bet · H701KU8 · 2020-06-04 00:00:00 — Avgångsvillkor och karens för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören Utskottet föreslår att antar riksdagsstyrelsens förslag med vissa ändringar. De ändringar som utskottet föreslår i förhållande till framställningen är i huvudsak av språkligt och redaktionellt slag. Förslagen innebär bl.a. att regleringen av en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs möjligheter till avgångsförmåner förtydligas så att hänsyn ska tas till de särskilda förhållanden som följer med deras uppdrag, jämfört med chefer för myndigheter under regeringen. Vidare införs krav på prövning av restriktioner för en riksrevisor och en riksrevisionsdirektör vid övergång till annan verksamhet, såväl statlig som privat. Liksom för statsråd och statssekreterare kan två olika former av restriktioner meddelas, karens eller ämnesrestriktion. Lagarna föreslås träda i kraft . Framställning 2019/20:RS7 Avgångsvillkor och karens för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Avgångsförmåner för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Riksdagsstyrelsens lagförslag Bilaga 3 Utskottets lagförslag Bilaga 4 Lagrådets yttrande Utskottets förslag till riksdagsbeslut Avgångsvillkor och karens för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören antar riksdagsstyrelsens förslag till 1. lag (2020:00) om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet med den ändringen att 1 och 2 §§ samt övergångsbestämmelsen ska ha den lydelse som utskottet föreslår i bilaga 3, 2. lag om ändring i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna med den ändringen att ordet ”riksrevisorerna” i lagens rubrik ska bytas ut mot ”riksrevisorn” och att 1 § ska ha den lydelse som utskottet föreslår i bilaga 3, 3. lag om ändring i lagen (2018:677) med instruktion för statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner, med den ändringen att lagarna ska träda i kraft . Därmed bifaller delvis framställning 2019/20:RS7 punkterna 1–3. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (V), (SD), (M), (M), (M), (L), (C), (S), (S), (S), (S), (SD), (SD), (MP) och (KD). Ärendet och dess beredning beslutade på förslag av att göra ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om en översyn av (bet. 2016/17:KU14, rskr. 2016/17:34). Riksdagsstyrelsen beslutade att en parlamentariskt sammansatt utredning skulle göra en översyn av vissa frågor om . Den utredningen kom att benämna sig riksrevisionsutredning. För en redogörelse för utredningar och de förslag som lämnats angående och som varit föremål för behandling , hänvisas till betänkande 2019/20:KU6. riksrevisionsutredning bedömde i sitt slutbetänkande bl.a. att vissa frågor borde utredas vidare (2017/18:URF2). Det gällde bl.a. karenstid och avgångsvillkor för riksrevisorer. Riksdagsstyrelsen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att föreslå bestämmelser om karenstid efter avslutat uppdrag som riksrevisor. Utredarens uppdrag omfattade även att lämna förslag om avgångsvillkor för riksrevisorer, särskilt riksrevisorer som avslutar sitt uppdrag . Utredaren skulle även utreda rätten till pensionsförmåner för riksrevisorer. lämnade utredningen betänkandet Avgångsvillkor och karens för riksrevisorer (2018/19:URF2). I betänkandet lämnades även förslag i fråga om en eventuell riksrevisionsdirektör. Betänkandet har remissbehandlats. Riksdagsstyrelsen fattade beslut om att överlämna framställningen Avgångsvillor och karens för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören (framst. 2019/20:RS7) till . Framställningen behandlas i detta betänkande. En förteckning över behandlade förslag finns i bilaga 1. Riksdagsstyrelsens lagförslag finns i bilaga 2. Vid sitt sammanträde beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som fanns i framställningen. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4 till detta betänkande. statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner har fått tillfälle att yttra sig över en promemoria med förslag om att ändra nämndens namn till statsråds och vissa andra befattningshavares övergångsrestriktioner. Nämnden delar Lagrådets bedömning att det finns skäl att ändra dess formella namn så att det, efter den aktuella utvidgningen av uppdraget, bättre speglar nämndens funktion. Nämnden har ingen invändning mot Lagrådets namnförslag. Riksdagsstyrelsen föreslår att begreppet avgångsersättning i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorn ersätts med begreppet avgångsförmåner. Dessutom föreslår riksdagsstyrelsen att det införs en grundläggande bestämmelse om att riksrevisorers och riksrevisionsdirektörers löner och avgångsförmåner ska beslutas om med utgångspunkt från vad som gäller för chefer för myndigheter som lyder direkt under regeringen men med hänsyn till de särskilda förhållanden som följer med uppdraget som riksrevisor respektive riksrevisionsdirektör. Ett sådant förhållande är att ingen av dem kan flyttas till ett annat uppdrag. Riksdagsstyrelsen föreslår vidare att en särskild lag om övergångsrestriktioner för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören införs, som i stort ska motsvara bestämmelserna i lagen (2018:676) om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet. En prövning av riksrevisorns och riksrevisionsdirektörens övergång ska dock även omfatta övergång till statlig verksamhet. statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner föreslås få i uppgift att även pröva restriktioner i samband med en riksrevisors eller riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet. Utredningen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Riksdagsstyrelsen föreslår emellertid att ändringarna ska träda i kraft . Den föreslagna lagen om restriktioner vid riksrevisorns och riksrevisionsdirektörens övergång till annan verksamhet föreslås tillämpas första gången på den som innehar ett uppdrag när lagen träder i kraft. Avgångsförmåner för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören Utskottets förslag i korthet antar riksdagsstyrelsens förslag till lag om ändring i lagen med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna, med vissa i huvudsak språkliga och redaktionella ändringar. Utredningen som ligger till grund för framställningen konstaterar att bakgrunden till uppdraget är att det anses finnas behov av att närmare precisera riksrevisorernas avgångsvillkor, särskilt för riksrevisorer som avslutar sitt uppdrag . Vikten av uppdraget som riksrevisor betonas vidare. Bland annat hänvisas till tidigare uttalanden om att en riksrevisor inte bara ska åtnjuta samlade förtroende utan även allmänhetens och att en riksrevisor måste uppvisa stor yrkesskicklighet och gedigen erfarenhet av offentlig verksamhet samt stor integritet och ett omvittnat gott omdöme. Mot denna bakgrund framhåller utredningen att en riksrevisor bör ha förutsättningar att fullgöra sitt uppdrag utan att behöva oroa sig för sin försörjning den dag uppdraget upphör. Utredningen anger vidare att det är av stor betydelse för att villkoren för en riksrevisor är förutsägbara och gynnsamma för att de bäst lämpade personerna ska kunna väljas för uppdraget. Riksdagsstyrelsen instämmer i den bedömningen (framst. 2019/20:RS5 s. 21). En grundläggande bestämmelse om avgångsförmåner I framställningen föreslås att begreppet avgångsersättning i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorn, i detta betänkande benämnd lönenämndens instruktion, ersätts med begreppet avgångsförmåner. I författningskommentaren anges att avgångsförmåner är ett begrepp som överensstämmer med terminologin i förordningen (2016:411) om tjänstepension, inkomstgaranti och avgångsvederlag till myndighetschefer, fortsättningsvis chefsförordningen, och omfattar förmåner av olika slag, såsom inkomstgaranti och avgångsvederlag. En utgångspunkt är att riksrevisorers och riksrevisionsdirektörers löner och avgångsförmåner ska beslutas med utgångspunkt från vad som gäller för chefer för myndigheter som lyder direkt under regeringen. Hänsyn ska dock tas till de särskilda förhållanden som följer med uppdraget som riksrevisor respektive riksrevisionsdirektör. Riksdagsstyrelsen framhåller att den omständigheten att varken en riksrevisor eller en riksrevisionsdirektör kan förflyttas till ett annat uppdrag eller en annan anställning i t.ex. och att en riksrevisor inte heller kan väljas om, bör resultera i delvis förmånligare villkor. Riksdagsstyrelsen föreslår i likhet med utredningen att detta ska komma till uttryck i en grundläggande bestämmelse i ett nytt andra stycke i 3 § lönenämndens instruktion. Vad gäller inkomstgaranti delar riksdagsstyrelsen utredningens bedömning att nämnden även fortsättningsvis bör besluta om inkomstgaranti för en riksrevisor efter fullgjort förordnande, oavsett riksrevisorns ålder när uppdraget är avslutat. I övrigt bör chefsförordningens bestämmelser om inkomstgaranti gälla även i de situationer då en riksrevisor får inkomstgaranti. När det gäller en riksrevisionsdirektör bedömer riksdagsstyrelsen att rätten till inkomstgaranti bör motsvara den som gäller för en myndighetschef under regeringen. I fråga om avgångsvederlag instämmer riksdagsstyrelsen i utredningens bedömning att en riksrevisor och en riksrevisionsdirektör som lämnar sitt uppdrag bör kunna tillerkännas avgångsvederlag. Möjligheten till avgångsvederlag för en riksrevisor eller riksrevisionsdirektör som avslutar sitt uppdrag , eller om uppdraget har pågått än 24 månader , är enligt riksdagsstyrelsen en bra riktlinje för nämndens beslut. Riksdagsstyrelsen delar utredningens syn att om det framkommer omständigheter som innebär att rätten till avgångsvederlag framstår som oskälig bör nämnden ha möjlighet att besluta att avgångsvederlag inte ska lämnas. Möjligheten bör dock tillämpas restriktivt. Riksdagsstyrelsen instämmer i utredningens bedömning och vill särskilt betona nämndens oförändrade möjlighet att göra självständiga bedömningar i enskilda fall. Riksdagsstyrelsen anser att det också, för att ge nämnden nödvändig flexibilitet, ska vara möjligt för den att bara delvis sätta ned avgångsvederlaget. Riksdagsstyrelsen föreslår att avgångsvederlag ska få sättas ned helt eller delvis om nämnden finner att sådan ersättning framstår som oskälig. Detta föreslås regleras i lönenämndens instruktion. En sådan situation som riksdagsstyrelsen anger som exempel är att en riksrevisor skiljs från uppdraget för att han eller hon har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse, en annan är att riksrevisionsdirektören grovt har åsidosatt sina åligganden. Utöver vissa påpekanden av rättelsekaraktär noterar Lagrådet att det i 1 § första stycket lönenämndens instruktion anges vilka befattningshavare som nämnden ska bestämma ersättning till och att både riksrevisor och tillförordnad riksrevisor omnämns. Bland annat med hänvisning till att det i andra bestämmelser i lagförslaget anges endast riksrevisor anser Lagrådet att det inte är motiverat att i paragrafen skilja på riksrevisor och tillförordnad riksrevisor. När det gäller avgångsvederlag uppmärksammar Lagrådet att avsikten är att vederlag till en riksrevisor eller en riksrevisionsdirektör, till skillnad från chefer under regeringen, ska kunna komma i fråga när det rör sig om förtida avgång. En hänvisning till de principer som gäller för myndighetschefer blir därför missvisande vad gäller avgångsvederlag. Regleringen skulle mot den bakgrunden vinna i tydlighet om det i författningstexten klargjordes att avgångsvederlag kan utgå vid riksrevisors eller riksrevisionsdirektörs förtida avgång. Lagrådet framhåller vidare att redan bestämmandet av den tid som avgångsvederlag ska utgå för är ett uttryck för en skälighetsbedömning och att det med hänsyn till det kan vara naturligt att utforma bestämmelsen så att en riksrevisor eller riksrevisionsdirektör får tillerkännas skäligt avgångsvederlag. I så fall behövs ingen särskild bestämmelse om nedsättning av avgångsvederlag, när ett sådant framstår som oskäligt. Utskottet instämmer i riksdagsstyrelsens bedömning att det behövs ett förtydligande i lönenämndens instruktion om riksrevisors och riksrevisionsdirektörs möjligheter till avgångsförmåner, som är det begrepp som föreslås ersätta avgångsersättning. Med anledning av Lagrådets synpunkt när det gäller omnämnande av tillförordnad riksrevisor i 1 § första stycket lönenämndens instruktion, noterar utskottet att det i annan lagstiftning särskilt anges när även en tillförordnad riksrevisor omfattas. De särskilda förhållanden som följer av uppdrag som riksrevisor och riksrevisionsdirektör i fråga om rätt till avgångsförmåner gör sig inte gällande beträffande en tillförordnad riksrevisor. Omnämnandet av tillförordnad riksrevisor i paragrafens första stycket bör således kvarstå och något sådant omnämnande bör inte göras i andra stycket. Dock bör bestämmelsen utformas i enlighet med Lagrådets förslag, och i övrigt bör Lagrådets påpekande av rättelsekaraktär beaktas. Utskottets förslag i korthet antar riksdagsstyrelsens förslag till lag om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet och till lag om ändring i lagen med instruktion för statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner, med vissa i huvudsak språkliga och redaktionella ändringar. Övergångsrestriktioner för riksrevisor och riksrevisionsdirektör I framställningen föreslås att en särskild lag om övergångsrestriktioner för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören införs, som i huvudsak ska motsvara bestämmelserna i lagen (2018:676) om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet. Till skillnad mot vad som gäller för statsråd och statssekreterare ska prövning av riksrevisorns och riksrevisionsdirektörens övergång, utöver övergång till privat verksamhet, även omfatta övergång till annan statlig verksamhet. Som motivering till att även inkludera övergång till annan statlig verksamhet uppmärksammar riksdagsstyrelsen den typ av risk vid övergång till annan statlig verksamhet som kan uppstå och som främst handlar om otillbörlig påverkan till följd av löften om ett nytt uppdrag eller en ny anställning, eller förhoppningar om sådana. Blotta misstanken om att en riksrevisor, eller i förekommande fall en riksrevisionsdirektör, i sin granskning har påverkats av löften om framtida anställningar eller uppdrag, eller förhoppningar om sådana, skulle innebära en allvarlig skada som enligt riksdagsstyrelsen motiverar en prövning om övergångsrestriktioner även före övergång till annan statlig verksamhet (framst. 2019/20:RS5 s. 31). Riksdagsstyrelsen framhåller särskilt följande: [B]edömningen av om det finns skäl att meddela en övergångsrestriktion i form av karens eller ämnesrestriktion [måste alltid] avgöras från fall till fall och med utgångspunkt från omständigheterna vid den aktuella övergången. I detta sammanhang måste det särskilt utredas om personen till följd av sitt uppdrag har fått ta del av känslig information eller annan kunskap som gör att det, om personen påbörjar ett visst nytt uppdrag eller anställning eller etablerar viss näringsverksamhet, finns en risk för ekonomisk skada för staten, otillbörlig fördel för någon enskild eller att allmänhetens förtroende för staten skadas. Vidare vill riksdagsstyrelsen anföra att eftersom riksrevisorn huvudsakligen beslutar vilka uppgifter en riksrevisionsdirektör ska utföra, får det anses finnas en lägre grad av sannolikhet för behov av övergångsrestriktioner för en riksrevisionsdirektör. Det borde vidare inte bli aktuellt med en övergångsrestriktion för en riksrevisionsdirektör som efter avslutat uppdrag blir aktuell för ett uppdrag som riksrevisor. Riksdagsstyrelsen föreslår vidare, liksom utredningen, att prövningen av eventuella övergångsrestriktioner ska göras av statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner. I framställningen föreslås att riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer ska ha rätt till ersättning om en övergångsrestriktion meddelas på motsvarande sätt som gäller för ett tidigare statsråd eller en tidigare statssekreterare. Om en tidigare riksrevisor eller riksrevisionsdirektör har rätt till avgångsvederlag bör emellertid inte någon karensersättning lämnas. Till skillnad från ett statsråd eller en statssekreterare kan en riksrevisor och även en riksrevisionsdirektör ha rätt till inkomstgaranti. Inte heller i ett sådant fall bör någon ersättning vid övergångsrestriktioner lämnas. I de fall då en tidigare riksrevisor eller riksrevisionsdirektör inte har rätt till avgångsvederlag eller inkomstgaranti föreslås ersättningen motsvara vad personen fick i lön när uppdraget avslutades. Ersättningen ska minskas i enlighet med vad som gäller för avgångsvederlag. Lagrådet föreslår i förtydligande syfte en annan formulering av 2 § förslaget till lag om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet. När det gäller storleken av den ersättning som kan utgå till den som har meddelats en övergångsrestriktion är det enligt Lagrådet inte alldeles klart vad som menas med föreskriften i 3 § tredje stycket förslaget till lag om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet, att karensersättning ska minskas i enlighet med vad som gäller för en riksrevisors eller riksrevisionsdirektör avgångsvederlag. Lagrådet erinrar om att det också finns bestämmelser om minskning av bl.a. avgångsvederlag chefsförordning (avräkning av annan inkomst m.m.). Enligt Lagrådets mening får det antas att bestämmelsen om nedsättning av avgångsvederlag – en bestämmelse som Lagrådet för övrigt anser bör utgå (se avsnittet Avgångsförmåner för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören) – inte är avsedd att tillämpas på ersättning enligt den här aktuella 3 §. Lagrådet föreslår att frågan klargörs i den fortsatta beredningen. Enligt Lagrådets mening finns det anledning att ytterligare överväga en ny benämning på den nämnd som regleras i lagen och därmed också en ny rubrik på lagen. En riksrevisor eller riksrevisionsdirektör är en befattningshavare av ett annat slag än ett statsråd eller en statssekreterare. Vissa lagbestämmelser där nämnden omnämns skulle, anför Lagrådet, bli mer tydliga om nämndens behörighet avspeglades bättre i nämndens namn. Detta talar för att nämnden bör benämnas exempelvis statsråds och vissa andra befattningshavare. Utskottet delar riksdagsstyrelsens uppfattning att det bör kunna meddelas övergångsrestriktioner för en riksrevisor och en riksrevisionsdirektör vid övergång till annan verksamhet, under vissa förutsättningar. Vidare bör en riksrevisor och en riksrevisionsdirektör som meddelas övergångsrestriktioner och inte uppbär inkomstgaranti eller avgångsvederlag kunna tillerkännas karensersättning. I sammanhanget vill utskottet särskilt uppmärksamma att även övergång till statlig verksamhet ska omfattas av prövning av övergångsrestriktioner. Kravet på oberoende gör sig enligt utskottets mening lika starkt gällande i fråga om en tillförordnad riksrevisor som i fråga om en riksrevisor. Därför bör det, som anges i framställningen, kunna meddelas övergångsrestriktioner även för en tillförordnad riksrevisor. En annan sak är att ett uppdrag som tillförordnad riksrevisor kan antas komma att gälla för endast en begränsad tid, och att detta skulle kunna beaktas av den nämnd som tar ställning till frågor om övergångsrestriktioner m.m. Att en tillförordnad riksrevisor omfattas av regleringen bör uttryckligen anges genom ett tillägg i 1 § förslaget till lag om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet. Lagens 2 § bör enligt utskottet formuleras i enlighet med Lagrådets förslag. När det gäller storleken på karensersättningen till en riksrevisor eller en riksrevisionsdirektör påpekar att det finns bestämmelser om minskning av bl.a. avgångsvederlag chefsförordning. Enligt utskottets mening är det just sådan minskning, t.ex. avräkning av annan inkomst enligt vad som gäller för chefer vid myndigheter som lyder direkt under regeringen, som i förekommande fall bör vara utgångspunkt för minskning av karensersättning. I enlighet med framställningens förslag är det utskottets mening att frågor om övergångsrestriktioner m.m. för en riksrevisor och en riksrevisionsdirektör bör prövas av statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner. Utskottet avser att behandla frågan om benämning på nämnden i ett annat ärende. Utskottets förslag i korthet beslutar att lagarna ska träda i kraft , och att övergångsbestämmelsen till lagen om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet formuleras i enlighet med Lagrådets förslag. Riksdagsstyrelsen föreslår att den föreslagna lagen om restriktioner vid en riksrevisors eller riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet ska träda i kraft , och tillämpas första gången på den som innehar ett uppdrag när lagen träder i kraft. Även övriga lagändringar föreslås träda i kraft . Lagrådet, som anser att övergångsbestämmelsen bör formuleras på ett traditionellt och mer lättillgängligt sätt, föreslår att övergångsbestämmelsen ges följande lydelse: Lagen tillämpas även på den som är riksrevisor eller riksrevisionsdirektör när lagen träder i kraft. Utskottet föreslår att de föreslagna lagarna ska träda i kraft . När det gäller övergångsbestämmelsen till den föreslagna lagen om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet, förordar utskottet den formulering som Lagrådet föreslagit. Förteckning över behandlade förslag Framställning 2019/20:RS7 Avgångsvillkor och karens för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören: 1.Riksdagen antar riksdagsstyrelsens förslag till lag (2020:00) om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet. 2.Riksdagen antar riksdagsstyrelsens förslag till lag om ändring i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna. 3.Riksdagen antar riksdagsstyrelsens förslag till lag om ändring i lagen (2018:677) med instruktion för statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner. Förslag till lag (2020:00) om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller för personer som innehar eller har avslutat ett uppdrag som riksrevisor eller riksrevisionsdirektör. 2 § Innan en riksrevisor eller en riksrevisionsdirektör går över till annan verksamhet ska bestämmelserna i 2–7 §§, 8 § första stycket, 9, 11 och 12 §§ lagen (2018:676) om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet tillämpas, med den skillnaden att det som föreskrivs i 3–5 och 9 §§ ska gälla även ett nytt uppdrag eller en ny anställning i statlig verksamhet. 3 § för prövning av statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner meddelar en tidigare riksrevisor eller en tidigare riksrevisionsdirektör en övergångsrestriktion ska nämnden även besluta om ersättning enligt andra och tredje styckena. En tidigare riksrevisor eller en tidigare riksrevisionsdirektör som inte har rätt till inkomstgaranti eller avgångsvederlag har rätt till ersättning som en övergångsrestriktion gäller, om personen till följd av restriktionen inte kan tillträda det nya uppdraget eller den nya anställningen eller etablera näringsverksamhet . Ersättningens storlek ska motsvara det belopp som personen fick i lön vid avgången. Ersättningen ska minskas i enlighet med vad som gäller för en riksrevisors eller en riksrevisionsdirektörs avgångsvederlag. Denna lag träder i kraft . Lagen tillämpas första gången på den som övergår till annan verksamhet efter att lagen har trätt i kraft. Förslag till lag om ändring i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna