bet · H801KU10 · 2020-11-30 00:00:00 — tillkallade regeringen en särskild utredare för att se över anställningsvillkoren för chefer som leder myndigheter som lyder under regeringen. Utredningen om översyn av anställningsvillkoren för myndighetschefer fick i uppdrag att bl.a. undersöka i vilken utsträckning regeringens ambition om att anställningsvillkoren skulle vara öppna, tydliga och ändamålsenliga hade uppfyllts (Fi 2010:07, SOU 2011:81). Utredningen noterade att det var relativt ovanligt att myndighetschefer förflyttades och att regeringen i första hand försökte få till stånd en frivillig lösning för det fall en förflyttningssituation uppstod. Vanligen rörde det sig enligt utredningen om ett par förflyttningar (s. 98). Detta antal kunde enligt utredningen sättas i relation till att det var 30 respektive 31 personer som anställdes som myndighetschefer 2009 respektive 2010. Ett beslut om förflyttning fick inte verkställas förrän beslutet hade prövats slutligt eller rätten till talan hade förlorats (36 § andra stycket ). Regleringen innebar att en myndighetschef som hade förflyttats mot sin vilja kunde få beslutet prövat, i sista hand av Arbetsdomstolen. Utredaren föreslog att möjligheten att arbetsrättsligt tvista om ett beslut om förflyttning skulle avskaffas. Regeringen redovisade i skrivelse 2013/14:155 att flera remissinstanser hade avstyrkt förslaget bl.a. med hänvisning till rätten till en rättvis rättegång enligt artikel 6.1 i konvention om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Mot bakgrund av remissinstansernas synpunkter gjorde regeringen i skrivelse 2013/14:155 bedömningen att det inte borde göras någon ändring av i den delen. Rekrytering av chefer till utlandsmyndigheter I en svarspromemoria från till utskottet (bet. 2011/12:KU10 s. 89 f.) redogjordes för utrikesförvaltningens riktlinjer vid rekrytering av chefer vid utlandsmyndigheter. Enligt dessa var chefskriterierna i princip oförändrade jämfört med vad som har gällt tidigare. För att en tjänsteman skulle bli chef krävdes att hon eller han hade genomgått UD:s ledarskapsprogram för potentiella ledare eller på annat sätt hade haft möjlighet att reflektera över innebörden av chefs- och ledarskap. Rekryteringen till en chefsbefattning i utrikesförvaltningen byggde på den kompetensprofil som upprättades för den aktuella befattningen. Där framgick vilka krav och förväntningar som ställdes på den blivande chefen sett i ljuset av den inriktning som utlandsmyndigheten i fråga hade och kunde förväntas ha . Befattningarna utlystes inom , vilket givetvis inte hindrade att även andra intresserade hade möjlighet att söka dem. En särskild beredningsgrupp under ledning av expeditionschefen gick igenom alla ansökningar. De sökandes kvalifikationer vägdes mot chefskriterierna och kompetensprofilen för den eller de befattningar som de hade sökt. När så var möjligt upprättas ett förslag med tre namn, varav minst en man och en kvinna. Som en följd av departementets åtgärdsplan för jämställdhet för att öka andelen kvinnor på chefsbefattningar ägnades kvinnliga sökande särskild uppmärksamhet. Beredningsgruppen överlämnade resultatet av sitt arbete till departementsledningen. Något externt rekryteringsstöd användes inte vid rekryteringarna. Rekryteringarna gjordes vanligtvis bland utrikesförvaltningens personal med diplomatisk bakgrund, och intervjuer förekom inte som ett regelbundet inslag vid rekryteringarna. Avslutningsvis framhölls det i UD:s svarspromemoria att något ytterligare moment i rekryteringsprocessen inte hade tillkommit sedan regeringens skrivelse om utnämningspolitiken. framgick av en promemoria från att UD:s riktlinjer för chefer i utrikesförvaltningen hade uppdaterats i syfte att stärka återkopplingen till cheferna om hur UD:s chefspolicy skulle genomföras. Till svarspromemorian bifogades såväl riktlinjerna (daterade , bet. 2013/14:KU10 s. 329 f.) som den nya gemensamma policyn för chefsförsörjningen i (Chef i RK, bet. 2013/14:KU10 s. 336 f.). Av riktlinjerna framgick inga nya moment i rekryteringen av myndighetschefer utan endast information om bl.a. verksamhetsdialogen och återkoppling på chefs- och ledarskap som chef. Vid rekrytering till chefsuppdrag ställdes krav på dokumenterad chefs- eller ledarskapserfarenhet. I en svarspromemoria från till anfördes att riktlinjerna för chefsroller och chefsuppdrag i utrikesförvaltningen var oförändrade i fråga om rekryteringsprocesser och att inga ytterligare moment hade tillkommit (bet. 2017/18:KU10 s. 648). I riktlinjerna, som reviderades i ett annat hänseende, beskrevs chefskapet i utrikesförvaltningen som bestående av fyra centrala roller: ledare, arbetsgivare, företrädare och sakkunnig. I riktlinjerna utvecklades närmare kriterierna för dessa roller. De kriterier för gott chefskap som angavs för respektive roll användes också som urvalsinstrument vid chefsutnämningar (s. 654). har återkommande granskat regeringens utnämningsmakt (se bet. 2003/04:KU10 s. 58 f., bet. 2005/06:KU10 s. 49 f., bet. 2007/08:KU10 s. 55 f., bet. 2009/10:KU10 s. 117 f., bet. 2011/12:KU10 s. 81 f., bet. 2013/14:KU10 s. 108 f., bet. 2015/16:KU10 s. 107 f. och bet. 2017/18:KU10 s. 105 f.). Utskottet konstaterade vid sin granskning att bilden var ungefär densamma som vid tidigare granskningar, dvs. att andelen utnämnda myndighetschefer som har en politisk bakgrund hade legat på omkring 20–2001, och den klart dominerande bakgrunden bland dessa var statssekreterare. Utskottet noterade att andelen med politisk bakgrund oftast var lägre när det gällde dem som hade utnämnts till chefer vid utlandsmyndigheterna och att de som hade politisk bakgrund i regel hade varit kabinetts- eller statssekreterare. Dessutom hade de inte sällan en annan, fast tjänst i (bet. 2007/08:KU10 s. 66). Sammantaget gav det som framkom i denna del av granskningen inte anledning till någon invändning från utskottets sida. Dessutom framhöll utskottet sin tidigare uppfattning om politisk bakgrund i samband med tjänstetillsättning, dvs. att förekomsten av politisk erfarenhet kunde utgöra en saklig grund att fästa avseende vid, och att den då fick värderas tillsammans med andra erfarenheter. Vad som i sådana fall var relevant var inte inom vilket politiskt parti den person som utnämndes hade sin bakgrund utan det faktum att han eller hon hade haft vissa uppgifter i en politisk och offentlig miljö och hade utfört dessa på ett sådant sätt att det var meriterande för den tjänst som skulle tillsättas. Utskottet framhöll även i granskningarna , 2011, 2013, och 2015 ovanstående uppfattning om politisk bakgrund i samband med tjänstetillsättning. Vid sin senaste granskning (bet. 2017/18:KU10 s. 105 f.) konstaterade utskottet att andelen utnämnda myndighetschefer med en politisk bakgrund hade varierat över tiden, men att andelen hade legat mer eller mindre sedan regeringsskiftet . För perioden fram till regeringsskiftet hade av de utnämnda myndighetscheferna en politisk bakgrund. Andelen därefter fram till nästa regeringsskifte var . hade andelen utnämnda myndighetschefer med en politisk bakgrund varit . Bland dem som hade utnämnts till chef vid utlandsmyndigheterna har andelen med en politisk bakgrund tidigare varit något lägre. fram till regeringsskiftet var andelen . och fram till nästa regeringsskifte var andelen med politisk bakgrund . hade andelen sedan fortsatt att ligga på . Vidare framhöll utskottet sin tidigare uppfattning i fråga om politisk bakgrund i samband med tjänstetillsättning. Den omständigheten att en person hade en politisk bakgrund skulle inte vara diskvalificerande vid tillsättningen så länge endast sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet beaktades vid tillsättningen. Politisk erfarenhet kunde vara en saklig grund att fästa avseende vid, och den fick då värderas tillsammans med andra erfarenheter. Vad som i sådana fall var relevant var inte vilket politiskt parti den person som utnämndes hade bakgrund inom, utan det faktum att han eller hon hade haft vissa uppgifter i en politisk och offentlig miljö och utfört dessa på ett sådant sätt att det var meriterande för den tjänst som skulle tillsättas. I de ovannämnda granskningarna från höstarna 2003, 2005, 2007, 2009, 2011, 2013, 2015 och 2017 uppmärksammade utskottet även fördelningen mellan kvinnor och män bland utnämnda myndighetschefer i . I granskningen kunde utskottet konstatera att utvecklingen hade gått i riktning mot en större andel kvinnor (bet. 2005/06:KU10 s. 58). Uppdelat på departement var bilden alltjämt att andelen kvinnor respektive män bland de utnämnda myndighetscheferna i vissa fall skilde sig kraftigt åt. Vid myndigheter under flera departement fanns en klart större andel män bland dem som hade utnämnts, medan det vid några departement fanns en klart större andel kvinnor. Granskningen gav i denna del inte anledning till något uttalande från konstitutionell synpunkt. Vad gällde utlandsmyndigheterna var andelen kvinnliga chefer vid dessa fortfarande lägre än andelen manliga chefer, men andelen kvinnliga chefer hade ökat successivt. Utskottet såg det som positivt att denna utveckling skulle fortsätta (bet. 2005/06:KU10 s. 17). Utskottet har i efterföljande granskningar upprepat att de sett positivt på utvecklingen mot en jämnare könsfördelning när det gäller utnämningar av myndighetschefer och chefer vid utlandsmyndigheterna. noterade utskottet (bet. 2017/18:KU10 s. 105 f.) att när det gällde kön hade andelen kvinnor bland dem som utsågs till myndighetschefer i ökat tydligt. Sedan regeringsskiftet var denna andel strax , i stället för som tidigare omkring eller strax . Sedan regeringsskiftet och fram hade andelen kvinnor sjunkit något till . Det kunde dock konstateras att denna minskning förklarades helt av utnämningarna av rektorer, vilka bereds av universiteten. Bland dem som hade utnämnts till chefer vid utlandsmyndigheterna hade andelen kvinnor ökat . För , samt , var andelen kvinnor som utnämndes . Sedan regeringsskiftet och fram hade andelen kvinnor legat på . 2009/10KU10 s. 117 f.) granskar utskottet de åtgärder som regeringen har vidtagit för att öka öppenheten vid tjänstetillsättningar av chefer vid myndigheter i . Även om erfarenheten av öppna rekryteringsförfaranden vid den första granskningen var begränsad konstaterade utskottet att personer som hade lämnat in intresseanmälningar hade ingått i slutskedet i 40 av de 50 öppna rekryteringsförfaranden som hade genomförts . Till utskottets ställningstagande lämnades en reservation (S, MP). I reservationen konstaterades bl.a. att endast 50 av de 116 utnämningar som då hade genomförts av regeringen hade varit öppna rekryteringar där man hade tillämpat ett förfarande som inneburit att regeringen annonserat efter intresseanmälningar samt att av dessa 50 hade i endast 33 fall någon av de personer som lämnat in intresseanmälningar fått tjänsten. konstaterade utskottet (bet. 2017/18:KU10 s. 105 f.) att andelen öppna rekryteringar för den krets där regeringen avsåg att tillämpa öppna rekryteringsförfaranden fortfarande var hög (för –). Över tid kunde det konstateras att andelen öppna rekryteringar hade ökat från –2009 till . Andelen utnämnda myndighetschefer som hade lämnat in intresseanmälningar före ansökningstidens utgång när öppna rekryteringsförfaranden hade tillämpats var totalt (t.o.m. ). Över tid kunde det konstateras en ökning från –som variationen mellan olika år hade varit stor. Andra kandidater än den som fick anställningen hade kallats till anställningsintervju i av fallen t.o.m. . hade andelen utnämningar där andra kandidater än den som fick anställningen hade kallats till anställningsintervju legat på en hög nivå. Externt rekryteringsstöd hade använts i av utnämningarna t.o.m. , i de fall då öppen rekrytering tillämpades. Efter en nedgång –2015 hade andelen återigen ökat till . Av svarspromemorian från framgick att det i stort sett i samtliga fall hade handlat om externt rekryteringsstöd i form av en s.k. second opinion. Vidare såg utskottet positivt på införandet av öppna rekryteringsförfaranden och ville framhålla att det hade inneburit viktiga förändringar; exempelvis kunde fler och andra kandidater än vid ett mer slutet förfarande aktualiseras. Utskottet hade i tidigare granskningar noterat att effekterna av dessa förändringar inte var analyserade på djupet och anfört att de skulle välkomna om regeringen vid ett lämpligt tillfälle genomförde en noggrann uppföljning och utvärdering av de nya rekryteringsförfarandena och hur de stärker kvaliteten i den statliga chefsrekryteringsprocessen. I svar på frågor från utskottet hänvisade i denna del till den uppföljning som redovisades i budgetpropositionen (se ovan). Vidare anfördes att ett gemensamt kansli för rekrytering av myndighetschefer m.fl. hade inrättats inom . Denna funktion höll på att upprättas vid utskottets granskning . Medarbetare vid funktionen biträdde departementen med chefsförsörjningskompetens och erfarenhet av chefsrekrytering på högnivå. Avsikten var att kansliet skulle leda till professionalisering av utnämningsarbetet, överblick över chefsförsörjningsarbetet och större enhetlighet i stödet till den politiska ledningen. Omförordnanden och förflyttningar av myndighetschefer konstaterade utskottet (bet. 2013/14:KU10 s. 108 f.) att det inte förekom någon regelmässig utvärdering eller uppföljning av orsakerna till att myndighetschefer förflyttas. Även om det inom fanns en viss samlad kunskap om tidigare förflyttningsbeslut bedömde utskottet att det fanns ett utrymme för förbättringar i denna del. Att systematiskt följa upp, utvärdera och dokumentera erfarenheter av förflyttningsbeslut torde enligt utskottet vara till gagn för den statliga chefsrekryteringsprocessen. Utskottet anförde återigen (bet. 2015/16:KU10 s. 107 f.) att det torde vara till gagn för den statliga chefsrekryteringsprocessen att systematiskt följa upp, utvärdera och dokumentera beslut om att förflytta myndighetschefer. Av svar framgick att någon regelmässig utvärdering eller uppföljning av förflyttningsbeslut inte hade genomförts sedan utskottets förra granskning. Utskottet förutsatte att en regelmässig form av utvärdering eller uppföljning av förflyttningsbeslut skulle komma att göras. konstaterade utskottet (bet. 2017/18:KU10 s. 105 f.) att det av svar i den granskning som då gjordes framgick att någon regelmässig utvärdering eller uppföljning av förflyttningsbeslut inte hade genomförts sedan utskottets förra granskning utöver vad som framgick av budgetpropositionen och det svar som hade lämnats i svarspromemorian från . hänvisade i stället till att när en myndighetschef lämnade en pågående anställning föregicks detta alltid av en ingående dialog mellan chefen och det departement som var ansvarigt för myndigheten. Varje enskilt ärende byggde dock på sina egna förutsättningar och därför var det svårt att dra några generella slutsatser av ett analysmaterial som byggde på de i genomsnitt tre förflyttningar som regeringen hade beslutat om . Vidare anfördes att den enhet som ansvarade för statlig arbetsgivarpolitik i alltid deltog i beredningen av beslut av det aktuella slaget. Vid den enheten fanns en samlad kunskap om tidigare förflyttningsbeslut. granskade utskottet förflyttningen av den dåvarande generaldirektören för (bet. 2018/19:KU20 s. 59 f.). Utskottet framhöll bl.a. i sitt ställningstagande vikten av att förflyttningar bereds på ett omsorgsfullt sätt. Genomgång av utnämningar över tid Utskottet har genom en skrivelse till begärt förteckningar över samtliga myndighetschefer vid myndigheter i respektive chefer vid utlandsmyndigheterna som utsågs av regeringen –. Förteckningarna skulle inkludera information om myndighetschefernas politiska bakgrund samt om tidigare befattningar som chef vid en myndighet i eller som chef vid en utlandsmyndighet. Vidare begärdes information om vilka utnämningar som föregicks av ett förfarande där regeringen annonserade för att få in intresseanmälningar, där den som fick tjänsten ingick i den grupp sökande som hade lämnat in en intresseanmälan (inklusive noteringar om huruvida anmälan lämnades in efter ansökningstidens utgång), där någon eller några av de sökande som hade lämnat in en intresseanmälan ingick i slutskedet av rekryteringsprocessen och om externt rekryteringsstöd hade använts. Vidare begärde utskottet en förteckning över samtliga chefer för myndigheter i som regeringen avskedade eller förflyttade . Dessutom bad utskottet om svar på ytterligare frågor, bl.a. om de ovan återgivna delarna från regeringens chefspolicy för myndighetschefer och riktlinjerna för chefsrollen och chefsuppdrag i utrikesförvaltningen samt ”Chef i RK” fortfarande gäller samt om ytterligare moment i rekryteringsprocessen hade tillkommit sedan regeringens skrivelse om utnämningspolitiken, och i så fall vilka. Utskottet frågade även om det hade skett någon uppföljning eller utvärdering när det gäller regeringens utnämningsmakt i fråga om dels rekryteringsprocessen, dels förflyttningar av myndighetschefer. Som svar på skrivelsen överlämnades två promemorior som upprättats inom respektive (bilaga A1.4.1). I svarspromemorian från anges att chefspolicyn , samt ”Chef i RK”, gäller och tillämpas alltjämt. Inga ytterligare moment har tillkommit. Vidare anges att förutsättningarna för ett sammanhållet, enhetligt och proaktivt arbetssätt har förbättrats inom genom inrättandet av Kansliet för ledningsförsörjning till myndigheter. När det gäller frågan om det har gjorts någon uppföljning och utvärdering av rekryteringsprocessen eller förflyttningar av myndighetschefer anges att någon sådan uppföljning eller utvärdering inte har gjorts . Däremot har det genomförts en intern uppföljning i av det stöd som tillhandahålls av Kansliet för ledningsförsörjning. I svarspromemorian från anförs att riktlinjerna för chefsroller och chefsuppdrag i allt väsentligt är oförändrade sedan föregående redovisning för utskottet . I riktlinjerna beskrivs chefskapet i utrikesförvaltningen som bestående av fyra centrala roller: ledare, arbetsgivare, företrädare och sakkunnig. Vidare anförs att det har tillkommit en bilaga till riktlinjerna för chefsroller och chefsuppdrag i utrikesförvaltningen som rör gruppchefsrollen. Slutligen anförs att inga ytterligare moment i rekryteringsprocessen har tillkommit sedan regeringens skrivelse om utnämningspolitiken. När det gäller frågor om myndighetschefer som regeringen har avskedat eller förflyttat anges i svarspromemorian från att de arbetsrättsliga bestämmelserna om avsked av myndighetschefer finns i 32 § lagen (1994:260) om offentlig anställning (). Av 34 § följer att beslutar om avskedande när det gäller myndighetschefer. Under den nu aktuella perioden har regeringen inte initierat något ärende om att avskeda en myndighetschef. Enligt 33 § andra stycket kan en person som är 75anställd som myndighetschef förflyttas dels av organisatoriska skäl, dels för myndighetens bästa. Regeringen och en myndighetschef kan även komma överens om att vederbörande ska få en anställning i . I svarspromemorian från anförs att anledningen till att en myndighetschef förflyttas vanligtvis inte anges i regeringens beslut. I promemorian lämnas också en förteckning över de åtta myndighetschefer som, oavsett skäl, –, lämnade en chefsanställning för att i stället vara anställd som generaldirektör eller motsvarande med placering i . Av förteckningen framgår att det i två fall rörde sig om myndigheter under , i två fall om myndigheter under , och i ett fall vardera om myndigheter under , , och . I det följande redovisas statistiska uppgifter om politisk bakgrund, kön och öppna rekryteringsförfaranden som bygger på de överlämnade promemoriorna och på promemorior som har lämnats över i tidigare granskningar. Chefer vid myndigheter i Sedan utskottets granskning , dvs. – , har regeringen fattat 98 beslut om utnämning av en myndighetschef i . Av de 98 myndighetschefer som utnämndes under den aktuella granskningsperioden har 20 politisk bakgrund som statsråd, riksdagsledamot, statssekreterare, politisk sakkunnig, kommunstyrelsens ordförande, borgarråd eller regionråd. Totalt utgör de som har politisk bakgrund således av de utnämnda myndighetscheferna, vilket kan jämföras under tidigare granskningsperioder (–), se tabell 1.4.1 nedan. Tabell 1.4.1 Antalet utnämnda myndighetschefer i fr.o.m. t.o.m. och andelen med politisk bakgrund Varav med politisk bakgrund (%) 7 (27) 9 (26) 8 (23) 16 (42) 7 (23) 3 (16) 6 (19) 9 (15) 5 (16) 1 (3) 7 (22) 9 (30) 1 (4) 7 (28) 8 (28) 2 (6) 7 (15) 8 (22) 6 (22) 4 (18) Regeringen 2001–2006 49 (27) Regeringen 2006–2014 45 (17) Regeringen I & II 2014–2020 36 (18) 130 (20) I tabell 1.4.1 redovisas att 182 utnämningar skedde under regeringen 2001–2006. Av dem som utnämndes hade 49 stycken () en politisk bakgrund. Under regeringen 2006–2014 gjordes 265 utnämningar, varav 45 stycken () avsåg personer med politisk bakgrund. Under regeringen 2014–2020 har 197 myndighetschefer utnämnts. Av dem hade 36 stycken () en politisk bakgrund. Den klart vanligaste politiska bakgrunden är statssekreterare. Som framgår av tabell 1.4.2 har nära hälften av de utnämnda myndighetscheferna med en politisk bakgrund tidigare erfarenhet som just statssekreterare. Den näst vanligaste bakgrunden är riksdagsledamot. Tabell 1.4.2 Typ av politisk bakgrund bland utnämnda myndighetschefer i – Typ av politisk bakgrund Hela perioden (2001–2020) (2001–2006) (2006–2014) Löfven I & II (2014–2020) Kommentar: I kategorin ”Kommunalråd e.d.” ingår landstingsråd, regionråd, oppositionsråd och I kategorin ”Annan” ingår kanslichef, förbundsordförande och politiskt sakkunnig. en person har flera typer av politisk bakgrund anges i tabellen den bakgrund som innehades närmast före Flera av dem som bedöms ha en politisk bakgrund har inte rekryterats direkt från sitt politiska uppdrag, utan tiden då detta innehades har ibland legat . Därefter kan personen i fråga t.ex. ha varit chef för en annan myndighet än den som han eller hon har utnämnts till chef över som ingår i granskningen. Begränsas granskningen till dem som enbart kommer direkt från ett politiskt uppdrag minskar antalet utnämnda myndighetschefer med politisk bakgrund från 130 till 62. Av dessa har 21 en bakgrund som riksdagsledamot, 23 som statssekreterare, 8 som kommunalråd e.d., och 8 som statsråd medan 2 har annan bakgrund. Gruppen myndighetschefer består av flera olika slags befattningar, t.ex. rektor, direktör, riksantikvarie, riksarkivarie, kanslichef och överintendent. har som framgått ovan framhållits som speciellt och ansetts kräva egenskaper som inte alltid har sammanfallit med de krav som i övrigt ställs på myndighetschefer. God kännedom om och insikter i det politiska beslutssystemet kan vara ett sådant krav. Av de förteckningar som utskottet har mottagit framgår att 67 av de utnämningar som beslutades –gällde landshövdingar. Av dessa har flertalet, 48 stycken eller , en politisk bakgrund. Under regeringen 2001–2006 hade 14 av 16 (87,) utsedda landshövdingar en politisk bakgrund. Under regeringen hade 17 av 25 () en politisk bakgrund och under regeringen har 17 av 26 () utnämnda landshövdingar haft en politisk bakgrund. Den största chefsgruppen i förteckningarna är generaldirektörer. har regeringen utnämnt totalt 327 generaldirektörer (inklusive generaltulldirektörer). Av dessa har 67 någon politisk bakgrund. Andelen utnämnda generaldirektörer med politisk bakgrund är således under hela granskningsperioden, dvs. Under regeringen 2001–2006 hade 28 av 90 () utsedda generaldirektörer en politisk bakgrund. Under regeringen hade 23 av de 143 () generaldirektörer som utnämndes en politisk bakgrund. Under regeringen har 14 av de 94 () generaldirektörer som har utnämnts en politisk bakgrund. Den partipolitiska tillhörigheten bland de myndighetschefer som utnämndes –, och som enligt de kriterier som här har satts upp kan sägas ha en politisk bakgrund, framgår av tabell 1.4.3.