bet · H701JuU29 · 2020-04-24 00:00:00 — ökad internationell samverkan. Målet med handlingsplanen är att den ska bidra till ett mer effektivt, strategiskt och målinriktat arbete mot prostitution och människohandel. Handlingsplanen ska vidare bidra till genomförandet av de mål som regeringen har satt upp inom området. Här avses bl.a. det övergripande jämställdhetspolitiska målet om att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv samt delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra och att kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. I redovisning av ett regeringsuppdrag om brottsutredningsverksamheten som lämnades (A868.568/2016 s. 7) anför myndigheten att förmågan att bekämpa människohandel har stärkts. Förutsättningarna för effektivare lagföring av köp av sexuell tjänst, köp av sexuell handling av barn, koppleri och människohandel har förbättrats. Ett av målen för arbetet har varit att skapa en organisation för de operativa insatserna mot prostitution och människohandel i hela landet, liksom att stimulera till ett uthålligt arbete och en ökad samverkan mellan berörda aktörer. Ett annat mål har varit att genom samverkan bidra till en utökad metod- och kompetensutveckling inom polisen. I regeringens skrivelse 2018/19:75 redogör regeringen bl.a. för åtgärder som har vidtagits för att öka kompetensen i arbetet mot människohandel med barn (s. 53 f.). I regleringsbrevet gav regeringen i uppdrag att identifiera och redogöra för vilka åtgärder som myndigheten vidtar för att stärka förmågan att bekämpa människohandel i hela landet. Uppdraget och redovisningen skulle inkludera åtgärder som rör utveckling av såväl det operativa arbetet som kompetenshöjande insatser I slutredovisningen av uppdraget framgick att har identifierat framgångsrika arbetssätt och arbetar för att utveckla och sprida metoderna. För att ytterligare stärka förmågan att bekämpa människohandel har tagit fram en plan mot människohandel. fortsätter att utveckla pågående utvecklingsinsatser och kompetenshöjande insatser har genomförts bl.a. för de regionala människohandelsgrupperna och för gränspolisen. erbjuder tillgång till en interaktiv utbildning om människohandel med barn (lägesbild 19). tog den nationella rapportören i samarbete med Utvecklingscentrum fram ett särskilt utbildningsmaterial om människohandel för gränspolisen, där barnperspektivet är belyst. Regeringen anför även följande (skr. 2018/19:75 s. 53 f.). har vidtagit ett flertal åtgärder för att höja kompetensen och ge åklagarna bättre förutsättningar att utreda och lagföra brott som rör människohandel med barn och vuxna. beslutade att människohandel ska hanteras av den nybildade enheten mot internationell och organiserad brottslighet (). Detta innebär att varje människohandelsärende kommer att handläggas av en specialiserad åklagare med relevant kompetens för uppgiften. Beslutet har införts i myndighetens författningssamling och trädde i kraft . Denna organisatoriska förändring ska leda till att människohandelsärenden handläggs på ett snabbare och effektivare sätt. Det bidrar också till att ärenden handläggs på ett korrekt och rättssäkert sätt med respekt för målsägandens rättigheter. För att säkra en effektiv hantering av människohandelsärenden pågår ett arbete inom med att ta fram ett gediget metodstöd i form av en handledande checklista med operativ inriktning som stöd för den handläggande åklagaren. Detta syftar till att säkerställa att alla åklagare får grundkunskaper för att ärenden ska upptäckas och för hantering av ärenden på jourtid. har också beslutat om att lägga in ett avsnitt om människohandel i jourutbildningen och att de redan befintliga e-utbildningarna ska spridas inom myndigheten. ansvarar för kompetensutvecklingen för domare och andra jurister inom Domstolar. tillhandahåller utbildningar om bl.a. barnet i rättsprocessen, barnets bästa, barn och unga i migrationsmål, målsägande och tilltalad i sexualbrott och våld i nära relationer. Utöver de kompetenshöjande åtgärder som riktats mot rättsväsendets personal har regeringen uppdragit till att ta fram en informationsskrift till när det gäller att utreda barns behov av stöd och skydd i transnationella ärenden där barn utsatts för människohandel eller sexuella övergrepp. Uppdraget slutredovisades till regeringen . Utbildningsinsatser om människohandel med vuxna och barn har även genomförts för personal inom . trädde regeringens beslut om ändring i högskoleförordningen (1993:100) i kraft, genom att kunskap om mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer införts i examensbeskrivningarna för bl.a. juristexamen. Det nationella uppdrag om prostitution och människohandel för sexuella och andra ändamål som i har haft permanentades genom att uppdraget fördes över till (skr. 2016/17:10, dir. 2016:108). Regeringen har gett i uppdrag att stärka arbetet mot prostitution och människohandel med barn och unga respektive vuxna i , samt kartlägga omfattningen av prostitution och människohandel för sexuella ändamål bland både barn och vuxna i . I uppdraget ingår att redovisa goda exempel på insatser och samverkan mellan myndigheter, kartlägga lokala och regionala insatser samt samla in och sprida kunskap och stödmaterial till yrkesverksamma om hur de ska agera i ärenden där barn och unga respektive vuxna utnyttjats eller riskerar att utnyttjas i prostitution eller människohandel. Vid behov ska även erbjuda utbildningsinsatser till yrkesverksamma som möter barn och unga respektive vuxna som utnyttjats i prostitution eller människohandel. Uppdraget ska redovisas . Vid beredningen av budgetbetänkandet konstaterade utskottet i samband med ett tillkännagivande till regeringen (bet. 2017/18:JuU1 s. 134 f.) att det är mycket viktigt att barnperspektivet alltid finns närvarande i arbetet mot människohandel och kommersiell handel med sex. Offrens utsatthet vid denna form av brottslighet är än större när det handlar om barn. Vidare uttalade utskottet bl.a. att det behöver finnas god kunskap om kommersiell sexuell exploatering av barn i hela rättskedjan, från poliser och åklagare till domstolsväsendet. Utskottet föreslog att skulle ställa sig bakom ett tillkännagivande om kompetensen inom rättsväsendet i arbetet mot människohandel med barn. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:92). Regeringen har i skrivelse 2019/20:75 (s. 54 f.) redogjort för vilka åtgärder regeringen har vidtagit för att öka kompetensen i arbetet mot människohandel med barn och anfört att tillkännagivandet är slutbehandlat. har tidigare tillkännagett för regeringen att den ska återkomma till med förslag om skärpta straff för människohandel och koppleri (bet. 2014/15:JuU14 punkt 6, rskr. 2014/15:138). Tillkännagivandet har ansetts slutbehandlat i och med proposition 2017/18:123 (se bet. 2017/18:JuU32 s. 15). Vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /19 (bet. 2018/19:JuU14 s. 48 f.) avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att det är viktigt att barnperspektivet alltid finns närvarande i arbetet mot människohandel och att rättsväsendets kunskap om människohandel med barn ska vara god. Utskottet konstaterade att vid behandlingen av budgetpropositionen gjorde ett tillkännagivande till regeringen om vikten av att barnperspektivet alltid finns närvarande i arbetet mot människohandel och kommersiell handel med sex. Något nytt tillkännagivande till regeringen i denna sak var enligt utskottet inte nödvändigt. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:182). Vid samma tillfälle behandlade och avstyrkte utskottet motionsyrkanden om skärpt lagstiftning och höjda straff för att motverka människohandel, prostitution och sexköp. Utskottet konstaterade att , för att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel, hade beslutat om en tydligare brottsbeskrivning, ett bättre skydd för barn och en skärpning av straffskalan. Mot den bakgrunden saknades det enligt utskottets mening anledning till några sådana initiativ som efterfrågades i motionerna. följde utskottets förslag. För att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel beslutade om en tydligare brottsbeskrivning, ett bättre skydd för barn och en skärpning av straffskalan. Mot den bakgrunden och då den gällande lagstiftningen enligt utskottets mening är väl avvägd saknas det anledning för att ta några sådana initiativ som efterfrågas i motionerna 2019/20:46 (KD), 2019/20:554 (SD) yrkande 21, 2019/20:2728 yrkande 23 (KD) och 2019/20:2734 yrkande 6 (KD). Motionsyrkandena avstyrks därför. Utskottet, som noterar det arbete som pågår mot bl.a. människohandel, är inte berett att föreslå att ska ta något initiativ i frågan om att prioritera vissa typer av brott och avstyrker därför motion 2019/20:3248 (C) yrkande 46. I motionerna 2019/20:3345 (L) yrkande 30 och 2019/20:3359 (L) yrkande 4 efterfrågar motionärerna en ny nationell strategi mot människohandel med barn. Som framgår ovan pågår ett aktivt arbete mot människohandel med barn, t.ex. arbetar med ett uppdrag att bl.a. stärka arbetet mot prostitution och människohandel med barn och unga. Arbetet mot människohandel med barn är således en uppmärksammad fråga. Utskottet anser därför att något initiativ från sida inte är nödvändigt och avstyrker motionsyrkandena. Av samma skäl avstyrker utskottet även motion 2019/20:3345 (L) yrkande 32 om ett nationellt center för att uppmärksamma barn som försvinner och som utnyttjas. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att det inte är nödvändigt med något nytt tillkännagivande till regeringen om vikten av att barnperspektivet alltid finns närvarande i arbetet mot människohandel och kommersiell handel med sex. Motion 2019/20:3345 (L) yrkande 33 avstyrks därför. Avslutningsvis är utskottet inte heller berett att ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande om kartläggning av barns erfarenheter av sex mot ersättning som begärs i motion 2019/20:3359 (L) yrkande 3. Motionsyrkandet avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden bl.a. om utvärdering av lagändringar när det gäller kontaktförbud i gemensam bostad och om ökad användning av elektronisk övervakning av kontaktförbud. Jämför reservation 10 (SD), 11 (SD), 12 (SD) och 13 (M, SD, KD) samt särskilt yttrande 1 (L). I kommittémotion 2019/20:823 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs en ändring i lagstiftningen i syfte att förenkla utfärdandet av kontaktförbud för utsatta kvinnor. I yrkande 2 vill motionärerna att straffet för överträdelse av kontaktförbud skärps genom att minimistraffet sätts till fängelse. I yrkande 3 begärs en ändring i lagstiftningen i fråga om ringa överträdelse av kontaktförbud. Motionärerna anser att en sådan överträdelse ska föranleda böter, förutsatt att kontakten inte kan anses vara klart ursäktlig. I kommittémotion 2019/20:2826 av m.fl. (L) yrkande 1 begärs att de lagändringar när det gäller kontaktförbud i gemensam bostad som infördes bör utvärderas. Motionärerna anför att det har framkommit kritik mot att lagändringarna inte har fått tillräckligt genomslag i praktiken. I kommittémotion 2019/20:823 av m.fl. (SD) yrkande 4 begärs att lagstiftningen ska kompletteras så att ett kontaktförbud med elektronisk övervakning ska kunna utfärdas vid frisläppandet av den som dömts för ett vålds- eller sexualbrott gentemot en närstående. Motionärerna anför att det med nuvarande och föreslagen lagstiftning inte är möjligt att utfärda ett kontaktförbud med elektronisk övervakning vid frisläppandet, även om hotbilden är stor. I kommittémotionerna 2019/20:3064 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2019/20:3189 av m.fl. (M) yrkande 23 begär motionärerna att kontaktförbud med elektronisk övervakning ska kunna användas i fler fall. Motionärerna anför att brottsutsatta kvinnor inte ska behöva vänta på att ett kontaktförbud bryts innan ett kontaktförbud med elektronisk övervakning beslutas. I stället ska beslutet utgå från en riskbedömning i det enskilda fallet. Av 1 § lagen (1988:688) om kontaktförbud framgår att en person kan förbjudas att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna person (kontaktförbud). Kontaktförbud får meddelas om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den mot vilken förbudet avses gälla kommer att begå brott mot, förfölja eller på annat sätt allvarligt trakassera den som förbudet ska skydda. Vid bedömningen av om det finns en sådan risk ska det särskilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla har begått brott mot någon persons liv, hälsa, frihet eller frid. Ett kontaktförbud får meddelas endast om skälen för ett sådant förbud uppväger det intrång eller men i övrigt som förbudet innebär för den mot vilken förbudet avses gälla. I 1 a § nämnda lag finns bestämmelser om möjligheten att meddela kontaktförbud när det gäller den gemensamma bostaden. Av 2 § första stycket lagen om kontaktförbud framgår att om det kan antas att ett kontaktförbud enligt 1 § inte är tillräckligt, får förbudet utvidgas till att avse förbud att uppehålla sig i närheten av en annan persons bostad, arbetsplats eller något annat ställe där den personen brukar vistas (utvidgat kontaktförbud). Ett beslut om utvidgat kontaktförbud ska förenas med villkor om elektronisk övervakning, om den mot vilken beslutet avses gälla har överträtt ett kontaktförbud och det inte finns särskilda skäl mot det. Av andra stycket följer att den som har överträtt ett utvidgat kontaktförbud får förbjudas att uppehålla sig inom ett större område än som följer av första stycket (särskilt utvidgat kontaktförbud). Förbudet får omfatta ett eller flera områden i anslutning till sådana platser där den andra personen har sin bostad eller arbetsplats eller annars brukar vistas. Det får inte avse ett större område än vad som är nödvändigt. Ett beslut om särskilt utvidgat kontaktförbud ska vidare förenas med villkor om elektronisk övervakning, om det inte finns särskilda skäl mot det. Särskilt utvidgat kontaktförbud får meddelas endast om skälen för ett sådant förbud väger väsentligt tyngre än den inskränkning i rörelsefriheten som förbudet innebär för den mot vilken förbudet avses gälla. Av 4 § framgår bl.a. följande. Kontaktförbud ska meddelas för , högst . Kontaktförbud när det gäller gemensam bostad får dock meddelas . Ett kontaktförbud när det gäller gemensam bostad får endast förlängas om det finns särskilda skäl och med högst i taget. Ett kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning får förlängas med högst i taget. I övrigt får ett kontaktförbud förlängas med högst i taget. Av 7 § lagen om kontaktförbud framgår att frågan om kontaktförbud prövas av allmän åklagare och tas upp på begäran av den som förbudet ska skydda eller när det annars finns anledning till det. Av 24 § samma lag framgår att den som bryter mot ett kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning döms för överträdelse av kontaktförbud med elektronisk övervakning till fängelse i högst . Den som i övrigt bryter mot ett kontaktförbud döms för överträdelse av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. I 25 § anges att den som har getts ett kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning och som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet hindrar att den elektroniska övervakningen kommer till stånd döms för hindrande av elektronisk övervakning till böter eller fängelse i högst . Utvecklingscentrum vid publicerade en handbok om kontaktförbud. uppdaterades därefter och . är avsedd att ge stöd för handläggning av ärenden om kontaktförbud. innehåller en genomgång av de bestämmelser som ska tillämpas vid handläggningen och beslutsfattandet. I handboken lämnas förslag till hur man som åklagare kan arbeta vid handläggningen av ärenden om kontaktförbud och vad man bör tänka på i olika situationer. Utvecklingscentrum publicerade en promemoria om enhetliga handläggningsrutiner för kontaktförbud (RättsPM 2016:6). anför bl.a. följande (s. 3). En handläggning av kontaktförbud som bygger på gemensamma prioriteringar hos polis och åklagare, kontinuitet och nära samarbete med enhetliga rutiner bedöms öka förutsättningarna för att ärendena handläggs med hög kvalitet inom den föreskrivna tidsfristen. Utvecklingscentrum har i dialog med företrädare för Väst och därför utarbetat rutiner för handläggning och tagit fram ett direktiv – Initiala utredningsåtgärder – kontaktförbud. De är avsedda att vara ett stöd vid handläggningen av kontaktförbudsärenden och öka förutsättningarna för ett strukturerat och nationellt enhetligt arbetssätt. Syftet är också att öka förutsättningarna för ett strukturerat samarbete mellan polis och åklagare på lokal nivå. Handläggningsrutinerna och direktiv – Initiala utredningsåtgärder – kontaktförbud utgör ett komplement till . pågår ett arbete inom polisen där man gör en översyn av polisens riktlinjer för kontaktförbud. Utvecklingscentrum vid genomför i tillsynsrapport 2013:4 en kartläggning av tillämpningen av bestämmelserna om kontaktförbud. I rapporten anförs bl.a. följande. Det går inte att utläsa av granskningsmaterialet att åklagarkammare med låg andel beviljade kontaktförbud skulle tillämpa kontaktförbudslagstiftningen på ett annorlunda sätt än kammare med en hög andel beviljade kontaktförbud. De skillnader i andel beviljade kontaktförbud som finns mellan de granskade åklagarkammarna kan kanske till viss del förklaras av förekomst av kvalitetsskillnader i ansökningarna som inkommit från polisen. Antalet och andelen ansökningar som riktar sig mot bekanta eller obekanta, i vilka förutsättningarna för kontaktförbud oftast saknas, kan också i någon mån förklara skillnaderna. Regeringen beslutade att tillsätta en utredning som ska se över straffansvaret för hedersrelaterat våld och förtryck (dir. 2019:43). I direktivet framhålls att frågan om förutsättningarna för att besluta någon form av kontaktförbud ofta kan förväntas uppkomma inför eller i samband med en förundersökning om hedersrelaterat våld och förtryck. Utredaren ska därför bl.a. • överväga vilka förändringar i lagstiftningen avseende kontaktförbud som bör genomföras med anledning av två tillkännagivanden från och lämna förslag på nödvändiga författningsändringar, • analysera och vid behov föreslå de ytterligare förändringar på detta område som är lämpliga med anledning av den utvärdering av som expertgrupp Grevio genomfört i fråga om artiklarna 52 och 53 i Istanbulkonventionen • analysera om det geografiska området vid särskilt utvidgat kontaktförbud bör utvidgas och vid behov föreslå förändringar i lagstiftningen. De två tillkännagivanden som direktivet hänvisar till avser dels att ett utvidgat kontaktförbud med elektronisk övervakning ska kunna beslutas som en förstahandsåtgärd, dels att straffen för överträdelser av kontaktförbud utan elektronisk övervakning ska skärpas. I fråga om Istanbulkonventionen har Grevio rekommenderat att bygga ut systemet med kontaktförbud eller andra skyddsåtgärder som lagstiftningen möjliggör så att möjligheten att avlägsna en misstänkt gärningsman från den gemensamma bostaden vid omedelbar fara blir större och se till att ett sådant avlägsnande kan bestå så länge offrets trygghet kräver det. Uppdraget ska redovisas . Utskottet föreslog i betänkande 2014/15:JuU18 (s. 15 f.) att skulle göra ett tillkännagivande om att regeringen borde utreda om kraven för när kontaktförbud får förenas med elektronisk övervakning (s.k. fotboja) är för höga. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:124). Utskottet behandlade i betänkande 2017/18:JuU25 proposition 2017/18:81 Elektronisk övervakning av kontaktförbud. Utskottet föreslog i betänkandet att skulle anta regeringens förslag till ändringar i lagen om kontaktförbud och i . Syftet med lagändringarna var att stärka skyddet mot trakasserier och förföljelse genom en bättre kontroll av att kontaktförbud följs och en skärpt syn på överträdelser av kontaktförbud med elektronisk övervakning. Förslaget innebär att utvidgade kontaktförbud ska kunna övervakas elektroniskt. Detta ska vara huvudregeln om den som avses med ett beslut har överträtt ett kontaktförbud. Den längsta möjliga initiala förbudstiden för kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning ska vara , i stället för som tidigare . Vidare föreslogs att överträdelse av kontaktförbud med elektronisk övervakning införs som en särskild brottsbeteckning. Straffskalan ska vara fängelse i högst . Slutligen föreslogs att straffbestämmelsen om olaga förföljelse i 4 kap. 4 b § utvidgas till att omfatta även överträdelse av kontaktförbud med elektronisk övervakning. ställde sig bakom regeringens förslag och lagändringarna trädde i kraft . Utskottet föreslog i betänkandet även ett tillkännagivande till regeringen om att ett utvidgat kontaktförbud med elektronisk övervakning ska kunna beslutas som en förstahandsåtgärd. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:255). Regeringen har i skrivelse 2019/20:75 (s. 68) redogjort för behandlingen av tillkännagivandet och anfört att det ännu inte är slutbehandlat. Bortsett från det redovisade tillkännagivandet till regeringen behandlade och avstyrkte utskottet (s. 17 f.) motionsyrkanden som i huvudsak överensstämmer med de nu aktuella, bl.a. ökad användning av kontaktförbud med elektronisk övervakning och skärpta straff för överträdelser av kontaktförbud. följde utskottets förslag. Vid behandlingen av motioner om kontaktförbud från den allmänna motionstiden /19 föreslog utskottet ett tillkännagivande om att regeringen ska ta initiativ till att straffen för överträdelser av kontaktförbud utan elektronisk övervakning ska skärpas (bet. 2018/19:JuU14 s. 56 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:182). Regeringen har i skrivelse 2019/20:75 (s. 80) redogjort för behandlingen av tillkännagivandet och anfört att det ännu inte är slutbehandlat. I samma betänkande avstyrkte utskottet motionsyrkanden om bl.a. ökad användning av elektronisk övervakning vid kontaktförbud. Utskottet framhöll att det är svårt att göra elektronisk övervakning möjlig vid ordinära kontaktförbud eftersom det vid denna form av kontaktförbud inte bestäms något geografiskt område. Vidare såg utskottet inte skäl för att ställa sig bakom yrkanden om att lagstiftningen ska ändras så att det blir betydligt enklare för utsatta personer att få ett kontaktförbud utfärdat och om att personer som dömts för vålds- och sexualbrott mot närstående ska få ett kontaktförbud med elektronisk övervakning vid frigivningen. följde utskottets förslag. Slutligen avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om en utvärdering av tillämpningen av bestämmelsen om kontaktförbud i gemensam bostad. Utskottet anförde att det såg positivt på det arbete som sker på området men framhöll också vikten av att och övriga berörda myndigheter fortsätter att följa upp handläggningen av kontaktförbud inklusive sådana som avser gemensam bostad. Utskottet konstaterade sammanfattningsvis att det pågår ett aktivt arbete när det gäller frågan om tillämpning av reglerna om kontaktförbud. Utskottet utgick vidare från att regeringen noga följer frågan och vid behov vidtar de åtgärder som behövs. Något tillkännagivande från sida behövdes därför inte enligt utskottet. följde även i denna fråga utskottets förslag. Utskottet har behandlat motionsyrkanden likalydande med det som framställs i motion 2019/20:823 (SD) yrkande 1 om att lagstiftningen ska ändras så att det blir betydligt enklare för utsatta personer att få ett kontaktförbud utfärdat. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och ser inte heller nu skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som begärs och avstyrker därför motionsyrkandet.