bet · H701CU23 · 2020-05-08 00:00:00 — Nya befogenheter på konsumentskyddsområdet Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till ändringar i bl.a. marknadsföringslagen och lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden som syftar till att anpassa svensk rätt till och rådets förordning (EU) 2017/2394 av om samarbete mellan de nationella myndigheter som har tillsynsansvar för konsumentskydds-lagstiftningen (konsumentskyddsförordning). Lagändringarna innebär att behöriga myndigheter enligt EU-förordningen får stärkta tillsynsbefogenheter, däribland rätt att köpa produkter under dold identitet (s.k. testköp). Dessutom ska en näringsidkare som genom sitt agerande på internet bryter mot den konsumentskyddande lagstiftningen, t.ex. genom otillbörlig marknadsföring, kunna föreläggas att ta in ett varnings-meddelande som tydligt visas i samband med besök på webbplatsen. Ett sådant föreläggande ska kunna riktas även mot en värdtjänstleverantör eller internetleverantör. Utskottet ställer sig också bakom regeringens förslag till ändringar i marknadsföringslagen som innebär att det ska vara möjligt att begära kvarstad i mål om utdömande av vite och att upplysningen i marknadsföringslagen om bestämmelser om marknadsföring i annan lagstiftning tas bort. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet anser att bör avslå motionsyrkandena. I betänkandet finns en reservation (M). Proposition 2019/20:120 Nya befogenheter på konsumentskyddsområdet. Tre yrkanden i en följdmotion. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Förutsättningar för testköp, punkt 2 (M) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, 2. lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, 3. lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486), 4. lag om ändring i lagen (2010:751) om betaltjänster, 5. lag om ändring i läkemedelslagen (2015:315), 6. lag om ändring i lagen (2016:1024) om verksamhet med bostadskrediter, 7. lag om ändring i lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter, 8. lag om ändring i lagen (2019:59) med kompletterande bestämmelser till EU:s geoblockeringsförordning. Därmed bifaller proposition 2019/20:120 punkterna 1–8. 2019/20:3567 av m.fl. (M) yrkandena 1–3. Reservation (M) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), (KD), (M), (S), (V), (L), (M), (M), (M), (C), (S), (S), (S), Lawen Redar (S), (SD), (SD) och (SD). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2019/20:120 Nya befogenheter på konsumentskyddsområdet. Regeringens förslag till riksdagsbeslut återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. I propositionen finns en redogörelse för ärendets beredning fram till regeringens beslut om propositionen. En motion har väckts med anledning av propositionen. Förslagen i motionen finns i bilaga 1. hade och överläggningar med statsrådet om förslaget till ny förordning om konsumentskyddssamarbete inom EU. I ärendet har vidare IT&Telekomföretagen lämnat in en skrivelse. beslutades en ny EU-förordning om konsumentskyddssamarbete, och rådets förordning (EU) 2017/2394 av om samarbete mellan de nationella myndigheter som har tillsynsansvar för konsumentskyddslagstiftningen (konsument-skyddsförordning). Den nya förordningen ersätter förordning (EG) nr 2006/2004 av om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (konsumentskyddsförordning). Genom konsumentskydds-förordning inrättades ett nätverk av offentliga tillsynsmyndigheter inom EU. Den nya förordningen ska tillämpas fr.o.m. . Det övergripande syftet med konsumentskyddsförordning är detsamma som med konsumentskyddsförordning, dvs. att utöva tillsyn över konsumentskyddslagstiftningen, att säkerställa att den inre marknaden fungerar smidigt och att förbättra skyddet av konsumenternas ekonomiska intressen. Genom den nya förordningen ska samarbetet stärkas och effektiviseras. Den nya förordningen har, jämfört med konsumentskyddsförordning, större fokus på överträdelser som sker digitalt. Förordningen är tillämplig vid vissa överträdelser som har skadat, skadar eller sannolikt kommer att skada de kollektiva intressena för konsumenterna i en medlemsstat, när näringsidkaren har viss koppling till en annan medlemsstat. Liksom enligt konsumentskyddsförordning ska medlemsstaterna utse behöriga myndigheter som ska ansvara för tillsynen av de aktuella konsumentskyddande reglerna. En av dessa myndigheter ska även vara central kontaktpunkt. I förordningen fastställs de villkor enligt vilka myndigheterna ska samarbeta med varandra och med Europeiska kommissionen för att se till att konsumentskyddslagstiftningen följs. Den nya förordningen innehåller mer detaljerade regler om samarbetet och det ställs tydligare krav på tillsynsmyndigheterna att samarbeta. I en bilaga till förordningen finns en förteckning över de direktiv och förordningar som omfattas av förordningens tillämpningsområde. Även enligt konsumentskyddsförordning ska myndigheterna ges vissa utrednings- eller tillsynsbefogenheter. Jämfört med förordning har listan med s.k. minimibefogenheter utökats. Behöriga myndigheter ska t.ex. även ges rätt att köpa varor och tjänster under dold identitet i syfte att upptäcka överträdelser och samla in bevis. Ytterligare befogenheter som anges i förordningen är att innehåll ska kunna tas bort eller åtkomst begränsas till en webbsida, att beordra att varningsmeddelanden ska visas vid besök på vissa webbplatser eller, när så är lämpligt, kunna beordra att ett domännamn ska raderas. Genomförandet och utövandet av befogenheterna ska vara proportionellt och förenligt med unionsrätt och nationell rätt, inklusive med tillämpliga rättssäkerhetsgarantier och principerna i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag om nya befogenheter på konsumentskyddsområdet m.m. Behovet av lagändringar med anledning av konsumentskyddsförordning Enligt artikel 288 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) ska en förordning ha allmän giltighet och till alla delar vara bindande och direkt tillämplig i varje medlemsstat. Det behövs således inte några särskilda åtgärder för att konsumentskyddsförordning ska bli gällande i . Regeringen bedömer dock att det behövs vissa preciserande bestämmelser i nationell svensk rätt, t.ex. när det gäller frågan om huruvida en behörig myndighet ska få utöva en viss befogenhet inom ramen för sin egen myndighetsutövning eller på något av de andra sätt som konsument-skyddsförordningen möjliggör. Även i övrigt finns det behov av preciseringar, åtminstone vad avser de olika minimibefogenheterna som föreskrivs i förordningen. Regeringen anför vidare bl.a. att även om 2017 års konsumentskyddsförordning, till skillnad års konsument-skyddsförordning, inte tydligt föreskriver att befogenheterna ska utövas i enlighet med nationell lagstiftning bör det vara godtagbart att i nationell rätt ta in en reglering av befogenheterna. På detta sätt kan det säkerställas att de befogenheter som följer av förordningen blir effektiva i . Därmed kan också oklarheter och tillämpningssvårigheter som skulle försvaga genomslagskraften av förordningen undvikas. konsumentskyddsförordning tar sikte på överträdelser med ett gränsöverskridande inslag, alltså inte situationer som kan sägas vara rent nationella. Regeringen anför att utgångspunkten dock är att tillsynsmyndigheterna ska ha tillgång till samma befogenheter oavsett om överträdelsen är av gränsöverskridande karaktär eller inte. Konsumentskyddande bestämmelser finns i ett flertal lagar, och tillsynsansvaret över dessa är delat mellan olika myndigheter. Regeringen bedömer att det, i syfte att åstadkomma en tydlig och överskådlig reglering, är lämpligast att införa nödvändiga ändringar i respektive regelverk. Regeringen gör bedömningen att ändringar till följd av befogenheterna konsumentskyddsförordning behöver göras i marknadsföringslagen (2008:486), lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, lagen (2010:751) om betaltjänster, läkemedelslagen (2015:315), lagen (2016:1024) om verksamhet med bostadskrediter och lagen (2019:59) med kompletterande bestämmelser till EU:s geoblockeringsförordning. I propositionen föreslår regeringen i huvudsak följande lagändringar. Förslagen med anledning av konsumentskyddsförordning innebär att samma befogenheter ska gälla vid överträdelser som har respektive saknar gränsöverskridande inslag. Upplysningsskyldighet och tillhandahållande av handlingar Regeringen föreslår att ska få förelägga var och en att tillhandahålla sådana handlingar som behövs i ett ärende om tillämpningen av marknadsföringslagen eller lagen om avtalsvillkor i konsument-förhållanden. Ett vitesföreläggande av med stöd av marknadsföringslagen eller avtalsvillkorslagen om att tillhandahålla bl.a. handlingar, upplysningar och varuprover ska inte längre behöva föregås av en uppmaning. ska få bestämma att beslut om föreläggande ska gälla . Vidare föreslår regeringen att det i betaltjänstlagen och lagen om verksamhet med bostadskrediter ska införas en rätt för att förelägga var och en att lämna upplysningar och tillhandahålla de handlingar som behövs i ett ärende om tillämpningen av de bestämmelser i respektive lag som omfattas av konsumentskyddsförordnings tillämpningsområde. Även i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s geoblockerings-förordning ska en sådan möjlighet införas för berörd tillsynsmyndighet. Regeringen föreslår att det ska klargöras att i samband med en inspektion i nödvändig omfattning får ta del av handlingar och begära upplysningar på platsen. Detsamma ska gälla för en myndighet som har tillsyn enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s geoblockeringsförordning. Regeringen föreslår vidare att kravet på att ett vitesföreläggande om inspektion med stöd av marknadsföringslagen eller lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden ska ha föregåtts av en uppmaning till näringsidkaren ska tas bort. I samma lagar ska undantaget för inspektion i bostäder tas bort. Undantaget för inspektion i bostäder ska tas bort även i läkemedelslagen. ska få bestämma att ett föreläggande om inspektion ska gälla . Regeringen föreslår att befogenheter vid tillämpningen av marknadsföringslagen och lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden ska kompletteras med en rätt att köpa produkter respektive varor, tjänster eller andra nyttigheter under dold identitet (testköp). En förutsättning för tillämpning av befogenheten ska vara att testköpet är nödvändigt för tillsynen. Näringsidkaren ska underrättas om testköpet så snart det kan ske utan att åtgärden förlorar sin betydelse. Om det inte är oskäligt ska få besluta att näringsidkaren ska ersätta ombudsmannen med vad som har betalats vid testköpet. ska i så fall erbjuda näringsidkaren att ta tillbaka det som köpts. Motsvarande möjlighet till testköp ska införas för , och inom respektive tillsyn när det gäller de övriga lagar som omfattas av EU:s konsumentskyddsförordnings tillämpningsområde. ska dock inte få besluta att näringsidkaren ska ersätta myndigheten med vad som har betalats vid testköpet och erbjuda näringsidkaren att ta tillbaka det som köpts. Det föreslås därför att bestämmelser om testköp även införs i lagen om betaltjänster, läkemedelslagen, lagen om verksamhet med bostadskrediter och lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s geoblockeringsförordning. Beslut om att kräva ersättning för vad som har betalats vid testköp ska få överklagas. Regeringen föreslår att det ska införas en skyldighet i marknadsföringslagen för den näringsidkare vars marknadsföring på internet har bedömts vara otillbörlig att, efter föreläggande av , ta in ett varningsmeddelande som tydligt visas i samband med besök på webbplatsen. En sådan skyldighet ska också gälla för en värdtjänstleverantör eller internetleverantör. Ett föreläggande ska få meddelas bara om inga andra effektiva medel är tillgängliga, överträdelsens allvar motiverar det och webbplatsen inte omfattas av tryckfrihetsförordningens eller yttrandefrihetsgrundlagens skydd. Motsvarande skyldighet ska gälla enligt lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden när en näringsidkare använder oskäliga avtalsvillkor vid försäljning på internet. ska få bestämma att ett beslut om föreläggande ska gälla . När ändrade förhållanden föranleder det, ska kunna besluta att skyldigheten att upprätta meddelandet inte längre ska gälla. Motsvarande reglering ska gälla enligt de lagar som , och har tillsyn över och som omfattas av förordningens tillämpningsområde. Det föreslås därför att bestämmelser om varningsmeddelanden även införs i lagen om betaltjänster, läkemedelslagen, lagen om verksamhet med bostadskrediter och lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s geoblockeringsförordning. Ett föreläggande som meddelas enligt de lagar som och har tillsyn över ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Beslut om föreläggande att upprätta ett varningsmeddelande ska få överklagas. Detsamma ska gälla beslut att inte ändra beslut om att upprätta ett varningsmeddelande. I propositionen anför regeringen bl.a. följande när det gäller skälen för förslaget om en lagreglering av varningsmeddelande (s. 69–71 och 97): De befogenheter i förordningen som rör webbplatser pekar inte närmare ut mot vem myndigheten kan rikta en åtgärd. Nationella lagstiftningsåtgärder är inte minst av det skälet nödvändiga för att reglera de närmare förutsättningarna för utövandet av de befogenheter som anges konsumentskyddsförordning. Till skillnad från vad bl.a. IT&Telekomföretagen, och Netnod anför finns det enligt regeringens mening inte förutsättningar att av tekniska eller andra skäl avstå från att införa befogenheten för tillsynsmyndigheter att besluta att en varning ska visas på det sätt som förordningen föreskriver. Det följer av internationella åtaganden att en möjlighet till varningsmeddelande ska införas. I likhet med utredningen anser regeringen att övervägandena när det gäller åtgärder beträffande webbplatser bör avse det alternativ som gäller varningsmeddelanden. Enligt den befogenhet konsumentskyddsförordning som avser varningsmeddelanden ska behöriga myndigheter kunna beordra att en varning tydligt visas för konsumenter när de besöker en webbplats. Nästa fråga att ta ställning till är vem som bör vara skyldig att ta in ett Allmänt sett kan det tänkas att en sådan skyldighet skulle kunna åligga endast näringsidkaren, endast vissa andra aktörer i den digitala miljön eller både näringsidkaren och vissa andra aktörer. I EU-förordningen preciseras inte uttryckligen vilka som avses. I situationer när varningsmeddelande kan bli aktuellt torde andra åtgärder i hög utsträckning redan ha riktats mot näringsidkaren utan resultat. Den grundläggande utgångspunkten för konsument-skyddslagstiftningen är dock att näringsidkaren har vissa skyldigheter. Näringsidkaren är den som står för marknadsföringen, användningen av avtalsvillkoren etc. Med beaktande av dessa förhållanden delar regeringen utredningens bedömning att det är rimligt och naturligt att näringsidkaren omfattas av skyldigheten att visa varningsmeddelandet. Enligt artikel inbegriper befogenheten att anmoda en tredje part att genomföra åtgärden. För att regleringen ska bli effektiv är det också nödvändigt att så kan ske, eftersom det kan ifrågasättas om en näringsidkare kommer att fullgöra sin skyldighet att ta in ett varningsmeddelande. Bedömningen av om någon, utöver näringsidkaren, bör vara skyldig att ta in ett varningsmeddelande bör utgå från vilka aktörer som skulle ha möjlighet att ta in ett sådant meddelande. I de fall då näringsidkaren anlitar en värdtjänstleverantör för lagring av den aktuella informationen, får leverantören förväntas ha tekniska och praktiska förutsättningar att ta in ett varningsmeddelande. Men även värdtjänstleverantören kan vara oseriös eller ha sitt säte på en plats som gör det svårt att genomföra ett förfarande med varningsmeddelande. Vidare förekommer det att näringsidkare inte anlitar någon värdtjänstleverantör utan lagrar informationen på en egen server. Det finns därför behov av att kunna uppmana någon ytterligare aktör att ta in ett varningsmeddelande. De aktörer som ligger närmast till hands är internetleverantörerna. Det kan visserligen , som bl.a. IT&Telekomföretagen och Netnod för fram, finnas svårigheter av bl.a. teknisk natur för en internetleverantör att ta in ett varningsmeddelande. Som anför kan det även medföra kostnader för den tekniska lösning som krävs. Dessa förhållanden utgör inte skäl att avstå från att införa regler om varningsmeddelande. Eventuella hinder av detta slag får enligt regeringens mening beaktas i den praktiska tillämpningen, vid bedömningen av om förutsättningarna att ålägga en aktör att upprätta ett varningsmeddelande i ett enskilt fall är uppfyllda. För att varningsåtgärden ska bli effektiv kommer det normalt vara nödvändigt att rikta åtgärden mot flera leverantörer. Inte heller denna omständighet talar med tillräcklig styrka mot att låta internetleverantörer omfattas av en skyldighet att ta in ett varningsmeddelande. Möjligheten att ålägga en värdtjänstleverantör eller internetleverantör att ta in ett varningsmeddelande kan få vissa konsekvenser för trafiken på internet, bl.a. när det gäller öppenheten. Liksom beträffande övriga förslag är denna konsekvens primärt en direkt följd av konsument-skyddsförordning. I författningskommentaren till förslaget till ny paragraf om varnings-meddelande i marknadsföringslagen (41 a §) anför regeringen vidare bl.a. följande (s. 100–101). Föreläggande bör riktas mot den som är närmast källan till Om näringsidkaren har anlitat en värdtjänstleverantör för lagring av den information som används i marknadsföringen, bör uppmaningen därför i första hand riktas mot värdtjänstleverantören. fall näringsidkaren inte har anlitat någon värdtjänstleverantör, eller om en uppmaning mot en värdtjänstleverantör inte bedöms få genomslag i praktiken, kan i stället internetleverantörer uppmanas att ta in ett För övriga lagförslag om varningsmeddelande hänvisas till kommentaren till 41 a § marknadsföringslagen. Övriga utrednings- och tillsynsbefogenheter Regeringen föreslår att en tillsynsmyndighet enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s geoblockeringsförordning ska ha möjlighet att meddela de förelägganden som behövs i ett enskilt fall för att EU:s geoblockeringsförordning ska följas. Det ska även införas en befogenhet att förena sådana förelägganden med vite. En sanktionsavgift enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s geoblockeringsförordning ska inte få tas ut för en överträdelse som omfattas av ett föreläggande som har förenats med vite om överträdelsen ligger till grund för en ansökan om utdömande av vitet. Regeringen gör bedömningen att det inte finns behov av författningsändringar med anledning av övriga befogenheter konsumentskyddsförordning. Regeringen föreslår att den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst på begäran ska lämna uppgift om abonnemang till , , och , om myndigheten bedömer att uppgiften är av väsentlig betydelse i ett ärende om tillsyn över att bestämmelserna i någon av de lagar som omfattas av konsumentskyddsförordnings tillämpningsområde och som omfattas av myndighetens tillsynsansvar följs. Skyldigheten ska i förhållande till avse en misstänkt överträdelse av unionslagstiftning som skyddar konsumenternas intressen enligt bilagan till konsumentskyddsförordning. Regeringen föreslår att den som har begärt ett vitesföreläggande och ska ges möjlighet att begära kvarstad i mål om utdömande av vite som avser förbud eller åläggande att lämna information eller att tillhandahålla tekniskt hjälpmedel. ska vidare ges möjlighet att begära kvarstad i mål om utdömande av vite som avser förelägganden att lämna upplysningar, handlingar, varuprover och liknande eller om att hålla lokaler eller motsvarande utrymmen tillgängliga för inspektion. Det ska gälla såväl vid utredning av om överträdelser av marknadsföringslagen har begåtts som vid tillsyn över att redan meddelade förbud eller ålägganden följs. Bestämmelserna om kvarstad i tvistemål ska tillämpas i mål om utdömande av vite som har meddelats med stöd av marknadsföringslagen. Patent- och ska vara behörig att pröva frågor om kvarstad i mål om utdömande av vite. Vidare föreslår regeringen att upplysningsbestämmelsen i 1 § andra stycket marknadsföringslagen om annan lagstiftning som innehåller bestämmelser om marknadsföring tas bort. Dessutom föreslås vissa redaktionella ändringar i marknadsföringslagen och lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden samt justeringar av rättelsekaraktär i marknadsföringslagen och lagen om tobak och liknande produkter. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Det har inte väckts någon motion som går emot att nu antar regeringens lagförslag. IT&Telekomföretagen har i ärendet framfört synpunkter på utformningen av de föreslagna bestämmelserna om varningsmeddelande och menar att internetleverantörer inte ska omfattas av skyldigheten att ta in ett varningsmeddelande. De synpunkter som framförts av IT&Telekomföretagen har i huvudsak bemötts i propositionen. Utskottet har inte någon annan uppfattning än regeringen i denna fråga. Utskottet anser därför att av de skäl som anförs i propositionen bör anta regeringens lagförslag. Utskottet övergår nu till att behandla den följdmotion som innehåller förslag till tillkännagivanden när det gäller förutsättningarna för testköp. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förutsättningarna för testköp. Utskottet hänvisar bl.a. till propositionen. Jämför reservationen (M). I kommittémotion 2019/20:3567 anför m.fl. (M) bl.a. att myndigheternas möjligheter att genomföra testköp under dold identitet bör vara tydligt reglerade för att säkerställa att bestämmelserna tillämpas på ett likartat sätt. Ambitionen att effektivisera tillsynen måste överensstämma med en myndighetsutövning som sker på ett konsekvent och förutsebart sätt. Testköp under dold identitet bör bara få användas i undantagsfall och när andra alternativ är uttömda. Motionärerna anser att regeringen bör vidta åtgärder för att testköp under dold identitet endast ska kunna genomföras under vissa särskilt angivna förutsättningar som anges i motionen. Bland annat bör ett testköp bara få genomföras först efter att ett köp som skett öppet och alla andra öppna tillsynsformer har använts av tillsynsmyndigheten. Vidare anser motionärerna att tillsynsmyndigheterna ska redovisa i vilken utsträckning man använder sig av testköp under dold identitet. Motionärerna föreslår tillkännagivanden i enlighet med detta (yrkandena 1–3). De nya bestämmelserna om testköp Enligt artikel 9.3 d konsumentskyddsförordning ska behöriga myndigheter ges befogenhet att köpa in varor eller tjänster genom testinköp, om nödvändigt under dold identitet, för att upptäcka överträdelser som omfattas av förordningen och för att samla in bevis. Enligt lagförslaget kompletteras därför befogenheter vid tillämpningen av marknadsföringslagen och lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden med en rätt att köpa produkter respektive varor, tjänster eller andra nyttigheter under dold identitet (testköp). Motsvarande möjlighet till testköp införs för , och inom respektive tillsyn när det gäller de övriga lagar som omfattas av EU:s konsumentskyddsförordnings tillämpningsområde. Bestämmelser om testköp införs därför även i lagen om betaltjänster, läkemedelslagen, lagen om verksamhet med bostadskrediter och lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s geoblockeringsförordning. När det gäller förutsättningarna för testköp anför regeringen bl.a. följande i propositionen (s. 60 och 62–63):