bet · H701JuU24 · 2020-05-14 00:00:00 — För behandling av känsliga personuppgifter ställer dataskyddsdirektivet upp ytterligare villkor, utöver de krav som gäller för behandling av personuppgifter i allmänhet. Av artikel 10 i direktivet framgår att behandling av personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening, samt behandling av genetiska uppgifter, biometriska uppgifter för att unikt identifiera en fysisk person eller uppgifter om hälsa eller uppgifter om en fysisk persons sexualliv eller sexuella läggning endast är tillåten om det är absolut nödvändigt och under förutsättning att det finns lämpliga skyddsåtgärder för den registrerades rättigheter och friheter. Dessutom krävs det att behandlingen är tillåten enligt unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt m.m. Brottsdatalagens regler om behandling av känsliga personuppgifter är strängare än vad dataskyddsdirektivet kräver. 2 kap. 11 § brottsdatalagen föreskriver som huvudregel att dessa personuppgifter inte får behandlas. Om andra uppgifter om en person behandlas, får dessa dock kompletteras med sådana känsliga personuppgifter när det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen. Känsliga personuppgifter får dock alltid behandlas med stöd av 2 kap. 2 §, dvs. om det är nödvändigt för diarieföring eller om uppgifterna har lämnats till en behörig myndighet i en anmälan, ansökan eller liknande och behandlingen är nödvändig för myndighetens handläggning (2 kap. 13 §). För genetiska uppgifter och biometriska uppgifter innehåller brottsdatalagen specialbestämmelser. Med genetiska uppgifter avses enligt 1 kap. 6 § brottsdatalagen personuppgifter som rör en persons nedärvda eller förvärvade genetiska kännetecken och som härrör från analys av ett spår av eller ett prov från personen i fråga. Främst rör det sig om information som kan tas fram vid dna-analyser. Behandlingen kan avse genetiska uppgifter från såväl identifierade som oidentifierade personer. Själva dna-profilen är endast en siffer- eller bokstavskombination, vilket innebär att profilen i sig inte är en genetisk uppgift. Den är i stället en biometrisk uppgift. Biometriska uppgifter är personuppgifter som erhållits genom en särskild teknisk behandling som rör en fysisk persons fysiska, fysiologiska eller beteendemässiga kännetecken och som möjliggör eller bekräftar unik identifiering av denna fysiska person, såsom vissa ansiktsbilder eller fingeravtrycksuppgifter (1 kap. 6 §). Av brottsdatalagen framgår att biometriska och genetiska uppgifter får behandlas endast om det är särskilt föreskrivet och det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen (2 kap. 12 §). Om det inte rör sig om nödvändig diarieföring eller handläggning i anslutning till en anmälan, ansökan eller liknande får alltså känsliga personuppgifter enligt brottsdatalagen bara behandlas om uppgifter om personen behandlas av annat skäl och om behandlingen är absolut nödvändig. Eftersom genetiska och biometriska uppgifter kan innehålla oidentifierade avtryck eller spår fungerar huvudregeln, att känsliga personuppgifter endast får behandlas om någon annan uppgift om den aktuella personen också behandlas, inte i dessa fall. Detta är den bakomliggande anledningen till särregleringen för genetiska respektive biometriska uppgifter i brottsdatalagen (prop. 2017/18:232 s. 153–154). behandlar i stor utsträckning känsliga personuppgifter. Det rör sig framför allt om uppgifter om hälsa (exempelvis i rättsmedicinska ärenden, men även inom rättspsykiatrin) och genetiska respektive biometriska uppgifter. Behandlingen kan vara nödvändig för diarieföring eller för myndighetens handläggning i anslutning till en anmälan, ansökan eller liknande, på det sätt som anges i 2 kap. 2 § brottsdatalagen. Att känsliga personuppgifter kan behandlas är en förutsättning för att ska kunna fullgöra sitt uppdrag och den behandling av känsliga personuppgifter som sker när verket utför sina uppgifter bör, som en utgångspunkt, enligt regeringen anses vara absolut nödvändig. Bestämmelserna om behandling av känsliga personuppgifter i brottsdatalagen ger således i stor utsträckning stöd för den behandling av känsliga personuppgifter som har behov av. För att genetiska och biometriska uppgifter ska få behandlas krävs dock, förutom att det är absolut nödvändigt för ändamålet, att det är särskilt föreskrivet (2 kap. 12 § brottsdatalagen). För att ge ett tydligt stöd för den behandling av genetiska och biometriska uppgifter som är absolut nödvändig föreslår regeringen att det bör införas en bestämmelse i lagen som uttryckligen medger sådan behandling. Som framgått kräver dataskyddsdirektivet att det finns lämpliga skyddsåtgärder för den registrerades rättigheter och friheter för att känsliga personuppgifter ska få behandlas (artikel 10). Enligt regeringens bedömning bör, precis som på dataskyddsförordningens område, ett sökförbud gälla vid behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens tillämpningsområde enligt den nu föreslagna lagen. Regeringen föreslår sålunda att det ska vara förbjudet att göra sökningar i syfte att få fram ett urval av personer grundat på personuppgifter som avslöjar ras, etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening eller som rör sexualliv eller sexuell läggning. Sökförbudet ska inte hindra att särskilda beteckningar för identifiering av en viss ärendetyp, brottsrubriceringar eller uppgifter som beskriver en persons utseende används som sökbegrepp. Förbudet ska inte heller hindra sökningar i en viss handling eller i ett visst ärende. Sökförbudet i brottsdatalagen som avser känsliga personuppgifter ska således inte gälla för . I stället ska bestämmelserna om sökförbud i den föreslagna lagen gälla. Med undantag för vad som ska gälla för behandling av biometriska och genetiska uppgifter samt sökning som rör känsliga personuppgifter bör inte några särbestämmelser införas när det gäller behandling av känsliga personuppgifter. Att har tillgång till ändamålsenliga sökfunktioner är viktigt för att myndigheten på ett effektivt sätt ska kunna fullgöra sina uppgifter. Som utgångspunkt bör sökningar i syfte att få fram ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter inte vara tillåtna som sökningar som är nödvändiga för att ska kunna fullgöra sitt uppdrag bör tillåtas. Bestämmelsen om sökförbud ska alltså inte gälla alla slags känsliga personuppgifter. Sökförbudet i den föreslagna lagen bör inte omfatta sökningar som rör hälsa, biometriska och genetiska uppgifter. Vidare bör särskilda beteckningar för identifiering av en viss ärendetyp, brottsrubriceringar och uppgifter som beskriver en persons utseende få användas som sökbegrepp. För att ska ges möjlighet att använda brottsrubriceringar som sökbegrepp även i de fall detta annars skulle ha omfattats av det föreslagna sökförbudet, bör ett sådant undantag införas. Inte heller sökningar i en viss handling eller i ett visst ärende bör omfattas av sökförbudet. Elektroniskt utlämnande av personuppgifter m.m. Regeringen föreslår att personuppgifter ska få lämnas ut elektroniskt, om det inte är olämpligt. Utlämnande ska dock inte få ske i form av direktåtkomst. I propositionen föreslås att det i lagen ska upplysas om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om begränsningar av möjligheten att göra vissa sökningar som rör känsliga personuppgifter, närmare föreskrifter om tillgången till personuppgifter samt ytterligare föreskrifter om begränsningar av möjligheten att lämna ut personuppgifter elektroniskt. En sanktionsavgift får tas ut av vid överträdelser på brottsdatalagens område av bestämmelserna om ändamål eller om sökförbud. Det krävs enligt propositionen inte några särskilda regler om tillsyn utöver regleringen i brottsdatalagen respektive dataskyddslagen. En lag om elimineringsdatabas Den kemiska benämningen på arvsmassan, som är bärare av en människas gener, är deoxiribonukleinsyra, förkortat dna. Genom att analysera dna kan man få viktig information. Vid hanteras prover av dna framför allt vid verkets rättsgenetiska enhet. Med hjälp av dna-information genomförs huvudsakligen identifieringar av avlidna personer samt faderskaps- och släktskapsutredningar. När det gäller identifiering av avlidna, kan det ske både i de fall då det finns anledning att misstänka brott och när någon sådan misstanke inte finns. Genetiska analyser genomförs också i andra ärendetyper vid , som exempelvis vid vissa uppdrag för hälso- och sjukvårdens räkning. Det rör sig exempelvis om ärenden om vilken betydelse genetiska faktorer har för läkemedelseffekter. Dna kan också analyseras inom ramen för brottsutredningar. Det gäller då ofta spår från brottsplatser, som analyseras bl.a. i syfte att identifiera en tänkbar gärningsman. Sådana analyser genomförs dock oftast av Nationellt forensiskt centrum (NFC) vid och inte av . Dna-analyser är ofta mycket tillförlitliga, men kompliceras av risken för kontaminering. Det innebär att dna som ska analyseras sammanblandas med annan dna, från någon som antingen hanterar dna-provet eller vars dna på annat sätt har kommit i kontakt med det dna-prov som ska analyseras. Kontamineringen kan ske i samtliga hanteringsled av ett dna-prov från det att ett prov tas, till dess att analysen är genomförd och analyssvaret föreligger. Det kan således ske redan vid provtagningen, som förutom vid rättsmedicinska enheter görs vid exempelvis någon av mottagningsenheter eller vid ett socialkontor. Kontamineringen kan också ske när de medarbetare på som utför dna-analyser hanterar prover eller genom att dna från personer som tillhör andra yrkeskategorier som rör sig i den laboratoriemiljö där analyser genomförs kommer i kontakt med ett dna-prov. Kontaminering kan också ske genom att det material som används vid provtagning eller analys inte är dna-fritt, utan innehåller dna t.ex. från personer som har tillverkat eller förpackat materialet. Ytor och föremål i rättsgenetiska laboratorium kan också bära dna. Dna är mycket tidsbeständigt och risken för kontaminering från dna som finns kvar i den miljö där analyser genomförs är därför inte obetydlig. Vid analysen av dna-prover som har kontaminerats kan provsvaren vara svårtolkade och ibland missvisande. Med hänsyn till de negativa effekter en kontaminering kan få, har inrättat en elimineringsdatabas. Databasen innehåller dna-profiler från medarbetare vid , vissa besökare och en del personer som annars vistas i det rättsgenetiska laboratoriet, som exempelvis lokalvårdare. Elimineringsdatabasen utgör ett dna-register och behandling av uppgifter i databasen är personuppgiftsbehandling. En sådan databas är det enda sättet att systematiskt förebygga och upptäcka kontamineringar och den fungerar som ett stöd för att öka kvaliteten på de analysresultat som fås vid dna-undersökningar och för att förhindra att felaktiga slutsatser dras av ett analysresultat där kontaminering förekommit. inhämtas den enskildes samtycke till provtagning, hantering av dna och behandling av personuppgifter i elimineringsdatabas. Som regeringen konstaterar i det föregående är dock utrymmet för offentliga myndigheter att använda sig av samtycke som rättslig grund för behandling av personuppgifter på dataskyddsförordningens område (artikel 6.1 a) begränsat. Möjligheten att hantera kontamineringar genom en elimineringsdatabas är av avgörande betydelse för att ska kunna få fram så korrekta resultat som möjligt vid de dna-analyser som verket genomför. Det finns därför starka skäl att skapa tydliga rättsliga förutsättningar för att föra en sådan databas. Regeringen föreslår att bestämmelser om elimineringsdatabas bör införas i en särskild lag. Den föreslagna lagen om personuppgiftsbehandlingen vid kommer i stor utsträckning att tillämpas även vid den personuppgiftsbehandling som utförs i anslutning till elimineringsdatabasen. En fråga att ta ställning till när det gäller författningsregleringen av elimineringsdatabas är regeringsformens krav på bl.a. normgivningsnivå. Personer vars dna riskerar att kontaminera material eller prover ska vara skyldiga att lämna prov för dna-analys. Enligt 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen är var och en gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. En skyldighet att lämna dna-prov utgör ett sådant påtvingat kroppsligt ingrepp som omfattas av skyddet i 2 kap. 6 § regeringsformen (prop. 2005/06:29 s. 19–20). Även om det inte är fråga om något fysiskt tvång, får en dna-provtagning anses påtvingad om det finns ett krav på att den enskilde ska lämna provet och kravet är förenat med ett hot om vissa följder om provet inte lämnas (se prop. 1993/94:65 s. 111). Offentligt anställda omfattas av skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp i förhållande till sin arbetsgivare. Av 2 kap. 20–21 §§ regeringsformen följer bl.a. att enskildas skydd mot sådana ingrepp endast får begränsas genom lag och för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. dna-analysverksamhet är central bl.a. för många andra myndigheter och är av stor samhällelig betydelse. För att ska kunna bedriva den verksamheten med hög kvalitet är det en förutsättning att relevanta dna-prover kan registreras i elimineringsdatabasen. Dna från en enda person skulle kunna leda till omfattande kontamineringar. För att databasen ska kunna användas för att effektivt avslöja kontamineringar krävs därför att de personer som riskerar att kontaminera material, prover eller lokaler verkligen lämnar dna-prov. Mot den bakgrunden utgör ett system som bygger på frivillighet inte ett möjligt alternativ. Genom den lag som föreslås begränsas skyldigheten att lämna dna-prov till de kategorier av personer som utgör en reell risk för kontaminering. Vidare föreslås bl.a. bestämmelser om på vilket sätt och under vilken tidproverna får användas. Sammantaget konstaterar regeringen att skyldigheten för vissa personer att genomgå provtagning bör regleras i lag liksom även den fortsatta hanteringen av ett lämnat prov (jfr prop. 2013/14:110 s. 456). Den begränsning av skyddet mot påtvingade kroppsliga ingrepp som den föreslagna regleringen innebär är enligt propositionen proportionerlig och sker för ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Förutsättningar och ändamål för behandlingen av personuppgifter Regeringen föreslår att ska få föra ett register över dna-profiler i syfte att stärka kvaliteten i den rättsgenetiska verksamheten med dna-analyser (elimineringsdatabasen). Uppgifter i elimineringsdatabasen ska endast få behandlas för att upptäcka och utreda kontamineringar av det som är föremål för dna-analys. I verksamhet behandlas personuppgifter inom både dataskyddsförordningens och brottsdatalagens tillämpningsområde. I förslaget till lag om behandling av personuppgifter återspeglas detta genom att bestämmelser som gäller specifikt inom de olika områdena behandlas i olika kapitel. Den personuppgiftsbehandling som sker i elimineringsdatabas kommer på motsvarande sätt att falla inom båda regelverken. Den föreslagna lagen om behandling av personuppgifter kommer att gälla även för den behandling av personuppgifter som sker i elimineringsdatabasen om inte annat följer av lagen om elimineringsdatabas. Behovet av att upptäcka och utreda kontamineringar är lika stort, oavsett anledning till dna-analysen. Det saknas därför skäl att göra åtskillnad mellan behandling av uppgifter i elimineringsdatabasen som sker när det finns en misstanke om brott och behandling där sådan misstanke saknas. Däremot bör det av lagen framgå att databasen är kopplad till rättsgenetiska verksamhet och inte till myndighetens verksamhet i stort. Ett dna-prov är inte i sig en personuppgift. Däremot går det att koppla ett dna-prov till den person som har lämnat provet eftersom en dna-profil innehåller sådan information att den kan knytas till en enskild individ. Informationen utgör därmed en personuppgift och de åtgärder som vidtas med dna-profilerna i databasen utgör personuppgiftsbehandling. Behandlingen av personuppgifter vid aktualiserar som tidigare nämnts tillämpning av såväl dataskyddsförordningen och dataskyddslagen som brottsdatalagen. Bestämmelserna i den föreslagna lagen om behandling av personuppgifter är väl anpassade till verksamhet och kan därför lämpligen reglera behandlingen av personuppgifter även i elimineringsdatabasen, i den utsträckning inte särbestämmelser bör gälla för databasen. Detta bör framgå av den föreslagna lagen. Regeringens förslag innebär att elimineringsdatabasen får innehålla dna-profiler från personer som genom att komma i kontakt med material eller prover som ska bli föremål för dna-analys eller lokaler där sådana analyser utförs riskerar att kontaminera dessa. En dna-profil som registreras i databasen får endast ge information om identitet och inte om personliga egenskaper. Utöver dna-profiler får elimineringsdatabasen innehålla uppgifter om vem dna-profilen avser. Det klargörs även att elimineringsdatabasen också får innehålla dna-profiler som har påträffats vid en dna-analys och som inte kan hänföras till en identifierad person. Dna-profilerna i elimineringsdatabasen bör enligt propositionen endast få innehålla information om identitet och inte om personliga egenskaper. Regeringen föreslår att de nya lagarna ska träda i kraft . Propositionen har inte lett till några motionsyrkanden eller andra invändningar under utskottsbehandlingen. Utskottet anser att regeringens lagförslag är ändamålsenligt utformade och att de bör antas. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2019/20:106 Stärkt integritet i verksamhet: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om behandling av personuppgifter. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om elimineringsdatabas.