bet · H701TU11 · 2020-04-17 00:00:00 — På högtrafikerade vägar använder salt, vilket enligt uppgift innebär att man oftast kan hålla dem snö- och isfria under uppehållsväder. På övriga vägar använder man normalt sand. Utskottet konstaterar att detta innebär att av det statliga vägnätet saltas. uppger att man är väl medvetet om att det finns negativa effekter av saltningen, men utan salt skulle främst den tunga trafiken stanna. Utskottet konstaterar att är medvetet om att salt kan påverka växtlighet, vegetation och vatten närmast vägbanan. Salt kan också öka problemet med rost, och saltning kan i någon mån påverka att fler djur väljer att gå ut i vägbanan. uppger att om eller hur det påverkar antalet olyckor har man inte kunskap om , men i vissa fall sätts saltstenar upp för att minska problemet med vilda djur på vägbanan. Utskottet kan konstatera att uppger att det inte finns några alternativ som har mindre påverkan på miljön för att bekämpa halkan på de högtrafikerade vägarna. Enligt fungerar det inte att använda sand på högtrafikerade vägar med snabba temperaturväxlingar. Utskottet kan vidare konstatera att har en saltstrategi med inriktning på att använda mindre salt men ändå se till att vägarna är framkomliga och att trafiksäkerheten inte minskar. Det pågår en utveckling av metoder och utrusning som kunskapen ökar, vilket leder till att mindre mängd salt behövs för samma effekt. uppger att man arbetar med förbättrade metoder och försöker att minska saltmängden, vilket utskottet välkomnar. arbetar med olika insatser för att minska saltförbrukningen, bl.a. att använda saltlösning i stället för salt i större omfattning, att minska saltanvändningen på lågtrafikerade vägar, att intensifiera utbildningen om saltförbrukning till alla som arbetar med vinterväghållning, att identifiera konfliktpunkter med vattentäkter och att prova alternativ. har alternativen dock visat sig bli dyrare än salt. har användningen minskat till mellan 200 000 och salt på de statliga vägarna, vilket kan jämföras med ca . Även om den totala saltförbrukningen i landet kan sägas vara låg ur ett internationellt perspektiv finns det enligt ändå skäl att anta att den kan minskas ytterligare, vilket utskottet ser positivt på. Gaturenhållning, snöröjning och liknande på gångbanor Utskottet vill påminna om att det av 3 § första stycket lagen med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning framgår att kommunen kan ålägga en fastighetsinnehavare inom ett område med detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser att utföra åtgärder i fråga om gångbanor eller andra utrymmen utanför fastigheten som behövs för gångtrafiken. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en kommun får meddela närmare föreskrifter i fråga om de åtgärder som ska vidtas av fastighetsinnehavaren. Ett sådant bemyndigande har tagits in i 1 § förordningen om gaturenhållning och skyltning. Enligt denna bestämmelse får kommunfullmäktige meddela sådana föreskrifter som avses i 3 § lagen med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning. Utskottet kan konstatera att en kommun därmed har rätt att bestämma att ansvaret för viss renhållning och vinterväghållning som kommunen annars skulle svara för ska föras över på fastighetsinnehavarna. Denna möjlighet gäller i fråga om gångbana eller annat utrymme utanför fastigheterna som behövs för gångtrafiken. Utskottet vill i sammanhanget framhålla att möjligheten att ålägga fastighetsinnehavare viss skyldighet att renhålla gångbana infördes i samband med att det grundläggande ansvar för gaturenhållningen som tidigare åvilat fastighetsägarna i stället lades på kommunerna. Utskottet vill även peka på att miljö- och klimatminister (ip. 2018/19:76) konstaterade att hur renhållningen bör ordnas har överlåtits till kommunerna att bestämma utifrån olika lokala överväganden. Kommunerna har valt att göra på olika sätt, och som lagen nu är utformad ges de den möjligheten. Statsrådet påminde om att dåligt utförd snöröjning kan leda till äventyrad trafiksäkerhet och bristande framkomlighet och betonade att lagstiftningen inte tvingar kommunerna att lägga över ansvaret på fastighetsägarna men att det finns en möjlighet att göra det. Utskottet kan även konstatera att har uppmärksammat regeringen på att det finns ett behov av att se över lagen, framför allt utifrån renhållningsbestämmelserna. Utskottet vill framhålla att tillsammans med nio andra myndigheter har fått i uppdrag av regeringen att ta fram en vägledande strategi för kulturmiljöarbetet inom respektive myndighet. kulturmiljöstrategi berör samtliga verksamhetsområden. Utskottet konstaterar att kulturmiljöstrategin lyfter fram att planering, byggande och förvaltning av infrastruktursystemen innebär mycket stor påverkan på kulturmiljöer över hela landet. är den största beställaren av uppdragsarkeologi i landet. uppger att det görs stora insatser för kulturmiljön genom t.ex. skötsel av alléer, milstenar, broar och byggnader med höga kultur- och teknikhistoriska värden. Utskottet välkomnar detta. Utskottet konstaterar att arbetar med ett integrerat landskapsperspektiv, där natur- och kulturmiljö samt gestaltning ingår. Strategin har tre huvudinriktningar som har identifierats som avgörande för att nå de nationella kulturmiljömålen: skapa ett effektivt kulturmiljöarbete, uppnå hållbar planering och förvaltning av kulturmiljöer samt tillgängliggöra och förmedla kulturarv och kulturmiljöer. Strategin pekar ut områden där insatser är särskilt angelägna för att uppnå ett framgångsrikt och resurseffektivt kulturmiljöarbete. Vidare beskrivs vilka delar av organisation och vilka verksamheter som berörs, hur kulturmiljöarbetet bör utvecklas, avvägningar mot andra politikområden, behov av samverkan med externa aktörer och hur frågorna framöver bör synliggöras och kommuniceras. Utskottet vill också lyfta fram att det enligt finns drygt 350 rastplatser som förvaltas och sköts på uppdrag av . uppger att man ansvarar för bl.a. informationstavlor på dessa rastplatser, och på en del rastplatser har kommunen fått tillstånd att sätta upp kartor och information om besöksmål i närheten. Utskottet vill understryka att ledstråk och ledytor behövs för att underlätta orienteringen för personer som är synsvaga och blinda. Utskottet konstaterar att det i pågår arbete med att utforma den byggda miljön för personer med synnedsättningar. har det övergripande ansvaret för att vägar och gator utformas så att de även tillgodoser möjlighet till förflyttning för personer med funktionsnedsättningar. Utskottet vill påminna om att enligt 8 kap. 12 § (2010:900) ska personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga kunna använda allmänna platser i den utsträckning som följer av föreskrifter som har meddelats med stöd av . Ett hinder mot tillgänglighet eller användbarhet på en allmän plats ska alltid avhjälpas, om hindret med hänsyn till de praktiska och ekonomiska förutsättningarna är enkelt att avhjälpa. Utskottet konstaterar att det för personer med synnedsättningar kan förekomma hinder av många olika slag i miljön. Utifrån säkerhets- och framkomlighetssynpunkt är det viktigt med en miljö utan hinder. Det gäller särskilt för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. har i en kunskapssammanställning hänvisat till bl.a. att gångytor ska särskiljas från möbleringszoner med exempelvis avvikande markbeläggning. Både tillfälliga och permanenta fasta objekt som kan utgöra hinder, t.ex. uteserveringar, bänkar, cykelställ, skyltar, stolpar och blommor, bör placeras i möbleringszoner på ett sådant sätt att de inte hindrar framkomligheten eller utgör en risk för personer med nedsatt orienterings- eller rörelseförmåga. Det konstateras att något som ofta ställer till problem är felparkerade cyklar. Dessutom uppmärksammas att avgränsningar mot uteserveringar bör göras med fasta anordningar som är möjliga att känna av med teknikkäppen. De ska även kontrastera i ljushet mot omgivande ytor. Inga utstickande ramper, som kan utgöra snubbelrisker, får förekomma. Utskottet vill betona vikten av att dessa frågor uppmärksammas även fortsättningsvis. Statliga myndigheter ska utforma och bedriva sin verksamhet med beaktande av de funktionshinderspolitiska målen och bl.a. verka för att personer med funktionsnedsättning ges full delaktighet i samhällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor. Utskottet vill här också påminna om utskottets uppföljning av resultaten av insatserna för att göra transportsystemet tillgängligt för personer med funktionsnedsättning (rapport /14:RFR5) där bl.a. frågor kring ledstråk uppmärksammades. Utskottet vill sammanfattningsvis framhålla att det av hänsyn till trafiksäkerheten är viktigt att vara restriktiv när det gäller skyltning utmed större allmän väg. Utskottet förutsätter att vägar skyltas på ett sätt som främjar trafiksäkerheten och tillgängligheten som det är önskvärt att man försöker tillgodose önskemål från det lokala näringslivet och turismen. Utskottet ser vidare positivt på det arbete som görs för att säkerställa vägbelysningsanläggningar som uppfyller både trafiksäkerhetskrav och miljöhänsyn. Utskottet kan vidare konstatera att det inte finns några alternativ till salt som har mindre påverkan på miljön för att bekämpa halkan på de högtrafikerade vägarna. Utskottet kommer att fortsätta följa utvecklingen när det gäller dessa vägfrågor. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet motionerna 2019/20:190 (C), 2019/20:400 (C), 2019/20:865 (M), 2019/20:913 (C), 2019/20:1589 (C), 2019/20:1833 (C), 2019/20:2093 (L), 2019/20:2360 (M), 2019/20:2397 (M), 2019/20:2515 (M), 2019/20:2757 (L) och 2019/20:3347 (SD) yrkande 8. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om parkerings- och bilpoolsfrågor. Utskottet välkomnar det arbete som bedrivs i syfte att underlätta parkering för bilpoolsbilar och miljöbilar och framhåller att det är viktigt att fortsätta följa frågan om hur ägare av miljöbilar kan premieras i arbetet med omställningen av transportsektorn till fossilfrihet. Utskottet välkomnar regeringens ambition att underlätta för bilpooler och ser fram emot pågående utredningsarbete när det gäller definitionen av bilpoolstjänster. Utskottet välkomnar även vidtagna initiativ för att beivra missbruk av parkering på handikapplatser. Jämför reservation 18 (M), 19 (SD) och 20 (M, C). Kommunernas möjlighet att ta ut avgift för parkering regleras i lagen (1957:259) om rätt för kommun att ta ut avgift för vissa upplåtelser av offentlig plats, m.m. Av lagen framgår att en kommun får ta ut ersättning för rätten att parkera i den omfattning som behövs för att ordna trafiken. Bestämmelsen innebär att alla trafikanter ska behandlas lika och betala avgift enligt samma villkor. De enda undantag som en kommun kan besluta om gäller för nyttoparkering, boendeparkering eller rörelsehindrade. Reglerna om parkeringstillstånd för rörelsehindrade finns i 10 kap. 8 § trafikförordningen (1998:1276). Där framgår att för rörelsehindrade personer kan ett särskilt parkeringstillstånd utfärdas. Tillståndet kan utfärdas både till rörelsehindrade som själva kör motordrivna fordon och till andra rörelsehindrade som regelbundet behöver hjälp av föraren utanför fordonet. Transportstyrelsen har meddelat föreskrifter och allmänna råd om parkeringstillstånd för rörelsehindrade (TSFS 2009:73). Enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift får regeringen ange det högsta och det lägsta belopp som felparkeringsavgifter får fastställas till. Beloppen får varieras med hänsyn till skilda slag av parkeringsöverträdelser. Avgiftens belopp fastställs av regeringen eller den myndighet eller kommun som regeringen bestämmer. Enligt förordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift fastställer kommunen felparkeringsavgiftens belopp. Avgiftens belopp får fastställas till lägst 75 och högst . Felparkeringsavgift ska betalas i den ordning som Transportstyrelsen bestämmer. Enligt lagen (1984:318) om kontrollavgift vid olovlig parkering får en markägare som upplåter ett område för parkering eller förbjuder parkering inom området ta ut en avgift (kontrollavgift) om ett fordon parkerats inom området i strid mot förbud eller villkor som markägaren har beslutat (olovlig parkering). I detta avsnitt behandlas även motioner om bilpooler. En bilpool innebär att ett antal personer samsas om en eller flera bilar. Det finns två slags bilpooler: dels föreningsdrivna bilpooler där hushåll delar på några bilar, dels företag som driver bilpooler kommersiellt. Enligt finns det bilpooler på ett 50-tal orter i . menar att fördelen är att användaren betalar för bilen enbart då man använder den. Utredningen cirkulär ekonomi har konstaterat att bilpooler gör att färre bilar används mer intensivt och färre bilar behöver produceras, vilket medför en effektivare användning av naturresurser. I motion 2019/20:718 pekar (SD) på att det bör införas ett nationellt register för parkeringstillstånd för personer med nedsatt rörelseförmåga. Motionären konstaterar att har det framkommit uppgifter om att parkeringstillstånd och parkeringsplatser för personer med funktionsnedsättning har missbrukats. har det gradvis skett förbättringar avseende motverkandet av fusket, men det finns fortfarande mycket kvar att göra som att exempelvis skapa en nationell samordning av parkeringstillstånd. m.fl. (C) föreslår i motion 2019/20:1752 att den kommunala avgiftslagen ska ses över så att den gör det möjligt att differentiera parkeringsavgifter utifrån fordons miljöegenskaper, så att det är möjligt med lägre parkeringsavgifter för de fordon som är miljöfordon enligt vägtrafikskattelagen, uppfyller särskilda miljökrav eller som drivs med ett visst drivmedel, exempelvis el (yrkande 1). Motionärerna påminner om att det inte är möjligt att låta parkeringsavgifter avspegla miljönyttan hos fordonen, vilket är ett hinder för att fler ska vilja köpa el- eller gasbil. I yrkande 2 föreslår motionärerna en översyn av kommunallagen så att principen om likabehandling av kommuninvånare medger olika parkeringsavgifter, om syftet är att förbättra den gemensamma miljön och på så sätt gynna kommuninvånarna som helhet och att det framgår att det inte är invånarna som behandlas olika, utan fordonen. I motion 2019/20:2386 menar (M) att lagstiftningen för att tillåta differentiering av parkeringsavgifter och trängselskatt samt parkeringsvillkor bör ses över i syfte att gynna bilar med mindre miljöpåverkan (yrkande 1). Motionären hänvisar bl.a. till att man i har arbetat med att få fler att köra eldrivna bilar genom t.ex. fördelar vid parkering. Motionären påminner om att det tidigare fanns miljöbilsparkeringstillstånd i , men dessa visade sig oförenliga med nuvarande lagstiftning om kommuners rätt att ta ut parkeringsavgifter. Motionären anför även att lagstiftningen för att tillåta differentiering av parkeringsavgifter och trängselskatt samt parkeringsvillkor bör ses över i syfte att gynna bilpooler och andra delningstjänster (yrkande 2). Lagstiftningen bör reformeras för att bl.a. uppmuntra användandet av bilpool och andra delningstjänster istället för att äga en bil. I kommittémotion 2019/20:2597 framför m.fl. (M) att möjligheten att ge kommuner rätt att införa ett system med differentierade parkeringsavgifter baserat på fordonets miljöklassning bör ses över (yrkande 8). Motionärerna menar att för att kunna främja framväxten av ett mer hållbart transportsystem är det viktigt att både stat och kommun har möjlighet att premiera dem som gör ett aktivt val för att minska utsläppen av klimatgaser. Parkeringsbestämmelser kan vara ett effektivt sätt att påverka i vilken utsträckning ett mer miljövänligt fordon väljs när det väl är dags att köpa nytt. Motionärerna understryker även behovet av att ta fram en juridisk definition av begreppet bilpool, med utgångspunkt i SOU 2017:22 Från värdekedja till värdecykel, för att kommuner ska kunna reservera gatumark för bilpooler (yrkande 24). Motionärerna betonar att delningsekonomin och nya digitala tjänster innebär stora möjligheter även för transporter, där bilpooler och samåkning är exempel på hur transporter kan komma fler till del som resurserna utnyttjas effektivare. Motionärerna påminner om att det saknas en juridisk definition av begreppet bilpool, vilket innebär att kommuner inte kan skapa parkeringsytor för bilpoolsbilar. I kommittémotion 2019/20:2659 menar m.fl. (M) att kommuner bör ges möjlighet att differentiera parkeringsavgifter utifrån fordonets miljöklassning (yrkande 20). Motionärerna menar att det är angeläget att verktyg för att minska problemen med dålig luftkvalitet kommer på plats. Det är också särskilt viktigt att ge kommunerna möjlighet att utifrån varje enskild kommuns förutsättningar och behov minska de skadliga partiklarna och förbättra luftkvaliteten, klimatet och hälsan. (SD) föreslår i motion 2019/20:3166 att elbilar ska få kostnadsfri parkering i hela landet (yrkande 3). Motionären hänvisar bl.a. till positiva erfarenheter från där man genom subventioner och fördelar för elbilar såsom kostnadsfri parkering har lyckats skapa en god marknad för elbilsbranschen. m.fl. (C) lyfter i kommittémotion 2019/20:3246 fram behovet av att ta fram en juridisk definition av begreppet bilpool, alternativt fordonspool, i syfte att ge kommuner större rådighet över att avdela gatumark till delningstjänster inom transportsektorn (yrkande 33). Motionärerna menar att användningen av bilpooler kan vara ett viktigt steg för att minska utsläppen och öka mobiliteten, men avsaknaden av en juridisk definition försvårar bl.a. moms- och regelfrågor och gör att kommuner inte kan skapa parkeringsytor för bilpoolsbilar. I kommittémotion 2019/20:3266 lyfter m.fl. (C) fram moderna mobilitetslösningar såsom bilpooler (yrkande 29). Motionärerna lyfter bl.a. fram att det saknas en enhetlig definition av bilpooler, vilket gör det svårt att lokalt fullt ut stödja denna utveckling, trots att bilpooler ger möjligheter att tillföra en ny typ av mer klimatsmart mobilitet utan att behöva använda värdefull mark till parkeringsplatser snarare än bostäder. I kommittémotion 2019/20:3347 föreslår m.fl. (SD) att parkeringsplatser och bilpooler tas med i beaktande vid samhällsplanering (yrkande 17). För att fortsättningsvis kunna planera och generera största möjliga samhällsnytta behöver utöver vanliga parkeringsplatser även bilpooler finnas med i planarbetet. I yrkande 61 framför motionärerna vidare att lagen om överträdelser av lastzoner bör skärpas. Motionärerna påminner om att lastzoner främst är till för att företag ska kunna leverera och få säkra leveranser. Det pekas på att bilister parkerar på lastzoner, busshållplatser eller särskilda parkeringsplatser för bussar. Påföljden för överträdelser av parkeringsförbud bör skärpas för att stävja missbruket. Motionärerna menar att möjligheten att öka parkeringsböterna och övriga påföljder vid dessa överträdelser bör utredas. Utskottet vill inledningsvis betona att kommunerna spelar en viktig roll i omställningen till ett transporteffektivt samhälle i kraft av det kommunala planmonopolet och i de fall kommunen är markägare. Utskottet noterar att regeringen i proposition 2019/20:65 konstaterar att vid nybyggnationer i städer och tätorter kan kommuner t.ex. arbeta med flexibla parkeringsnormer och låga parkeringstal. Det kan innebära att fastighetsägare och byggherrar åtar sig att tillhandahålla hållbara mobilitetslösningar för sina hyresgäster eller verksamheter för att på så sätt kunna använda ytor till annat än bilparkeringar. Utskottet konstaterar att flera kommuner arbetar med detta . Ökad samordning av lokala, regionala och nationella planeringsprocesser är därför enligt regeringen nödvändigt. En ökad förståelse och kunskap inom respektive planeringsnivå om övriga nivåers planeringsprocesser och funktion kan bidra till att planeringsprocesserna förenklas och effektiviseras. Utskottet vill i sammanhanget även framhålla att regeringen har vidtagit åtgärder som ska förbättra förutsättningarna för den lokala planeringen att bidra till ökad transporteffektivitet. har på regeringens uppdrag tagit fram vägledningar om flexibla parkeringstal, om lämplighetsbedömning och lokaliseringsprövning och en om översiktsplanering för minskad klimatpåverkan i syfte att stödja kommunernas arbete med fysisk planering. Mot bakgrund av motionsyrkandena om att kunna differentiera parkeringsavgifter vill utskottet påminna om att frågan om rutiner vid utfärdandet av parkeringsavgifter i första hand är en angelägenhet. Utskottet kan dock i sammanhanget konstatera att det nuvarande regelverket inte ger utrymme för någon särskild avgiftsplikt för exempelvis miljöbilar eller bilpoolsbilar. Utskottet vill understryka att regeringens målsättning är att ska bli världens första fossilfria välfärdsland. I det arbetet har omställningen av transportsektorn en mycket stor betydelse. Att uppmuntra människor till beteende- och konsumtionsförändringar är en viktig del av insatserna för att minska transportsektorns klimatutsläpp. När det gäller differentierade parkeringsavgifter baserat på fordons miljöegenskaper vill utskottet uppmärksamma att statsrådet i sitt svar på skriftlig fråga 2018/19:125 om differentierade parkeringsavgifter hänvisar till att i en dom meddelad upphävde Region beslut att inte ta ut parkeringsavgift för miljöbilar. Enligt finns inte utrymme i 2 § lagen (1957:259) om rätt för kommun att ta ut avgift för vissa upplåtelser av offentlig plats m.m. för avgiftsbefrielse eller avgiftsdifferentiering för miljöbilar. Utskottet delar statsrådets bedömning att det är viktigt att fortsätta följa frågan om hur ägare av miljöbilar kan premieras i arbetet med omställningen av transportsektorn till fossilfrihet. Utskottet noterar att frågan om differentierade parkeringsavgifter har behandlats i olika utredningar. Miljömålsberedningen föreslog i sitt betänkande En klimat- och luftvårdsstrategi för (SOU 2016:47) en ändring av trafikförordningen respektive lagen om rätt för kommun att ta ut avgift för vissa upplåtelser av offentlig plats för att ge kommuner möjlighet att differentiera avgiften på parkeringsplatser utifrån fordonens miljöegenskaper. I betänkandet Bebyggelse- och transportplanering för hållbar stadsutveckling (SOU 2019:17) framhöll att tillgången till parkeringsplatser är en av de faktorer som har störst betydelse för val av transportmedel och för resmönstret i en stad. Det innebär att det finns stora möjligheter att använda parkering som ett styrmedel för hållbar stadsutveckling. Parkeringsförutsättningarna har ett stort genomslag på bilanvändningen, och därför behöver enligt myndigheten parkering behandlas integrerat med den övergripande planeringen i kommunen. påpekade också att man genom att styra tillgången och närheten till bilparkering, samt med parkeringsavgifter, kan få andra trafikslag att framstå som attraktivare val för transporter än den egna bilen. föreslår i sin rapport att kommunerna ska ges rätt att upplåta allmän mark till särskilda parkeringar för bilpooler på ett liknande sätt som de kan avsätta mark för särskilda handikapparkeringar. Utskottet vill i sammanhanget peka på att det är möjligt för kommuner att reservera laddplatser för elbilar och laddhybrider. beslutade också regeringen om nya regler för parkeringsplatser och ett nytt vägmärke som visar var elfordon kan laddas. Reglerna innebär att det är möjligt för en kommun eller att reservera parkeringsplatser för laddning av elfordon. Utskottet vill även lyfta fram att regeringen i skrivelse 2017/18:238, En klimatstrategi för , framhöll att det är angeläget att underlätta för bilpooler, bl.a. genom att göra det lättare att avsätta parkeringsmark. Regeringen upprepade denna ståndpunkt i skrivelse 2017/18:230 Strategi för Levande städer – politik för en hållbar stadsutveckling. För rörelsehindrade personer kan ett särskilt parkeringstillstånd utfärdas.