bet · H701KU15 · 2020-04-06 00:00:00 — Kommunala och regionala frågor Utskottet föreslår att avslår motionsyrkanden från allmänna motionstiden /20 om kommunala och regionala frågor. Yrkandena gäller frågor om den kommunala självstyrelsen, nytt frikommunförsök, kommunindelning, lokaliseringsprincipen, villkoren för förtroendevalda m.fl., antalet ledamöter och ersättare i fullmäktige, byte av partitillhörighet och ersättare i fullmäktige, fullmäktigesammanträden , minoritetsskydd, förtroendevaldas rätt till insyn, partistöd och icke tillsatta mandat, representation i styrelsen, nämnder och utskott, styrelsens ställning i förhållande till övriga nämnder, medborgerlig förslagsrätt, kommunala folkomröstningar, delegation av beslutanderätt, kommunala budgetar i ett beslut, utdelning ur kommunala bolag, revision, regionalisering, lokalt brottsförebyggande arbete samt en turistöversiktsplan. I betänkande finns sex reservationer (M, SD, C, KD, L). Ett fyrtiotal yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /20. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Undantag från lokaliseringsprincipen för bredbandsutbyggnad Villkoren för förtroendevalda m.fl. Byte av partitillhörighet och ersättare i fullmäktige Partistöd och icke tillsatta mandat Representation i styrelsen, nämnder och utskott Kommunala budgetar i ett beslut Utdelning ur kommunala bolag Motioner som bereds förenklat 1.Den kommunala självstyrelsen, punkt 1 (SD) 2.Nytt frikommunförsök, punkt 2 (M) 3.Undantag från lokaliseringsprincipen för bredbandsutbyggnad, punkt 4 (M, KD) 4.Byte av partitillhörighet och ersättare i fullmäktige, punkt 6 (SD) 5.Lokalt brottsförebyggande arbete, punkt 13 (C) 6.Lokalt brottsförebyggande arbete, punkt 13 (L) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /20 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2019/20:547 av m.fl. (SD) yrkande 1. Reservation 1 (SD) 2019/20:2831 av m.fl. (M) yrkande 24. Reservation 2 (M) 2019/20:2199 av (M). Undantag från lokaliseringsprincipen för bredbands-utbyggnad 2019/20:1313 av och (båda M) yrkandena 1 och 2, 2019/20:2597 av m.fl. (M) yrkande 57, 2019/20:2718 av m.fl. (M) yrkande 32 och 2019/20:2775 av m.fl. (KD) yrkande 89. Reservation 3 (M, KD) Villkoren för förtroendevalda m.fl. 2019/20:1727 av (-) och 2019/20:2450 av (MP) yrkandena 1 och 2. Byte av partitillhörighet och ersättare i fullmäktige 2019/20:547 av m.fl. (SD) yrkande 4 och 2019/20:3168 av (SD) yrkande 3. Reservation 4 (SD) 2019/20:154 av (S). Partistöd och icke tillsatta mandat 2019/20:1443 av (S). Representation i styrelsen, nämnder och utskott 2019/20:1050 av och (båda S) och 2019/20:3168 av (SD) yrkande 1. Kommunala budgetar i ett beslut 2019/20:2468 av (MP). Utdelning ur kommunala bolag 2019/20:215 av (KD). 2019/20:1677 av (M) yrkandena 1–3 och 2019/20:3245 av m.fl. (C) yrkande 6. 2019/20:2016 av m.fl. (L) yrkande 9 och 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 8. Reservation 5 (C) Reservation 6 (L) 2019/20:241 av och (båda C) yrkande 1. Motioner som bereds förenklat 2019/20:547 av m.fl. (SD) yrkandena 2, 3 och 5–9, 2019/20:804 av (SD), 2019/20:1165 av och (båda M), 2019/20:2097 av (L) yrkandena 2 och 3, 2019/20:3168 av (SD) yrkandena 4 och 5 samt 2019/20:3216 av m.fl. (SD) yrkande 2. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (SD), (V), (M), (S), (M), (M), (L), (C), (S), (S), (S), (SD), (SD), (MP) och (KD). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet 40 motionsyrkanden om kommunala och regionala frågor från allmänna motionstiden /20. Av dessa behandlas 14 motionsyrkanden i förenklad ordning eftersom de rör samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . Motionsyrkandena gäller frågor om den kommunala självstyrelsen, nytt frikommunförsök, kommunindelning, lokaliseringsprincipen, villkoren för förtroendevalda m.fl., antalet ledamöter och ersättare i fullmäktige, byte av partitillhörighet och ersättare i fullmäktige, fullmäktigesammanträden , minoritetsskydd, förtroendevaldas rätt till insyn, partistöd och icke tillsatta mandat, representation i styrelsen, nämnder och utskott, styrelsens ställning i förhållande till övriga nämnder, medborgerlig förslagsrätt, kommunala folkomröstningar, delegation av beslutanderätt, kommunala budgetar i ett beslut, utdelning ur kommunala bolag, revision, regionalisering, lokalt brottsförebyggande arbete samt en turistöversiktsplan. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att stärka den kommunala självstyrelsen. Jämför reservation 1 (SD). I kommittémotion 2019/20:547 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att återta den kommunala självstyrelsen. Motionärerna anför att den kommunala självstyrelsen är en central och viktig princip som har urholkats genom medlemskap i unionen. Detta sker genom tvingande lagstiftning som varken kommunernas, regionernas eller politiker kan påverka. Exempel på sådan lagstiftning är kommunallagens bestämmelser om valbarhet och rösträtt. Kommunerna bör också återfå den makt som tagits ifrån dem genom lagstiftning som tvingar kommunerna att ta emot flyktingar. Motionärerna anser att regeringen bör återkomma till med konkreta förslag på hur den kommunala självstyrelsen kan stärkas. I 1 kap. 1 § regeringsformen anges att den svenska folkstyrelsen förverkligas genom ett representativt och parlamentariskt statsskick och genom självstyrelse. Särskilda bestämmelser om kommunerna finns i 14 kap. regeringsformen. Av 2 § följer att kommunerna sköter lokala och regionala angelägenheter av allmänt intresse på den kommunala självstyrelsens grund. Närmare bestämmelser om detta finns i lag. På samma grund sköter kommunerna även de övriga angelägenheter som bestäms i lag. I 3 § finns en proportionalitetsprincip som innebär att en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte bör gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den. Av 8 kap. 2 § första stycket 3 regeringsformen framgår att grunderna för kommunernas organisation och verksamhetsformer och för den kommunala beskattningen samt kommunernas befogenheter i övrigt och deras åligganden ska meddelas genom lag. Enligt 8 kap. 21 § andra stycket 5 ska Lagrådets yttrande inhämtas innan beslutar om en lag om beskattning eller en lag som innebär åligganden för kommunerna. Om förslagen i ett kommittébetänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen ska konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet, enligt 15 § kommittéförordningen (1998:1474). Statens styrning av kommuner och regioner Statskontoret har på regeringens uppdrag genomfört en fördjupad analys av den samlade statliga styrningen av kommuner och regioner (tidigare landsting). Den fördjupade analysen utgör en del av ett samlat uppdrag till Statskontoret att följa hur statens styrning av kommunerna och landstingen utvecklas. Rapporten av den statliga styrningen av kommuner och landsting – en analys (2019:2) överlämnades till regeringen . Statskontorets analys visar att den statliga styrningen av kommuner och regioner har ökat i omfattning och detaljeringsgrad och att den är mycket omfattande och detaljerad. Detta gäller främst de riktade statsbidragen, men också kunskapsstyrningen (t.ex. riktlinjer och handböcker), och statens styrning med mål och inriktningsdokument har ökat kraftigt i omfattning och blivit mer detaljerad. I ett lite längre perspektiv har även regel-styrningen blivit mer detaljerad och fått ett ökat inslag av rättstillämpning, vilket har skärpt kraven på kommuner och regioner. Även EU påverkar på olika sätt kommunernas och regionernas verksamhet, t.ex. genom regel-styrning, ekonomisk styrning och kunskapsstyrning. Regeringen gav en parlamentarisk kommitté i uppdrag att utarbeta en strategi för att stärka kommunernas kapacitet att fullgöra sina uppgifter och hantera sina utmaningar (Fi 2017:02, dir. 2017:13). Kommittén, som har antagit namnet , ska utifrån kommunernas varierande förutsättningar dels identifiera och analysera de utmaningar som väntas ha särskilt stor påverkan på kommunernas förmåga att klara av sina uppgifter, dels analysera i vilken utsträckning som samverkan, kommunsammanläggningar, förändrade uppgifter, en asymmetrisk ansvars-fördelning och andra tänkbara åtgärder kan bidra till att stärka kommunernas förmåga att möta samhällsutvecklingen. överlämnade sitt slutbetänkande Starkare kommuner – med kapacitet att klara välfärdsuppdraget (SOU 2020:8). Utredningen framhåller att kommunerna har stora och ökande utmaningar, bl.a. till följd av den demografiska utvecklingen och den snabba urbaniseringstakten. Polariseringen mellan olika kommuner ökar när det gäller exempelvis befolkning, kompetens och ekonomiska förutsättningar. Utredningen lägger förslag inom bl.a. följande områden (SOU 2020:8 s. 39–42): statliga styrningen av kommunerna förbättras genom färre riktade statsbidrag, det kommunalekonomiska utjämningssystemet ses över, en försöksverksamhet initieras, strategisk kommunsamverkan och frivilliga sammanläggningar stimuleras, en kommundelegation inrättas som tillsammans med landshövdingarna för dialog med kommunerna om kapacitetsstärkande åtgärder, kompetensförsörjningen underlättas genom minskade studieskulder för personer i utsatta kommuner och stöd till kommunernas digitaliseringsarbete. I betänkandet tar utredningen upp den kommunala självstyrelsen och statlig styrning. I sammanfattande slutsatser anges följande (s. 115–116). Den kommunala självstyrelsen i är i jämförelse med de flesta andra europeiska länder mycket omfattande och svenska kommuner har ansvaret för en stor del av de offentliga uppgifterna. Kommunerna har också en viktig roll som demokratisk arena samt som aktör i den lokala samhällsutvecklingen. Den kommunala självstyrelsen har historiska rötter och kommunerna utgör en central del i det demokratiska systemet och i uppbyggnaden av den moderna välfärdsstaten. Balansgången mellan likvärdighet och självbestämmande präglar i stor utsträckning debatten om den kommunala självstyrelsens omfattning. En viktig princip som var vägledande när den kommunala självstyrelsen infördes i regeringsformen är att genom stiftande av vanlig lag ska kunna anpassa den kommunala självstyrelsens omfattning till samhällsutvecklingen. Staten har ett grundläggande ansvar för att kommunerna har förutsättningar och kapacitet att sköta sitt uppdrag. Staten har också vidtagit en rad åtgärder för att stärka kommunernas kapacitet. Kommunsammanläggningarna respektive , införandet av det kommunalekonomiska utjämningssystemet, förändringar i det ekonomiska regelverket och underlättandet av samverkan, är åtgärder som staten har vidtagit. Finansieringsprincipen är också en viktig del i statens åtgärder för att skapa goda förutsättningar för kommunerna att hantera nya uppgifter och höjda ambitioner i befintlig verksamhet. Det finns mycket som pekar mot att den statliga styrningen av kommunerna har ökat . Frågan om att skapa likvärdiga förutsättningar för medborgarna har i stor utsträckning varit i förgrunden. En viktig aspekt är också att det kommunala uppdraget har blivit mer omfattande och komplext jämfört med då välfärdsstaten fortfarande var under expansion. Statens styrning genom riktade statsbidrag har också vuxit i omfattning . Framför allt SKR men även har riktat kritik mot den omfattande användningen av riktade statsbidrag, inte minst inom skolans område. har tidigare uttalat att den kommunala självstyrelsen har en central ställning i och är en viktig del av vårt demokratiska system (yttr. 2015/16:KU5y s. 3). Utskottet konstaterade därvid att någon formellt fastlagd definition av vad som avses med självstyrelse inte finns. I vårt land präglas förhållandet mellan kommunerna och statsmakten och därmed den kommunala självstyrelsen enligt utskottet av en helhetssyn, vilket framhölls förarbeten. Generellt sett gäller alltså att staten och kommunerna samverkar på skilda områden och i olika former för att uppnå gemensamma samhälleliga mål. Utgår man från detta synsätt är det enligt utskottet varken lämpligt eller möjligt att en gång för alla dra orubbliga och preciserade gränser i grundlag kring en självstyrelsesektor. Arbets- och befogenhetsfördelningen mellan staten och kommunerna måste i stället i ganska vid omfattning kunna ändras i takt med samhällsutvecklingen (prop. 1973:90 s. 190). Utskottet konstaterade att kommunernas och landstingens ställning markerades vid grundlagsreform genom att bestämmelser om kommunerna fördes in i ett nytt kapitel i regeringsformen. Den tydligare markeringen av principen om självstyrelse i 14 kap. 2 § regerings-formen innebar inte att den kommunala självstyrelsen utvidgades. Det ska även i fortsättningen vara möjligt att föreskriva skyldigheter för kommuner och landsting i speciallagstiftning, i de fall detta motiveras av vikten av att åstadkomma en reglering som ger likvärdig service för invånarna, oberoende av var de är bosatta. I dessa fall måste dock den proportionalitetsprincip som föreskrivs i 14 kap. 3 § regeringsformen beaktas. Som det uttalas i motiven till den bestämmelsen är det inte ovanligt att den kommunala självstyrelsen i lagstiftningsärenden ställs mot andra intressen och att det ibland uppstår en omfattande diskussion om kommunernas krav på en lokal eller regional bestämmanderätt och nationella krav på en enhetlig reglering. Det är i sådana sammanhang viktigt att konsekvenserna för den kommunala självstyrelsen blir föremål för ingående överväganden (prop. 2008/09:80 s. 211 f.). har inom ramen för sin granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning granskat förekomsten av proportionalitetsbedömningar vid inskränkningar av den kommunala själv-styrelsen (bet. 2016/17:KU10 s. 82 f.). Utskottets granskning visar att det i det stora flertalet lagstiftningsärenden som rör kommunerna har gjorts en proportionalitetsprövning som redovisas i propositionen. Utskottet framhåller bl.a. att det förhållandet att ett lagförslag avser genomförande av EU-rätt i sig inte är en grund för att avstå från en proportionalitetsprövning. Om en proportionalitetsprövning i det enskilda fallet bedömts uppenbart obehövlig eller av andra skäl inte låter sig göras, bör skälen för detta tydligt redovisas i propositionen. Ett sådant exempel skulle enligt utskottet kunna vara att det rör sig om lagförslag som avser genomförande av EU-rätt, där det med hänsyn till EU-reglernas utformning inte finns utrymme för något annat alternativ än den reglering som föreslås. I fråga om innehållet i proportionalitetsprövningen betonar utskottet vikten av att möjligheterna att vidta mindre ingripande åtgärder undersöks som ett led i proportionalitetsprövningen och att de överväganden som görs i det avseendet tydligt framgår av propositionen. och 2019 behandlade utskottet motionsyrkande om en utredning som tydliggör definitionen och funktionen av den kommunala självstyrelsen. Utskottet hänvisade till sina tidigare uttalanden om den kommunala självstyrelsen och fann inte skäl att ta initiativ till en sådan utredning som begärdes i motionerna (bet. 2016/17:KU17 s. 24 och bet. 2018/19:KU31 s. 9). Den kommunala självstyrelsen har en central ställning i och är en viktig del i vårt demokratiska system. Genom grundlagsreform gavs principen en tydligare markering i regeringsformen. Utskottet konstaterar att frågan även behandlas i kommunutredningens slutbetänkande Starkare kommuner – med kapacitet att klara välfärdsuppdraget (SOU 2020:8) som remitterats . Utskottet hänvisar mot den bakgrunden till sina tidigare uttalanden om den kommunala självstyrelsen och finner inte skäl att ta något initiativ till ett sådant tillkännagivande som föreslås i motionen. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att ett nytt frikommunförsök ska införas. Jämför reservation 2 (M). m.fl. (M) yrkar i partimotion 2019/20:2831, yrkande 24 att ett nytt frikommunförsök ska införas. I motionen anförs att ett begränsat antal kommuner och regioner ska ges möjlighet att utifrån lokala förutsättningar och behov identifiera undantag från det nuvarande regelverket för att pröva en mer ändamålsenlig styrning. Tanken är att detta vid sidan av en generellt minskad detaljreglering och styrning av verksamhet kan bidra till att komma betydligt längre när det gäller att stimulera innovation och förnyelse av metoder samt att minska byråkratin. Stat-kommunberedningen föreslog 1984 att en försöksverksamhet med ökad självstyrelse skulle genomföras. beslöt att en försöksverksamhet med ökad självstyrelse, det s.k. frikommunförsöket, skulle inledas. Riksdagsbeslutet innefattade dels en lag (1984:382, omtryckt 1988:382) om försöksverksamhet med en friare nämndorganisation, den s.k. frikommunlagen, dels ett principiellt bemyndigande för regeringen att inom ramen för försöksverksamheten medge avsteg från vad beslutat i samband med anvisning av anslag, godkännande av riktlinjer för en viss verksamhet och liknande åtgärder. Verksamheten skulle bedrivas till utgången av 1988 men förlängdes därefter till utgången av 1991. Frikommunförsöket var ursprungligen begränsat till nio kommuner och tre landsting. I samband med förlängningen av försöksverksamheten utvidgades den dock så att ytterligare kommuner och landsting gavs möjlighet att delta. I betänkandet (SOU 1988:26) Frikommunförsöket gjorde stat-kommunberedningen en samlad redovisning av försöksverksamheten fram t.o.m. . uppdrog regeringen åt en särskild utredare att göra en sammanfattande redovisning av erfarenheterna av frikommunförsöket. Utredaren, riksdagsledamoten , redovisade resultatet av sitt arbete i två betänkanden Frikommunförsöket - Erfarenheter av försöken med en friare nämndorganisation (SOU 1991:25) och Frikommunförsöket - Erfarenheter av försöksverksamheten med avsteg från statlig reglering m.m. (SOU 1991:68–69). Det förstnämnda betänkandet låg till grund för de förslag om en friare nämndorganisation som presenterades i proposition 1990/91:117 om en ny kommunallag och som antogs av (1990/91:KU38, rskr. I samband med att frikommunförsöken avslutades gjorde regeringen bedömningen att frikommunförsöken hade spelat en viktig roll för att förnya och utveckla kommunernas verksamhet (prop. 1991/92:13 Frikommunförsöket). Tillitsdelegationen föreslår i sitt betänkande Med tillit växer handlingsutrymmet – tillitsbaserad styrning och ledning av välfärdssektorn (SOU 2018:47) att en statlig utredning i nära samarbete med Kommuner och Regioner och akademin ska ges i uppdrag att ta fram en förstudie i vilken ett förslag om frikommunförsökets närmare utformning och genomförande beskrivs. I detta ingår att ta fram ett förslag om lag för att genomföra ett frikommunförsök samt förslag om en lämplig aktör för att koordinera försöket. I genomförandet ingår även att lämna förslag om processen för beredning och beslut om ansökningar om att delta i frikommunförsöket. Vidare ingår i förstudien att klargöra vilka begränsningarna är för frikommunförsöket. Det får exempelvis inte stå i strid med grundlagen eller EU-lagstiftning, hota rättssäkerheten eller den personliga integriteten för enskilda medborgare eller ge de medverkande kommunerna och regionerna ekonomiska fördelar på andra kommuners bekostnad. Frikommunförsöket ska vara utformat så att det är kommuner och regioner som själva identifierar regelhinder som de önskar undantag från. Det grundläggande syftet med förslaget är att regeringen i handling visar tillit till och möjliggör större frihetsgrader för kommuner och regioner att föreslå helhetslösningar när det gäller styrning och organisering. Tillitsdelegationen bedömer att kommuner och regioner själva måste utveckla sin problembeskrivning och analysera behov samt peka på vad i nuvarande regelverk som hindrar en ändamålsenlig utveckling och som kräver möjlighet att genomföra ett frikommunförsök. Enligt besked från pågår fortfarande beredning av ärendet. Regeringen gav en parlamentarisk kommitté i uppdrag att utarbeta en strategi för att stärka kommunernas kapacitet att fullgöra sina uppgifter och hantera sina utmaningar (Fi 2017:02, dir. 2017:13). Kommittén, som antog namnet , överlämnade sitt slutbetänkande Starkare kommuner – med kapacitet att klara välfärdsupp-draget (SOU 2020:8) till regeringen. Utredningen redogör för frikommun-försöket och föreslår bl.a. att regeringen initierar en försöksverksamhet där kommuner får ges undantag från bestämmelser i lag, förordning eller myndighetsföreskrift (s. 612 f). Försöksverksamheten ska syfta till att pröva sätt att stärka kommuners kapacitet, möjliggöra anpassning av verksamhet till lokala förhållanden eller minska statliga regleringar. Försöken får avse strukturförändring eller verksamhetsutveckling. Kommundelegationen föreslås få i uppdrag att ta fram ett förslag om den närmare utformningen av försöksverksamheten. Kommundelegationen föreslås också få i uppdrag att bereda ansökningar om försöksverksamhet, samt att följa och utvärdera försöken. Försöksverksamheten föreslås pågå och enskilda försök . Utskottet konstaterar att förslag om ett nytt frikommunsförsök finns i såväl Tillitsdelegationens betänkande Med tillit växer handlingsutrymmet – tillitsbaserad styrning och ledning av välfärdssektorn (SOU 2018:47), som i kommunutredningens slutbetänkande Starkare kommuner – med kapacitet att klara välfärdsuppdraget (SOU 2020:8). Dessa betänkanden är under beredning. Utskottet anser att beredningen inte bör föregripas och avstyrker därför motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en kommunreform. (M) anser i motion 2019/20:2199 att en kommunreform bör övervägas för att skapa starkare kommuner som kan ge sina medborgare bättre service. Både och har tagit steg för att minska antalet små kommuner. En sammanslagning av kommuner är en mycket omfattande process, och möjligheten till en kommunreform bör redan nu övervägas i syfte att få starkare kommuner som kan ge medborgarna bättre service. är enligt 1 kap. 1 § kommunallagen (2017:725) indelat i kommuner och regioner. Enligt 1 kap. 1 § lagen (1979:411) om ändringar i indelning i kommuner och regioner, indelningslagen, får regeringen besluta om ändringar i rikets indelning i kommuner, om ändringen kan antas medföra en bestående fördel för en kommun eller en del av en kommun eller andra fördelar från allmän synpunkt. Vid en prövning av frågan om indelnings-ändring ska särskild hänsyn tas till önskemål och synpunkter från den eller de kommuner som närmast berörs av ändringen. Om en sådan kommun motsätter sig en indelningsändring, får beslut om ändringen fattas endast om det finns synnerliga skäl. Särskild hänsyn ska också tas till befolkningens önskemål och synpunkter. Enligt 1 kap. 20 § indelningslagen kan en fråga om ändring i den kommunala indelningen väckas av en kommun eller medlem av en kommun som skulle beröras av ändringen. En ansökan om en sådan ändring ska lämnas in till Kammarkollegiet. Regeringen, Kammarkollegiet och kan ta upp en fråga om indelningsändring på eget initiativ. I ärenden om sådana indelningsändringar som avses i bl.a. 1 § ska Kammarkollegiet, enligt 21 §, göra den utredning som behövs eller, när det bedöms lämpligt, överlämna åt att göra utredningen. Om det behövs med hänsyn till ärendets omfattning och beskaffenhet, får Kammarkollegiet ge i uppdrag åt en särskild utredare att göra utredningen. En utredning om en ändring i den kommunala indelningen ska, enligt 22 §, omfatta alla omständigheter som inverkar på frågan. Vid utredningen ska samråd ske med de kommuner som har intresse av frågan. När det finns skäl till det ska, enligt 24 §, en särskild undersökning göras om befolkningens inställning till en indelningsändring. Om en särskild utredare finner skäl till en sådan undersökning, ska han eller hon anmäla detta till Kammarkollegiet, som beslutar i frågan. Regeringen gav en parlamentarisk kommitté i uppdrag att utarbeta en strategi för att stärka kommunernas kapacitet att fullgöra sina uppgifter och hantera sina utmaningar (Fi 2017:02, dir. 2017:13).