bet · H701UU6 · 2020-01-15 00:00:00 — Under slutskedet genomfördes även ett antal sökoperationer, där bostäder och lokaler söktes igenom av de lokala myndigheterna med stöd av det svenska förbandet för att kunna konfiskera illegala vapen och materiel som utgjorde ett hot mot civilbefolkningen. Det andra exemplet bygger på vad den svenska styrkechefen, generallöjtnant , har kunnat bidra med avseende Minusma i dess helhet. Under dennes ledarskap kan rapporteras flera åtgärder på en aggregerad nivå, som i förlängningen även bidrar till att efterlevnad sker av resolution . Det handlar om ett förändrat tankesätt avseende formen och periodiciteten för ökad närvaro över ytan samt om mindre patruller som ofta visade sig ute. En utmaning att hantera som chef är nationella begränsningar för hur truppbidragande länder tolkar sitt uppdrag och vilka risker man tar. Den svenske styrkechefen har som affärsidé att arbeta utifrån en allomfattande insats och har lagt sig vinn om att samverka med övriga delar av insatsen, civila delar och poliser samt om att samverka med UN Country Team Ocha. Detta exemplifieras av en operation som benämndes Full On, i ett område som var i behov av att nås av civila aktörer för att ges humanitärt stöd. Militära aktörer slog en större ring runt området för att möjliggöra civila aktörers rörelse in i området för att bistå civilbefolkningen. Detta krävde omprioritering av sektorchefens personal för att kunna bistå denna mer samlade gemensamma operation. Full On planerades även med de civila komponenterna av insatsen i syfte att tillvarata och inkludera flera perspektiv och få bäst effekt. I samverkan med försvarsmakt bidrog svensk och kanadensisk personal till en informationsoperation, vilken fick mer av ett jämställdhetsperspektiv än från början tänkt. Det resulterade i en kampanj riktad mot mères du , mödrar, i syfte att via mödrarna, som ansågs som viktiga nyckelaktörer i samhället och i konflikten, nå deras eventuellt våldsbejakande söner med ett ickevåldsbudskap. En förstärkning avseende skrivningar om skydd av civila – protection of civilians – märktes i ett nytt mandat för insatsen. Detta skede som ett led i dialogen mellan i och insatsen i samband med att det ökade våldet mellan och vårvintern 2019 lyftes fram i sexmånadersrapporten. Med dessa exempel som bakgrund vill jag nu gå vidare och beskriva några förutsättningsskapande åtgärder som Försvarsmakten vidtar för att utveckla arbetet med resolution och jämställdhetsintegrering. Ett steg utgörs av empiriska studier i ett uppstartat forskningsuppdrag gentemot . Det rör kartläggning av riskutsatthet och beteendemönster bland civilbefolkningen vid katastrofer i västerländsk kontext. Studien ska samla den senaste informationen rörande till exempel konfliktrelaterat sexuellt våld och problematik kring evakuering. Studien är en fortsättning på temat för den konferens som ÖB stod värd för , där även utrikesministern och försvarsministern deltog. Inom ramen för erfarenhetsarbete planerar Försvarsmakten att genomföra en 1325-tematisk erfarenhetsanalys av internationella insatser för att sammanställa dokumentation av drygt ett decenniums arbete rörande gender i internationell insats. Här kan tilläggas att Försvarsmakten fattat beslut om att frångå begreppet gender och i stället håller sig till jämställdhet eller ibland genus. Vi förändrar detta i takt med att dokument revideras, varför man ändå kan råka stöta på detta ord . Vid den nationella försvarsmaktsövningen 2017 genomfördes en FOI-studie som fick namnet Jämställdhet? När vi försvarar ? Studien ligger till grund för utveckling av kursverksamhet avseende jämställdhet i militära operationer för nationell kontext och utgör även en bakgrund för att skapa ett strategiskt inriktande ramverk med målsättningar . Utbildning och utveckling i sakområdet pågår också vid nämnda NCGM i och vid markstridsskolan för mer nationell kontext. Vidare fortlöper Försvarsmaktens fjärde gender coach-program . En stor andel av försvarsmaktsledningens representanter samt andra högre chefer på nyckelpositioner arbetar med att börja implementera åtgärdsplaner i egen verksamhet – bland andra generallöjtnant och jag själv har gått detta ledarskapsprogram. Det kan nämnas att det finns ett internt driv i Försvarsmaktens ledning och organisation att utveckla och vidmakthålla detta ledarskapsprogram. Som en bonus uppfyller vi därigenom även en styrning i enlighet med det fjärde målområdet i den nationella handlingsplanen. Som avslutning vill jag återknyta till vikten av att Försvarsmakten genom ett långtgående värdegrundsarbete bygger vår militära profession. Ett internaliserat förhållningssätt bidrar till att skapa förutsättningar bland vår personal att fatta beslut när de ställs inför etiska dilemman. Vår personal behöver ha förmåga att i pressade situationer fatta medvetna beslut. Vårt interna värdegrundsarbete ska bidra till att stödja oss i att i ord och handling stå upp för de värderingar som borde vara universella och som försöker att stå upp för i en värld präglad av ett säkerhetsläge som är föränderligt och utmanande, både i närområdet och längre bort, och där framsteg avseende mänskliga rättigheter är ifrågasatta. (S): Stort tack till viceamiral ! Jag vill också tacka , som har modererat den första delen av vårt seminarium. Vi går vidare till andra delen av vår frågestund. (V): Tack för väldigt bra och intressanta dragningar! Min fråga går till , som talade varmt om samarbetet mellan bland andra Försvarsmakten och Sida för att få ihop ett Team . Jag är nyfiken på hur samverkan med andra länder funkar. Finns det myndigheter som motsvarar FBA? Vilka kan ni samverka med för att komma vidare i dessa frågor, och vilka bundsförvanter har ni för att komma vidare med arbetet? Det räcker ju inte med bara . (KD): Tack till alla för väldigt bra föredragningar! Det är glädjande att höra att Team är så effektivt och att det finns ett samarbete mellan den militära makten, Sida, UD och så vidare. Det känns tryggt, och man är stolt över det arbete som bedrivs. Min fråga går också till på . Vi har hört en del om Maliinsatserna. De verkar vara väl planerade, och det känns bra att man har en sådan plan för att kunna påverka fred och säkerhet och få kvinnorna att vara delaktiga i samhället på alla nivåer. Min fråga är: Finns det någon sådan plan från er sida även för ? Kriget börjar förhoppningsvis att gå mot sitt slut. Stormakterna har sina egna geopolitiska och ekonomiska intressen i regionen. kan dock göra mer genom att vi är lite mer neutrala än de större nationer – med maktambitioner – som agerar på marken och som påverkar utvecklingen. Har ni från någon plan för att kunna få kvinnor att vara aktiva i freds- och säkerhetsarbetet även i framöver? (M): Min fråga går till , och den handlar om . Vad upplevde ni från Försvarsmaktens sida som den största utmaningen när det handlar om 1325 om kvinnors säkerhet? Och finns det någonting vi från politiskt håll skulle kunna göra annorlunda, göra mer av eller rent av undvika i våra beslut just för kvinnors säkerhet i implementeringen av 1325? (V): Jag har en fråga till Försvarsmakten som kanske inte är så liten. Hur gör vi på det nationella planet för att få in fler kvinnor i Försvarsmaktens verksamhet, från grunden in i värnplikten? , : Jag tackar för frågorna. Den första frågan, som ställde, rörde om vi har några samarbetspartner i andra delar av världen. Det har vi, men jag måste nog säga att det inte någonstans i världen finns en statlig myndighet som är identisk med , som arbetar med hela spektrumet av fred och säkerhet. Det närmaste man kan komma i är en tysk myndighet som heter , som vi samarbetar en del med. Det finns också en myndighet i som i huvudsak arbetar med sekunderingar som vi samarbetar en del med. Sedan har ett eget system med en inbäddad struktur i sitt utrikesdepartement som heter Stabilisation Unit. Vi fyra har utvecklat ett samarbete i för att lära av varandra och försöka bistå varandra på olika sätt, och det fungerar väldigt väl. I fält är det på det sättet att även om det inte finns en motsvarighet till vår myndighet är det ändå så att de uppgifter som vi arbetar med utförs av andra aktörer – ibland kan det vara ett utrikesdepartement och ibland en biståndsmyndighet. Vi har ju partner i fält, men på myndighetsnivå är våra kollegor i det närmaste man kan komma. ställde frågan om . I och med att vi är en statlig myndighet arbetar vi ju på instruktioner från den . Orsaken till att vi är aktiva i är att det har fattats ett särskilt regeringsbeslut om en femårig biståndsstrategi för som inkluderar FBA vid sidan av Sida. Vi har inget motsvarande uppdrag för , och vi har bara på marginalen gjort vissa insatser. Givet hur svårt läget är på marken i har vi också bedömt att det inte har funnits några förutsättningar, och regeringen har heller inte gett oss sådana instruktioner. Därmed inte sagt att det inte kan komma ett sådant uppdrag framöver, när förutsättningarna att arbeta i fält i de olika delarna av landet är lite mer gynnsamma. , Försvarsmakten: Jag tänkte ge överste ordet för att ta hand om den första frågan rörande de största utmaningarna gällande 1325 i . Jag kan dock inleda lite med vad man från politiskt håll skulle kunna göra för att antingen stödja eller förtydliga detta arbete. Det som redan nu är ett bra stöd är de besök som genomförs i insatsområdena, där vi även har besök från utskottets ledamöter för att rikta vårt budskap mot dessa nivåer i landet självt. Dessutom är det ett väldigt bra stöd att denna fråga förs vidare framåt i FN-systemet på politisk nivå. Där har vi också kunnat stödja med några bitar. Jag har inget konkret exempel på något där jag tycker att det har försvårat. Det är snarare tvärtom – det ger oss bra stöd. , Försvarsmakten: Jag var styrkechef i för den andra Malistyrkan . Utmaningarna var omfattande. En utmaning var de olika perspektiven och de olika kulturella bakgrunderna. En annan var de påtagliga skillnaderna i målsättningar mellan militära enheter inom FN och andra delar inom FN i ett insatsområde. Vad gäller förutsättningarna vi verkade under och den hotbild vi hade fick vi en ganska ingående beskrivning av fattigdom, korruption och barnsoldater. Föreställ er situationen – det är jättesvåra förutsättningar. Att balansera detta mot hotbilden och mot att skydda sig själv är en jätteutmaning i en sådan här insats. vill också jag också säga: kunskap. Jag tycker att vi som svenskt förband hade väldigt bra förutsättningar att hantera dessa utmaningar. Vi har bra utbildning, vi har jätteduktiga soldater och vi har utmärkt material. Sedan vill man naturligtvis alltid ha mer, men förutsättningarna relativt många andra som verkar i var goda, både och fortsatt. I grund och botten handlar det om att vi har en gemensam värdegrund och en stabil militär profession att stå på. Det ska vi bygga vidare på. , Försvarsmakten: Jag tänkte ta den andra frågan – den stora frågan om hur vi kan öka andelen kvinnor i Försvarsmakten generellt. Ett stort steg på vägen är givetvis återinförandet av värnplikt och att denna är könsneutral, men jag tror inte att det räcker. Vi behöver inte minst jobba med värdegrund och uppförandekod, och det gör vi redan som en del i grundutbildningen. En annan del, som ligger utanför Försvarsmaktens hägn, är den utbildning som vi ger i skolor kring ett ämne som kan heta ”totalförsvar”. Det gäller också att förbereda våra ungdomar på – och informera om – totalförsvar. Som förälder med en son som gör grundutbildningen tror jag att det skulle vara väldigt bra att förbereda våra ungdomar innan de eventuellt ska göra sin plikt. (S): Ett varmt tack! Jag vill verkligen beklaga om det fanns fler frågor som tidsschemat nu inte gav utrymme för. , för fredsforskning (PRIO): Tack för att jag har fått komma hit ! Jag uppskattar verkligen att utskottet lyfter upp forskningens roll. har från början av sitt arbete med 1325 försökt att främja att forskningen kan bidra till denna debatt. UD och arbetade faktiskt tillsammans för att stödja FN:s då mycket tidiga arbete på detta område. Jag skulle nog säga att utbytet mellan beslutsfattare och forskare är ännu viktigare , när kunskapen utvecklas väldigt mycket fortare än de har gjort tidigare. Jag kommer i min presentation att främst fokusera på hur forskningen kan bidra till vår förståelse av och vårt arbete med 1325, och jag kommer även att lyfta exempel på hur svenska forskare och svensk forskning har bidragit till den internationella debatten. Låt mig inledningsvis säga någonting kortfattat om startpunkt och bidrag. Jag skulle säga att två aspekter är väldigt centrala här. Den första är att det är viktigt att komma ihåg att det var ett svagt utgångsläge vi startade från . När jag började fanns det till exempel bara en handfull artiklar och några policybriefs på det här området, avseende jämställdhet och fredsbevarande insatser mer specifikt. Det som hade börjat utvecklas var i stället forskning som ifrågasatte etablerade sätt att se på fred och säkerhet. Man menade att vi i det sätt som vi då angrep detta på tenderade att bortse från kvinnors säkerhet och roller. Dessa argument drevs av framstående feministiska forskare som och , som ställde frågan ”Where are the women?” i då säkerhetsdebatten nästan helt dominerades av män. Den andra aspekten är att utvecklingen sedan har följt vad man kan säga är två traditioner, som båda har gjort viktiga bidrag till den här debatten. Den ena traditionen, under det första årtiondet, dominerades av kritisk, postmodernistisk och feministisk forskning som lyfte centrala frågor och satte ljuset på många av våra fördomar. Den traditionen har också lett till en ökad kritisk debatt kring konfliktprevention, militarism och ojämställdhet. Delar av denna forskning lyfter också att det faktiskt är viktigt att även förhålla sig kritiskt och ifrågasättande till 1325 och det sätt som vi jobbar med de resolutionerna på. har haft flera starka forskare och miljöer som har gjort tydliga bidrag i den internationella debatten, till exempel vid universiteten i , och samt vid . har till exempel framgångsrikt publicerat flera artiklar i ledande internationella tidskrifter om innebörden i och förståelse för feministisk utrikespolitik. Den andra traditionen, som har kommit att bli allt starkare under det senaste årtiondet, är den kvantitativa eller komparativa – jämförande – forskningen. Redan i resolution lyfts behovet av könsuppdelad statistik för att kunna bygga policy på evidens. I ser vi detta bland annat vid ; V-Dem publicerar till exempel snart en artikel som visar att ökad politisk jämställdhet är kopplat till fredsutveckling . är en annan miljö som har starkt bidragit till den debatten. Tematiskt är forskningsläget relativt starkt men snabbt växande inom ett flertal av resolutionens områden. Det vi ser är en situation av ökad specialisering inom olika teman av resolutionerna. Jag ska därför ge er några exempel på forskningsresultat inom tre av prioriteringsområden – stärkt skydd, inflytande och genusperspektiv – utifrån hur dessa resultat talar till vårt arbete både i och internationellt, också med relevans för . Detta kan i tillägg vara relevant i termer av att vi snart står inför en översyn av den svenska handlingsplanen, och i presentationen lyfter jag även några kunskapsluckor där jag tror att forskare och beslutsfattare kan arbeta ännu mer effektivt tillsammans. Inom prioriteringsområdet stärkt skydd, som har lyfts , fokuserar man på behovet av att ha kapacitet att hantera potentiella skillnader i säkerhetssituation mellan kvinnor och män. säger vi att det är viktigt att inte behandla resolutionerna som att de så att säga ska göra krig säkert för kvinnor. Forskningen pekar starkt på att krig inte är säkert för någon men att kvinnor, män, pojkar och flickor kan drabbas på olika sätt i krig på grund av olika roller och på grund av olika sårbarhet i termer av olika tillgång till resurser och information. Forskningen pekar också på att vi fortsatt – och trots detta – tenderar att operera med stereotypa antaganden om män som aktörer och kvinnor som offer. Vi behöver därför ytterligare öka vår kapacitet att analysera och förstå under vilka omständigheter som män och kvinnor drabbas på olika sätt av konflikt och vad vi mer konkret kan göra åt detta. När vi , precis som har lyfts av föregående talare, talar även om totalförsvaret och det nationella försvaret är detta centralt att fundera över även i den svenska kontexten. Ett fundamentalt tema inom skyddsområdet är konfliktrelaterat sexuellt våld. Ett vanligt antagande är att det är denna typ av våld som främst drabbar kvinnor i konflikt. Forskningen håller med om att detta är ett viktigt problem men pekar på att vi behöver bredda vår förståelse av hur våld används mot kvinnor som aktörer. Här har brist på information länge varit ett stort problem när det gäller att förstå detta bättre. Ett försök att komma åt detta problem har gjorts av Acled, vilket är en stor databas som fokuserar på politiskt våld. Låt mig därför visa deras bild av rapporteringen av olika former av våld från olika regioner för att illustrera tre poänger. Jag kan gärna återkomma till den under frågestunden om ni har mer specifika frågor. För det första visar Acleds data att av det våld som rapporteras är politiska attacker den vanligaste formen av våld som riktas mot kvinnor. Det innebär bland annat att massdemonstrationer där kvinnor utgör en betydande andel är föremål för ännu mer våld än andra former av demonstrationer. Datan understryker därför att det finns en stark koppling mellan våldet och kvinnors politiska aktörskap, ett argument som ofta framförs av dem som arbetar med kvinnors rättigheter. Vårt arbete med skydd måste därför utgå från behovet av att stärka kvinnors aktörskap. För det andra visar datan att politiskt våld varierar mycket mellan olika regioner. Det innebär att vi när vi ska förbereda en fredsbevarande insats måste göra en ordentlig analys av vilken form av våld som riktas mot kvinnor i just detta område. Vi ska också utgå ifrån att våldet ofta kan vara strategiskt. Könsuppdelad information bör därför vara en central del av den informationsinhämtning som görs i insatser som den i . För det tredje visar datan tydligt att sexuellt våld också utgör ett stort problem i många regioner. Mer specialiserad forskning visar att sexuellt våld drabbar främst kvinnor och flickor men att pojkar och män drabbas i mycket större utsträckning än vi trott. Det är också viktigt, säger forskningen, att tänka på att sexuellt våld inte nödvändigtvis följer samma mönster som andra former av konfliktvåld. Detta våld utgör faktiskt mer sällan en politisk strategi. Forskning från bland annat och pekar därför på att orsaken till det sexuella våldet påverkar möjligheten för en fredsbevarande insats att skydda civilbefolkningen. Därmed påverkar orsaken även hur vi bör utforma vår kapacitetsutveckling inför en insats. Prioriteringsområdet stärkt deltagande fokuserar på kvinnors möjligheter att delta i alla former av konfliktlösning och fredsbyggande. Ett sådant område är fredsbevarande insatser, som faktiskt kom in i 1325 genom Pekingdeklarationens fokus på att få bort diskriminering på arbetsmarknaden. FN och medlemsstater som har försökt öka andelen kvinnor som skickats ut i insats, men som vi har diskuterat har detta visat sig vara mycket svårt – särskilt avseende militär och polis. På det här området har vi fortfarande ganska stora kunskapsluckor gällande hur vi ska öka andelen kvinnor. Bristen på kunskap berodde länge delvis på att vi inte hade tillgång till statistik och systematisk information. har vi sett en viss förbättring; till exempel har FN nu börjat släppa könsuppdelad statistik regelbundet, och därmed har kunnat sammanställa en databas som visar på intressanta trender. Låt mig ge ett exempel. På bilden jag visar representerar den nedersta linjen andelen kvinnor i militär . Som vi kan se var förändringen länge nästan obefintlig – den har legat på 2–, och i exempelvis Maliinsatsen ligger man fortfarande kvar på . Forskningen visar också att insatser med en hög grad av våld mot fredsbevarare, som i , har mycket svårare att arbeta med att öka andelen kvinnor. Efter generalsekreterarens strategi och målsättning att varje land ska kunna skicka har dock andelen börjat öka så smått, men varken eller levde upp till den målsättningen i den senaste mätningen. Den övre linjen på bilden representerar andelen kvinnor inom polisen, där vi nu är uppe i globalt. Sist men inte minst har FN varit ganska sena med att släppa information om civil personal, som ligger på . Som de här trenderna indikerar kan det säkert finnas skillnader i hur vi kan jobba för att öka andelen i olika personalgrupper, vilket också illustrerades av FBA:s och Försvarsmaktens presentationer. För att förstå det här bättre skulle jag säga att samarbetet gällande att få tillgång till statistik och information i skulle kunna ökas och utvecklas betydligt. Låt mig ge ett kort exempel på ett sådant utbyte mellan forskning och policyer. Det pågår just nu internationellt, som en del av bidrag till 20-årsjubileet. Det är lett av DCAF i och i och involverar bland annat PRIO. De utvecklar en metod för att analysera och förstå hinder som påverkar möjligheten att öka andelen kvinnor. Arbetet bygger på personalstatistik och enkäter, och det är därför man måste ha ett samarbete och utbyte mellan forskarsamhället och myndigheter. Syftet är att få en mycket högre upplösning på informationen, så att man lättare kan identifiera exakt vilka hindren är. Då kan ledningen sätta in mer konkreta åtgärder för att öka andelen kvinnor i insatser. Inom 1325 utgör kvinnors deltagande i arbetet för en jämställd fred ett ännu mer fundamentalt element, vilket vi också har diskuterat. Forskningen indikerar att kvinnors deltagande är viktigt av flera skäl. Ett skäl är naturligtvis att man behöver förankra ett fredsavtal hos hela befolkningen och därmed öka sannolikheten för att det realiseras. Forskningen säger att mekanismen här är att kvinnor ofta är mobiliserade, det vill säga utgör en starkare aktör i samhället än vad vi kanske har räknat med tidigare. Forskningen trycker på ett annat centralt skäl till att det är viktigt med kvinnors deltagande, och det är att fredsavtalen sätter agendan för samhällsutvecklingen för en väldigt . Om kvinnor inte är med i avtalen kommer deras åsikter inte heller att beaktas. Som FBA:s studie om kvinnor i också visar är detta centralt även i mycket svåra processer, men vi ska vara försiktiga med att framställa kvinnor som en överförenklad aktör mot extremism. Ett sätt att försöka komma åt problematiken med integreringen av ett jämställdhetsperspektiv i fredsavtal är att inkludera specifika klausuler, vilket också har, som specifikt fokuserar på att förbättra kvinnors rättigheter och situation. Här har Program vid samlat in information om alla fredsavtal och kodat huruvida de innehåller sådana klausuler om kvinnors rättigheter eller inte. På bilden jag visar nu representerar den övre, mörka linjen alla avtal som slöts , och den undre, ljusa linjen representerar antal avtal som inkluderar så kallade gender stipulations eller klausuler om kvinnors rättigheter. Det man finner är således en bättre men fortsatt väldigt ojämn utveckling . Detta resultat är i enlighet med annan forskning, som visar att stridande aktörer i ökad grad har pressats – både av kvinnoorganisationer och av det internationella samfundet – att inkludera sådana här klausuler i sina fredsavtal. Även detta är dock ett forskningsområde under utveckling, så vi vet inte riktigt under vilka omständigheter och varför klausulerna inkluderas samt om det i så fall påverkar om de också realiseras. Man ska nämligen vara försiktig med att sätta likhetstecken mellan att de kommer med i ett avtal och själva implementeringsprocessen.