bet · H801TU3 · 2020-12-28 00:00:00 — konstaterade vidare att bristerna i cyklisters säkerhet i hög grad är kopplade till brister i infrastrukturens utformning och skötsel, som det även finns säkerhetsbrister i cykeln som fordon, beteenden och användningen av cykelhjälm. pekade på att prioriteringar inom ramen för den nationella planen tillsammans med länsplanerna har stor påverkan på möjligheten till säker cykling längs statlig infrastruktur, genom bl.a. investeringsåtgärder och underhållsåtgärder. uttalade även att den nationella planen dessutom kan bidra med statlig medfinansiering till åtgärder på det kommunala vägnätet genom stadsmiljöavtal. Mycket av cyklandet sker utanför det statliga vägnätet, vilket enligt innebär att samordning med andra aktörers, främst kommunernas, insatser är av stor betydelse. I förslaget till nationell plan för perioden föreslog att ca skulle satsas på cykelvägar längs nationella vägar inom ramen för trimnings- och miljöåtgärder, framför allt cykelvägar som förbättrar möjligheten till arbetspendling i större tätortsregioner. Vidare framhölls att cykling är kombinerat med en kollektivtrafikresa, och därför innehåller förslaget också åtgärder som förbättrar möjligheterna att parkera cyklar vid viktiga bytespunkter, framför allt vid busshållplatser längs infartsleder till större tätorter. I den nationella planen ingår vidare satsningar på trafiksäkerhetshöjande åtgärder som gång- och cykelpassager och portar. Målsättningen är att vidta åtgärder där potentialen för en ökad och säker cykling är störst. Det innebär satsningar i första hand inom eller mellan ett fyrtiotal större tätorter som skapar sammanhängande säkra stråk främst för pendling till arbete och studier. Planförslaget innehåller också investeringar som innefattar cykelåtgärder. föreslås även en satsning på förbättrat underhåll av cykelvägar längs nationella och regionala vägnät som används frekvent året om. I förslaget till nationell plan framhålls att behovet av förbättringar främst gäller eftersom tillgängligheten behöver förbättras året om. I förslaget redogörs för vad planförslaget försöker lösa med utgångspunkt från konstaterade tillstånd och brister i förhållande till de transportpolitiska målen. I en samlad måluppfyllelsebedömning konstateras att en av de allvarligaste bristerna när det gäller funktionsmålet är ett stort behov av mer sammanhängande cykelvägnät med god underhållsstandard. konstateras att prioriteringar i den nationella planen har måttlig till stor påverkan, beroende på hur åtgärderna genomförs i samverkan med andra aktörers åtgärder, då den största delen cykelvägar ligger på regional och infrastruktur. Regeringen fattade beslut om den nationella planen för transportinfrastrukturen 2018–2029. Regeringen fattade därefter beslut om en skrivelse till med anledning av den fastställda planen (skr. 2017/18:278). Skrivelsen behandlades av trafikutskottet (bet. 2018/19:TU5). I motion 2020/21:160 föreslår Per Lodenius (C) att åtgärder vidtas så att fler cykelvägar utefter statliga vägar kommer till. Motionären menar att det behövs åtgärder för att cykeln ska vara ett alternativ också på landsbygden. Behovet av säker cykeltrafik behöver finnas med vid projektering av upprustning eller nybyggnation av statliga vägar. I motionerna 2020/21:172 och 2020/21:1498 framför (L) att cyklingen bör få samma status i planeringen som övriga transportslag (yrkande 1). Motionären betonar vidare att det behövs nya former för samverkan så att planeringen och trafiksäkerhetshöjande åtgärder inte försvåras i infrastrukturen (yrkande 2). Den statliga huvudmannen bör tillsammans med kommunerna utveckla nya former för samverkan så att inte frågan om vem som bär det ekonomiska ansvaret försvårar planeringen och trafiksäkerhetshöjande åtgärder i infrastrukturen. Motionären betonar slutligen behovet av enhetlig skyltning (yrkande 6). Hon framhåller att detta är särskilt viktigt för stråk som går genom flera kommuner samt för stråk med blandtrafik, och att det även skulle underlätta för utländska besökare. Statliga huvudmän behöver samverka med de kommunala huvudmännen så att skyltningen dels genomförs, dels ges enhetlig utformning. I motion 2020/21:320 betonar (C) vikten av att ta hänsyn till samtliga trafikslag vid vägbyggnationer (yrkande 1). Motionären lyfter bl.a. fram att två-plus-ett-vägar ibland innebär att cyklister trängs undan och att det krävs ett helhetstänkande och en annan syn från planerande myndigheter. Motionären lyfter vidare fram frågan om standardisering av nya cykelbanor (yrkande 3). Han menar att det inte finns någon generell standardisering när det gäller cykelbanors utformning, vilket skapar onödig byråkrati och administrativ hantering i kommunerna. En enhetlig standard för cykelbanor skulle kunna tas fram av och därmed underlätta arbetet med cykeltrafiken. I motion 2020/21:785 framför och (båda C) att i sitt regleringsbrev bör få ett uttalat krav att göra cykel till ett eget trafikslag (yrkande 1). Motionärerna menar att cyklingen bör ges ett utrymme i den nationella potten för infrastrukturinvesteringar samt att det bör ges ett tydligare uppdrag till att sätta upp ett nationellt mål för en ökad cykelanvändning, att ta fram ett nationellt regelverk för utformningen av ny infrastruktur och att utarbeta vägledning för hur staten, länen och kommunerna kan samverka för att uppnå detta mål. Det statliga finansieringsansvaret för utbyggnad av vägar för cykel måste öka genom att en större andel av den statliga infrastruktursatsningen är öronmärkt till cykelvägar. Motionärerna påtalar vidare behovet av riktlinjer till kommunerna från för att städer ska utformas med en högre prioritet för cykeltrafiken (yrkande 3). Motionärerna menar att bostädernas placering i förhållande till skolor, arbetsplatser, handel etc. bör ingå i sådana riktlinjer. Motionärerna påtalar vidare behovet av infrastruktur (yrkande 5). De konstaterar att cykelinfrastrukturen oftast består av spridda sträckor som inte hänger samman och som behöver byggas om till kontinuerliga, välskötta och framkomliga cykelbanor med hög säkerhet och komfort. Motionärerna betonar även att det behövs en nationell cykelplan som utgår från att det byggs cykelbanor längs med det nationella vägnätet (yrkande 6). Motionärerna menar att planen också bör hantera de saknade länkar som uppstått i och med anläggandet av två-plus-ett-vägar (yrkande 8). Dessa omöjliggör säker cykeltrafik längs många sträckningar där alternativa cykelvägar saknas. Motionärerna uppmärksammar slutligen behovet av väl belysta cykelbanor och andra trygghetsskapande åtgärder som underlättar cykling året runt (yrkande 11). Motionärerna menar att satsningar behöver göras på en mer ändamålsenlig och säker infrastruktur som bl.a. grus- och lövupptagning, halkbekämpning samt snöröjning betonas, liksom att cykelbanor ska vara väl belysta så att hinder och korsningar syns väl. I motion 2020/21:860 framför (S) att man i infrastrukturplaneringen bör se över förutsättningarna för att en större andel av alla bilvägar i ska ha cykelbanor. Motionären menar att det bör utredas om man ska planera för cykelbanor utmed alla större vägbyggen från början och bygga till cykelbanor på de vägar där sådana saknas, inte minst längs två-plus-ett-vägar. I kommittémotion 2020/21:1313 yrkande 15 betonar m.fl. (V) att cykeltrafikanternas framkomlighet alltid ska vara lika viktig att beakta som trafiksäkerheten för bilister vid byggande av två-plus-ett-vägar. Motionärerna menar att det är nödvändigt att staten uppmärksammar cykeltrafikens behov vid anläggande av vägar och att riktlinjerna till behöver göras tydligare i fråga om när insatser ska göras för att åtgärda saknade cykellänkar i och med anläggande av två-plus-ett-väg. I motion 2020/21:1951 tar (M) upp behovet av säkra pendlingsvägar för cyklar i våra större städer. Motionären framhåller att pendlingsvägarna ska vara breda nog att rymma en samtrafik av pendlings-cyklar, el-cyklar, lådcyklar och racercyklar och i möjligaste mån vara planskilda från motortrafik och gångtrafikanter samt att pendlingsvägarna ska prioriteras när det gäller sopning, halkbekämpning och gatuunderhåll. I kommittémotion 2020/21:2218 yrkande 28 framför m.fl. (SD) att cykelstråk och snabbcykelvägar bör prioriteras i utbyggnaden av cykelinfrastrukturen. betonar motionärerna att det måste tas hänsyn till framkomligheten för biltrafik och trafiksäkerhetsperspektivet. I motion 2020/21:2694 lyfter m.fl. (MP) fram prioriteringen av cykelinfrastruktur inom den kommande nationella infrastrukturplanen (yrkande 2). Motionärerna menar att det är viktigt att regeringen inför direktiven om åtgärdsplanering har tydligare skrivningar om åtgärder i cykelinfrastrukturen. Motionärerna lyfter vidare fram att regeringen behöver säkerställa att de som upprättar länsplanerna avsätter nödvändiga medel i dem för investeringar i den regionala cykelinfrastrukturen (yrkande 3). Motionärerna menar att det dessutom behöver tas fram en plan för utbyggnaden av ett nationellt stomvägnät för cykel (yrkande 4). De konstaterar att det saknas många viktiga länkar i cykelinfrastrukturen. En utbyggnad av ett stomvägnät för cykel behöver ske samlat och med en tydlig prioriteringsordning. Dessutom framhåller de att man bör ställa krav på att säkerställer cykeltillgänglighet i samband med om- och utbyggnad av statliga vägar (yrkande 7). Motionärerna uppmärksammar att möjligheten att cykla längs med vägen ofta försvinner när statliga vägar byggs om för ökad säkerhet för biltrafik med mötesseparerade filer och högre hastigheter. Även när nya statliga vägar byggs uteblir åtgärder för att skapa tillgänglighet för cyklister. Slutligen lyfter motionärerna fram behovet av en ökad trafikseparering där cykeltrafik särskiljs från såväl motorfordon som gångtrafik (yrkande 8). För att förbättra tillgängligheten för cyklister behöver cykeltrafik i större utsträckning hanteras som ett eget transportslag som behöver separeras från både bil- och gångtrafik. I motion 2020/21:2937 framför Alireza Akhondi m.fl. (C) att det behövs en översyn av åtgärder vad gäller cyklar. Motionärerna menar bl.a. att behöver anlägga cykelvägar längs både nationella vägar och länsvägar och att det statliga finansieringsansvaret för utbyggnad av cykelvägar bör öka. Dessutom bör få ett uttalat krav att göra cykel till ett eget trafikslag, och väglagen bör likställa cykelväg med bilväg. I kommittémotion 2020/21:3172 yrkande 13 framför m.fl. (C) att det bör byggas fler lokala och regionala cykelbanor för att öka framkomligheten med cykel. Den nationella nivån måste enligt motionärerna skapa förutsättningar för regionalt och kommunalt samarbete och kunskapsutbyte eftersom en stor del av besluten som rör cykeltrafik fattas lokalt eller regionalt. Motionärerna för bl.a. fram behovet av s.k. cykelmotorvägar samt av att minska barriäreffekter från korsande spår och vägar. I kommittémotion 2020/21:3235 yrkande 14 pekar m.fl. (L) på behovet av en enhetlig nationell skyltning för cyklister. Motionärerna understryker att detta skulle underlätta orienteringen. Statliga huvudmän behöver samverka med de kommunala huvudmännen så att skyltningen dels genomförs, dels ges enhetlig utformning. I kommittémotion 2020/21:3466 framhåller m.fl. (M) att cyklingens status i infrastrukturplaneringen bör stärkas (yrkande 1). Motionärerna konstaterar att frågor om sammanhängande cykelstråk och god trygghet för cyklister i trafiken tenderar att bli perifera i infrastrukturdebatten. Motionärerna tar dessutom upp behovet av att prioritera sammanhängande cykelstråk och snabbcykelvägar (yrkande 3) och trygghet för cyklister (yrkande 4). Motionärerna menar att viljan att cykla påverkas av tillgången till sammanhängande cykelstråk. Cyklister är oskyddade, och kollisioner med stora motordrivna fordon kan få allvarliga konsekvenser i form av personskador. Motionärerna framhåller att det är mycket viktigt att bygga sammanhängande cykelstråk och att det bör ses över hur staten och kommunerna gemensamt kan stärka cyklandet i denna del. Cykel är ett fordon inom trafikslaget vägtrafik Utskottet vill inledningsvis slå fast att trafikslagen indelas i följande fem delar: vägtrafik, spårbunden trafik (eller bantrafik), luftfart, sjöfart samt inre vattenvägar (inre vattenvägar särskiljs ofta, men inte alltid, från sjöfart). Ett annat begrepp är transportslag, som indelas i följande två delar: persontransporter och godstransporter. Utskottet kan konstatera att cykel – liksom t.ex. bil – betraktas som ett fordon inom trafikslaget vägtrafik. Satsningar på cykelinfrastruktur och sammanhängande cykelvägnät riktade ett tillkännagivande till regeringen om att ta fram en nationell cykelstrategi som beaktar vad utskottet anfört om bl.a. en sammanhängande cykelinfrastruktur och att cykeln bör betraktas som ett eget transportsätt (bet. 2014/15:TU5, rskr. 2014/15:123). Mot denna bakgrund presenterade regeringen en nationell cykelstrategi där fem insatsområden pekades ut för det fortsatta arbetet. Utskottet kan konstatera att regeringen för det insatsområde som avser att främja en mer funktionell och användarvänlig infrastruktur bl.a. understryker att cykeln ska vara ett attraktivt transportsätt och att det är viktigt att cykelvägnätet hänger samman både lokalt och regionalt samt är kopplat till olika målpunkter i samhället. Ett sammanhängande och välskyltat cykelvägnät med så enhetlig standard som möjligt framhålls som en viktig faktor. I strategin pekar regeringen på att det handlar om såväl att förbättra befintlig infrastruktur som att skapa nya cykelförbindelser. Cykelinfrastrukturen behöver enligt regeringen också klara av en större mångfald av cyklister, och regeringen vill därför se demonstrationsprojekt som syftar till ökad och säkrare cykling. Regeringen anger att cykelvägnätet behöver utformas så att det blir både attraktivt och trafiksäkert med god framkomlighet och att det ska vara tillgängligt och lätt att använda för olika grupper av medborgare. Regeringen framhåller att förbättringar i driften och underhållet av cykelvägnätet har betydelse för att fler ska cykla och för att öka trafiksäkerheten. Utformningen och underhållet av infrastrukturen ska enligt regeringen anpassas efter cyklisternas behov. Utskottet delar regeringens syn på cykelinfrastrukturen. Regeringen beslutade om en nationell plan för transportinfrastrukturen 2018–2029. Regeringen överlämnade därefter skrivelsen Nationell planering för transportinfrastrukturen 2018–2029 (skr. 2017/18:278) till , vilken behandlades av utskottet (bet. 2018/19:TU5). I skrivelsen redogör regeringen för att den vill främja cykling, att den nationella planen innehåller många större väginvesteringar som inkluderar åtgärder för cyklister och att det inom de s.k. trimnings- och miljöåtgärderna görs särskilda satsningar på cykelbanor och vägar utmed det allmänna vägnätet som förbättrar möjligheten till arbetspendling i större tätortsregioner. Utskottet välkomnar denna inriktning. Satsningarna i den nationella planen innebär att kan vidta åtgärder för att möjliggöra pendling med cykel inom eller mellan ett fyrtiotal större tätorter och skapa sammanhängande stråk. Vidare finns satsningar på åtgärder för att förbättra möjligheterna för barns resor med cykel samt åtgärder för ökad trafiksäkerhet i passager och överfarter i tätorter längs det nationella stamvägnätet. Inom ramen för trimnings- och miljöåtgärder satsas ca på cykelvägar längs nationella vägar. I detta ingår även åtgärder som förbättrar möjligheterna att parkera cyklar vid viktiga bytespunkter samt trafiksäkerhetshöjande åtgärder som gång- och cykelpassager och portar. Målsättningen är att genomföra åtgärder där potentialen för en ökad och säker cykling är störst. Potentialen för ökad och säker cykling ligger framför allt hos kommunerna, och förutom medel till investeringar i det nationella vägnätet omfattar planen statlig medfinansiering till cykelåtgärder i annan infrastruktur. Sådan medfinansiering till cykelvägar eller andra anläggningar för cykeltrafik i kommunerna möjliggörs inom ramen för de s.k. stadsmiljöavtalen och storstadsförhandlingarna. När det gäller drift och underhåll är inriktningen i den nationella planen att underhållet av cykelvägar som används frekvent kommer att förbättras. Behovet av förbättringar gäller främst . Det finns även en ambition att höja drifts- och underhållsstandarden på begränsade delar av cykelvägnätet för att bidra till ökad cykling. Utskottet konstaterar att satsningen enligt kommer att göras på de delar där det är samhällsekonomiskt lönsamt med en standardhöjning och i vissa fall i samband med andra satsningar på cykelvägar. Utöver den nationella planen finns det även 21 länsplaner för regional transportinfrastruktur som upprättas av aktörer med regionalt utvecklingsansvar (länsplaneupprättare) i respektive län. Länsplaneupprättarna har i egenskap av ansvariga för att upprätta och fastställa planer för regional transportinfrastruktur (länsplaner) en central roll i arbetet med transportsystemet. Därutöver ansvarar de för att ta fram samlade strategier för att skapa hållbar regional tillväxt och utveckling. Staten kan medfinansiera kommunala åtgärder i länsplanerna, t.ex. för trafiksäkerhets- och miljöåtgärder. Utskottet vill understryka betydelsen av stadsmiljöavtalen som lanserades och som syftar till att främja hållbara stadsmiljöer genom att bl.a. ge stöd till kommuner och regioner för åtgärder i städer som leder till ökad andel persontransporter med kollektivtrafik eller cykeltrafik. Åtgärderna ska leda till energieffektiva lösningar med låga utsläpp av växthusgaser och bidra till att uppfylla miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. Stadsmiljöavtalen baseras på att staten medfinansierar investeringar i infrastrukturen och att kommunen genomför motprestationer i form av andra åtgärder än de som stödet avser och som bidrar till en ökad andel hållbara transporter eller ökat bostadsbyggande. Det kan t.ex. vara åtgärder för fotgängare, hastighetsanpassningar eller förändrade parkeringspolicyer. Det ekonomiska utrymmet för stadsmiljöavtalen har successivt utökats sedan starten, och för planperioden –2029 finns totalt att tillgå. har lämnat uppgifter om att många av de ansökningar om medfinansiering inom stadsmiljöavtalen som myndigheten har beviljat innehåller satsningar på cykelvägar och andra åtgärder kopplade till cykel, vilket utskottet ser som mycket positivt. När det gäller storstadsåtgärder finns det inom ramen för den s.k. Sverigeförhandlingen en uttalad inriktning att öka andelen resor med kollektivtrafik, förbättra tillgängligheten och öka bostadsbyggandet i storstadsregionerna , och , och i detta ingår även cykelåtgärder. Resultatet av de genomförda storstadsförhandlingarna innebär för planperioden –2029 att den statliga medfinansieringen kommer att ta i anspråk totalt ca av den nationella planen samt medel ur länsplanerna. Utskottet noterar i sammanhanget att det i budgetpropositionen redovisas att byggde ny statlig cykelväg samt att det under byggdes 23 nya planskilda korsningar för gång och cykel, varav cirka hälften med medel från den nationella planen. Utskottet vill här dessutom lyfta fram att det i trafikutskottets forskningsöversikt om mobilitet på landsbygder (rapport /20:RFR10) konstateras att flera regioner försöker uppmuntra invånarna till ökad cykling och satsar på bl.a. utbyggnad av cykelbanor. I rapporten konstateras dock att tillgängliga resurser sätter gränser för satsningarna när det gäller utbyggnad av cykelbanor på farliga landsvägar. gav regeringen i uppdrag åt att ta fram ett inriktningsunderlag inför infrastrukturplaneringen för kommande planperiod. Utskottet vill framhålla att det i uppdraget anges att regeringens ambition att flytta över transporter till bl.a. cykeltrafik ska beaktas i genomförandet av uppdraget. presenterade inriktningsunderlaget (rapport 2020:186). I underlaget pekar på behovet av en sammanhängande infrastruktur liksom höjda kriterier för drift och underhåll. konstaterar att ansvaret för infrastrukturen är fördelat på flera väghållare och att det behöver utvecklas entydiga riktlinjer och sammanhållande stråk. Det ställs allt högre anspråk på utformningen i och med högre hastigheter med bl.a. elcyklar. En stor del av cyklisters och fotgängares personskador inträffar vid halt underlag orsakat av grus, blöta löv, is och snö samt i konflikter med fordon. Mer medel bör enligt därför satsas på cykelinfrastruktur, drift och underhåll samt vägvisningsskyltning. Utskottet välkomnar vidare att regeringen i budgetpropositionen betonar att fler ska kunna ta cykeln till jobb, skola och fritidsaktiviteter. Regeringen föreslår därför en satsning på sammanlagt 2021 och lika mycket 2022 som innefattar en förstärkning av både statens cykelinfrastruktur och kommuners möjlighet till cykelinvesteringar genom stadsmiljöavtalen. Utskottet delar regeringens bedömning att det finns ett behov av att fortsätta att utveckla cykelvägnätet för att göra cykeln till ett ännu mer attraktivt transportmedel. Det handlar både om att förbättra befintlig infrastruktur och om att skapa nya cykelförbindelser. Cykelinfrastrukturen behöver också klara av en större mångfald av cyklister. Regeringen menar att den dagliga cyklingen i tätorter har störst potential att öka och framhåller att väl utformade stadsmiljöer och gaturum skapar förutsättningar för en ökad och säker cykling. Därför föreslår regeringen en förstärkning av stadsmiljöavtalen med 2021 och 2022 med särskilt fokus på cykel. Därutöver föreslår regeringen en satsning på 2021 och 2022, bl.a. för att fler åtgärder i den statliga cykelinfrastrukturen ska kunna genomföras. Detta kan exempelvis vara utveckling av nya cykelleder eller ombyggnad av befintlig cykelinfrastruktur. Utskottet välkomnar även att samverkan med civilsamhället för ökad cykling enligt regeringen ska främjas. Med snabba cykelstråk avses längre stråk som förbinder städer, större tätorter eller olika stadsdelar med varandra och där olika grupper av cyklister ska kunna ta sig fram snabbt, smidigt och bekvämt året runt. Utskottet kan konstatera att regeringen i den nationella cykelstrategi som presenterades pekar på att de snabba cykelstråken ska erbjuda god tillgänglighet, säkerhet och framkomlighet och att man kan se ökade satsningar inom området, både i lokala och i regionala sammanhang. Vidare ska de snabba cykelstråken både förbättra för dem som redan cyklar i form av kortare restid och ökad trafiksäkerhet och få fler att börja cykla. Utskottet välkomnar att regeringen vill främja fler pendlingsresor på cykel och att den pekar på att snabba cykelstråk är en åtgärd som kan ge positiva effekter för ökat arbetspendlande. De snabba cykelstråken är särskilt viktiga på längre sträckor där restidsvinsterna kan vara stora, och det är därför angeläget att viktiga stråk för arbetspendling pekas ut och prioriteras i det fortsatta arbetet med regionala cykelplaner. Utskottet välkomnar också att det i den nationella cykelstrategin framhålls att cykelinfrastrukturen behöver klara en större mångfald av cyklister, t.ex. att fler och snabbare cyklister behöver samsas på ytor med fritidscyklister, motionärer, nya cykelfordon samt fotgängare. Utskottet delar regeringens uppfattning att det därför kan finnas behov av separering på olika delar av cykelvägnätet samt att det i de fall separering inte är möjligt kan finnas andra lösningar. Utskottet vill uppmärksamma att det på Cykelcentrum vid () byggs upp ökad kunskap om cykling. initierades där en utvärdering av åtgärder på cykelstråk och effekter på flöden och resmönster, vilken kommer att pågå t.o.m. . Syftet med projektet är dels att utvärdera effekten av de förbättrings- och uppmuntransåtgärder som planerar att genomföra på cykelstråk under projektets gång, dels att ta fram en metod som regioner och kommuner själva kan använda för att mäta, analysera och utvärdera cykling på cykelstråk.