bet · H801KU10 · 2020-11-30 00:00:00 — I drygt hälften av fallen är bakgrunden socialdemokratisk (71 av 130) och i lite drygt en femtedel av fallen moderat (28). Den politisk bakgrunden för övriga är centerpartistisk (10), liberal (8), miljöpartistisk (6), kristdemokratisk (3) och vänsterpartistisk (4). Tabell 1.4.3 Partipolitisk bakgrund bland utnämnda myndighetschefer – Löfven I & II Bland dem som har en bakgrund inom Socialdemokraterna visar sig flertalet ha varit statssekreterare; av de 71 som har utnämnts har 47 den bakgrunden. När det gäller typ av chefsbefattning som utnämningen avsett har 18 av dem som har en bakgrund inom Socialdemokraterna utnämnts till landshövding medan 45 av dem har utnämnts till generaldirektör (eller rikspolischef). Av dem som har en bakgrund inom har 12 utnämnts till landshövding, 15 till generaldirektör (eller riksgäldsdirektör) och 1 till rektor. Av dem som har en bakgrund inom har 4 utnämnts till landshövding, 5 till generaldirektör (eller tulldirektör) och 1 till kanslichef. Av dem som har en bakgrund inom Liberalerna har 5 utnämnts till landshövding och 3 till generaldirektör (eller ombudsman). Av dem som har en bakgrund inom har 3 utnämnts till landshövding och 3 till generaldirektör. Av dem som har en bakgrund inom har 2 utnämnts till landshövding och 1 till generaldirektör. De 4 som har en bakgrund inom har utnämnts till landshövding. Vad gäller könsfördelning var av de myndighetschefer som utnämndes –kvinnor och män, se tabell 1.4.4 nedan. Tabell 1.4.4 Kön och utnämnda myndighetschefer – Antal kvinnor (%) Antal män (%) 9 (35) 17 (65) 16 (46) 19 (54) 12 (34) 23 (66) 15 (39) 23 (61) 12 (40) 18 (60) 6 (32) 13 (68) 12 (39) 19 (61) 31 (51) 30 (49) 15 (47) 17 (53) 16 (52) 15 (48) 12 (38) 20 (62) 16 (53) 14 (47) 12 (46) 14 (54) 12 (48) 13 (52) 17 (59) 12 (41) 14 (44) 18 (56) 21 (46) 25 (54) 19 (51) 18 (49) 18 (67) 9 (33) 6 (27) 16 (73) 82 (38) 132 (62) 209 (49) 221 (51) Regeringen 2001–2006 70 (38) 112 (62) Regeringen 2006–2014 125 (47) 140 (53) Regeringen I & II 2014–2020 96 (49) 101 (51) 291 (45) 353 (55) Av tabellen framgår att ligger, med vissa undantag, andelen utnämnda kvinnor omkring eller strax och –2007 omkring eller strax (se bet. 2007/08:KU10 s. 63). Andelen kvinnor har således ökat . En i sammanhanget särskild grupp är universitets- och högskolerektorer. Som nämndes ovan sköts rekryteringen av dessa inte inom utan inom universiteten och högskolorna själva. Regeringen beslutar om anställning av en rektor efter att ha fått ett förslag av eller högskolans styrelse. Styrelsen ska i sitt arbete så långt möjligt ta fram såväl kvinnliga som manliga kandidater (2 kap. 8 § högskoleförordningen och 2 kap. 9 § förordningen för ). –har regeringen utnämnt totalt 98 rektorer. Av dessa var 39, eller , kvinnor och 59, eller , män. (–) utnämndes totalt 8 rektorer. Av dessa var 3 kvinnor och 5 män. I tabell 1.4.5 redovisas könsfördelningen bland utnämnda myndighetschefer om man utesluter rektorer för vilka regeringen alltså inte själv har hand om rekryteringsprocessen. Tabell 1.4.5 Kön och utnämnda myndighetschefer exklusive rektorer per regering – Antal kvinnor (%) Antal män (%) Regeringen 2001–2006 55 (38) 90 (62) Regeringen 2006–2014 109 (47) 122 (53) Regeringen I & II 2014–2020 93 (49) 96 (51) 257 (45) 308 (55) Av tabell 1.4.5 framgår att exklusive rektorer utgör andelen utnämnda kvinnor och andelen utnämnda män –. I tabell 1.4.6 redovisas utnämnda myndighetschefer per departement. Tabell 1.4.6 Kön och utnämnda myndighetschefer per departement – Antal kvinnor (%) Antal män (%) Statsrådsberedningen (SB) 2 (67) 1 (33) 21 (38) 34 (62) 15 (48) 16 (52) Försvarsdepartementet (Fö) 12 (39) 19 (61) 36 (59) 25 (41) 51 (45) 63 (55) 59 (39) 92 (61) Landsbygdsdepartementet (Jo/L)* 4 (31) 9 (69) 11 (48) 12 (52) 32 (44) 40 (56) Integrations- och jämställdhetsdepartementet (IJ)* 2 (67) 1 (33) (Ku)* 35 (54) 30 (46) 10 (53) 9 (47) Infrastrukturdepartementet (I)* 1 (33) 2 (67) 291 (45) 353 (55) * bildades Utbildnings- och genom en sammanslagning av I tabellen redovisas uppgifter som rör Utbildnings- och under (). Under regeringarna och Löfven bytte namn till Landsbygdsdepartementet. Integrations- och jämställdhetsdepartementet (som inrättades ) avvecklades och dess ärenden fördes över till Justitie-, Utbildnings- och Arbetsmarknadsdepartementen. blev Landsbygdsdepartementet en del av och bytte namn till Miljö- och . frågor låg fram till under . Miljö- och bytte då också namn till . Av tabellen framgår att vid flertalet departement har –antalet utnämnda kvinnor varit lägre än antalet män. När det gäller myndigheter under och det tidigare /Landsbygdsdepartementet är andelen utnämnda kvinnor . Det gäller nu även myndigheter under , Försvarsdepartementet och Infrastrukturdepartementet. I fråga om Infrastrukturdepartementet är dock det totala antalet utnämningar lågt. När det gäller myndigheter under , och har kvinnor varit i majoritet bland de utnämnda myndighetscheferna. Detta gäller även vid det tidigare Integrations- och jämställdhetsdepartementet och Statsrådsberedningen, men i dessa fall är det totala antalet utnämningar lågt. I tabell 1.4.7 redovisas samma uppgifter fördelade på regeringarna , Tabell 1.4.7 Kön och utnämnda myndighetschefer per departement och regering – Regeringen I & II Jo/L* * Se kommentaren till tabell 1.4.6 om departementsindelningen. Ett tankstreck (–) innebär att departementet inte fanns under huvuddelen av perioden. En förändring som framgår är att könsfördelningen av nyutnämnda chefer för myndigheter under återigen rör sig emot en minskad andel utnämnda kvinnor. När det gäller och Försvarsdepartementet, vilka tillsammans med har den största skillnaden mellan kvinnor och män över hela perioden (se tabell 1.4.6), är det fortsatt fler män än kvinnor som utnämns till myndighetschefer. Av svarspromemoria (bilaga A1.4.1) framgår vid vilka rekryteringar av myndighetschefer regeringen har använt sig av ett rekryteringsförfarande som har inneburit ett öppet ansökningsförfarande med annonsering av den tilltänkta befattningen. I förekommande fall framgår huruvida den utnämnda personen lämnade en intresseanmälan, om fler än den som utnämndes kallades till intervju i slutskedet av rekryteringsprocessen och om externt rekryteringsstöd användes. Uppgifterna i promemorian har lagts till uppgifterna från tidigare granskningar (se tabell 8.8 bet. 2017/18:KU10 s. 128) och sammanfattas i tabell 1.4.8 Tabell 1.4.8 Öppna rekryteringsförfaranden för utsedda myndighetschefer per departement – Varav den som fått tjänsten även anmälde intresse** Varav intresserade kandidater ingick i slutskedet** Varav externt konsultstöd användes Jo/L* Period: okt. 2007–sept. Period: okt. 2009–sept. Period: okt. 2011–sept. Period: okt. 2013–sept. Period: okt. 2015–sept. Period: okt. 2017–sept. Regeringen I & II * Se kommentaren till tabell 1.4.6 om departementsindelningen. I denna tabell har utnämningar av rektorer undantagits liksom utnämningar till befattningar där regeringen har haft för avsikt att avstå från att använda annonsering, t.ex. i fråga om landshövdingar och överbefälhavare. ** Med ”den som fått tjänsten även anmälde intresse” avses de kandidater som lämnade in intresseanmälan före ansökningstidens utgång. Med ”intresserade kandidater som ingick i slutskedet” avses att andra kandidater än den som fick anställningen kallades till anställningsintervju e.d. Regeringen beslutade –om 311 utnämningar av myndighetschefer. [4] Av tabell 1.4.8 framgår att vid 278 av dessa 311 fall () tillämpades öppen rekrytering. Över tid kan det konstateras att andelen öppna rekryteringar har ökat från –2009 till . –tillämpades i alla av dessa fall öppen rekrytering. En av frågorna i granskningen är i vilken utsträckning utnämnda myndighetschefer hade lämnat in intresseanmälningar senast den sista ansökningsdagen. –skedde det i 198 av de 278 () fall då öppen rekrytering tillämpades. Över tid kan det konstateras en ökning från –2009 till som variationen mellan olika år varit stor. –är siffran . En ytterligare fråga är i vilken utsträckning andra kandidater än den som fick anställningen kallades till anställningsintervju. –skedde det i 264 av de 278 () fall då öppen rekrytering tillämpades. Från och med perioden –2011 kallades andra kandidater till intervju i av fallen. Sammantaget kan det konstateras att andra kandidater än den som fick anställningen i så gott som samtliga fall under de senare granskningsperioderna kallades till anställningsintervju. Slutligen redovisas i vilken utsträckning externt rekryteringsstöd har använts i rekryteringsprocesserna. –skedde det i 219 av de 278 () fall då öppen rekrytering tillämpades. Efter en nedgång –2015 har andelen återigen ökat till omkring eller . –var siffran . Det externa rekryteringsstödet har uteslutande varit i form av s.k. second opinion. Av tabell 1.4.8 framgår sammantaget vissa skillnader i hur de öppna rekryteringsförfarandena har utfallit vid de olika departementen. Det kan konstateras att uppvisar lägst andel utnämnda myndighetschefer () som hade lämnat in intresseanmälningar senast den sista ansökningsdagen . –var andelen som hade lämnat in intresseanmälningar lägst vid (vid 3 av 5 rekryteringar). Externt rekryteringsstöd användes i minst omfattning sett över hela perioden av , och . Även Statsrådsberedningen och Försvarsdepartement har låga siffror, men det kan konstateras att det för dem rör sig om ett fåtal utnämningar. Externt rekryteringsstöd användes i hög grad av framförallt: Utrikesdepartement, , och . –hade lägst andel utnämningar som använde sig av externt rekryteringsstöd (vid 5 av 10 rekryteringar). Enligt den förteckning från som lämnades till utskottet över utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna –har 10 av 96 politisk bakgrund (). I tabell 1.4.9 nedan redovisas samtliga utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna –. Av totalt 521 utnämnda ambassadörer m.fl. hade 50 politisk bakgrund (). Av tabellen framgår att under regeringen var andelen med politisk bakgrund , medan den var under regeringen och under regeringen . Av de 7 med politisk bakgrund som utnämndes av regeringen fram till regeringsskiftet hade 5 socialdemokratisk bakgrund, varav 3 i form av statsråd och 2 i form av statssekreterare eller biträdande statssekreterare. Dessutom hade 1 av de utnämnda en bakgrund som riksdagsledamot för och andre vice talman och 1 som riksdagsledamot för och förste vice partiordförande i samma parti. Av de 22 personer med en politisk bakgrund som utnämndes av regeringen hade samtliga utom 7 en bakgrund som kabinettssekreterare, statssekreterare eller biträdande statssekreterare. De 7 övriga hade i 4 fall en bakgrund som politiskt sakkunniga och i de övriga fallen som statsråd, vice talman respektive riksdagsledamot. Drygt en tredjedel av dem (9) hade socialdemokratisk bakgrund, lite mindre än en tredjedel (7) hade moderat bakgrund, 3 hade liberal bakgrund, 2 hade centerpartistisk bakgrund och 1 hade vänsterpartistisk bakgrund. Av de 21 personer med politisk bakgrund som har utnämnts av regeringen har 9 socialdemokratisk bakgrund (som talman, partiordförande, statsråd, statssekreterare samt politiskt sakkunnig), 7 liberal bakgrund (som partiordförande, statsråd, statssekreterare respektive politisk sakkunnig), 4 moderat bakgrund (som statssekreterare, planeringschef vid respektive övriga politiska uppdrag) och 1 centerpartistisk bakgrund (politisk sakkunnig). Tabell 1.4.9 Antalet utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna –samt andelen med politisk bakgrund Varav med politisk bakgrund (%) 3 (9) 0 (0) 2 (5) 2 (8) 6 (24) 2 (6) 3 (38) 2 (5) 3 (10) 1 (5) 5 (19) 4 (15) 5 (19) 3 (7) 4 (15) 1 (4) 3 (8) 5 (16) Regeringen 2003–2006 7 (6) Regeringen 2006–2014 22 (10) Regeringen I & II 2014–2020 21 (11) 50 (10) Andelen kvinnor bland de chefer vid utlandsmyndigheterna som har utnämnts –är . Av tabell 1.4.10 framgår att andelen kvinnor över hela perioden, dvs. –, var . Under regeringen och regeringen var andelen . Under regeringen är motsvarande andel fram t.o.m. . Det kan konstateras att en större andel kvinnor har utnämnts till chefer vid utlandsmyndigheterna . Tabell 1.4.10 Kön och utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna – Antal kvinnor (%) Antal män (%) 12 (34) 23 (66) 6 (29) 15 (71) 13 (34) 25 (66) 8 (33) 16 (67) 10 (40) 15 (60) 9 (25) 27 (75) 5 (63) 3 (37) 17 (43) 23 (57) 11 (38) 18 (62) 8 (38) 13 (62) 10 (36) 18 (64) 10 (37) 17 (63) 13 (48) 14 (52) 23 (55) 19 (45) 11 (41) 16 (59) 12 (52) 11 (48) 17 (44) 22 (56) 17 (53) 15 (47) Regeringen 2003–2006 38 (33) 77 (67) Regeringen 2006–2014 80 (37) 136 (63) Regeringen I & II 2014–2020 94 (49) 96 (51) 212 (41) 309 (59) Som framgått ovan skiljer sig rekryteringsförfarandet vid utnämning av chefer vid utlandsmyndigheter jämfört med vid utnämning av myndighetschefer i . Externt rekryteringsstöd används inte och tjänsterna utlyses internt inom . Av svarspromemoria (bilaga A1.4.1) framgår att samtliga 96 utnämningar till chef för utlandsmyndigheter förutom en utlystes internt inom –. Vid 26 () av dessa fick en person som inte hade lämnat in en intresseanmälan tjänsten. har denna andel varierat mellan 2011–2009–2011 (se vidare bet. 2013/14:KU10 s. 133, bet. 2015/16:KU10 s. 134 och bet. 2017/18:KU10 s. 132). Utskottet har fortsatt sin regelbundet återkommande granskning av utnämningsmakten. Granskningen är som tidigare inriktad på politisk bakgrund respektive kön vid de utnämningar som regeringen har beslutat. har utskottet också uppmärksammat de s.k. öppna rekryteringsförfarandena, inklusive användningen av externt rekryteringsstöd. Den grundläggande frågan i granskningen är om regeringen lever upp till regeringsformens bestämmelse om att avseende endast får fästas vid sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Utskottet kan inledningsvis konstatera att andelen utnämnda myndighetschefer med en politisk bakgrund har varierat , men att andelen har legat mer eller mindre sedan regeringsskiftet . För perioden fram till regeringsskiftet hade drygt en fjärdedel av de utnämnda myndighetscheferna en politisk bakgrund. Under regeringen 2006–2014 och regeringarna Löfven 2014–2020 har andelen legat något . Bland dem som har utnämnts till chef vid utlandsmyndigheterna har andelen med en politisk bakgrund tidigare varit något lägre. fram till regeringsskiftet var andelen . Under de regeringar som därefter följt har andelen legat . Utskottet vill framhålla sin tidigare uppfattning om politisk bakgrund i samband med tjänstetillsättning. Den omständigheten att en person har en politisk bakgrund ska inte vara diskvalificerande vid tillsättningen så länge endast sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet beaktas vid tillsättningen. Politisk erfarenhet kan vara en saklig grund att fästa avseende vid, och den får då värderas tillsammans med andra erfarenheter. Vad som i sådana fall är relevant är inte vilket politiskt parti den person som utnämns har bakgrund inom, utan det faktum att han eller hon har haft vissa uppgifter i en politisk och offentlig miljö och utfört dessa på ett sådant sätt att det är meriterande för den tjänst som ska tillsättas. När det gäller kön noterar utskottet att andelen kvinnor bland dem som utses till myndighetschefer i har ökat tydligt. Sedan regeringsskiftet är denna andel strax , i stället för som tidigare omkring eller strax . Bland dem som har utnämnts till chefer vid utlandsmyndigheterna har andelen kvinnor ökat . För , samt , var andelen kvinnor som utnämndes . –2020 låg andelen kvinnor på . Det kan konstateras att andelen kvinnor som har utnämnts till chefer vid utlandsmyndigheterna har ökat så att män och kvinnor nu utses i lika stor omfattning. När det gäller s.k. öppna rekryteringsförfaranden konstaterar utskottet att andelen öppna rekryteringar inom den krets där regeringen avser att tillämpa öppna rekryteringsförfaranden är hög – för perioden –2020. Över tid har andelen ökat från –2009 till , och har öppen rekrytering tillämpats i samtliga fall. Andelen utnämnda myndighetschefer som lämnade in intresseanmälningar före ansökningstidens utgång när öppna rekryteringsförfaranden tillämpades var totalt –2020. Över tid har denna andel ökat och den ligger nu på . Vidare kan konstateras att i nästan samtliga fall () har även andra kandidater än den som blev utnämnd kallats till intervju. Användningen av externt rekryteringsstöd har varierat något . Efter en nedgång 2013–2015 har andelen ökat, och har den återigen varit . Det externa rekryteringsstödet har uteslutande varit i form av s.k. second opinion. Utskottet vill framhålla att det ser positivt på den utveckling som skett i fråga om andelen kvinnor bland de utnämnda myndighetscheferna, som är ungefär lika stor som andelen män. Den genomgång som har gjorts ger härutöver inte anledning till något uttalande av utskottet. 2 Vissa frågor om regeringens förhållande till 2.1 Förankring av position när det gäller EU:s upphovsrättsdirektiv I en anmälan till (dnr 1753-2018/19), bilaga A2.1.1, begärs att utskottet granskar om statsrådet har agerat i strid med gällande regler om samråd med och information till utskotten och . I anmälan anförs att kommissionen presenterade ett förslag till direktiv om upphovsrätt på den digitala inre marknaden, det s.k. upphovsrättsdirektivet. Direktivet har mött mycket kritik. Anmälaren framhåller att det framförallt är artikel 11 om s.k. länkskatt och artikel 13 om s.k. uppladdningsfilter som har ifrågasatts. Anmälaren anför vidare att den svenska positionen avseende förslaget var föremål för överläggning i näringsutskottet , och att information lämnades till utskottet , , och . Enligt anmälaren informerades också om förslaget . Anmälaren anför vidare att rådet nådde en överenskommelse i Coreper , och att överenskommelsen inte föregicks av någon förankring i eller det ansvariga utskottet. Direktivet hade då förhandlats under i en rådsarbetsgrupp, och regeringen hade under den tiden förankrat den svenska positionen i . Den positionen förankrades i näringsutskottet . Enligt anmälaren inleddes förhandlingarna mellan rådet och , och de avslutades . röstade för slutresultatet av dessa förhandlingar. Därmed var direktivet färdigförhandlat och klart. I en fråga av sådan stor och viktig betydelse för svenska företag, upphovsmän och medborgare är det, anser anmälaren, anmärkningsvärt att det ansvariga statsrådet inte ser sitt ansvar av väl förankrade förhandlingspositioner under förhandlingens gång, inte minst i slutskedet av förhandlingarna. Mot bakgrund av uppgifter om att regeringen under gång ändrat sin uppfattning om skrivningarna i de två omtalade artiklarna 11 och 13, ter det sig enligt anmälaren än mer anmärkningsvärt att regeringen agerat utan att ens informera det ansvariga utskottet eller om sina olika omsvängningar i sakfrågan. Anmälarens bedömning är att den position som regeringen förankrade i näringsutskottet inte rymmer den position som regeringen slutgiltigt ställde sig bakom. Detta kan förklara varför ledamöter inte såg det påkallat att kräva in det ansvariga statsrådet för överläggning. Till grund för granskningen har legat bl.a. promemorior som upprättats inom , bilaga A2.1.2–4. Regeringens informations- och samrådsskyldighet Regeringen ska enligt 10 kap. 10 § regeringsformen (RF) fortlöpande informera och samråda med organ som utses av om vad som sker inom ramen för samarbetet i Europeiska unionen. Närmare bestämmelser om informations- och samrådsskyldigheten meddelas i riksdagsordningen (RO). Regeringen ska enligt 7 kap. 12 § RO överlägga med utskotten i de frågor om arbetet i Europeiska unionen som utskotten bestämmer. Bestämmelsen om regeringens överläggningar med utskotten om EU-frågor infördes enligt Riksdagsstyrelsens förslag som utarbetats av riksdagskommitté (framst. 2005/06:RS3 s. 47 f., bet. 2005/06:KU21, bet. 2006/07:KU3, rskr. 2006/07:2526). Enligt förarbetena till bestämmelsen syftar överläggningarna till att stärka utskottens roll i arbete med EU-frågor genom ett s.k. saksamråd på politisk nivå, där utskottets ledamöter ges möjlighet att framföra sina synpunkter. I förarbetena framhålls vidare att EU:s beslutsprocess utgör ramen för samrådet mellan regering och riksdag. Eftersom diskussioner förs på lägre nivåer innan frågorna kommer upp på själva rådsmötet ansågs det att också måste bevaka skedena före rådsmötena. Detta bör ske i utskotten, t.ex. genom överläggningar med företrädare för regeringen. Det ansågs också naturligt att frågor som visserligen kommer upp på rådsmötena men som inte är avsedda att tas till beslut behandlas i kontakterna mellan utskott och regering och inte i . Vidare framhölls följande (framst. 2005/06:RS3 s. 49): Överläggningarna behöver tidsmässigt inte ske just inför rådsmötena. Den vanliga synpunkten att det är viktigt att och utskotten kommer in tidigt i EU-processen talar snarare för att utskotten bör överlägga med regeringen innan frågorna kommer upp på ministerrådets dagordning. Redan när frågorna behandlas i rådets arbetsgrupper och i Coreper bör utskotten således ha överlagt med regeringen. Det är avgörande att utskotten identifierar viktiga frågor i ett tidigt skede av processen. Enligt förarbetena bör det formella samrådet om regeringens position inför beslut i rådet och givandet av det slutliga förhandlingsmandatet även i fortsättningen ske i . Frågorna inför samrådet i bör vara förankrade i utskotten. Samrådet kan därmed fokusera på eventuella förhandlingsstrategiska överväganden medan sakaspekterna har behandlats i utskotten. I författningskommentaren framfördes vidare att termen överlägga för utskotten anger en annan uppgift än samråd. Som ett skäl till att det bör vara utskottens ansvar att bestämma vilka frågor som överläggningarna med regeringen ska gälla angavs att utskotten bättre än regeringen kan bedöma till vilket utskott en fråga hör. Kommentaren klargör också att uttrycket ”frågor rörande arbetet i Europeiska unionen” syftar till att inte begränsa hanteringen till rådet och att markera att utskotten inte bör utgå från rådsarbetet (och t.ex. dagordningarna för rådets möten). Därmed kan regeringens kontakter med kommissionen vid sidan av rådsarbetet och arbetet i rådets olika förberedande organ inbegripas (framst. 2005/06:RS3 s. 165 f.). , som delade uppfattningen att ytterligare åtgärder måste vidtas för att stärka utskottens roll i arbete med EU-frågor, fann förslaget vara väl avvägt i de delar som avsåg behandlingen av EU-frågor i utskotten (bet. 2005/06:KU21 s. 30). Även den parlamentariska , som 2016 fick i uppdrag att utreda arbete med EU-frågor, betonade att de kontakter har med regeringen i EU-frågor i syfte att ge inflytande över svenska ställningstaganden måste koncentreras till EU-processens tidiga skeden om dessa ställningstaganden också ska få genomslag inom EU. Centralt i dessa avseenden var enligt kommittén att via regeringen försöka påverka kommissionen i dess beredning av nya initiativ. Om svenska intressen tillmötesgås redan vid utformandet av de förslag som sedan utgör grunden för rådsförhandlingarna torde mycket enligt kommittén vara vunnet. Kontakter behöver dock tas även därefter för att fastställa svenska hållningar inför och under förhandlingarna om förslagen i rådet, genom överläggningar inför förhandlingarna i rådets förberedande organ och samråd inför rådsmöten (2017/18:URF1 s. 130). framhöll vidare att den svenska inriktning som och regeringen diskuterar med varandra i ett tidigt skede kan behöva vara preliminär och allmänt hållen för att sedan utvecklas och preciseras allteftersom arbetet fortskrider. förutsatte att ett utskotts begäran om överläggning tillmötesgås skyndsamt och att regeringen förser utskotten med det underlag som behövs för att göra en överläggning meningsfull (2017/18:URF1 s. 130).