bet · H701KrU10 · 2020-04-24 00:00:00 — Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Villkor och stöd för kulturskaparna, punkt 7 (C) av Per Lodenius (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3255 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 7 och 2019/20:2861 av och (båda MP) yrkandena 1 och 2, 2019/20:2863 av m.fl. (MP) yrkande 3 och 2019/20:3103 av m.fl. (V) yrkande 6. Det finns många olika sätt att förbättra villkoren för kulturarbetare. Tillgången på samlingslokaler i hela landet ger möjlighet för kulturskapare inom bl.a. teater, musik och litteratur att få uppdrag och nå nya grupper. Skapande skola ger också uppdrag till kulturarbetare över hela landet. Många kulturarbetare är företagare och frilansare och vi vill förbättra deras möjligheter att ta del av socialförsäkringarna. Det kan också finnas behov av särskilda informationsinsatser till företagare eftersom det är en grupp som ofta kan vara utan detta skydd. Scenkonstallianserna är en form som bör utvecklas. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Villkor och stöd för kulturskaparna, punkt 7 (V) av Ciczie Weidby (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3103 av m.fl. (V) yrkande 6 och 2019/20:2861 av och (båda MP) yrkandena 1 och 2, 2019/20:2863 av m.fl. (MP) yrkande 3 och 2019/20:3255 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 7. För att vi ska få kultur i hela landet behövs goda villkor för kulturskapare, både amatörer och professionella. Det handlar om löner, socialförsäkringssystem, tillgång till lokaler och stöd till föreningar. På de flesta platser är publikunderlaget för litet för att generera några större intäkter och bidrag från det offentliga måste till för att människor ska kunna försörja sig inom kulturyrken. Det är också angeläget att ha så låga ekonomiska trösklar som möjligt för invånarna om vi vill att kulturen ska komma fler till del. De fria professionella grupperna inom scenkonstområdena är av stor betydelse för ett vitalt och utmanande kulturliv. Många grupper beskriver en tuff situation med stor administrativ börda och små ekonomiska marginaler. Utanför centralorterna är det oftast ideella arrangörer som är nyckeln. Det är inte rimligt att så stort ansvar för att få ut kultur i hela landet ska ligga på ideella krafter. Genom att stärka de fria gruppernas ekonomiska muskler kan fler föreställningar komma ut till mindre orter och landsbygden. Den fria dansen har en särskilt tuff situation. För dem spelar centrumbildningarna en viktig roll. Flera regionala centrumbildningar skulle skapa förutsättningar för mer kultur i hela landet. För att de fria grupperna ska vara en kraft att räkna med och kunna erbjuda föreställningar i hela landet behövs långsiktiga verksamhetsbidrag och höjda anslag. Regeringen bör göra en översyn av regelverken för de fria grupperna inom scenkonsten. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Kultursamverkansmodellen, punkt 8 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3048 av m.fl. (M) yrkande 2, 2019/20:3255 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 2 i denna del och 2019/20:3358 av m.fl. (L) yrkande 7 och 2019/20:1237 av (S). Kultursamverkansmodellen är en reform som Alliansregeringen genomförde för att skapa ökat utrymme för – och bejaka – regionala prioriteringar och variationer vad gäller kulturlivet. De regioner som ingår i modellen beslutar därför hur det statliga bidraget ska fördelas på regional nivå. Vi värnar kultursamverkansmodellen som i sin helhet har tjänat kulturen väl. Modellen behöver dock, , vidareutvecklas och reformeras. Rollerna inom kultursamverkansmodellen måste tydliggöras. Dessutom behöver vi förbättra kontaktytorna för kulturinstitutioner och fristående kulturutövare som känner att de saknar dialog med nationella beslutsfattare. Ambitionen är att de resurser som staten tillför ska användas för att uppfylla de nationella kulturpolitiska målen – men därefter ska den regionala nivån avgöra hur dessa mål bäst uppnås. Det innebär också att regeringen i möjligaste mån bör undvika att kringgå samverkansmodellen och peka ut enskilda verksamheter som ska få statligt stöd. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Kultursamverkansmodellen, punkt 8 (C) av Per Lodenius (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3255 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 2 i denna del, 2019/20:3048 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2019/20:3358 av m.fl. (L) yrkande 7 och 2019/20:1237 av (S). Det är viktigt att alla får tillgång till ett brett kulturutbud i hela landet. Då skapas också förutsättningar för ett nytänkande och spetsigt kulturliv. För att lyfta kulturlivet i hela landet vill vi stärka och utveckla kultursamverkansmodellen. Vi vill också att regionerna i samverkan med den nationella nivån tar fram en nationell kulturplan. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Kultursamverkansmodellen, punkt 8 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3358 av m.fl. (L) yrkande 7, 2019/20:3048 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2019/20:3255 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 2 i denna del och 2019/20:1237 av (S). Samverkansmodellen har en nyckelroll för ett rikt kulturliv med både bredd och djup. Det nationella stödet bör präglas av långsiktighet och fördelas med större förtroende för de lokala och regionala kompetenserna. Formerna för kultursamverkansmodellen ska därför ses över. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Kultur i hela landet, punkt 9 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:820 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2019/20:2863 av m.fl. (MP) yrkande 4 och 2019/20:3255 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkandena 2 i denna del och 9. Kultur har en viktig roll både i det förebyggande hälsoarbetet och inom ramen för vård och omsorg. Eftersom kulturen är något grundläggande för oss människor behöver även äldre ges möjlighet att få uppleva den. Kulturpolitiken ska skapa förutsättningar även för äldre personer oavsett socioekonomiska faktorer eller geografisk hemvist, och alla ska ha likvärdiga möjligheter att ta del av konst och kultur. Regionerna bör bejaka kulturens hälsofrämjande egenskaper, i synnerhet för sjuka och äldre, genom att premiera fortsatt forskning och utveckling på området samt genom konkreta verksamheter. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Kultur i hela landet, punkt 9 (C) av Per Lodenius (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3255 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkandena 2 i denna del och 9 samt 2019/20:820 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2019/20:2863 av m.fl. (MP) yrkande 4. Det är viktigt att alla får tillgång till ett brett kulturutbud i hela landet. Då skapas också förutsättningar för ett nytänkande och spetsigt kulturliv som också låter tala om sig internationellt. Ett sätt att skapa såväl nationellt som internationellt intresse för vårt kulturliv är att inrätta ett system för ett nationellt kulturhuvudstadsår. Idén är att en svensk stad vart annat år får statusen nationell kulturhuvudstad. Då kan också mindre städer få uppmärksamhet och chans att visa upp och särskilt utveckla sitt kulturliv. De nationella kulturinstitutionerna måste sprida sin verksamhet och göra den mer tillgänglig i hela landet. Detta kan göras på många sätt. Ett sätt är genom att låta ett antal framträdande regionala scener även få status som nationella scener. Det skulle både kunna lyfta den specifika scenen och bidra till att locka nya besökare både inom landet och internationellt. De nationella kulturinstitutionernas möjligheter att sprida sin verksamhet i hela landet ska därför ses över. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Språk, punkt 13 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:634 av m.fl. (SD) och 2019/20:3053 av (SD) yrkandena 1–3. Språkförståelsen och möjligheten att kommunicera med varandra på de nordiska språken är en nyckelfaktor i den nordiska gemenskapen och det nordiska samarbetet. En stark språkförståelse fungerar som smörjmedel för vår gemensamma kommunikation och minskar transaktionskostnader inom såväl handel som arbetsmarknadernas integration och det kultur- och utbildningspolitiska samarbetet. kan vi konstatera att den nordiska språkförståelsen befinner sig i ett skört läge, då den avtar bland yngre generationer. Vi ser det som principiellt viktigt att understryka alla de nordiska språkens unicitet och okränkbara värde men vill verka för ökade insatser för att förstärka och förbättra den nordiska språkförståelsen, detta redan från den tidiga skolåldern. Ett mål i Nordiska ministerrådets språkdeklaration är att alla nordbor ska kunna kommunicera med varandra, i första hand på ett skandinaviskt språk – ett ambitiöst mål som tyvärr inte har uppnåtts. Språkförståelsen mellan framförallt de skandinaviska språken är lägre än när språkdeklarationen togs fram och det finns ett större behov av skarpa förslag som får bukt med den negativa trenden så de nordiska språkens ställning inte försvagas ytterligare . Vi vill ha en utredning om hur den nordiska språkförståelsen kan förstärkas och förbättras. Språket är levande och föränderligt av naturen. Det anpassar sig efter den sociala gemenskap vi befinner oss i. Olika grupper i olika sammanhang utvecklar en egen version av språket med egna uttryck. Detta i sig har ett stort värde, och de unika yttringarna berättar en del av gruppens historia och utveckling. kan gruppers olika versioner av språket bli en kommunikationsbarriär. En språklig barriär tillsammans med en kulturkrock kan i värsta fall leda till stor brist på förståelse grupperna emellan. Det är därför viktigt att ett samhälle har en god balans mellan olika gruppers unika uttryckssätt, som samtliga medborgare vid behov har förmåga att uttrycka sig på ett för riket gemensamt sätt. Det säkrar att allmän information från det offentliga förstås av samtliga medborgare, oavsett var man befinner sig i landet och vilka grupper och sammanhang man normalt rör sig i. Ambitionen är således att ska ta på sig rollen att säkra att språket inte är en barriär för kommunikation i landet i balans med en hänsyn för lokala språkvarianter och språkets organiska utveckling. Genom att offentliga institutioner använder ett korrekt och varierat språk främjar vi hela befolkningens möjligheter att tillskansa sig de språkliga färdigheter som är nödvändiga för att till fullo delta i det demokratiska samtalet. Genom att främja hela befolkningens färdigheter i svenska ger vi samtliga samhällsgrupper en större möjlighet att kommunicera ut sin verklighetsbild och sin vilja till andra medborgare. Därför bör offentliga institutioner prioritera språkriktighet framför en förenkling av språket, eftersom en förenkling av språket genom att söka undvika att exponera vissa grupper för nödvändig vokabulär försämrar språksvaga individers möjlighet att utveckla sitt ordförråd, vilket minskar deras möjligheter till demokratiskt deltagande. Samhället ska ha en god balans mellan ett levande språk och enhetlig kommunikation över hela befolkningen. Regeringen ska ge i uppdrag åt att ta fram riktlinjer för språkenhetlighet och språkriktighet bland befolkningen. Offentlig förvaltning ska prioritera språkriktighet framför enkelhet. Vad som anförs ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Nationella minoriteter, punkt 14 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:353 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2019/20:357 av m.fl. (SD) samt 2019/20:1612 av och (båda C) yrkande 1, 2019/20:2898 av och (båda MP) yrkande 5 och 2019/20:3245 av m.fl. (C) yrkandena 11 och 12. Den samiska kulturen och de samiska språken finns kvar runtom i Sápmi, men deras existens är för framtiden inte tryggad, då få förmedlar, lever i och talar de samiska kulturella och språkliga variationerna. De som talar de samiska språken blir allt färre, och då språken är hotade medför detta självklart att en stor del av kulturen också är hotad, då språk och kultur går hand i hand. Särskilt allvarligt är läget i de sydsamiska delarna och bland de mindre språken bland samerna. Trots samernas långvariga bakgrund och särpräglade näringar, kultur och språk i landet har forskning, språk- och utbildningsväsen släpat efter. Staten har varit dålig på att möta samer med medel och resurser för de plattformar och språk- och utbildningsinstitutioner som kan behövas för att bevara, främja och utbilda i samiska språk och samisk kultur, efter den samiska minoritetens premisser. Vaartoe fyller en viktig funktion men har begränsade resurser. Det är av stor betydelse att inrätta ett gemensamt samiskt språkcentrum för att säkra den samiska utbildningen och forskningen inom Sápmi även för icke nordsamisktalande studenter och forskare. Möjligheterna att tillsammans med övriga nordiska länder med samisk befolkning inrätta ett gemensamt samiskt språkcentrum bör utredas. Av (för utbildning, vetenskap och kultur) språkatlas över vilka språk som är hotade i världen framgår att samtliga samiska språk klassas som hotade. Språk kan återupptas och återfå kraft i nya generationer där det finns intresse för kulturarv och rötter. Genom att bl.a. undervisa i, synliggöra och forska om språket kan trenderna stimuleras ytterligare. En viktig del kan också vara att författa skrifter och böcker inom och på språket för kommande generationers skull. Det är av stort värde att arbeta för bevarandet av de samiska språken då dessa utgör en del av såväl det samiska kulturarvet som det svenska, då samerna är ett urfolk i . Det sydsamiska kulturcentrumet fyller en viktig funktion i bevarandet av såväl det sydsamiska språket som dess kulturarv. Dock har man varit beroende av projektstöd, vilket ger en lång osäkerhet. Möjligheterna till åtgärder för att säkra sydsamiskans fortlevnad och förvaltning samt att höja språkets status bör utredas. Vad som anförs ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Nationella minoriteter, punkt 14 (C) av Per Lodenius (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:1612 av och (båda C) yrkande 1 och 2019/20:3245 av m.fl. (C) yrkandena 11 och 12 samt 2019/20:353 av m.fl. (SD) yrkande 2, 2019/20:357 av m.fl. (SD) och 2019/20:2898 av och (båda MP) yrkande 5. internationella åtaganden om de nationella minoriteternas rättigheter bedöms inte i tillräcklig grad ha omvandlats till praktiska resultat i vardagen och i vissa fall inte heller på ett korrekt sätt ha införlivats i svensk rätt. Det är därför angeläget att fortsätta arbetet med att säkerställa att de nationella minoriteternas rättigheter, som är en del av det internationella ramverket till skydd för de mänskliga rättigheterna, efterlevs i praktiken. I detta arbete krävs systematik, långsiktighet och uthållighet. De nationella minoriteternas egenmakt har sedan minoritetspolitiken introducerades varit ett avgörande fundament som politikområdet i sin helhet vilat på. Det är viktigt att detta fundament också tar sig uttryck i det konkreta genomförandet av politiken. Ett led i att stärka den tornedalska minoritetens ställning och stödja de meänkieli-talande vore att inrätta ett meänkielicentrum. lämnade ett antal rekommendationer inom ramen för den sjätte granskningen av efterlevnad av språkstadgan. En av de rekommendationer som lämnades var att överväga att utvidga användningen av språkcentrum till övriga nationella minoritetsspråk, i linje med de samiska språkcentrumens metodik. För att ta vara på och utreda lämpligheten i denna rekommendation föreslår jag därför att ett språkcentrum i meänkieli inrättas i . Det är mycket angeläget att regeringen återkommer med förslag till språkcentrum för meänkieli och resursbibliotek för meänkieli i . Minoritetspolitiken ska genomföras tillsammans med de nationella minoriteterna, inte av andra för minoriteterna. Det är därför som delaktighet och inflytande är ett av politikområdets tre delområden. Civilsamhällets betydelse för att vårda, värna och utveckla de nationella minoriteterna och de nationella minoritetsspråken kan knappast nog understrykas. Hade det inte varit för vissa ideella organisationer, t ex Svenska Tornedalingars Riksförbunds – Tornionlaaksolaiset (STR-T) arbete med meänkieli, är frågan om vissa av de nationella minoritetsspråken ens överlevt . Vidare kan frågan ställas om revitaliseringsarbetet hade kommit igång och haft den kraft det har, utan dessa organisationer. Att de idéburna organisationerna har ekonomiska och andra förutsättningar att bedriva en bra verksamhet är därför av stor vikt för att minoritetspolitiken ska kunna genomföras i praktiken. En översyn av möjligheterna att inrätta ett nationellt språkcentrum för meänkieli i och ett ökat stöd till minoritetsorganisationer bör göras. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Läsfrämjande åtgärder, punkt 17 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3046 av m.fl. (M) yrkande 9, 2019/20:3070 av m.fl. (L) yrkande 7 och 2019/20:2456 av och (båda MP) yrkandena 1 och 7. Läsning är grunden för ett barns språkliga och intellektuella utveckling. Därför behöver det läsfrämjande arbetet stärkas. En god läsförmåga är nyckeln till en framgångsrik skolgång och förståelse för andra skolämnen. Det skapar möjligheter för resten av livet. Språkinlärning handlar även om alla barns och ungas rätt till kunskap, och läsning har ett egenvärde. Genom litteraturen får barn möjlighet att upptäcka och utforska andra världar än sin egen. Läsning kan väcka nyfikenhet och bjuda in till reflektion om såväl den egna identiteten som andras. Givet samhällets utveckling och den digitalisering som sker i snabb takt kan man också ifrågasätta kravet på kommunerna att tillhandahålla fysiska bibliotek. vet vi att det inte minst för barn och unga är viktigt med läsning och bildning från tidig ålder för att lyckas bra i skolan. Därför borde det utredas hur bibliotekslagen kan bli mer flexibel som läsfrämjande för barn och unga bejakas. Skolbibliotek och folkbibliotek borde i framför allt mindre kommuner med svag ekonomi kunna samordna bibliotekens arbete, för att nå barn som kanske inte har böcker hemma eller som kommer från utsatta miljöer. Ett sätt att göra detta är att stärka samarbetet mellan de kommunala biblioteken och skolorna. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Läsfrämjande åtgärder, punkt 17 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3070 av m.fl. (L) yrkande 7, 2019/20:3046 av m.fl. (M) yrkande 9 och 2019/20:2456 av och (båda MP) yrkandena 1 och 7. Litteraturen är en unik källa till kunskap, förståelse och fördjupning. I av blixtsnabba förändringar erbjuder boken en för eftertanke och stillhet. Läsning och litteratur måste ha hög prioritet i kulturpolitiken. Det handlar i grunden om kultur, bildning, demokrati och jämställdhet. har av tradition en hög läskunnighet och ett stort intresse för den goda berättelsen, men det finns stora klyftor i läsvanorna. Klyftorna får effekt på skolresultat, och samhällsdeltagande och därmed den enskildes egenmakt. Läsning och läsförståelse bör därför särskilt prioriteras. Särskilt fokus bör vara att fånga pojkars intresse för berättelser och läsning. Få saker är viktigare om man vill ge människor jämlika villkor än att stimulera läsning. Läsdelegationen ger en lång rad förslag på hur läsning kan bli till glädje för fler. Arbetet för läsning måste trappas upp och delegationens förslag bör tillsammans med förslaget till nationell biblioteksstrategi ligga till grund för en offensiv politik på området. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Biblioteksentreprenad, punkt 18 (V) av Ciczie Weidby (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 18 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:137 av m.fl. (V) yrkande 1. Biblioteken är en viktig del av vår demokrati och den kulturella institution som är mest utbredd i vårt land. Alla kommuner måste ha ett bibliotek och på många håll i landet har invånarna tillgång till en biblioteksfilial på nära håll. Tyvärr har utvecklingen varit negativ då runt 400 biblioteksfilialer lagts ned Det är centralt att kulturen finns lätt tillgänglig då forskningen visar att avstånd utgör ett hinder för många grupper och då framför allt socioekonomiskt svaga. Genom att förmedla kunskap och utgöra en plattform för tankar, idéer och åsikter har folkbiblioteken ett stort ansvar för samhällets utveckling. Biblioteken utgör också en mötesplats för medborgare och civilsamhälle och är en garant för folkbildningen. I många kommuner är också en central kulturaktör med omfattande programverksamhet. Dit går förskolegrupperna för att ta del av teater och de lokala konstnärerna kan ställa ut. Högern letar upp nya välfärdsområden som företag kan göra vinst på. På flera håll i landet har biblioteken därför privatiserats. Privatiseringarna av biblioteken riskerar att förändra bibliotekens kvalitetsnivå, oberoende och tillgänglighet. Biblioteken ska stå fria från styrning av marknadskrafterna och kommersiella intressen. Att privatisera bibliotek och verksamhet kommer med stora risker. Det leder bl.a. till en fragmentisering av bibliotekssystemet. är stora delar av bokbeståndet gemensamma och kan nås genom gemensamma lånekataloger. Vid privatisering kommer biblioteken inte längre att kunna genomföra den typen av samverkan. Vidare är det stor risk att de ersättningssystem som kommunerna skapar när biblioteken läggs ut på entreprenad ger olyckliga incitament. Vi har sett exempel där utlåningssiffrorna utgjort grund för ersättning och lett till en prioritering av inköp av ”bestsellers”, och böcker på andra språk har fått stå tillbaka. Det är mycket olyckligt om en så viktig verksamhet som våra folkbibliotek ska omstöpas utifrån affärstänkande. Jag menar att det går på tvärs med bibliotekslagen och de nationella målen för kulturverksamheten. Utvecklingen där folkbibliotekens verksamhet privatiseras måste stoppas. Det bör införas en stopplag mot att lägga ut folkbiblioteken på entreprenad. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Internationella och lånecentralen för mångspråk, punkt 19 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen.