bet · H701FiU22 · 2020-03-12 00:00:00 — Klimatfrågorna handlar om det vi på ekonomspråk kallar för en mycket stor och svårmätbar externalitet, det vill säga någonting som påverkar alla. Att prissätta sådant på ett sådant sätt att det fungerar väl är bland det svåraste som finns. Det är alltid någon som vill komma undan på kort sikt. Det är svårt att hantera. Det betyder att det sannolikt krävs en hel del politisk diskussion om hur prissättningsmetoderna och prissättningsmodellerna, om jag uttrycker mig så, ska konstrueras på ett bra sätt. När det gäller frågan om fintech, den tekniska utvecklingen, går det inte att stoppa den tekniska utvecklingen. Hade hållit fast vid 20 kilos kopparmynt hade vi förmodligen inte funnits . I det avseendet får man helt enkelt acceptera det som sker. Jag träffar ganska många kollegor och inte minst politiker från andra länder som säger: Vi har upptäckt att använder väldigt lite kontakter. Vad konstiga ni är. Vi använder fortfarande väldigt mycket kontanter. Jag tar det som ett exempel. har alla kommit till slutsatsen: Det blir nog som i hemma hos oss också. Vad gör vi nu? Kärnfrågan är egentligen: Hur hanterar vi det på ett välorganiserat och strukturerat sätt och tillåter förändring? Vi i vår dagliga verksamhet har precis samma spänningar som alla andra. När vi resonerar om e-kronan har vi ett stadigt inflöde av firmor med alla möjliga konstiga namn från olika hörn av världen som säger att just de har kommit på den mest fantastiska e-kronan. I andra änden finns det en och annan större bank som säger: Vad ska det vara bra för? Det skulle vara bättre om ni lade ned det helt och hållet, så att vi får hålla på med det här ensamma. Det fångar precis de spänningar som finns i detta. När vi sysslar med finanssektorsfrågor och pengar tror jag dock att om historien ger oss någorlunda vägledning tenderar helt privata system att krascha förr eller . Det är svårt att föreställa sig monetära system, om jag uttrycker mig på det sättet, där staten inte har någon roll över huvud taget. Det brukar sluta med förskräckelse. Statsrådet : Tack för viktiga och intressanta frågor. Det är viktigt att ha fokus på den breda riskbilden. Vi har som frågeställaren inledningsvis sa hanterat riskerna med hushållens skuldsättning. Då måste vi också se till att vara medvetna om och kunna hantera även risker som byggs upp inom andra delar av fastighetssektorn och bostadssektorn. Vår syn från regeringens sida när det gäller kommersiella fastigheter är att det i första hand inte är en lagstiftningsfråga. Vi har lagstiftning på plats för att kunna hantera det. Får vi signaler om att vi behöver i någon mån justera regelverken är vi självklart beredda att göra det. Men det är inte det vi hör just . Däremot är vi beredda att titta på om det finns förutsättningar som driver sektorn mot ökat risktagande och därmed risker för den finansiella stabiliteten. I till exempel den skatteöversyn vi ska göra är det den här typen av frågor som kan komma in. När det gäller frågan om pensionssystemet är det viktigt att understryka att vi internationellt sett har en unik stabilitet i våra pensionssystem. Genom den väldigt breda pensionsöverenskommelsen som sex partier av åtta i riksdag står bakom har vi en bättre situation än många andra länder. Det är många som tittar avundsvärt på och vårt system. Vi har offentliga resurser och även buffertfonder som klarar av att överbrygga till exempel ekonomiskt svårare tider. Det är därmed inte anledning att blåsa faran över. Vi vet att tjänstepensioner och privat pensionssparande får en allt större del av de framtida pensionerna. Det gör att vi behöver vara medvetna om risker och hantera risker. Det är ett arbete som vi delar tillsammans med de ansvariga myndigheterna. Det behöver vi ha ett fokus på eftersom lågräntemiljön ser ut att bestå . Jag ska säga några ord om klimatrisker och indikatorer. Det finns en del studier som är gjorda som pekar i en oroande riktning. har till exempel studerat förvaltningen av vårt kapital på marknaden. Den konstaterar att de bolag som är ansvariga förvaltar kapital som att vi skulle nå en varmare värld. har världen skrivit under på att vi högst ska nå en varmare värld och helst sikta mot . Det är en typisk mismatch mellan värderingen på marknaderna och de politiska beslut som har fattats och som vi nu arbetar på många sätt för att uppnå. Mismatch är alltid en risk på finansmarknaden. talar också om att det kommer att ske en total omvärdering av tillgångar på marknaderna just för att man värderar dem på ett sätt som inte stämmer överens med den globala inriktning vi har. Ett exempel är just de kolinvesteringar som har gjorts. Där har de globala ledarna inom kol både i och i gått från lönsamhet till bankrutt på bara månader, vilket såklart är en finansiell stabilitetsrisk. Det här är ett område som vi behöver vara väldigt noga med att bevaka. Jag tror däremot inte att brist på kunskap ska vara en återhållande faktor. Vi måste vara beredda att kunna gå till handling redan nu med den kunskap vi har. Vi vet tillräckligt för att kunna hantera riskerna och minska dem. Det är också ett skäl till att vi har en ny lagstiftning för våra AP-fonder som just styr mot att minska riskerna i den förvaltning som de står för. Här finns det skäl för både privata och offentliga aktörer att ta ansvar och agera redan med den kunskap vi har. (SD): Tack för era föredragningar. Min fråga går till finansmarknadsministern och gäller ett perspektiv på ekonomisk brottslighet och cyberhot som jag inte tycker har berörts i tillräcklig utsträckning här . Det gäller den våg av åldringsbrott som sker i landet och som i takt med digitaliseringen gjort äldre mer sårbara genom sofistikerade nätbaserade bedrägerimetoder via exempelvis bank-id, Swish och så vidare. Jag inser att det är ett område som kräver samarbete med andra departement. Vad är regeringens plan för att stävja denna typ av it-baserad brottslighet som vi kan anta kommer att fortsätta att vara attraktiv för kriminella i den digitala tidsålder vi nu befinner oss i? Min nästa fråga går till hela presidiet och gäller de makrotillsynsåtgärder som vidtagits och som motiverades med en hög och ökad skuldsättning bland hushållen. Vi vet erfarenheter från finanskrisen bland annat att det konsumtionsfall som då skedde berodde på en överkonsumtion bland hushållen som hade finansierats via bolån. När bostadspriserna föll återgick konsumtionen till mer normala nivåer. Ser ni några tecken på att kreditgivningen i är konsumtionsdrivande? (C): Jag sitter här och funderar på utvecklingen av det civila försvaret just med koppling till cyberhoten mot den finansiella sektorn. I och med den budget som blev verklighet kan vi säga att tillskotten till det militära försvaret ger vid handen att tiden när vi planerade för evig fred och solsken är över. Men det kommer att krävas ytterligare beslut i den riktningen. Den här mandatperioden kommer vi att anta en bred civilförsvarsproposi-tion. Där måste vi lite till mans se till att de här perspektiven kommer med i den processen. I flertalet av dagens föredragningar har det poängterats vilket internationellt system det är och hur pass sammankopplad till alla andra delar av och världen den svenska finansiella sektorn är. Jag sitter och funderar kring avvägningar mellan var man sätter in nya åtgärder, nya resurser och nya befogenheter. I vilken mån är det att själv är bästa dräng och att vi ska fokusera på det svenska? I vilken mån bygger vi säkerheten tillsammans med andra? Det kanske är det europeiska eller det interna-tionella perspektivet som är det viktiga. Jag inser givetvis att svaret är både och. Men det finns ändå en trade off här för var man lägger resurser och engagemang. Det vore intressant att höra reflektioner kring denna trade off. Statsrådet : är det land i världen som har gått längst och snabbast när det gäller att använda digitala betalningsmedel. Det medför stora fördelar. Det ger en effektivitet i betalningsväsendet. Många länder tittar nu på och funderar på hur vi har kunnat komma så långt. Det ger också stora fördelar i en enkelhet och smidighet att hantera våra dagliga ekonomiska affärer. är det självklart så att det också medför risker. I samma takt som till exempel bankrån och värdetransportrån har minskat och gått ned till noll, i varje fall när det gäller värdetransportrån, har vi sett en utveckling med till exempel ökning av bedrägerier. Det gäller även de vidriga brott som lyfter fram, brott mot äldre när det gäller att utnyttja deras ekonomi. För de individer som drabbas är det såklart ett fruktansvärt slag. Det skapar en genuin osäkerhet, en otrygghet och också en motvilja mot att använda de nya digitala lösningarna, en rädsla helt enkelt. är detta ett område där vi ska agera med kraft med polisiära resurser. Jag blev glad när det skedde ett tillslag mot just en liga som hade gått på äldre och utnyttjat deras utsatta situation. Här finns det ett arbete som görs på polisiär nivå. Det är det viktigaste. Dock ska man inte därmed överföra det till att det är en finansiell risk för ekonomin i sin helhet. Tittar man på den andel av transaktioner som är någon form av bedrägerier eller felaktigheter är det en bråkdel av av de totala transaktionerna som omfattas. Vi ska hantera det med kraft för att det är en individuell risk och en otrolig sårbarhet för dem som drabbas. Men det är inte framför allt en fråga om finansiell stabilitet. När det gäller det sa håller jag verkligen med om analysen. Civilförsvaret kommer att vara väldigt mycket i fokus. Vi ser en bred hotbild mot . Det är inte bara eller ens främst ett militärt hot vi ser. Det är olika former av hot. använder man begreppet kryptokrigföring, gråzonskrig eller liknande. Det här kommer att ställa krav på en omställning av hela samhället. Det gäller att vi är beredda och förberedda på att kunna hantera de risker och hot som det utgör. Det gäller självklart även det ekonomiska systemet, det finansiella systemet och inte minst betalningsväsendet. Här har vi på olika sätt försökt att hantera de riskerna. Till exempel har vi i total enighet i riksdag beslutat om en lag om att man ska kunna ha tillgång till kontanter, både insättningar och uttag av kontanter, i hela . Det är också någonting som har påpekats av ansvariga myndigheter att kontanter kan vara viktiga att ha tillgång till just i en krissituation. Det gäller oavsett om det är i någon form av angrepp eller om det är i form av en civil kris. behöver vi fortsätta det arbetet. Där pågår nu arbete i om det offentligas roll i att upprätthålla ett betalningssystem och de privata aktörernas roll att upprätthålla det. Det är ett arbete som vi kommer att återkomma till. Avslutningsvis vill jag lyfta fram vikten av det som vi kallar psykologiskt försvar. Vi vet att det görs olika former av insatser från både enskilda och andra främmande makter att försöka att skapa osäkerhet och en psykologisk instabilitet. Den typen av ifrågasättanden och attacker kan mycket väl beröra våra betalningssystem, där det kommer felaktig information och där man ifrågasätter stabiliteten i det svenska ekonomiska systemet och betalningsväsendet. Även här behöver vi arbeta. Vi arbetar nu med att sätta på plats en myndighet för psykologiskt försvar för att just kunna hantera den typen av risker som jag tror riskerar att växa . , Riksgälden: Jag ska fatta mig relativt kort. Jag går till den första frågan som ställde. Så som vi ser det är sparandet stabilt och fortsatt positivt. Det sker inte någon form av dränering av sparande och konsumtion driven av ökad skuldsättning på det sättet. Hushållens finansiella sparande är positivt och stabilt. Vi måste få en ansvarig myndighet här i vad gäller cyberförsvar. Vi måste ha ett eget cyberförsvar. Vi måste reglera hur banker, andra privata företag med mera ska involveras i det civila försvaret. Allt det har vi tappat. Det finns mycket att göra på de områdena. Det behövs att infrastrukturansvariga myndigheter steppar upp och ökar tempot betydligt. Vad ska vi göra för att säkra kablar, el och så vidare? Det finns jättemycket att göra här hemma. Internationellt arbete i all ära, men vi måste också ha våra egna kablar på plats. Jag tror att vi måste göra både och. Men låt oss inte försöka smyga bakom internationella samarbeten. Vi har svinmycket att göra här, och det måste vi ta tag i. Tack för mig. måste jag gå. Ordföranden: för din medverkan! , : Tack för bra frågor! Den första frågan gällde makrotillsyn. Jag ska vara på frågan, och jag ska också svara på den fråga som ryms i frågan. Jag tror att det finns en till fråga som du inte ställde. Ser vi några tecken på överkonsumtion? Det är en debatt som har funnits. Det ärliga svaret är: Nej, det gör vi inte. Det fanns en del sådana tecken i andra länder inför krisen . Det har tagits som intäkt för att de länder som hade den typen av överkonsumtion – lånedriven konsumtion, är väl mer korrekt – fick en värre utveckling vad gäller konsumtionsfall och därmed effekter på BNP, finansiell stabilitet och arbetslöshet. Det har vi inte sett i . Är det då samma sak som att det inte finns några risker? kommer jag till frågan som jag tror ligger bakom din fråga, att vi har tagit i för hårt. Utgångspunkten för våra åtgärder har varit att det ska vara försäkringsåtgärder. Vi ska lägga en broms för fortsatt utveckling mot ökad skuldsättning utan att slå undan benen för den ekonomi vi är i . Vi räknade fram att till exempel det skärpta amorteringskravet då bara skulle påverka . Det var dessutom riktat mot dem som tog de absolut högsta skulderna. Gjorde man inte det så påverkades man inte. Min grundinställning till frågan är att det är bra att vi inte har lånefinansierad konsumtion. Det ska tas som en positiv intäkt. Men alla finansiella kriser och kriser kopplade till ekonomi i finanskriser drivs av ökad skuldsättning, punkt. Det är vad som alltid stökar till det. Om man ser en nästan explosionsartad utveckling i skuldsättning tycker jag att man bör vidta åtgärder. Det är vad vi försökte göra, helt i linje med vad lagstiftaren har sagt till oss. Det var kanske ett svar på både frågan och den implicita frågan. Vad gäller internationellt kontra nationellt är det som sker både och. Det är som du säger det enkla svaret. Men det är också det rimliga svaret. Här sker en ganska ordentlig koordinering på global nivå. Det gäller FSB, , IOSCO och . Det finns ett antal sådana system. Hur ska vi se på systemet utifrån ett globalt perspektiv? Det finns också på europeisk nivå. Europeiska bankmyndigheten och ESRB är två bra exempel. Man sätter regelverk och gör länderstudier för att se att inte någon inte hänger med i systemet. Det innebär att vi måste leva upp till allt detta för att matcha det systemet. Helst ska vi vara bäst i klassen. Det är sättet vi har jobbat fram, att vara både nationella och internationella. Att bara bygga upp det här och strunta i vad som händer internationellt hade förstås varit helt fel strategi. Det sker en sådan koordinering. Är den perfekt, eller går den att göra bättre? Den går säkert att göra bättre. Men det är ändå en rimlig ingång i detta. Sedan är jag lite mer osäker på resten. Hur kablarna ser ut i är jag inte expert på, så jag tänker passa den frågan. , : På den första frågan från har jag inte så mycket att tillägga. Skulle det ta väldig fart igen på lånesidan får man hålla ett noggrant öga på vad som sker. Vi vet från andra länder att om det händer stora saker i världsekonomin, eller om man ställer till det på egen hand, och man har stora skulder är det mer bekymmersamt jämfört med om man inte har så stora skulder. Sedan finns det en mindre specifik fråga i detta. Det är väl värt att hålla ett särskilt öga på så kallade blancolån. Blir det för mycket blancolån vet vi att väldigt många enskilda människor kan fara väldigt illa. Det kräver lite särskild uppmärksamhet. ställde frågor om vad vi ska göra i de här sammanhangen. Det är naturligtvis som har konstaterats en fråga om att göra lite båda. När det gäller civilförsvarsfrågorna tror jag att det är väldigt viktigt, utan att ha synpunkter på vem som gör vad , att mycket av detta kostar pengar. Då blir det alltid ett kattrakande kring vem som ska göra vad. För att det ska bli någonting gjort måste nog någon i staten ha rätten att peka med hela handen, oberoende av vem det nu är. Annars blir det väldigt mycket prat och inte så särskilt mycket verkstad av de frågorna. De är vittomfattande. Det är värdefullt nog att man reder ut det på den politiska sidan vem som gör vad och vilka rättigheter och skyldigheter man har, oberoende av vem det nu är. Vad gäller den andra delen, givet de kopplingar som finns mellan och omvärlden, handlar det väldigt mycket om internationellt standardsättande. Det gäller att åstadkomma minimistandarder på ett sådant sätt att alla som är med i systemen är överens om dem och också tillämpar dessa standarder så att de verkligen genomförs. Därutöver, och så är det alltid, måste varje land ställa sig frågan vilka kompisar man ska välja att ha i sådana sammanhang. Den frågan lär inte försvinna heller. Det är ytterst ett slags säkerhetsfråga när det gäller att fundera kring det. är en liten öppen ekonomi. Det innebär att det är svårt för oss att göra de här sakerna helt och hållet på egen hand. Det tror jag inte fungerar. En viktig fråga som kommer att finnas framgent är frågeställningen om redundans. Hur många parallellsystem ska vi ha? Var ska servrarna ligga? Ska de ligga i , utomlands, i molnet eller var det nu är? Det är helt nya frågeställningar. Det som är svårt med det är att vi är tränade i att tänka kring de frågorna i fysiska termer. Därför är det lättare att prata om var någonstans i skogen det ska finnas tillräckligt mycket sedlar. Det är mycket svårare att föreställa sig hur de andra systemen ska fungera och hur de samarbetena ser ut när ingenting av detta är gripbart i det dagliga. Det är väldigt viktigt att vi för den diskus-sionen både i och internationellt. (V): Jag vill först tacka presidiet och panelen för jättebra föredragningar. Mina frågor rör lite det som avslutade med om att låga räntor påverkar allt. Jag kikade lite på protokoll som tar upp riskerna för den finansiella stabiliteten med varaktigt låga räntor. Det har att göra med ökad skuldsättning hos hushållen som följd och att investerare jagar avkastning. Redan innan finanskrisen var många oroliga för att riskpremierna var nedpressade, och är de ännu mer nedpressade. Bland annat har många länder negativa räntor. Min första fråga är ganska enkel i den bemärkelsen. Vilka spridningseffekter är myndigheterna mest oroliga för, och finns det beredskap för att möta dessa? Min andra fråga rör cyberhot och det som har diskuterats här . Det handlade mycket om mer kunskap och förstärkt beredskap. Ni har varit inne på motståndskraft. Jag funderar lite på hur det kan se ut. Där har Thiber tagits upp som ett exempel. Sedan undrar jag lite hur det ser ut när det gäller exempelvis regeländringar och finansiering. Vad är det ni tycker behöver komma till i de frågorna helt enkelt? (L): De frågor som vi har diskuterat här handlar väldigt mycket om den nya tidens bolag som växer fram. Det är kopplat till digitala tjänster. En del av det är kopplat till finansiella digitala tjänster, det vi kallar fintech. Rätt mycket av diskussionen har handlat om risker. Men det finns också möjligheter i detta. Det initiativ som har tagit med e-krona nämnde själv har dragit till sig mycket intresse bland globala aktörer. ligger relativt bra till vad gäller framväxten av nya företag, eller åtminstone idéer för nya företag. En del av detta handlar om internationella regler. Men vi har också natio-nella regler. Det bolag som kan bli vår tids framtida ska börja med att få en licens eller ett tillstånd från den nationella finansinspektionen för att kunna börja sin verksamhet. I vilken utsträckning tittar ni på internationella erfarenheter från länder som ni bedömer ligger längst fram? Det gäller på myndighetssidan men också att se till att det växer fram fler fintechbolag. Givet att vi säkerställer finansiell stabilitet, vilka erfarenheter finns från andra länder, så att vi kan se till att det växer till fler nya bolag i ? Vilka länder ligger längst fram? Vad kan vi dra lärdomar av? , : Det ställdes en fråga om låga räntor och spridningseffekter och vad man gör åt det. En del kan man peka på. Höga skulder har vi pekat på här. Det som är svårast är det ökade risktagandet. Man tänker att det säkert är någon förvaltare som tar för stora risker. Men det kryper in hos oss alla. Vi funderar på vilka fonder vi ska ha. Vi funderar på hur mycket skulder vi tål. I alla de besluten börjar vi ställa om våra förväntningar. Vi ska nog ta lite mer risker. Vi får ändå ingenting på bankkontot. Har ni hört det vid en middagsdiskussion? När många tänker så landar pengarna i fonder som ska ta den risken, som ska köpa den där företagsobligationen, som ska köpa den där aktien. Några säger: Räntorna går nog ändå aldrig upp, så jag tror vi kan låna lite mer. När många säger så stiger bolånen. Det är i den meningen inte onaturligt, men det är den stora spridningseffekten. Det kommer in i det allmänna medvetandet. Är man så gammal som jag säger man . Då säger folk: Du är alldeles för gammal. Det ligger kanske någonting i det. Men saken är den att det inte bara behöver bli . Det räcker med 2, 3 eller 4 procentenheters ökning. Om man har en lånekostnad på får man om räntan är ungefär på amerikansk nivå så hög lånekostnad, nämligen . Vi talar här om ganska kraftiga spridningseffekter med små förändringar på finansmarknaden. Även unga människor kan kanske till och med tänka sig in i detta. Man löser detta genom att bygga motståndskraft via kapital och de åtgärder som vi har gjort med amorteringskrav. Det är vad det handlar om. Vi måste fortsätta att bygga motståndskraften. Sedan måste vi förstås tala om de här frågorna om risktagande. Det är lite grann av en mänsklig sjukdom eller egenskap att vi vill ta risker när det verkar vara väldigt billigt. Då får vi bygga motståndskraft för att kunna hantera det. Det ställdes en fråga om cyberhot, motståndskraft, hur det ska göras och om det behövs nya regler. Det sker nu ett enormt stort arbete med att ta fram standardsättningen som och även jag var inne på senast. Det är i varje fall det första. Jag ska säga någonting positivt. Jag vill inte låta som att jag tonar ned riskerna. Det är delikat. Men det är lite hoppingivande i och med att det sker miljoner attacker . De sker inte bara mot Riksgälden utan förstås mot banksystemet. Bankerna och försäkringsbolagen har väldigt starka egna incitament att skydda sig. Här skiljer det sig till exempel mot penningtvätt, i varje fall så här långt. Där har man kanske inte alltid sett det behovet av att skydda sig. Intäkterna har kommit, och kostnaderna har inte bedömts vara så stora. I det här fallet sker attackerna , så om man inte sköter sig funkar inte den verksamhet man har, och då kommer man inte att ha några kunder. Det finns i alla fall någon typ av självmekanism, men det finns all anledning att ligga på där. fråga om fintech tycker jag är väldigt bra, men man kan vända på hela frågan. Det är alltså hit de kommer, och man undrar varför vi har så mycket fintech. Internationellt är det många som kommer till och i viss mån till och , men de flesta kommer till . Vi har per capita till finanssektorn den största eller möjligtvis näst största fintechindustrin i världen. Jag brukar säga att det egentligen inte beror på och att vi försöker göra ett bra jobb, utan att det beror på det kluster som vi har byggt av fintechbolag, internetanvändande och att kontanterna är borta. Allt detta har gjort att den svenska miljön har blivit en mönstermodell för många. Jag värjer mig mot att FI ska ha ett mål att främja detta. Det finns en del länder som har det. Jag tror att det kan leda fel, för då är risken att vi ska både stimulera och hantera risker. Men vi ska inte försvåra.