bet · H801UFöU4 · 2020-12-09 00:00:00 — EU:s permanenta strukturerade samarbete (Pesco) upprättades och innebär ett rättsligt ramverk för samarbete på försvarsområdet, med sin grund i Lissabonfördraget och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. godkände deltagande i Pesco (prop. 2017/18:44, bet. 2017/18:UFöU3, rskr. 2017/18:94). Förutom deltar ytterligare 24 av EU:s 27 medlemsstater i Pesco. Dessa stater har enats om att på frivillig basis upprätta och delta i gemensamma projekt. Därtill har staterna gjort ett antal bindande åtaganden för att förbättra de deltagande staternas militära förmågor. Åtaganden inom Pesco ska genomföras och staterna ska redogöra för arbetet med att leva upp till dessa i en s.k. nationell genomförandeplan. presenterade den europeiska försvarsfonden som ska stödja forskning och utveckling på försvarsområdet. Ytterligare ett försvarsinitiativ som upprättats är den samordnade årliga försvarsöversikten, vilken är en sammanställning av information om medlemsstaternas försvarsansträngningar. inrättades även militär planerings- och ledningskapacitet i syfte att förbättra möjligheterna att på strategisk nivå planera och leda EU:s militära tränings- och utbildningsinsatser samt att bidra till ökad civil-militär samverkan. Utskottet noterar att arbetet med en ny struktur för finansiering av säkerhetsinstrument som ligger utanför EU:s budget, den europeiska fredsfaciliteten, pågår. EU har även intensifierat sitt arbete med militär rörlighet. Den nya kommissionen har också upprättat ett generaldirektorat för försvarsindustri- och rymdfrågor. Att stärka EU:s handlingsförmåga som säkerhetspolitisk aktör och därmed unionens förmåga att ta ansvar för sin egen säkerhet och säkerheten i dess grannskap är enligt utskottets uppfattning avgörande. Ingen europeisk stat kan på egen hand möta alla dagens allvarliga och komplexa säkerhetspolitiska utmaningar eller få genomslag som global aktör. Dessutom behöver trovärdigheten i artikel 42.7 i Lissabonfördraget säkerställas. Samarbetet bör utformas så att det europeiska och det transatlantiska samarbetet kan bli ömsesidigt förstärkande. Utskottet anser liksom regeringen att den samlade europeiska försvarsförmågan, liksom EU:s förmåga att agera, bör stärkas. bör aktivt påverka utvecklingen på säkerhets- och försvarsområdet inom EU som vi värnar svenska intressen. I ljuset av omvärldsutvecklingen är det av vikt för att sammanhållningen, samarbetet, solidariteten och integrationen inom EU värnas och stärks. Det är också väsentligt att samarbetet utformas så att det europeiska och det transatlantiska samarbetet är ömsesidigt förstärkande och undviker duplicering. Det svenska ordförandeskapet i EU 2023 är en viktig plattform för att driva frågor av strategisk vikt för . Utskottet förutsätter att regeringen på lämpligt sätt håller informerad om dessa aspekter av förberedelserna för ordförandeskapet. Utskottet konstaterar att har ett välutvecklat samarbete med Nato. fick , , , och status som partner inom det fördjupade partnerskapet, (), vilket 2017 förlängdes med . Utskottet delar regeringens bedömning att ska fortsätta att verka för att ha EOP-status. har samarbetet med Nato fördjupats med fokus på politisk dialog, utbildning och övningar samt informationsutbyte. Särskilt betydelsefull är den dialog om säkerheten i närområdet som och för med Nato, där möten hålls regelbundet både på politisk nivå och på tjänstemannanivå. Rutinerna för dialog och samverkan med Nato, inklusive i ett regionalt krisscenario, utvecklas kontinuerligt på basis av bl.a. erfarenheter från övningsverksamhet. Utskottet anser att samarbetet med Nato är centralt för att utveckla Försvarsmaktens förmåga, såväl till nationellt försvar som till att genomföra insatser i och utanför närområdet. Svenskt deltagande i Natoövningar visar att tar ansvar för säkerheten i närområdet och bidrar till att öka Försvarsmaktens krigsduglighet. Partnerskapsmålen är ett viktigt verktyg för hur utvecklar sin militära förmåga och interoperabilitet för militära insatser inom ramen för såväl Nato som andra organisationer samt med enskilda länder såsom och . Utskottet noterar att en övning ägde rum i med besök av specialstyrkor från Nato och . Natos erfarenheter av att säkerställa samhällsviktiga funktioner är värdefulla för arbetet med det civila försvaret. Detta exemplifieras genom arbetet med Natos sju civila grundläggande förmågor (Baseline requirements for national resilience) som utgör en central utgångspunkt i det nationella arbetet. gäller ett samförståndsavtal mellan och om värdlandsstöd som godkändes av (prop. 2015/16:152, bet. 2015/16:UFöU4, rskr. 2015/16:257). Med begreppet värdlandsstöd menas de praktiska förberedelser som krävs för att ett utländskt förband ska kunna verka på svenskt territorium. Det handlar om att , som värdland, ska kunna lämna effektivt stöd till utländska aktörer när de, efter inbjudan från , befinner sig på svenskt territorium. Värdlandsstöd förutsätter olika former av avtal som reglerar relationen mellan de aktuella aktörerna vid en situation då stöd lämnas. Förberedelserna kan effektiviseras genom att generella samförståndsavtal, dvs. övergripande ramavtal, ingås i förväg i stället för att fullständiga avtal behöver träffas för varje enskild aktivitet, t.ex. en övning. med Nato är ett sådant övergripande avtal där bl.a. juridiska och finansiella aspekter av att ge och ta emot värdlandsstöd regleras. Avtalet innehåller grundläggande principer och procedurer för värdlandsstöd. Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet underströk i samband med beredningen av ärendet att värdlandsavtalet inte innehåller några försvarsförpliktelser eller andra typer av säkerhetspolitiska garantier. Det påverkar inte heller den militära alliansfriheten. Utskottet konstaterar att mot bakgrund av det försämrade säkerhetspolitiska läget i norra har såväl den säkerhetspolitiska dialogen som koordineringen inom det nordiska försvarssamarbetet (Nordefco) intensifierats . Bland de projekt som konkretiserats kan nämnas avtalet om samarbete avseende luftlägesutbyte (Norecas) där ett samförståndsavtal finns om utbyte av luftlägesinformation i fredstid. Inom ramen för Nordefco finns också ett samförståndsavtal om förenklat tillträde (easy access), vilket innefattar övningar och utbildningsverksamhet, transiteringar och besök av militära förband. I den vision för Nordefco-samarbetet 2025 som antogs 2019 anges att staterna ska förbättra sin försvarsförmåga och sitt samarbete i fred, kris och konflikt. I de mål som ska ha uppnåtts till 2025 ingår att minimera begränsningarna av militär rörlighet inom och mellan de nordiska länderna, skapa förutsättningar för ett ökat utbyte av lägesinformation i fred, kris och konflikt samt stärka Nordefco som en plattform för kriskonsultationer mellan ländernas försvarsdepartement. Utskottet delar regeringens uppfattning att det är av stor betydelse att det nordiska försvarssamarbetet utvecklas till att omfatta samarbete i fred, kris och konflikt inom överenskomna områden. En sådan utvidgning av samarbetet har ett säkerhetspolitiskt värde som det bidrar till effektivare resursanvändning och ökad operativ förmåga. Det fördjupade operativa försvarssamarbetet mellan , och är en konkretisering av Nordefcovisionens centrala målsättning. Nordefco kan även utgöra ett ramverk för konsultationer om bilaterala samarbeten och trepartssamarbeten mellan de nordiska länderna. Det framgår av propositionen att samarbetet med är det mest långtgående av försvarssamarbeten och i det avseendet intar en sär-ställning. I enlighet med det samförståndsavtal om bilateralt försvarssamarbete som undertecknades 2018 omfattar samarbetet aktiviteter i fred, kris och krig. Regeringen avser enligt propositionen att i enlighet med samförståndsavtalet fortsätta att fördjupa samarbetet med under kommande inriktnings-period. Att möjliggöra gemensamt operativt agerande i fred, kris och krig är en central målsättning för samarbetet. Regeringen avser att tillsammans med och berörda myndigheter fortsätta arbetet med att klarlägga de former och de regleringar som krävs i fråga om militärt operativt samarbete, bl.a. inom ramen för territoriell övervakning och hävdande av territoriell integritet. Att möjliggöra gemensamt militärt agerande på respektive lands territorium är en viktig del i detta. För att ytterligare stärka och effektivisera samarbetet med godkände en ny lag om det operativa försvars-samarbetet med (prop. 2019/20:110, bet. 2019/20:UFöU5, rskr. 2020/21:3). Den nya lagen och lagändringarna trädde i kraft . Det framgår av propositionen att regeringen, efter hand som den utökade krigsorganisationen etableras, avser att se över möjligheterna att förbereda vissa svenska markförband för att kunna verka i vid kris, krigsfara eller krig, om båda parter finner det lämpligt. Utskottet noterar att frågan om ett svensk-finskt försvarsförbund lyftes fram under det s.k. Hanatinget, ett diskussionsforum om säkerhets- och försvarspolitiska frågor som omväxlande arrangeras av och . Utskottet instämmer i regeringens bedömning att samarbetet mellan svenska och finska förband bör fortsätta att utvecklas med ambitionen att öka graden av samordning mellan enheter och ömsesidigt personalutbyte för att öka förståelsen för arbetssätt och doktriner. Detta kan bl.a. innefatta utveckling av sammansatta svensk-finska militära enheter och funktioner, vilka ska kunna lösa gemensamma uppgifter. Utskottet ser, liksom regeringen, även potential till ett finsk-svenskt samarbete på områden av betydelse för hybridhot, bl.a. inom ramen för samarbetet med det Helsingforsbaserade hybridcentret. Det framgår av avsnitt 4.2 Utvecklingen i närområde i Försvarsberedningens rapport (Ds 2019:8) att har uttalat en Natooption som innebär att landet upprätthåller möjligheten att söka medlemskap i och noggrant ger akt på förändringar i sin säkerhetspolitiska miljö. När försvarsförmågan utvecklas beaktar försvarssamarbetets möjligheter och internationella kompatibilitet. försäkrar sig om att inga praktiska hinder ska uppstå vid en eventuell anslutning till Nato. Propositionen refererar också till den Natooption uttalat i avsnitt 5.1.2 Utvecklingen i närområde. Där konstateras att som stärker sitt nationella försvar intensifieras internationella försvarssamarbeten. EU utgör det viktigaste säkerhetspolitiska samarbetet för , och landet är en av de främsta förespråkarna för ett fördjupat försvarspolitiskt samarbete inom unionen. I officiella dokument markerar möjligheten att ansöka om medlemskap i , den s.k. Natooptionen. Ett välfungerande partnerskap med Nato tillmäts därför stor vikt liksom internationell samverkansförmåga. Utskottet anser att , i likhet med , bör uttala en tydlig Natooption i sin säkerhetspolitiska linje. Denna option innebär att upprätthåller möjligheten att söka medlemskap i och noggrant ger akt på förändringar i den internationella säkerhetspolitiska miljön. Ett väl fungerande partnerskap med Nato och en hög grad av militär samverkansförmåga är därför av stor vikt. Utskottet anser vidare att , liksom , bör försäkra sig om att inga praktiska hinder ska uppstå vid en eventuell anslutning till Nato. När försvarsförmågan utvecklas bör beakta försvarssamarbetets möjligheter och internationella kompatibilitet. En svensk Natooption skulle enligt utskottets uppfattning bidra till att stärka – inte försvaga – option. Genom stärkt gemensam säkerhet med höjer vi trösklarna för en angripare. Vad utskottet här anfört om en Natooption bör ge regeringen till känna med bifall till motionerna 2019/20:3261 yrkande 2, 2020/21:2942 yrkande 2 och 2020/21:3749 yrkande 2. Utskottet avstyrker motionerna 2019/20:219 yrkande 1, 2019/20:750 yrkande 3, 2019/20:775 yrkande 4, 2019/20:2740 yrkandena 1 och 2, 2019/20:2818 yrkandena 13, 17 och 25, 2019/20:2819 yrkandena 6 och 9, 2019/20:2830) yrkande 9, 2019/20: yrkande 1, 2020/21:170 yrkandena 8 och 9, 2020/21:597 yrkande 20, 2020/21:677 yrkandena 1–3, 2020/21:2551 yrkande 13, 2020/21:2776 yrkande 17 och 28, 2020/21:3445 yrkandena 1–3 och 6–8, 2019/20:2830 yrkandena 2–4, 2020/21:2775 yrkandena 8 och 9, 2020/21:2942 yrkandena 1 och 2, 2020/21:3240 yrkandena 1 och 2, 2019/20:3261 yrkande 2, 2020/21:3367 yrkande 7, 2020/21:3743 yrkande 8, 2020/21:3747, yrkande 2 och 2020/21:3749 yrkandena 1–3. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om internationella militära insatser med hänvisning till regeringens bedömningar i propositionen och pågående arbete. Jämför reservation 12 (M), 13 (SD), 14 (C), 15 (V) och 16 (KD). Regeringen anser att aktiva engagemang och deltagande i internationella militära insatser, inom ramen för internationella organisationer och i andra koalitioner, bör fortsätta. Därigenom bidrar till att värna en regelbaserad världsordning med som grund. Deltagande i internationella militära insatser utgör en del av den solidariska säkerhetspolitiken och stärker bi- och multilaterala försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten. Därtill stärks nationella säkerhet genom den verksamhet som bedrivs i insatsområdena. bör prioritera deltagande utifrån en samlad ansats. deltar i insatser inom både EU:s, FN:s och Natos ram samt i andra format och koalitioner. engagemang i internationella militära insatser bör ses som en integrerad del av utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken. Prioriteringar bör utgå från denna samlade ansats. Samarbete med aktörer och partner som aktivt kan bidra till säkerheten i närområde är en central faktor att väga in. I kommittémotion 2020/21:3445 av m.fl. (M) yrkande 10 anförs att det bör göras en bred analys av svenska internationella insatser, bl.a. utifrån hur nationella intressen kan gynnas av deltagande i en insats och hur det påverkar det svenska försvaret. anför i kommittémotionerna 2020/21:677 yrkandena 4 och 5, 2019/20:750 yrkandena 4 och 5, båda av m.fl., och motionerna 2020/21:877 yrkande 5 och 2019/20:671 yrkande 9, båda av m.fl., att efter förmåga aktivt ska kunna delta i insatser inom ramen för FN och (). Internationella insatser där deltar ska åtnjuta tydliga mandat från . anför i kommittémotion 2019/20:3261 av m.fl. yrkande 12 vikten av fortsatt internationellt ansvarstagande genom svenskt deltagande i internationella militära och civila insatser för att bidra till fred, långsiktig utveckling, demokrati och mänskliga rättigheter. anför i kommittémotion 2020/21:3743 av m.fl. yrkande 21 att bör verka för att alla samarbetsländer vid internationella insatser ska ha en handlingsplan för att genomföra FN:s resolution . anför i kommittémotion 2019/20:2818 av m.fl. yrkande 2 att ska bidra till både etablerade och nya insatser inom fredsfrämjande, säkerhetsfrämjande och konfliktförebyggande verksamhet inom Nato, EU, FN och . Enligt yrkande 12 ska en långsiktig färdplan ingå i framtida EU-ledda militära interventioner. Synpunkterna återkommer i kommittémotionerna 2019/20:2775 av m.fl. (KD) yrkande 11, 2019/20:2819 av m.fl. (KD) yrkande 11 och 2020/21:2776 av m.fl. (KD) yrkande 2. I motionens yrkande 22 anförs att i FN ska fortsätta att verka för att FN:s resolution med kraft aktualiseras för att se till att kvinnor får inflytande i fredsarbete och det planeringsarbete som görs efter ett fredsavtal. Utskottet vill inledningsvis påminna om det övergripande syftet med deltagande i internationella militära insatser. deltagande i insatserna bidrar till att värna och främja övergripande säkerhetspolitiska intressen såsom ökat multilateralt samarbete och en regelbaserad världsordning med som grund. Det övergripande utrikes- och säkerhetspolitiska syftet med medverkan i internationella militära insatser är att bidra till fred och säkerhet, att förebygga konflikter och skapa förutsättningar för att bygga hållbar fred och hållbar fattigdomsbekämpning. Deltagandet utgör en integrerad del av den solidariska säkerhetspolitiken. Frågan har behandlats i betänkandet om samlade politik för internationell militär och civil krishantering (skr. 2016/17:196, bet. 2017/18:UU8). Där framhålls att deltagande i internationell krishantering bl.a. bidrar till att upprätthålla och stärka den regelbaserade världsordningen. För att bygga säkerhet behöver vi använda hela bredden av våra säkerhetspolitiska instrument som diplomati, medling, konfliktförebyggande och förtroendeskapande åtgärder samt nationell civil, polisiär och militär förmåga. Utgångspunkten för engagemang är att säkerhet byggs bäst i samverkan och i partnerskap med andra. I av allt fler gränsöverskridande hot och nära samband mellan inre och yttre säkerhet är detta än viktigare. deltagande i fredsfrämjande insatser är också viktigt för vår nationella säkerhet och för vår försvarsförmåga. Det är därmed viktigt för att vara en solidarisk, trovärdig och ansvarstagande partner i internationella krishanteringsinsatser som bygger säkerhet tillsammans med andra. Mot den bakgrunden delar utskottet regeringens uppfattning att aktiva engagemang och deltagande i internationella militära insatser, inom ramen för internationella organisationer och i andra koalitioner bör fortsätta. engagemang i internationella militära insatser bör ses som en integrerad del av utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken. Prioriteringar bör utgå från denna samlade ansats. Samarbete med aktörer och partner som aktivt kan bidra till säkerheten i närområde är en central faktor att väga in. Enligt 15 kap. 16 § regeringsformen får en svensk väpnad styrka sändas till ett annat land om medger det, om det medges i en lag som anger förutsättningarna för åtgärden eller om skyldigheten att vidta åtgärden följer av en internationell överenskommelse eller en förpliktelse som har godkänts av . Utskottet vill understryka att denna demokratiska förankring är väsentlig för att uppnå ett starkt folkligt stöd för insatserna. Att ger regeringen ett bemyndigande att sända svenska trupper på uppdrag utomlands är ett beslut som innebär ett betydande ansvar. Som tragiska erfarenheter visar kan man inte utesluta förluster av människoliv i samband med fredsfrämjande uppdrag och krishanteringsinsatser. Utskottet står fast vid sitt tidigare ställningstagande i fråga om folkrättslig grund för svenskt deltagande i fredsfrämjande insatser (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:UFöU5). Utskottet anförde då att huvudlinjen är att svenskt deltagande i fredsfrämjande insatser ska ha ett mandat från säkerhetsrådet. Detta gäller i synnerhet för fredsframtvingande insatser i enlighet med kapitel VII. Då ska säkerhetsrådets mandat alltid sökas. Också när det gäller fredsbevarande insatser i enlighet med kapitel VI eftersträvas ett tydligt stöd från säkerhetsrådet. medger folkrätten enbart att sådana insatser görs med den mottagande statens och övriga relevanta parters samtycke. Utskottet konstaterar att den stora utmaningen uppstår i de exceptionella lägen när säkerhetsrådet inte förmår att förhindra folkmord, brott mot mänskligheten, krigsförbrytelser, etnisk rensning eller andra omfattande övergrepp, inklusive systematiska våldtäkter av kvinnor och utnyttjande eller exploatering av barn i väpnade konflikter. slog fast att det internationella samfundet har ett gemensamt ansvar för att förhindra grova övergrepp, folkmord och etnisk rensning. var en av de drivande krafterna bakom denna principöverenskommelse om skyldigheten att skydda (responsibility to protect). Det är ett viktigt steg i utvecklingen av det internationella normsystemet. I akuta situationer när säkerhetsrådet inte axlar sitt ansvar måste efter en noggrann bedömning överväga vad som ändå kan göras för att mildra mänskligt lidande. En sådan bedömning måste alltid göras med utgångspunkt i den enskilda aktuella situationen och beakta folkrättsliga, politiska och humanitära aspekter. Utskottet vill också, liksom tidigare, understryka att skydd av och respekt för folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna och den internationella humanitära rätten, är centralt. Detta bör genomsyra agerandet i alla faser av planeringen och genomförandet av en insats. har, som framgår av utskottets ställningstagande om säkerhetspolitiska samarbeten, ett intresse av att stärka EU:s handlingsförmåga som säkerhetspolitisk aktör. Unionen har en bred verktygslåda inklusive både civil och militär krishantering, utvecklingssamarbete och sanktioner. Det finns ett politiskt värde för att agera tillsammans med andra europeiska länder inom ramen för EU bl.a. för att stärka EU:s sammanhållning. EU:s militära och civila krishanteringsinsatser är ett konkret uttryck för unionens vilja och förmåga att bidra till fred och säkerhet. Utskottet delar regeringens uppfattning att samarbetet med Nato är centralt för Försvarsmaktens interoperabilitet och samverkansförmåga. Ett utvecklat samarbete med Nato är av betydelse för förmåga att bidra till multinationella insatser under ledning eller på uppdrag av EU, FN och Nato, då Natos militära standard i stor utsträckning blivit internationellt normgivande. FN kan i vissa situationer vara den enda organisationen som har möjlighet att verka i ett insatsområde. FN:s insatser är ett viktigt instrument som bidrar till att lotsa länder från konflikt till hållbar fred. Utskottet konstaterar liksom regeringen att när insatsen görs i en mycket krävande konfliktmiljö med asymmetriska hot, som i där FN-insatsen Minusma verkar, finns det ett särskilt behov av kvalificerade bidrag. Det svenska bidraget är ett exempel på detta. I vissa fall kan tillfälliga koalitioner av länder organisera en militär insats. Det kan exempelvis vara när internationella organisationers förutsättningar att verka i ett insatsområde är politiskt eller operativt begränsade. Möjligheten att samordna svenska truppbidrag med andra länder bör vara vägledande, företrädesvis med länder och organisationer som är viktiga för säkerheten i närområdet. Utskottet noterar att det framgår av inriktningsdokumentet för Nordefco, Vision 2025, att de nordiska länderna strävar efter att öka förmågan till koordinering vid deltagande i internationella insatser och ett ökat engagemang i kapacitetsbyggande verksamhet. Det framgår av propositionen att Försvarsmakten anser att myndighetens deltagande i internationella insatser så långt som möjligt bör kraftsamlas geografiskt och begränsas . Detta möjliggör synergier och minskar risken för utmattning i begränsade och kvalificerade förmågor. Utskottet delar liksom regeringen i princip denna bedömning men konstaterar att behovet av deltagande i olika internationella insatser skiftar , vilket ställer krav på flexibilitet. har vid ett antal tillfällen genom tillkännagivanden understrukit vikten av att utvärdera internationella militära insatser mot uppföljningsbara mål. Utskottet noterar att även Försvarsberedningen anser att resultaten av internationella insatser, såväl i insatsområdet som för Försvarsmakten, bör följas upp på ett mer systematiskt och heltäckande sätt än . Regeringen konstaterar i propositionen att det svenska deltagandet i internationella insatser ofta utgör en begränsad del av den totala insatsen, vilket påverkar möjligheterna att mäta direkta resultat och effekter av ett svenskt bidrag. Regeringen bedömer dock att det är möjligt att sätta upp mål för nationella engagemang i internationella insatser ur ett utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiskt perspektiv och utvärdera svenska bidrag i förhållande till dessa mål. Utskottet anser också att i möjligaste mån bör delta i reformarbetet och utvecklingen av insatsverksamheten i FN för att förbättra styrning, genomförande och anpassning av insatser. I detta sammanhang är övergången från och utfasningen av internationella insatser en viktig fråga. Utskottet välkomnar att regeringen understryker att det behövs en systematisk integration av miljö-, klimat- och jämställdhetsperspektiv i internationella insatser.