgrund av dessa förordningar behandlade och godkände de ändringar i ellagen (1997:857) som regeringen föreslagit i propositionen Myndighetsuppgifter på elområdet (prop. 2017/18:93, bet. 2017/18:NU17). Ändringarna innebär vidare bl.a. att ska få utfärda föreskrifter som kompletterar EU:s nätkoder för el. fick i regleringsbrevet i uppdrag att på ett enkelt sätt sammanfatta hur de nya förordningarna och kompletterande regelverken på nationell nivå (inklusive myndighetsföreskrifter) kommer att påverka den svenska elmarknaden och dess aktörer. I rapporten förordningar för el och naturgas (Ei R2018:10) beskrivs i stora drag hur förordningar påverkar den svenska eller nordiska elmarknaden. För att underlätta utvecklingen mot en gemensam elmarknad i presenterade ett nytt lagstiftningspaket (energi för alla i , det s.k. vinterpaketet) . Det omfattar en revidering av det tredje inremarknadspaketets lagstiftning på elområdet, dvs. elmarknadsdirektivet (2009/72/EU), elhandelsförordningen (714/2009) och byråförordningen (713/2009). Dessutom ersätts direktivet om trygg elförsörjning (2005/89/EG) av en ny krisberedskapsförordning. gav regeringen i uppdrag att analysera vilka åtgärder som krävs för att genomföra elmarknadsdirektivet samt att analysera vilka åtgärder som krävs i med anledning av elhandelsförordningen, byråförordningen och krisberedskapsförordningen (M2019/00373/Ee). Myndigheten ska lämna författningsförslag om det är nödvändigt med nya bestämmelser i lag eller förordning. Vidare ska myndigheten ta till vara den kunskap som finns hos , och . ska även på lämpligt sätt inhämta synpunkter från elmarknadens aktörer och löpande informera om hur arbetet fortskrider. Som utgångspunkt för myndigheten gäller att förordningarna trädde i kraft och att det nya direktivet om den inre marknaden för el ska vara genomfört i medlemsstaterna . Uppdraget redovisades när överlämnade rapporten energi inom EU – Ett genomförande av fem rättsakter (Ei R2020:02) till regeringen. Rapporten bereds inom . och har en gemensam elcertifikatsmarknad. För att bidra till det nationella målet om förnybar energi till 2020 har ett gemensamt mål om att öka den förnybara elproduktionen med satts upp. Målet regleras i ett ändringsavtal mellan länderna som trädde i kraft (prop. 2015/16:1, bet. 2015/16:FiU1). Det gemensamma målet delas mellan länderna genom att ska sikta på att annullera elcertifikat motsvarande till 2020 och . har även satt upp ett nationellt finansieringsmål till 2020 i linje med det gemensamma målet med . mål till 2020 är att finansiera ytterligare förnybar elproduktion jämfört med i enlighet med beslut om regeringens proposition Ambitionshöjning för förnybar el och kontrollstation för elcertifikatssystemet 2015 (prop. 2014/15:123, bet. 2015/16:NU6). har därefter beslutat om ett nytt mål till 2030 för den förnybara elproduktionen. Målet är att utöka elcertifikatssystemet med till 2030 i enlighet med regeringens proposition Nytt mål för förnybar el och kontrollstation för elcertifikatssystemet 2017 (prop. 2016/17:179, bet. 2016/17:NU20). Som en del i överenskommelsen med ska införa en s.k. stoppmekanism i elcertifikatssystemet före . Det ska bidra till måluppfyllelsen 2030 och till förutsägbarhet för marknadsaktörerna för perioden efter måluppfyllelsen. har också en stopp-mekanism i sin lagstiftning. beslutade regeringen att nästa kontrollstation för elcertifikatssystemet skulle genomföras . Regeringen gav tre uppdrag kopplade till kontrollstationen (M2017/00599/Ee). Myndigheten skulle bl.a. analysera och ge förslag på utformningen av en stoppmekanism som ska bidra att uppfylla målen och ge förutsebarhet till marknadsaktörerna före och efter det nya . Myndigheten publicerade rapporten för elcertifikatssystemet 2019 (ER 2018:25) . I rapporten föreslår myndigheten bl.a. ett stopp för nya anläggningar i elcertifikatssystemet efter . Rapporten har remissbehandlats och bereds inom . Smarta elnät är ett brett begrepp som omfattar teknik, nya affärsmodeller och tjänster samt nya förutsättningar för reglering och marknadsdesign. Exempelvis gör den digitala utvecklingen det möjligt för elkunden att ta en aktivare roll och styra sin elanvändning mer energi- och kostnadseffektivt. Smarta elnät handlar också om hur förbättringar av befintlig infrastruktur bör utvecklas för att på ett kostnadseffektivt sätt möta framtidens behov. Regeringen inrättade 2016 ett nationellt forum för smarta elnät, och arbetet i forumet pågick fram till slutet av 2019. Forumets arbete leddes av en styrgrupp vars ledamöter var utsedda av ansvarigt statsråd för energifrågorna. Enligt det som regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 21) har forumet bidragit till ökad kompetens hos både nya och gamla aktörer som verkar på elmarknaden, främst genom forumets aktiviteter och av öppen dialog mellan branschens aktörer inom den plattform som forumet skapat. Ett arbete som skapat stort intresse bland aktörerna är aktiviteter kopplade till forumets strategi för ökad flexibilitet i elsystemet. Ett längre projekt har t.ex. genomförts för att förtydliga roller och ansvar för flexibilitet genom lager, laststyrning, aggregering och avkopplingsbar el i en elhandlarcentrisk modell. Regeringen gav och i uppdrag att tillsammans ta fram förslag på hur forumets arbete kan tas vidare inom de båda myndigheternas respektive verksamhet. Uppdraget ska redovisas av myndigheterna i en rapport till regeringen . Nätföretagens intäktsramar och efterfrågeflexibilitet m.m. beslutade i enlighet med utskottets förslag om ändringar i ellagen (1997:857) och lagen (2011:710) om certifiering av stamnätsföretag för el med anledning av regeringens proposition Elmarknadsfrågor (prop. 2017/18:237, bet. 2017/18:NU23). Enligt propositionen innebär ändringarna att ellagens terminologi förtydligas när det gäller bl.a. indelningen av elnätet i olika nivåer och förutsättningar för att bedriva överföring av el på de högsta spänningsnivåerna. Vidare förtydligas och förenklas regelverket för intäktsramar för elnätsverksamhet på olika sätt, exempelvis när det gäller bedömningen av kvalitet. För att underlätta för ökad efterfrågeflexibilitet medför lagändringarna vidare att det ska bli lättare att utveckla nätavgifterna genom pilotprojekt och genom att införa nya nättariffer stegvis. Elanvändare ska genom ändringarna även få bättre tillgång till information om avgifter och övriga villkor för överföring av el. För att motverka att konsumenter utsätts för otillbörliga påtryckningar har förutsättningarna för att avbryta överföringen av el på grund av betalningsförsummelse ändrats. Lagändringarna trädde i kraft . behandlade utskottet regeringens proposition Underskott i förhållande till elnätsföretagens intäktsramar för tillsynsperioden –2015 (prop. 2019/20:53, bet. 2019/20:NU9). I propositionen föreslår regeringen att ett nätföretag inte ska kunna tillgodoräknas flera tillsynsperioders underskott när de nya bestämmelserna i ellagen om underskott i förhållande till intäktsramen tillämpas efter utgången av tillsynsperioden –2019. Den nya ordningen införs genom ett tillägg i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2018:1448) om ändring i ellagen (1997:587). I propositionen anger regeringen att det pågår ett arbete inom som syftar till att göra det möjligt för nätföretagen att utnyttja underskott som är hänförliga till den första tillsynsperioden, under förutsättning att intäkterna används till de investeringar i elnäten som krävs för att möta växande behov när det gäller kapacitet, leveranssäkerhet och efterfrågeflexibilitet. Regeringen konstaterar dock att det ännu inte finns tillräckligt underlag som gör det möjligt att i detalj redovisa hur en sådan författningsreglering bör utformas, men att den har för avsikt att återkomma till med ett lagförslag som har denna inriktning. Utskottet tillstyrkte regeringens förslag till lagändring, och beslutade i enlighet med detta. Lagändringen träder i kraft . I betänkandet uttryckte företrädare i utskottet för , i en reservation att arbetet med den kommande regleringen inte får försenas och att regeringen senast ska återkomma med ett sådant förslag. biföll reservationen och riktade i och med detta ett tillkännagivande med detta innehåll till regeringen (rskr 2019/20:167). antog regeringens proposition Anvisade elavtal (prop. 2016/17:13, bet. 2016/17:NU8). Beslutet innebär att det införs krav på vilken information en faktura ska innehålla och utökade informationskrav till kunder med anvisningsavtal. Bestämmelserna syftar till att säkerställa att kunder med anvisade avtal har skäliga villkor, att andelen kunder med anvisade elleverantörer ska minska och att kundaktiviteten på elmarknaden ökar. Vidare innebär beslutet att regeringen får utfärda föreskrifter om att anvisningsavtalens priser inte får överstiga vissa nivåer. De nya bestämmelserna trädde i kraft . I budgetpropositionen (prop. 2019/20 utg.omr. 21) uppger regeringen att den ska följa upp de nya bestämmelserna om anvisade elavtal i ellagen (1997:857) och om regleringen ger tillräcklig effekt på antalet kunder med anvisningsavtal. I ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2019/20:811) från (SD) om skäliga villkor för anvisade elavtal framhöll statsrådet bl.a. följande: I propositionen Anvisade elavtal (prop. 2016/17:13) uttalade regeringen att förslagen i propositionen syftade till att säkerställa att kunder med anvisningsavtal har skäliga villkor, att minska andelen kunder med anvisade elhandlare och att öka kundaktiviteten på elmarknaden. Ett av förslagen i propositionen, som sedan antog, var att regeringen ska få meddela föreskrifter om att de priser som en anvisad elhandlare tillämpar på anvisade elavtal inte får överstiga vissa nivåer efter det att anvisningen skett. Vidare uttalade regeringen i propositionen att man inte avsåg att direkt införa en sådan reglering. Regeringen avsåg att först göra en utvärdering av vilken effekt de övriga föreslagna åtgärderna får på de anvisade elpriserna. Om inte utvecklingen går i rätt riktning bör det finnas utrymme för en förordning om prisreglering. Ny modell för elmarknaden För att förenkla hanteringen av elkundernas uppgifter har regeringen gett i uppdrag att utveckla och driva en central informationshanteringsmodell, en s.k. elmarknadshubb, på den svenska elmarknaden. Elmarknadshubben är en central informationshanteringsmodell och kommer när den tas i drift att innehålla information om elanläggningar och elanvändare samt mätvärden för produktion och förbrukning. delredovisade sitt uppdrag i rapporten av vissa frågor ang. elmarknadshubbens utformning m.m. (dnr M2016/01497/Ee). inledde arbetet med utformningen av elmarknadshubben. Projektet har försenats , och enligt är prognosen att hubben tas i drift tidigast . har även på regeringens uppdrag undersökt vilka regeländringar som krävs för att införa en ny marknadsmodell och en elmarknadshubb. Uppdraget redovisades till regeringen i rapporten modell för elmarknaden (Ei R2017:05). Rapporten har remissbehandlats och bereds inom . Statsrådet besvarade en skriftlig fråga från (L) om elmarknadshubben och säkerhetsrisker (fr. 2019/20:10). Frågan rörde hur statsrådet ser på att remissinstanser anser att nationella säkerhetsobjekt och nationella säkerhetsaspekter inte är analyserade och om regeringen kommer att göra en grundlig genomlysning av de konsekvenser som en centralisering av data kommer att medföra. Statsrådet anförde att en etablering av en elmarknadshubb är viktig bl.a. eftersom den kan skapa bättre förutsättningar för efterfrågeflexibilitet och underlätta för nya marknadsaktörer och sammantaget öka konkurrensen på elmarknaden. Statsrådet uppgav att fick i uppdrag av regeringen att utveckla och driva en elmarknadshubb, att detta arbete pågår och att lägger stort fokus på säkerhetsfrågor i arbetet. Statsrådet anförde även att på uppdrag av regeringen har tagit fram förslag till nödvändiga författningsändringar för att införa elmarknadshubben. Förslaget har remitterats och behandlas inom . Säkerhetsfrågor och frågor som rör totalförsvaret ligger enligt statsrådet högt på regeringens dagordning och kommer att ges stor vikt i arbetet med kommande författningsändringar. Utredning om hinder och lösningar för energieffektivisering, småskalig elproduktion och ellagring Regeringen tillsatte en särskild utredare (riksdagsledamoten ) med uppdraget att identifiera eventuella hinder som kunder i form av hushåll, mindre företag och andra mindre aktörer möter vid energieffektivisering och introduktion av småskalig förnybar elproduktion och hur dessa hinder kan undanröjas (dir. 2017:77). Utredningen lämnade sitt slutbetänkande (SOU 2018:76). Utredningen föreslog bl.a. att ett system ska införas med kvotplikt (vita certifikat) för minskad effektbelastning genom investeringar i eleffektiviserande åtgärder, att elleverantörer ska bli skyldiga att uppfylla en kvot genom åtgärder hos elanvändare (utom i elintensiv industri), att ett särskilt energi-ROT-avdrag ska införas kopplat till det nuvarande systemet med ROT-avdrag, att förordningen om energideklaration ska ändras för att styrmedlet ska ge ökad information om kostnadseffektiva åtgärder och att ska få i uppdrag att ta fram en plan för hur beteendeinsikter i ökad omfattning kan tas till vara och integreras i kommunikationsinsatser för energieffektivisering, inklusive energi- och klimatrådgivning, nätverk för småföretag och beställargrupper för småhus. Betänkandet är remissbehandlat och bereds inom . Investeringsstöd till elnätsanslutna solceller finns ett statligt stöd för installation av solceller. Stödet riktas till alla typer av aktörer som företag, offentliga organisationer och privatpersoner. Stödnivån fr.o.m. är maximalt och beräknas utifrån de stödberättigande installationskostnaderna. Högsta möjliga stöd per solcellssystem är och de stödberättigande kostnaderna får maximalt uppgå till plus moms per installerad kilowatt elektrisk märkeffekt. Stödet omfattar installation av alla typer av nätanslutna solcellssystem och solel/solvärmehybridsystem. Ansökningarna behandlas i turordning av länsstyrelserna. Stödet är rambegränsat, vilket innebär att det bara kan ges så länge de avsatta pengarna räcker. Även elcertifikatsberättigade anläggningar kan få solcellsstöd. har enligt uppgift från ett av världens äldsta transmissionsnät, och många av de ledningar och stationer som finns måste bytas ut innan de blir för gamla. publicerade 2013 Perspektivplan 2025 som 2015 följdes av en tioårsplan för det svenska transmissionsnätet – Nätutvecklingsplan –2025.