bet · H701JuU25 · 2020-05-12 00:00:00 — I strategin beskrivs både långsiktiga och kortsiktiga mål för polisens arbete. har påbörjat arbetet med regionala handlingsplaner för att omhänderta strategin och utvecklingen i områdena är planerad att följas upp årsvis genom analys av förändringar i de lokala lägesbilderna och arbetet ska följas upp och mätas mot definierade effektmål. En av förutsättningarna för att kunna vara mer närvarande är enligt regeringens satsning på fler polisanställda. Genom den verksamhetsuppföljning som månatligen redovisar till kan utvecklingen avseende bl.a. kompetensförsörjningen följas upp. Regeringen har på flera vis adresserat problematiken i utsatta områden och vikten av att hela samhället gemensamt involveras i lösningen. beslutade regeringen att ge samtliga tolv myndigheter som omfattas av den myndighetsgemensamma satsningen mot organiserad brottslighet i uppdrag att utveckla sin organisation och ha ett ökat fokus på utsatta områden. slutredovisades uppdraget och myndigheterna har utvecklat det lokala arbetet mot organiserad brottslighet med en ökad förmåga att hantera organiserad brottslighet i utsatta områden. har de tolv myndigheterna dessutom ökat den samlade förmågan ytterligare genom att knyta till sig nio nya myndigheter till samverkan. Det är emellertid inte enbart en ökad polisiär närvaro som krävs för att vända utvecklingen i de utsatta områdena. Regeringen presenterade därför ett långsiktigt reformprogram för att minska segregationen i landet. Syftet är att lyfta socialt utsatta områden. Reformprogrammet innehåller en rad åtgärder som tar sikte på långsiktiga lösningar på segregationen och dess mekanismer, däribland brottsligheten. Regeringen vill också skapa bättre förutsättningar för ett strukturerat brottsförebyggande arbete över hela landet på så väl lokal som regional och nationell nivå. Därför har en satsning på det brottsförebyggande arbetet lanserats. Vidtagna åtgärder redovisades för i budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.6). Punkten är inte slutbehandlad. Utskottet konstaterar att situationen i de särskilt utsatta områdena även fortsättningsvis högt prioriterad fråga. Såväl regeringen som arbetar för att förstärka arbetet mot grov organiserad brottslighet. Utskottet understryker också vikten av det myndighetsgemensamma brottsbekämpande arbetet inte minst när det gäller att stärka förutsättningarna att komma åt den grova organiserade brottsligheten. satsning och beslut om särskild händelse för att reducera skjutningar och sprängningar i gängmiljön avsevärt, att reducera antalet personer i kriminella nätverk med hjälp av gripanden, anhållanden, häktningar och domar, att öka antalet beslag av vapen och sprängmedel och att öka allmänhetens trygghet ses som mycket angelägna. Även det brottsförebyggande och trygghetsskapande arbetet har hög prioritet. I det här sammanhanget noterar utskottet särskilt regeringens beslut att tillsätta en parlamentarisk kommitté för att bl.a. skapa förutsättningar för ett strukturerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete i hela samhället vilket också inkluderar det trygghetsskapande arbetet. Mot denna bakgrund är utskottet inte berett att ställa sig bakom motionerna om olika åtgärder i s.k. särskilt utsatta områden och mot gängkriminalitet, och utskottet föreslår därför att samtliga motioner avslås. Utskottets förslag i korthet avslår olika motionsyrkanden som avser ordningsvakter, bl.a. deras befogenheter och förordnande samt kommuners möjlighet att använda ordningsvakter. Jämför reservation 30 (M, C, KD). I kommittémotion 2019/20:3069 av m.fl. (M) yrkande 5 anför motionärerna att det visserligen i huvudsak är poliser som ska ha till uppgift att upprätthålla ordningen i samhället samt förebygga och utreda brott, men att det fram till dess polisen är fullt återuppbyggd bör vara möjligt för att anställa eller anlita ordningsvakter för vissa uppgifter som poliser utför. I kommittémotion 2019/20:3069 av m.fl. (M) yrkande 18 begärs vidare en översyn av lagen om ordningsvakter. Enligt motionärerna är avsikten att göra det möjligt att ge ordningsvakter ett generellt förordnande att medverka till att upprätthålla allmän ordning inom ett större geografiskt område eller en hel kommun. En ökad användning av ordningsvakter efterfrågas även i kommittémotionerna 2019/20:3191 av m.fl. (KD) yrkande 23 och 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 12. Även i motion 2019/20:1520 av och (båda M) begärs en översyn av lagen om ordningsvakter i syfte bl.a. att ge kommunerna möjligheter att använda sig av ordningsvakter i större omfattning än . Liknande yrkanden framställs i motionerna 2019/20:203 av (C) yrkande 13 och 2019/20:2895 av Boriana (M). I partimotion 2019/20:2832 av m.fl. (M) yrkande 6 anförs även att ordningsvakter bör ges befogenhet att utföra enklare men tidskrävande sysslor som hanteras av polis. Ett liknande yrkande framställs i motion 2019/20:2261 av (M) yrkande 2, där motionären begär en ändring i lagstiftningen på så sätt att ordningsvakter ska få transportera gripna personer till en polisstation. I motion 2019/20:203 av (C) yrkande 14 efterfrågas även en översyn av möjligheterna för staten att ersätta kommunerna för användningen av ordningsvakter, eftersom anledningen till att kommunerna måste använda ordningsvakter i ökad utsträckning är att staten inte lyckats upprätthålla våldsmonopolet. Liknande yrkanden framställs i motionerna 2019/20:902 av (M) och 2019/20:2120 av (M). I motion 2019/20:536 av (KD) efterfrågas en lagändring så att kommunerna äger rätt att sätta in ordningsvakt efter samråd med polisen och det inte som krävs att polisen beslutar detta. En liknande begäran framförs i motion 2019/20:2261 av (M) yrkande 1, där motionären anser att ordningslagen bör ändras på så sätt att kommuner, inte , får avgöra vilka områden i kommunen som kan patrulleras av ordningsvakter. Även i motion 2019/20:657 av (M) begärs en översyn av gällande lagstiftning om förordnande av ordningsvakter när det gäller förhållandet mellan och kommuner vid bedömningen av behovet av lokala ordningsvakter. Liknande yrkanden framställs även i motion 2019/20:2504 av (M) yrkandena 1 och 2. I motion 2019/20:2261 av (M) yrkande 3 anför motionären att ordningsvakternas utbildning bör förlängas och utökas. Även i motion 2019/20:1239 av (S) påtalas behovet av en översyn för att säkerställa att ordningsvakter och väktare har den utbildning som krävs för att hantera sina uppgifter. I motion 2019/20:697 av (KD) begär motionären att det tillsätts en ny ordningsvaktsutredning som ser över ordningsvakternas utbildning och befogenheter i syfte att utöka deras möjligheter att agera. I motion 2019/20:2334 av m.fl. (S) efterfrågas en översyn som ska granska om det vore till gagn för allmänheten att ordningsvakter endast fick utöva yrket genom en anställning i ett auktoriserat bevakningsföretag. I motion 2019/20:2396 av (M) yrkande 1 och 2 efterfrågas en översyn av lagstiftningen för att tillåta auktoriserade bevakningsföretag att genomföra narkotikasök med sökhund och större möjlighet för bevakningsföretag att få använda sökhundar för narkotika eller sprängmedel bl.a. genom auktorisering eller annan form av kvalitetskontroll av sådana hundar. Ordningsvakter är personer som har förordnats av en polismyndighet att medverka till att upprätthålla den allmänna ordningen, t.ex. i anslutning till en krog eller ett idrottsarrangemang. Bestämmelser om ordningsvakter finns i lagen (1980:578) om ordningsvakter och i ordningsvaktsförordningen (1980:589). gäller därutöver föreskrifter och allmänna råd om ordningsvakter (2017:12, FAP 670-1). Ordningsvakter får, enligt 2 § lagen om ordningsvakter, förordnas att tjänstgöra vid • allmänna sammankomster och cirkusföreställningar • bad- eller campingplatser och lokaler eller platser för idrott, friluftsliv, spel, lek, förströelse eller liknande som allmänheten har tillträde till • lokaler eller utrymmen där alkohol serveras till allmänheten med tillstånd enligt alkohollagen. Ordningsvakter får vidare förordnas att tjänstgöra vid säkerhetskontroller i domstolar och offentliga sammanträden i kommuner och regioner (2 a och 2 b §§). Om det finns ett särskilt behov och det är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt får ordningsvakter förordnas även i andra fall (3 §). Ett förordnande meddelas , högst , och i förordnandet ska det anges för vilken verksamhet och inom vilket område det gäller (5 §). Ordningsvakter har enligt 29 § tredje stycket polislagen (1984:387) vissa befogenheter som normalt endast tillkommer polisen. En ordningsvakt kan, t.ex. när någon stör den allmänna ordningen eller är en omedelbar fara för densamma, avvisa eller avlägsna någon från ett visst område eller utrymme när det är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas. Om en sådan åtgärd inte är tillräcklig får en ordningsvakt tillfälligt omhänderta personen. Ordningsvakter har också under vissa omständigheter rätt att använda handfängsel. En ordningsvakt har vidare befogenhet att omhänderta en person med stöd av lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. samt även beslagta spritdrycker, vin eller starköl enligt lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. I samtliga fall när en ordningsvakt gripit eller omhändertagit någon ska han eller hon skyndsamt överlämnas till närmaste polis. Bevakningsföretagens möjligheter att använda hundar för narkotikasök m.m. framgår av lagen (1974:191) om bevakningsföretag. I den finns bestämmelser för den som yrkesmässigt åtar sig att för annans räkning bevaka t.ex. fastigheter, enskilda personer eller transporter med sedlar och mynt. Lagen syftar till att säkerställa samhällets insyn i och kontroll över sådan verksamhet. Enligt lagen krävs att alla bevakningsföretag ska vara auktoriserade. Även all personal i bevakningsföretag ska vara godkänd för anställning i sådant företag. Frågor om auktorisation prövas av . Anställda med uppgift att utföra bevakningstjänst benämns väktare. En väktare har – till skillnad från en ordningsvakt – inte några särskilda befogenheter utöver dem som tillkommer medborgare i allmänhet. En väktare kan dock ibland inneha förordnande som ordningsvakt. Lagen innehåller även regler om tillsyn över bevakningsföretag. 4 och 5 §§ föreskrifter och allmänna råd om bevakningsföretag och bevakningspersonal (FAP 573-1) anges närmare vad som gäller för bevakningsföretagens utrustning och i vilken utsträckning som de kan använda sig av hundar för sökuppdrag. En väktare får medföra och använda hund i bevakningen om har beslutat att så får ske. En väktare som medför hund för sitt uppdrag får använda den endast för att skydda sig själv eller egendom mot brottsliga angrepp som avses i 24 kap. 1 § 1 och för att genomföra kroppsvisitation med stöd av 19 § 1 polislagen (1984:387), jämför 29 § andra stycket samma lag. Hund ska, när bevakning utförs, föras i koppel som är högst . En väktare får använda sökhund för att söka efter sprängämnen och andra farliga föremål vid uppdrag som inte åligger polisen efter särskilt tillstånd från . Sökhund får inte användas vid konkret misstanke om brott, vid bombhot eller för att eftersöka narkotika. Polis ska skyndsamt kontaktas vid påträffande av explosiva ämnen, ammunition eller andra föremål som tyder på brottslig verksamhet eller fara för objektet. Regeringen tillsatte en särskild utredare som ska göra en översyn av regelverket för ordningsvakter (dir. 2019:89). Syftet är att modernisera och effektivisera regelverket och anpassa det till dagens förhållanden. Utredaren ska också se över vissa frågor kring lämplighetsprövningen av personal hos auktoriserade bevakningsföretag. • analysera för vilka ändamål och vid vilka platser ordningshållning bör kunna utföras av ordningsvakter • analysera på vilket sätt ska utöva kontroll och ledning över ordningsvakternas verksamhet • undersöka om det finns ytterligare uppgifter i ordningshållningen som en ordningsvakt bör kunna utföra • analysera hur reglerna för ordningsvakternas utbildning, när det gäller såväl omfattning som övergripande innehåll, bör utformas • analysera vilka krav som ska ställas för att godkännas för anställning i auktoriserade bevakningsföretag • lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . I betänkande 2015/16:JuU20 behandlade utskottet yrkanden om utökad användning av ordningsvakter och utökade befogenheter för ordningsvakter. Utskottet avstyrkte samtliga motionsyrkanden och uttalade följande: Det är polisen som har huvudansvaret för att upprätthålla den allmänna ordningen i samhället. Som framgår ovan får dock andra än poliser förordnas till ordningsvakter för att medverka till att upprätthålla den allmänna ordningen. Det är emellertid alltid polisen som ansvarar för att förordna ordningsvakterna, och därmed är det också polisen som bedömer behovet av ordningsvakter i särskilda fall. Polisen är dock oförhindrad att förordna ordningsvakter efter en begäran om detta från en kommun. Bestämmelserna är enligt utskottet väl avvägda. Utskottet anser således inte att det finns skäl att utreda frågan om utökade befogenheter för ordningsvakter eller att ge kommuner rätt att förordna ordningsvakter. Utskottet anser inte heller att det finns skäl att göra ett tillkännagivande till regeringen om att inrätta en specialutbildning för ordningsvakter. följde utskottets förslag till beslut (rskr. 2015/16:197). I betänkande 2016/17:JuU18 avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om utökade befogenheter för ordningsvakter. Utskottet motiverade sitt ställningstagande med att de befogenheter som ordningsvakter har har en lämplig omfattning. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:223). Även betänkande om polisfrågor (bet. 2017/18:JuU13 s. 97 f.) behandlade utskottet motioner om ordningsvakter, bl.a. om att ordningsvakter bör kunna få ett generellt förordnande att verka i en hel kommun. Utskottet gjorde ingen annan bedömning än tidigare i frågan om utökad användning av ordningsvakter. Utskottet ansåg således fortfarande att polisen borde ansvara för att förordna ordningsvakter. Utskottet fann inte heller skäl att ändra sin uppfattning i fråga om utökade befogenheter för ordningsvakter. Utskottet ansåg alltjämt att de befogenheter som ordningsvakter har har en lämplig omfattning. När utskottet senast behandlade motionsyrkanden om ordningsvakter (bet. 2018/19:JuU10 s. 169 f.) gjorde utskottet ingen annan bedömning än tidigare i frågan om ett generellt förordnande för ordningsvakter att verka inom en viss kommun och avstyrkte därmed motionen. Utskottet anförde vidare att det var angeläget att stärka allmänhetens förtroende för ordningsvakter. Utskottet ansåg emellertid inte att lösningen ligger i att endast tillåta personer som är anställda i auktoriserade bevakningsföretag att få förordnanden som ordningsvakter. Regeringen tillsatte en särskild utredare som ska se över regelverket för ordningsvakter. Syftet är att modernisera och effektivisera regelverket och anpassa det till dagens förhållanden. Uppdraget öppnar för en bred översyn. Utredaren kommer bl.a. att se över för vilka ändamål och på vilka platser ordningsvakter ska tjänstgöra, vilka befogenheter och arbetsuppgifter en ordningsvakt ska ha och vilka krav på utbildning och lämplighet som ska ställas på en ordningsvakt. I uppdraget ingår också att se över vissa frågor om lämplighetsprövningen av personal hos auktoriserade bevakningsföretag. Utskottet anser att utredarens arbete inte bör föregripas, och utskottet avstyrker därför samtliga motioner i detta avsnitt. Brott av s.k. djurrättsaktivister Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om brottskoder och brott begångna av s.k. djurrättsaktivister och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om brottskoder för andra brott och om ett uppdrag för Säkerhetspolisen. Jämför reservation 31 (S, V, MP). Ett stort antal motioner rör olika frågor om brottskoder. I motion 2019/20:1085 av (S) och i motion 2019/20:1235 av och (båda S) efterfrågas kodifiering av olika brottstyper däribland brott mot företag som hanterar djur. I motion 2019/20:1302 av och (båda S) yrkandena 1 och 2 begärs att statistiken för jaktbrott renodlas samt att en särskild brottskod för trafikskadat vilt vid smitningsolyckor införs. I partimotion 2019/20:3106 av m.fl. (C) yrkande 14 begärs att förbättrad statistik bör föras om brott mot bönder och andra djurhållande företagare genom att nya brottskoder införs. Ett likalydande yrkande framförs i kommittémotion 2019/20:3260 av m.fl. (C) yrkandena 36 och 38. I motion 2019/20:3084 av och Kopparklint (båda M) yrkande 1 och 3 begärs att arbetet för att öka tryggheten för enskilda, näringsidkare och forskare som på olika sätt arbetar med jakt eller, djur- eller kötthantering ska prioriteras genom att bl.a. djurrättsaktivism klassificeras under en egen brottskod. Enligt motionärerna borde därför i samråd med rättsväsendets myndigheter få i uppdrag att inrätta en sådan brottskod. I motion 2019/20:2500 av (M) yrkande 4 begärs att regeringen skyndsamt enligt tidigare tillkännagivande återkommer med konkreta lagförslag om samhällets skydd för näringsidkare och forskare som arbetar med djur. I motion 2019/20:2535 av (C) yrkande 5 begärs att skyddet för eftersöksjägare ska stärkas. I kommittémotion 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 2 begärs att polisen prioriterar brott mot jägare då detta också anses vara extremistiskt politiskt våld. Enligt motionärerna behövs det ett riktat polisarbete med speciella grupper inriktade på ideologiskt motiverad brottslighet. I motion 2019/20:3083 av (M) begärs ett tillkännagivande om djurrättsaktivister då den här typen av brottslighet enligt motionären måste tas på större allvar och straffpåföljderna bli strängare. I motion 2019/20:3084 av och Kopparklint (båda M) yrkande 2 efterfrågas ett uppdrag för att kartlägga djurrättsaktivister. I kommittémotion 2019/20:3260 av m.fl. (C) yrkande 41 begärs att polisens arbete med brott som begås i syfte att framkalla rädsla hos djurhållande företagare och anställda med anledning av deras yrkesval ska samordnas på nationell nivå. I motion 2019/20:3257 av samma motionärer yrkande 4 begärs att skyddet av eftersöksjägare stärks och att krafttag tas mot det våld och de trakasserier som jägare utsätts för. Enskilda tillförsäkras i förhållande till det allmänna ett antal grundläggande fri- och rättigheter genom 2 kap. regeringsformen och internationella konventioner. Fri- och rättigheterna omfattar bl.a. opinionsfriheter, rätt till kroppslig integritet och rörelsefrihet, rättssäkerhet, skydd mot diskriminering, egendomsskydd, upphovsrätt, näringsfrihet, utbildning och forskning. Kränkningar av enskildas grundläggande fri- och rättigheter kan således omfatta en mängd olika ageranden. Vissa fri- och rättigheter avser typiskt sett endast relationen mellan enskilda och det allmänna, såsom rätt till domstolsprövning, rätt till utbildning och skydd för forskning. Staten har också en långtgående skyldighet att skydda enskilda mot kränkningar från andra individer och grupper. Enskildas rätt till kroppslig integritet och personlig frihet, dvs. skydd mot fysiska och psykiska angrepp, är grundläggande i ett demokratiskt samhälle. Enligt regeringsformen bygger den svenska folkstyrelsen på fri åsiktsbildning och på allmän och lika rösträtt och det är därför inte möjligt att utöva, rättfärdiga, främja eller uppmana till våld eller andra utomparlamentariska metoder för att uppnå en ideologiskt eller religiöst motiverad målsättning. har också särskilda skyldigheter när det gäller bekämpandet av terrorism som följer av internationella konventioner, däribland FN:s internationella konvention om bekämpande av finansiering av terrorism (finansieringskonventionen), liksom av , såsom terrorismdirektivet (EU) 2017/541. (SOU Demokrativillkor för bidrag till civilsamhället, 2019:35, s. 354 f. och 348). Justitie- och inrikesminister anförde i ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2017/18:1525) om hot och våld mot lantbrukare bl.a. att agerar tillsammans med Säkerhetspolisen mot den som utsätter t.ex. lantbrukare och näringsidkare för brott. Insatserna sker bl.a. inom ramen för det som polisen benämner som brottsaktiv inhemsk extremism. Enligt redovisning (arbete för att motverka brottslighet kopplad till djurrättsaktivism, Redovisning av regeringsuppdrag Ju2019/01125/PO) är antalet brottsbenägna djurrättsaktivister relativt få, ca 25 individer. Polisen uppger följande: De brott som begås har ofta lågt straffvärde, till exempel ofredande och skadegörelse, men upplevs ha negativ påverkan på tryggheten hos dem som drabbas. Brottslighet kopplad till djurrättsaktivism förekommer mest frekvent i polisregion , där en särskild insats pågår . I övriga polisregioner förekommer det i relativt liten utsträckning. Insatsen i region är i linje med polisens nationella strategi mot olagliga miljö- och djurrättsaktioner. Erfarenheterna från insatsen ska sammanställas av polisens utvecklingscentrum Väst vid Nationella operativa avdelningen och delas med andra polisregioner i syfte att effektivisera polisens arbete mot brottslighet kopplad till djurrättsaktivism. En slutsats är att en trygghetsskapande informationsinsats riktad till målsägare och andra som riskerar att drabbas har minskat oron för brott. Polisens samarbetsmodell med Säkerhetspolisen i syfte att reducera extremism bedöms också stärka polisens förmåga att hantera brottsbenägna djurrättsaktivister, även om just den gruppen inte klassas som en våldbejakande extremistmiljö och inte ingår i Säkerhetspolisens uppdrag. Regeringen anförde i budgetpropositionen utg. omr. 4 (s. 52) följande om brott som begås av djurrättsaktivister: har tidigare inhämtat och sammanställt information från avseende dessa brott. Därefter har regeringen tagit upp frågan med såväl rikspolischefen som säkerhetspolischefen samt med . Detta har redovisats för i tidigare skrivelser. I regeringens skrivelse 2016/17:75 angavs mot bakgrund av vidtagna åtgärder att skrivelsen i denna del avsåg läggas till handlingarna. har slutligt behandlat skrivelse 2016/17:75 (bet. 2016/17:KU21, rskr. 2016/17:295). Regeringen beslutade därför att riksdagsskrivelse 2014/15:77 punkt 22 om brott som begåtts av djurrättsaktivister skulle läggas till handlingarna. I skrivelse 2017/18:75 upplyste regeringen om att så hade skett och att punkten därmed var slutbehandlad. Av betänkande (2017/18:KU21, rskr. 2017/18:325) framgår dock att justitieutskottet anser att de redovisade åtgärderna inte kan anses innebära att arbetet mot brott som begås av djurrättsaktivister prioriteras. Enligt utskottet behövs en tydligare redovisning av vilka åtgärder som vidtagits för att prioritera arbetet mot sådana brott och att punkten därmed inte kan anses vara slutbehandlad. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.6) meddelade regeringen därför att punkten åter står som öppen. Regeringen har därför gett i uppdrag att redovisa hur myndigheten arbetar för att motverka brottslighet kopplad till djurrättsaktivism. Redovisningen ska lämnas . Tillkännagivandet är inte slutbehandlat. Justitie- och inrikesminister anförde i ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2019/20:491) om brott begångna av djurrättsaktivister följande: har frågat mig varför jag och regeringen ännu inte sjösatt den utlovade utredningen kring möjligheten att stoppa manifestationer hos lantbrukare. Jag vill understryka att vi inte kan acceptera att någon, för att uppnå politiska syften, förstör eller stjäl andras egendom, eller i värsta fall skadar andra människor. Detta har ingen plats i en demokrati. Vi kan inte tolerera att personer utsätts för hot och trakasserier. De som begår brottsliga handlingar av det här slaget äventyrar dessutom det målmedvetna arbete för ett stärkt djurskydd som seriösa organisationer och lantbrukare utför.