bet · H701CU14 · 2020-03-13 00:00:00 — Avsikten är att lagändringarna ska leda till rimligare villkor på marknaden för snabblån och andra högkostnadskrediter och till att färre människor riskerar att hamna i överskuldsättning på grund av dessa lån. När det gällde vilka kreditformer som ska omfattas av definitionen av en högkostnadskredit och därmed av bestämmelsen om räntetak anförde regeringen följande i propositionen (s. 16 och 17): Utredningen har fokuserat sitt arbete och sina förslag på marknaden för snabblån och andra liknande fristående krediter. Utredningen har inte haft möjlighet att fullt ut kartlägga villkoren och priserna på hela marknaden för konsumentkrediter och föreslår mot den bakgrunden att bostadskrediter och krediter som huvudsakligen avser kreditköp ska undantas från definitionen av en högkostnadskredit. förordar i stället att alla slags kreditformer ska omfattas av definitionen av en högkostnadskredit. Regeringen instämmer emellertid i utredningens och de flesta av remissinstansernas bedömning att det inte är lämpligt. Det är en tämligen stor skillnad mellan en kredit kopplad till ett kreditköp och en fristående kredit, då krediten i det första fallet i grunden är ett betalningsanstånd för en vara eller en tjänst som konsumenten redan har fått. I fråga om bostadskrediter är det ofta fråga om en kredit som är förenad med säkerhet i bostaden. Vidare är dagens problematik med höga krediträntor och kostnader inte förknippad med vare sig krediter som huvudsakligen avser kreditköp eller bostadskrediter. Till exempel förekommer det rimligen inte några bostadskrediter med en ränta som är i närheten av högkostnadskrediters […]. Sammantaget anser regeringen att definitionen av en högkostnadskredit inte ska omfatta krediter som huvudsakligen avser kreditköp eller är bostadskrediter. Regeringen avser att följa utvecklingen på kreditmarknaden för att försäkra sig om att avgränsningen av definitionen är motiverad utifrån de kreditprodukter som erbjuds till konsumenterna. När det gällde nivån på räntetaket anförde regeringen följande (s. 21 och 22): som syftet med ett räntetak är att åstadkomma en större restriktivitet i utlåningen av högkostnadskrediter och att färre krediter ska beviljas sådana konsumenter som riskerar att inte kunna fullgöra kreditåtagandet, bör ett räntetak inte helt förhindra kreditgivning som riktar sig till konsumenter som innebär vissa risker för kreditgivarna. Det måste därför finnas kvar ett utrymme för en räntesättning som tar hänsyn till riskerna med utlåningen. Utredningen föreslår att krediträntan för en högkostnadskredit inte ska få vara högre än den vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § räntelagen. Vissa remissinstanser, bl.a. och i , har synpunkter på den föreslagna nivån och anser att den bör vara antingen högre eller lägre. Enligt regeringens mening framstår emellertid den föreslagna nivån på räntetaket som välavvägd och rimlig. Genom att lägga sig på denna nivå kommer i princip hela marknaden för snabblån att påverkas. förekommer krediträntor på nivåer . Den nivå som regeringen förespråkar innebär således att en stor del av kreditgivarna kommer att behöva sänka sina priser betydligt. Ett räntetak på denna nivå bör dessutom åstadkomma både att utlåningen till de mest ekonomiskt utsatta konsumenterna påverkas och blir mer restriktiv och att det fortfarande finns ett tillräckligt stort utrymme för kreditgivarna att vid prissättningen av krediterna ta hänsyn till sina risker och omständigheterna i det enskilda fallet. Vidare innebär kopplingen till referensräntan att nivån blir hållbar . För att nivån även under kreditavtalets löptid ska anpassas efter det allmänna ränteläget bör räntetaket relateras till den vid varje tid gällande referensräntan. Aviserat arbete i budgetpropositionen I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik) anförde regeringen bl.a. följande: Regeringen kommer att följa och analysera vilket genomslag de åtgärder som vidtagits för att motverka överskuldsättning har fått, inte minst de moderniserade reglerna om skuldsanering och de relativt nya konsumentskyddande bestämmelserna rörande högkostnadskrediter (prop. s. 59). Uppdrag att analysera marknaden för konsumentkrediter och risker för överskuldsättning Regeringen gav i uppdrag att göra en analys av situationen på marknaden för konsumentkrediter och risker för överskuldsättning. ska redovisa förekomsten av områden där verket bedömer att det finns utrymme för förbättringar av konsumentskyddet. I uppdraget ingår dock inte att lämna författningsförslag. ska vid genomförande av uppdraget ta till vara kunskaper och erfarenheter samt inhämta synpunkter från och . Uppdraget ska redovisas . på det finansiella området – förutsättningar och statlig tillsyn (RIR 2019:32) har granskat statens tillsyn och konsumentskyddet på det finansiella området. Resultatet av granskningen redovisas i granskningsrapporten 2019:32 som överlämnades till . övergripande slutsats är att förutsättningarna stärkts för att statens tillsyn ska bidra till ett högt konsumentskydd på det finansiella området. Sedan granskade statens tillsyn på det finansiella området 2006 har regeringens styrning blivit tydligare och myndigheterna har formulerat interna mål och stärkt sina interna processer. Rapportering om konsumentproblem har förbättrats och regeringen har gett ökad möjlighet att bedöma resultaten av statens åtgärder på området. Trots förbättringarna konstaterar att genomgången av statistik tyder på att konsumenternas upplevda problem har ökat . ser ett antal åtgärder som skulle kunna bidra till förbättrade förutsättningar för statens tillsyn. Bland annat rekommenderar regeringen att överväga om sekretessreglerna bör förändras så att informationsutbytet mellan tillsynsmyndigheterna underlättas. Regeringens skrivelse med anledning av granskningsrapporten ska lämnas till senast . kommer att behandla skrivelsen i betänkande 2019/20:CU24. Motionsyrkanden om utformningen av räntetaket, bl.a. om att räntetaket ska gälla för all form av kreditgivning, behandlades av utskottet i lagstiftnings-ärendet om införande av bl.a. räntetak och kostnadstak i betänkande 2017/18:CU20. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena och anförde följande: Utskottet har tidigare i betänkandet ställt sig bakom regeringens förslag när det gäller vilka kreditformer som ska omfattas av definitionen av en högkostnadskredit och hur ett räntetak ska utformas. Det som anförs i motionen ger inte utskottet skäl att föreslå något initiativ från sida. I sammanhanget noterar utskottet att regeringen i propositionen anför att den avser att följa utvecklingen på kreditmarknaden för att försäkra sig om att avgränsningen av definitionen är motiverad utifrån de kreditprodukter som erbjuds till konsumenterna. Utskottet välkomnar en sådan uppföljning som naturligtvis bör innefatta effekterna av bl.a. räntetaket. följde utskottets förslag. Utskottet behandlade motionsförslag om att förbjuda snabblån, införa krav om att det alltid ska finnas information om möjligheten till konsumentvägledning i samband med att en låntagare erbjuds lån och en karenstid vid utbetalning av lån m.m. (bet. 2018/19:CU10). Utskottet anförde att motsvarande motionsyrkanden som de aktuella behandlats av utskottet i lagstiftningsärendet om införande av bl.a. räntetak och kostnadstak för högkostnadskrediter. Utskottet stod fast vid sitt tidigare ställningstagande och ansåg inte att det fanns skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionsyrkandena. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena och följde utskottets förslag. beslutade om flera ändringar i konsumentkreditlagen som ska leda till rimligare villkor på marknaden för snabblån och andra högkostnadskrediter och till att färre människor riskerar att hamna i överskuldsättning på grund av dessa lån. Lagändringarna, som trädde i kraft , innebär bl.a. att det har införts räntetak och kostnadstak för högkostnadskrediter. En högkostnadskredit får inte ha en kreditränta eller dröjsmålsränta som är högre än den vid varje tid gällande referensräntan. Vid marknadsföringen ska konsumenter uppmärksammas på riskerna när de överväger att ta sådana lån samt informeras om vart konsumenten kan vända sig för att få stöd i budget- och skuldfrågor. Det ställs också krav på att all marknadsföring av konsumentkrediter ska vara måttfull. Motionsförslag om att förbjuda snabblån, införa krav om att det alltid ska finnas information om möjligheten till konsumentvägledning i samband med att en låntagare erbjuds lån och en karenstid vid utbetalning av lån m.m. behandlades av utskottet i betänkande 2018/19:CU10. En motion om utformningen av räntetaket behandlades av utskottet i lagstiftningsärendet om införande av bl.a. räntetak och kostnadstak för högkostnadskrediter. Utskottet avstyrkte de då aktuella motionsyrkandena med hänvisning till de nya reglerna om snabblån och andra högkostnadskrediter och följde utskottets förslag. Vidare gav regeringen i uppdrag att göra en analys av situationen på marknaden för konsumentkrediter och risker för överskuldsättning. ska redovisa förekomsten av områden där verket bedömer att det finns utrymme för förbättringar av konsumentskyddet. Enligt utskottet finns inte skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionsyrkandena. De bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett yrkande om tågpassagerares rättigheter. Utskottet hänvisar till pågående arbete inom EU. Jämför reservation 5 (SD). I kommittémotion 2019/20:606 yrkande 22 föreslår m.fl. (SD) ett tillkännagivande om att inom EU bör verka för att konsumentskyddet ska vara likvärdigt för passagerare oavsett om de färdas med flyg eller tåg. Enligt motionärerna innebär kommissionens förslag till ny tågpassagerarförordning bl.a. sämre ersättningsvillkor för konsumenterna vid inställda eller försenade tågresor än vad som gäller vid flygresor. Förslaget till ny tågpassagerarförordning Kommissionen presenterade ett förslag till omarbetning av och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer (COM(2017) 548). Förordningen innehåller bl.a. bestämmelser om rätt för tågresenärer till assistans och ersättning vid förseningar och inställda tåg. Det huvudsakliga syftet med förslaget är att hantera vissa tillämpningsproblem som kommissionen har uppmärksammat under de år som förordningen har varit i kraft. Kommissionen har bl.a. föreslagit följande. Järnvägsföretagen ska befrias från ersättningsansvar när en försening har orsakats av svåra väderförhållanden och naturolyckor som inte kunde ha förutsetts eller förhindrats även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits. Järnvägsföretagen måste informera om vilka rättigheter passagerarna har enligt tågpassagerarförordningen samt om tillgången på direktbiljetter. Ett allmänt förbud mot diskriminering av passagerare införs. Bestämmelserna om hanteringen av klagomål från resenärerna ska förtydligas. Utöver järnvägsföretagen ska även stationsförvaltare, biljettutfärdare samt infrastrukturförvaltare vid större stationer inrätta system för att hantera klagomål inom sitt respektive ansvarsområde. Rätten till information och assistans på järnvägsstationer och ombord på tåg ska stärkas för passagerare med funktionsnedsättning respektive nedsatt rörlighet. I syfte att avlasta järnvägsföretagen från administrativa bördor föreslås att förvaltare av större järnvägsstationer ges en skyldighet att säkerställa att de olika aktörerna samordnas via en lämplig handlingsplan för hur passagerarna ska tas om hand vid omfattande trafikstörningar. Vidare föreslås att järnvägsföretagens möjligheter att kräva ersättning av en infrastrukturförvaltare som orsakat förseningar ska stärkas. hade överläggning med företrädare för regeringen om förslaget till förordning. Vidare informerade företrädare för regeringen bl.a. utskottet om förordningsförslaget och aktuellt förhandlingsläge. Samråd har skett med bl.a. . Rådet antog en allmän inriktning om förslaget till förordning. Förhandlingar med har inletts. Justitie- och migrationsminister anförde följande som svar på en skriftlig fråga (fr. 2019/20:585) om förslaget till ny tågpassagerarförordning: har frågat mig om rådets allmänna inriktning vad gäller förslaget till ny tågpassagerarförordning innebär att tågpassagerare har rätt att få kostnaden för biljetten återbetald i händelse av inställt tåg, oavsett anledningen till att tåget har ställts in. Svaret på fråga är ja. Det s.k. force majeure-undantaget i artikel 17 i förslaget påverkar inte rätten till återbetalning av biljettpriset. Kommissionen presenterade ett förslag till omarbetning av och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer (COM(2017) 548). Förslaget förhandlas inom EU, och rådet antog en allmän inriktning om förslaget till förordning. Utskottet vill i sammanhanget även nämna att kommissionen presenterade ett förslag till ändring av bl.a. flygpassagerarförordningen 261/2004/EG (COM(2013) 130. Bland annat föreslås en precisering av vad som ska anses utgöra extraordinära händelser som befriar flygbolagen från skyldigheten att betala kompensation. Förslagen till ny tågpassagerarförordning och till ny flygpassagerarförordning ingår bland de lagstiftningsinitiativ som kommissionen i sitt arbetsprogram anser bör prioriteras . Enligt utskottet finns det inte skäl till något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkandet. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om konsumentvägledning. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 6 (M, SD, C). m.fl. (M) anför i kommittémotion 2019/20:3082 att ett välfungerande konsumentupplysningsarbete är betydelsefullt såväl för samhället och samhällsekonomin som för enskilda individer. Förändringar i samhället och ekonomin i stort ställer nya krav på konsumenternas kunskaper om deras rättigheter och om privatekonomi. Motionärerna anser att det är angeläget att arbetet med konsumentvägledning fortsätter och utvecklas. Även upplysningstjänsten Hallå konsument bör fortsätta att utvecklas. Det är viktigt att verksamheten följer uppkomsten av helt nya branscher och att konsumentupplysningen följer med i de förändringar som sker. Arbetet för ökad konsumentkunskap bör stärkas brett. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att vidta åtgärder för att öka kunskaperna om konsumenternas rättigheter (yrkande 2). I kommittémotion 2019/20:3249 anför m.fl. (C) att många kommuner drar ned på sin konsumentvägledning. Motionärerna anser att en lösning skulle kunna vara att kommunerna i högre grad samverkar med företag när det gäller konsumentvägledning. Vidare anser motionärerna att regeringen bör se över hur och kan bidra till den kommunala konsumentvägledningen för att skydda svaga konsumenter. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 17). (S) anser i motion 2019/20:568 att det finns behov av att stärka den kommunala konsumentvägledningen. Motionären föreslår ett tillkännagivande om att se över vilka åtgärder som behövs för att skapa en jämlik tillgång till konsumentvägledning i hela landet. I motion 2019/20:3149 anser och (båda SD) att det bör tas fram informationsmaterial för att ge konsumenterna bättre kunskap om låntagande och hushållsekonomi. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 3). Kommunernas arbete med konsumentvägledning är ett frivilligt åtagande, och verksamheten kan därmed variera mellan kommunerna i fråga om innehåll, omfattning och organisation. samarbetar flera kommuner genom att t.ex. ha gemensam konsumentvägledning. Inom ramen för den kommunala konsumentvägledningen kan det förekomma direktrådgivning, dvs. efter-frågestyrd information om konsumentlagar, stöd vid tvister, ekonomiska råd och köpråd direkt till en enskild konsument, långsiktigt förebyggande arbete som exempelvis kontakter med och information till skolor, näringsliv och organisationer samt marknadsbevakning Enligt instruktionen för ska myndigheten stödja, med bl.a. utbildning och information, konsumentverksamhet i kommunerna i frågor som rör konsumentskydd och konsumentlagstiftning (se förordningen [2009:607] med instruktion för 3 § 3 i dess lydelse fr.o.m. ). På Portalen kan personer som är verksamma inom kommunernas konsumentverksamhet ta del av aktuella nyheter och vägledande dokument inom konsumentområdet. Genom Portalen finns även möjlighet att dela information med kollegor i andra kommuner och ta del av utbildningar. Utbildningarna är kostnadsfria och ges i form av kurser, e-kurser och webbseminarier. Via Portalen nås också funktionen Fråga experten där tjänstemän inom kommunernas konsumentverksamhet kan ställa frågor till experter hos , Kronofogden och konsumentbyråerna. Vidare erbjuds alla som bedriver konsumentvägledning möjlighet att få tillgång till statistikverktyg Konstat som är ett verktyg för omvärldsbevakning särskilt avsett för att fånga upp problem och tendenser som har kommit in till den kommunala konsumentvägledningen. följer vidare utvecklingen av konsumentverksamheten i kommunerna och lämnar en lägesbeskrivning av verksamheten. Av den rapport som lämnade 2019 (rapport 2019:4 Läget i landet – KVL 2019) framgår att 219 kommuner erbjöd konsumentvägledning, vilket var en minskning med 15 kommuner jämfört med . Det är det lägsta antalet . Av dessa köper 100 kommuner sin konsumentvägledning av en annan kommun eller en konsult. 90 årsarbetskrafter arbetar med konsumentvägledning, vilket är 5 årsarbetskrafter färre än 2018. Hallå konsument – en rikstäckande upplysningstjänst för konsumenter startade Hallå konsument som är en rikstäckande upplysningstjänst för konsumenter. Upplysningstjänsten ska tillhandahålla opartisk information och vägledning till konsumenter. Upplysningstjänsten ska också tillhandahålla information som syftar till att underlätta för konsumenter att göra väl avvägda val. Där ingår även information om miljömässigt hållbar konsumtion relaterad till generationsmålet för miljöarbetet och miljökvalitetsmålen, liksom information om andra hållbarhetsaspekter när det bedöms lämpligt. Tjänsten syftar till att göra konsumentstödet mer känt och lättillgängligt och till att ge konsumenterna tillgång till stöd på ett mer samordnat och effektivt sätt. ansvarar för att tillhandahålla och samordna upplysningstjänsten. Tjänsten drivs i samarbete med flera andra myndigheter, de fyra konsumentbyråerna och landets kommuner via konsumentvägledning och budget- och skuldrådgivning. Tjänsten ska främst vara tillgänglig via internet, men även via telefon (se 4 § förordningen [2014:110] om en upplysningstjänst för konsumenter i dess lydelse fr.o.m. ). Vägledare svarar på övergripande frågor eller hjälper konsumenten vidare till den kommunala konsumentverksamheten eller till experter hos myndigheter och konsumentbyråer. På Hallå konsuments webbplats lämnas information till konsumenter om olika privatekonomiska frågor bl.a. när det gäller lån och hushållsekonomi. Informationen riktar sig till olika målgrupper. har vidare tagit fram skolmaterial om privatekonomi. Flera myndigheter samverkar även när det gäller att lämna information om privatekonomiska frågor. Exempelvis är på cashen, som är ett webbaserat undervisningsmaterial om privatekonomi för gymnasieelever, ett samarbete mellan , och Kronofogden. har som huvudsaklig uppgift att pröva tvister mellan konsumenter och näringsidkare och rekommendera en lösning. I uppdrag ingår även att stödja den kommunala konsumentverksamhetens hantering av tvister genom utbildning och information. I årsredovisning anges bl.a. att nämndens jurister finns tillgängliga för frågor från kommunala konsumentvägledare och att konsumentvägledarna har möjlighet att prenumerera på beslut och statistik som rör deras kommun. Vidare har nämnden deltagit i utbildningen av kommunala konsumentvägledare och i webbseminarier som anordnats av . Konsumentvägledare har även deltagit som åhörare vid nämndsammanträden. Det finns fyra självständiga rådgivningsbyråer i som ger kostnadsfri och opartisk information och vägledning till konsumenter: • Konsumenternas Bank- och Samtliga byråer finansieras av respektive bransch. Utredning om det oberoende konsumentstödet Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att bedöma ändamålsenligheten och effektiviteten i det stöd i form av opartisk information och vägledning som förmedlas till konsumenter. Statskontoret skulle vidare överväga möjliga förbättringar när det gäller konsumentstödet. Uppdraget redovisades i rapporten Det oberoende konsumentstödet (rapport 2019:7). I rapporten gör Statskontoret bl.a. följande bedömning: Statskontoret bedömer att det oberoende konsumentstödet sammantaget har blivit mer ändamålsenligt och effektivt för en majoritet av konsumenterna, efter att staten har tagit ett större ansvar för området genom att inrätta Hallå konsument. Men att inrätta Hallå konsument har också bidragit till att allt färre kommuner erbjuder konsumentvägledning. Det gör att stödet i delar av landet har försämrats för de konsumenter som behöver hjälp genom personliga möten med en konsumentvägledare. Statskontoret föreslår att regeringen bör överväga vissa åtgärder för att det oberoende konsumentstödet ska bli mer ändamålsenligt och effektivt. • Regeringen kan överväga om konsumentvägledningen ska vara en frivillig uppgift. Om regeringen vill säkerställa att kommunerna tillhandahåller konsumentvägledning och inriktar verksamheten på ett särskilt sätt behöver denna uppgift regleras genom lagstiftning. • Om regeringen inte vill lagstadga konsumentvägledningen behöver regeringen på annat sätt tydliggöra den kommunala vägledningens syfte och hur den kan komplettera det statliga stödet. Till exempel kan regeringen ge i uppdrag att utveckla riktlinjer för vad den kommunala konsumentvägledningen bör prioritera. • Regeringen kan också ge tydligare vägledning om det stöd som myndigheten ska ge till kommunerna för att bidra till att den kommunala vägledningen uppnår regeringens syfte. • Hallå konsument kan även ta ett större ansvar för ett fördjupat konsumentstöd inom ramen för den verksamhet och de kanaler de har till sitt förfogande . • Därutöver kan regeringen använda bidraget till civila samhället för att stimulera organisationer inom detta område att i högre grad arbeta gentemot konsumenter med särskilda behov av stöd. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg. omr. 18 Samhälls-planering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik) anförde regeringen bl.a. följande: De mer komplexa konsumentmarknaderna ökar behovet av information och vägledning och allt fler konsumenter söker sig till Hallå konsument. Konsumenter i särskilt behov av stöd är dock ofta mer behjälpta av förebyggande och mer per-sonligt anpassade stödinsatser. Mot bakgrund av att omfattningen av den frivilliga konsumentvägledning som kommunerna erbjuder totalt sett minskat kommer regeringen att överväga olika åtgärder för att uppnå ett mer effektivt och behovsanpassat konsumentstöd i hela landet (prop. s. 59). Statsrådet besvarade och två skriftliga frågor om tillgång till konsumentvägledning (fr. 2019/20:114 och fr. 2019/20:632). Hon anförde följande som svar på fråga 2019/20:114: har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att i hela säkerställa en nära och tillgänglig konsumentvägledning med lokalkännedom. Konsumentmarknaderna utvecklas i snabb takt och allt fler konsumenter söker sig till den nationella upplysningstjänsten Hallå konsument som erbjuder information och vägledning via internet och telefon. Konsumenter som kan vara i särskilt behov av stöd är dock ofta mer hjälpta av förebyggande och mer personligt anpassade stödinsatser. Mot bakgrund av att resurserna för konsumentvägledning i kommunerna minskat har Statskontoret haft i uppdrag att bedöma hur det oberoende konsumentstödet fungerar.