bet · H801KU10 · 2020-11-30 00:00:00 — 3.1 Intressekonflikter i utredningen för flyget 3.2 Säkerhetsklassad anställning inom 3.3 Ansökan om bearbetningskoncession för Kallak 3.4 Tillståndsärende om utbyggnad av raffinaderi i 3.5 Hantering av uppgifter om försvarsminister 3.6 Hantering av information om en officer 4 Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen 4.1 Lotteriinspektionens tillsyn av Casino Cosmopol 4.2 Styrning av Arbetsförmedlingen efter budgetbeslut 4.3 Brottsförebyggande rådets rapporter 5 Vissa frågor om statsråds tjänsteutövning 5.1 Dåvarande socialförsäkringsministerns agerande med anledning av utlämnande av handling 5.2 Finansmarknads- och bostadsministerns agerande i fråga om amerikanska sanktioner mot en bank 5.3 Inrikesministerns uttalanden om MSB:s helikopterupphandling 5.4 Statsministerns uttalanden om ställningstagande 5.5 Statsråds uttalanden om antalet poliser 5.6 Statsministerns uttalande om EU-stöd till 5.7 Statsministerns uttalanden om arbetskraftsinvandringen 5.8 Statsråds uttalanden om export av krigsmateriel 5.9 Justitie- och migrationsministerns uttalande om beviljade uppehållstillstånd på grund av anknytning 5.10 Energi- och digitaliseringsministerns uttalanden om rostskador på 5.11 Inrikesministerns uttalanden om ett inkommet förslag till åtgärder mot gängbrottsligheten 5.12 Statsministerns uttalande om migrationspolitiken Sakregister 2000/01–2019/20 Tabell 1.1 Tjänstgörande i –2020 Tabell 1.2 Tjänstgörande per departement 2010–2020 Tabell 1.3 Politiskt tillsatta tjänstemän i –2020 Tabell 1.4.1 Antalet utnämnda myndighetschefer i fr.o.m. t.o.m. och andelen med politisk bakgrund Tabell 1.4.2 Typ av politisk bakgrund bland utnämnda myndighetschefer i – Tabell 1.4.3 Partipolitisk bakgrund bland utnämnda myndighetschefer – Tabell 1.4.4 Kön och utnämnda myndighetschefer – Tabell 1.4.5 Kön och utnämnda myndighetschefer exklusive rektorer per regering – Tabell 1.4.6 Kön och utnämnda myndighetschefer per departement – Tabell 1.4.7 Kön och utnämnda myndighetschefer per departement och regering – Tabell 1.4.8 Öppna rekryteringsförfaranden för utsedda myndighetschefer per departement – Tabell 1.4.9 Antalet utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna –samt andelen med politisk bakgrund Tabell 1.4.10 Kön och utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna – anmäler härmed för resultatet av den granskning som redovisas i detta betänkande enligt 13 kap. 2 § regeringsformen. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (SD), (S), (C), (V), (M), (SD), Skånberg (KD), (S), (L), (MP), (M), Per (SD) och (S). 1 Administrativt inriktad granskning 1.1 Regeringens sammansättning och regeringsarbetets organisation Som ett led i den granskning som enligt 13 kap. 1 § regeringsformen har till uppgift att genomföra följer utskottet regeringens sammansättning och utvecklingen av organisation. Vad gäller regeringens sammansättning redovisas uppgifter om statsrådsförordnanden och förordnanden enligt 7 kap. 5 § regeringsformen för perioden fr.o.m. t.o.m. utgången av . Vidare uppmärksammas dokumentation av statsråds åtagande om att medverka i granskning även efter det att statsrådsuppdraget har upphört. Vad gäller regeringsarbetets organisation redovisas statistiska uppgifter om antalet tjänstgörande i . Utvecklingen redovisas också. Underlag för granskningen finns i bilaga A1.1.1. Regeringen består enligt 6 kap. 1 § regeringsformen av statsministern och övriga statsråd. Statsministern utser de övriga statsråden och bland dem, enligt 7 kap. 1 §, chefer för departementen. Enligt 7 kap. 5 § kan statsministern också förordna att ett ärende eller en grupp ärenden som hör till ett visst departement ska föredras av ett annat statsråd än departementschefen. utsågs ett statsråd. förordnade statsministern att vara statsråd. entledigades , vilket framgår av bilaga A1.1.1. Statsminister har fattat ett antal beslut om förordnanden enligt 7 kap. 5 § regeringsformen. Förordnandena återfinns i bilaga A1.1.1. Bilagan innehåller även det nya statsrådets åtagande att medverka i granskning. fanns det totalt 4 658 tjänstgörande i . Siffran inkluderar alla kommittéanställda och anställda vid utlands-myndigheterna. Om dessa undantas uppgick antalet till 3 779. Av tabell 1.1 framgår även antalet tjänstgörande i . Tabell 1.1 Tjänstgörande i –2020 Exklusive kommittéanställda och anställda vid utlandsmyndigheterna Källa: Statsrådsberedningens promemoria av (se bilaga A1.1.1), bet. 2019/20:KU10 s. 16. Kommentar: Tabellen visar antalet tjänstgörande i . En samman-ställning över antalet tjänstgörande finns i bet. 2003/04:KU10 s. 15. Som framgår av tabellen ökade i huvudsak antalet tjänstgörande , då antalet tjänstgörande uppgick till 4 885. Därefter har antalet varit lägre. Detsamma gäller även när kommittéanställda och anställda vid utlandsmyndigheterna exkluderas. Mellan ökade det totala antalet tjänstgörande med 82. Om kommittéanställda och anställda vid utlandsmyndigheterna exkluderas var ökningen något lägre (69). Av tabell 1.2 nedan framgår antalet tjänstgörande per departement samt inom Statsrådsberedningen och förvaltningsavdelningen exklusive kommittéanställda och anställda vid utlandsmyndigheterna. Uppgifterna avser september månad respektive år. Tabell 1.2 Tjänstgörande per departement 2010–2020 Källa: Statsrådsberedningens promemoria av (se bilaga A1.1.1), bet. 2019/20:KU10 s. 17. Kommentar: Tabellen visar antalet tjänstgörande i exklusive kommittéanställda och anställda vid utlandsmyndigheterna uppdelat per departement. Uppgifter om antalet tjänstgörande per departement finns i bet. 2013/14:KU10 s. 12, uppgifter om 2008 finns i bet. 2017/18:KU10 s. 13 och uppgifter om 2009 finns i bet. 2019/20:KU10 s. 17. 1 bytte namn till Landsbygdsdepartementet. /15 blev det en del av . 2 hette mellan och Miljö- och . 3 Landsbygdsdepartementet blev en del av . 4 Integrations- och jämställdhetsdepartementet avvecklades /11. Departementets frågor flyttades då till andra departement. 5 Infrastrukturdepartementet bildades . har ökningen av antalet tjänstgörande varit störst vid förvaltningsavdelningen, därefter vid och Statsråds-beredningen. Den största minskningen har varit vid . Med politiskt tillsatta tjänstemän avses – politiskt sakkunniga i med funktion som planeringschef, stabschef, presschef, pressekreterare, politiskt sakkunnig, inklusive politiskt sakkunnig assistent (vilka omfattas av Avtal om anställningsvillkor för politiskt sakkunniga) samt politiskt timanställd brevskrivare eller talskrivare i – statssekreterare som omfattas av Avtal om regeringsbeslut om avlöningsförmåner m.m. för vissa högre anställningar m.fl. Även kabinettssekreteraren räknas till denna grupp. Därtill kommer statsministern och statsråden. Dessa är inte tjänstemän i traditionell mening och ingår därför inte i definitionen politiskt tillsatta tjänstemän. uppgick antalet politiskt tillsatta tjänstemän till 179 (tabell 1.3). Av dessa var 37 statssekreterare. Tabell 1.3 Politiskt tillsatta tjänstemän i –2020 Källa: Statsrådsberedningens promemoria av (se bilaga A1.1.1), bet. 2019/20:KU10 s. 18. Kommentar: Tabellen visar antalet politiskt tillsatta tjänstemän och statsråd . Timanställda politiskt sakkunniga ingår inte i tabellen. Motsvarande uppgifter för tiden finns i bet. 2001/02:KU10 s. 9. Av tabellen framgår utvecklingen av antalet politiskt tillsatta tjänstemän . ökade antalet med nio personer. Granskningen ger inte anledning till någon kommentar av utskottet. I granskningen har en översiktlig genomgång gjorts av regeringens huvudprotokoll för perioden januari–. En översiktlig genomgång har även gjorts av underprotokoll (serie A) respektive Infrastrukturdepartementets underprotokoll (serie A och serie B) för perioden januari–respektive april–. [1] Vidare har dessa underprotokoll jämförts med relevanta delar av huvudprotokollens ärendeförteckningar . Till grund för granskningen har legat dels aktuella protokoll, dels promemorior som upprättats inom nämnda departement, bilaga A1.2.1. Vidare redovisas statistik över antalet avgjorda regeringsärenden. Statistiken är grundad på en sammanställning från Statsrådsberedningen av antalet regeringsärenden som avgjordes vid regeringssammanträden , bilaga A1.2.2. I 7 kap. 6 § regeringsformen föreskrivs att vid regeringssammanträden ska protokoll föras. Skiljaktiga meningar ska antecknas i protokollet. Författningar, förslag till och andra beslut som ska expedieras ska för att bli gällande skrivas under av statsministern eller ett annat statsråd på regeringens vägnar (7 kap. 7 § regeringsformen). Regeringen kan dock genom förordning föreskriva att en tjänsteman i särskilda fall ska få skriva under beslut som ska expedieras. Närmare bestämmelser om protokollföringen vid regeringssammanträden finns i förordningen (2007:725) om beslut och protokoll hos regeringen. Enligt 10 § ska protokollet vid ett regeringssammanträde bestå av ett huvudprotokoll och ett underprotokoll för varje departement. Underprotokollet för varje departement ska delas in i två serier, serie A och serie B. De delar av underprotokollet som innehåller uppgifter för vilka sekretess kan gälla bildar serie B. Övriga delar bildar serie A. Av 11 § samma förordning följer att huvudprotokollet från ett regeringssammanträde ska innehålla uppgifter om vilka statsråd som är närvarande, vem som är ordförande och vem som är protokollförare. Huvudprotokollet ska även innehålla en förteckning över de ärenden som handläggs vid sammanträdet och för varje ärende en uppgift om vilket statsråd som är föredragande. Underprotokollen ska för varje ärende återge det beslut som har expedierats eller som finns i ett koncept (12 § förordningen om beslut och protokoll hos regeringen). Skiljaktiga meningar ska också antecknas i underprotokollen. Statsrådsberedningen har tagit fram promemorian Gula boken – Beslut och protokoll hos regeringen (SB PM 2012:2). Promemorian behandlar bl.a. utformningen av regeringens beslut samt arbetet med ärendeförteckningar och protokoll vid regeringssammanträden. Regeringens beslut i de ärenden som ett departement har haft uppe till behandling vid ett regeringssammanträde tas in i departementets underprotokoll (Gula boken s. 42). Ärendeförteckningarna tas däremot inte in där, utan de ska finnas som bilagor till huvudprotokollet. Av Gula boken framgår att när det gäller förvaltningsärenden bör ärendemeningen i ärendeförteckningen formuleras så att den inte föregriper regeringens beslut (s. 39). Själva underprotokollet består av en huvudtext med bilagor (Gula boken s. 42). Huvudtexten innehåller oftast bara uppgiften att regeringen ”fattar de beslut som framgår av bilagda handlingar”, medan bilagorna kan vara omfattande och avse en rad olika beslut. Enligt 8 kap. 19 § regeringsformen ska en beslutad lag utfärdas av regeringen . Av samma paragraf följer också att lagar ska kungöras . Det senare gäller också förordningar, om inte annat anges i lag. Med utfärdande av en lag avses det regeringsbeslut genom vilket författningen får sin slutliga utformning. Begreppet kungörande avser den dag då författningen publiceras. kungörs lagar och förordningar elektroniskt genom att de publiceras på Svensk författningssamlings (SFS) webbplats (se bl.a. Statsrådsberedningens promemoria Elektroniskt kungörande av författningar [SB PM 2018:1] s. 4). publicerades lagar och förordningar i den tryckta versionen av . Statsrådsberedningen har tagit fram promemorian Gröna boken – Riktlinjer för författningsskrivning (Ds 2014:1). Enligt Gröna boken bör det datum då en författning ska träda i kraft normalt sättas så att författningen kan komma ut från trycket i SFS minst före ikraftträdandet (s. 101). En författning bör endast i speciella undantagsfall komma ut från trycket senare än före ikraftträdandet. Efter får tidsangivelserna i stället anses avse tiden mellan publiceringen på webbplatsen och ikraftträdandet (bet. 2019/20:KU10 s. 21). har vid ett flertal tillfällen granskat författningsutgivningen, ofta inom ramen för granskningen av regeringsprotokollen. I dessa ärenden har utskottet understrukit vikten av att författningar kungörs före ikraftträdandet och att regeringen – i den mån den råder över beslutsprocessen – vidtar nödvändiga planeringsåtgärder för att leva upp till detta (se bl.a. bet. 2012/13:KU10 s. 12 f.). Enligt utskottet bör tiden mellan kungörelse och ikraftträdande vara minst och endast i speciella undantagsfall . Dessutom är det självklart ett minimikrav att författningar inte kungörs efter ikraftträdandet (se bl.a. bet. 2012/13:KU10 s. 12 f., bet. 2014/15:KU10 s. 14 f., bet. 2015/16:KU10 s. 12 f., bet. 2016/17:KU10 s. 12 f., bet. 2017/18:KU10 s. 15 f., bet. 2018/19:KU10 s. 13 f. och bet. 2019/20:KU10 s. 20 f.). Utskottet har också framhållit att är snävt tilltaget med hänsyn till behovet av tid för att enskilda och myndigheter ska ges möjlighet att inrätta sig efter de kommande förändringarna (bet. 2012/13:KU10 s. 57). Särskilt viktigt är detta enligt utskottet när det gäller bestämmelser som innebär pålagor för enskilda (se bl.a. bet. 2016/17:KU10 s. 18). Vid en granskning av regeringsprotokollen framhöll utskottet när det gällde förvaltningsärenden att formuleringen av ärendemeningen i ärendeförteckningen inte borde föregripa regeringens beslut (bet. 2016/17:KU10 s. 12 f.). Iakttagelser vid den nu aktuella granskningen Vid granskningen av regeringsprotokollen har kansliet gjort vissa iakttagelser när det gäller författningar som har publicerats före ikraftträdandet. Författningar utfärdade på område kungjordes 294 författningar på område. Av dessa kungjordes 104 författningar före ikraftträdandet (lagarna SFS 2019:128–129, SFS 2019:131, SFS 2019:252, SFS 2019:277–279, SFS 2019:281, SFS 2019:284, SFS 2019:287, SFS 2019:289–291, SFS 2019:373, SFS 2019:375, SFS 2019:407, SFS 2019:412, SFS 2019:422, SFS 2019:436, SFS 2019:447, SFS 2019:450–455, SFS 2019:459–460, SFS 2019:601, SFS 2019:608, SFS 2019:742, SFS 2019:747–749, SFS 2019:751–752, SFS 2019:754, SFS 2019:757, SFS 2019:760, SFS 2019:762, SFS 2019:764, SFS 2019:766–769, SFS 2019:771–773, SFS 2019:783–787, SFS 2019:1148, SFS 2019:1197, SFS 2019:1199, SFS 2019:1201, SFS 2019:1219, SFS 2019:1226, SFS 2019:1233, SFS 2019:1241–1242, SFS 2019:1244, SFS 2019:1248 och SFS 2019:1250–1255 samt förordningarna SFS 2019:10, SFS 2019:13, SFS 2019:58, SFS 2019:62, SFS 2019:106, SFS 2019:133, SFS 2019:150, SFS 2019:221, SFS 2019:292–294, SFS 2019:335, SFS 2019:368, SFS 2019:391–392, SFS 2019:408, SFS 2019:413, SFS 2019:427, SFS 2019:456–457, SFS 2019:466, SFS 2019:468, SFS 2019:602, SFS 2019:809–810, SFS 2019:814–816, SFS 2019:818–820, SFS 2019:1229, SFS 2019:1236 och SFS 2019:1245). Av dessa kungjordes 14 författningar före ikraftträdandet (lagarna SFS 2019:128–129, SFS 2019:131, SFS 2019:277–279, SFS 2019:281 och SFS 2019:1148 samt förordningarna SFS 2019:13, SFS 2019:133, SFS 2019:150, SFS 2019:368, SFS 2019:466 och SFS 2019:468). Författningar utfärdade på Infrastrukturdepartementets område kungjordes 104 författningar på Infrastrukturdepartementets område. Av dessa kungjordes 43 författningar före ikraftträdandet (lagarna SFS 2019:349, SFS 2019:352–353, SFS 2019:369–371, SFS 2019:374, SFS 2019:376–379, SFS 2019:381 och SFS 2019:1206 samt förordningarna SFS 2019:382–388, SFS 2019:390, SFS 2019:393, SFS 2019:395–397, SFS 2019:400–402, SFS 2019:405, SFS 2019:538, SFS 2019:656, SFS 2019:666–667, SFS 2019:1227, SFS 2019:1230, SFS 2019:1246–1247, SFS 2019:1285, SFS 2019:1293 och SFS 2019:1303–1306). Åtta av dessa kungjordes innan författningarna skulle träda i kraft (förordningarna SFS 2019:538, SFS 2019:666, SFS 2019:1230, SFS 2019:1285, SFS 2019:1293 och SFS 2019:1304–1306). En av dessa författningar kungjordes innan den skulle träda i kraft (förordningen SFS 2019:1230). Utskottet har genom en skrivelse som sänts till begärt kommentarer på utskottets iakttagelser om författningar som kungjorts mindre än fyra respektive innan författningen skulle träda i kraft. Utskottet fick två promemorior som upprättats inom och Infrastrukturdepartementet (bilaga A1.2.1). Det finns i svarspromemoriorna en närmare redogörelse för hanteringen av var och en av de aktuella författningarna. Både och Infrastrukturdepartementet framhåller att tiden mellan kungörandet och ikraftträdandet bedömdes vara acceptabel i samtliga fall. Bedömningen anges i huvudsak vara gjord mot bakgrund av att de författningar som avser lagar utfärdades efter beslut, och att de förordningar som på ett eller annat sätt hängde ihop med dessa lagar beslutades och kungjordes i anslutning till beslut. I övrigt anförs bl.a. att när det gällde vissa förordningar som på olika sätt rörde en myndighets verksamhet och organisation hade departementet en kontinuerlig dialog med myndigheten under beredningen av ärendet. Därutöver framhålls att vissa författningar behövde anpassas till olika EU-rättsakter och att tidsfristen i dessa ärenden ofta var snäv. När det gäller vissa författningar på område hänvisas till budgetprocessen i . Därutöver framhålls för några av författningarna att de inte innebar pålagor för enskilda. I promemorian från Statsrådsberedningen redovisas att det avgjordes totalt 4 633 regeringsärenden vid regeringssammanträden (bilaga A1.2.2). Den största ärendegruppen var anställningsärenden, följt av regleringsbrev samt anslags- och bidragsärenden. Jämfört med 2018 minskade antalet regeringsärenden med 629 stycken. Den ärendegrupp som minskade mest i antal var författningar (–567) och den ärendegrupp som ökade mest i antal var anställningsärenden (+137). Som utskottet vid ett flertal tillfällen tidigare framhållit bör tiden mellan det att en författning kungörs och att den träder i kraft vara minst , och endast i speciella undantagsfall . Den aktuella granskningen visar att 104 respektive 43 författningar från respektive Infrastrukturdepartementet kungjordes före ikraftträdandet samt att 14 respektive 8 av dessa kungjordes före ikraftträdandet. Som skäl för den korta tiden mellan kungörande och ikraftträdande hänvisas i svar till utskottet i flera fall till tidpunkten för beslut om det aktuella lagförslaget, som hänger samman med budgetprocessen i . Perioden mellan kungörande och ikraftträdande hänger delvis samman med tidpunkten för beslut. Utskottet utgår från att regeringen – i den mån den råder över beslutsprocessen – vidtar nödvändiga planeringsåtgärder för att hålla tiden mellan kungörande och ikraftträdande inom de nämnda tidsramarna. Genomgången av regeringsprotokollen ger i övrigt inte anledning till något uttalande av utskottet. Som ett led i granskning går utskottet igenom någon eller några grupper av förvaltningsärenden. Årets genomgång omfattar ett antal förvaltningsärenden där beslut fattats av regeringen och som har handlagts inom Infrastrukturdepartementet. Det är fråga om totalt elva förvaltningsärenden. Knappt hälften av ärendena har beslutats av en länsstyrelse som första instans. Dessa ärenden gäller fråga om föreskrifter om fartbegränsning, förbud mot ankring eller begränsning i rätten att utnyttja vattenområde för bl.a. vattenskidåkning i visst sjöterritorium. Drygt hälften av ärendena har beslutats av Transportstyrelsen som första instans. Dessa ärenden gäller fråga om undantag från kravet att använda skyddshjälm vid färd med snöskoter och moped, om undantag från bestämmelser om stannande och parkering av fordon för visst ändamål och om undantag från vissa krav för sjöfolk. Till grund för granskningen har legat dels aktuella ärenden, dels en promemoria som upprättats inom Infrastrukturdepartementet, bilaga A1.3.1. I förvaltningslagen (2017:900) finns regler om hur förvaltningsmyndigheter ska handlägga sina ärenden. Regeringen är inte en förvaltningsmyndighet i förvaltningslagens mening. Trots detta har det ansetts viktigt att regeringen i förvaltningsärenden följer de principer som förvaltningslagen ger uttryck för (se bl.a. promemorian Gula boken – Beslut och protokoll hos regeringen [SB PM 2012:2] s. 47). Sådana principer är de om legalitet, objektivitet och proportionalitet. Andra viktiga principer är kommunikationsprincipen och offentlighetsprincipen. Enligt 5 § förvaltningslagen får en myndighet endast vidta åtgärder som har stöd i rättsordningen. Av bestämmelsen följer vidare att en myndighet i sin verksamhet ska vara saklig och opartisk och att den får ingripa i ett enskilt intresse endast om åtgärden kan antas leda till det avsedda resultatet. Åtgärden får aldrig vara mer långtgående än vad som behövs och får vidtas endast om det avsedda resultatet står i rimligt förhållande till de olägenheter som kan antas uppstå för den som åtgärden riktas mot. Förvaltningslagen innehåller också vissa allmänna krav på handläggningen av ärenden. Enligt 9 § förvaltningslagen ska ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Handläggningen ska som huvudregel vara skriftlig. Om handläggningen av ett ärende försenas ska myndigheten under vissa förhållanden vidta åtgärder (11 § förvaltningslagen). Den som är part i ett ärende har enligt 10 § förvaltningslagen rätt att ta del av allt material som har tillförts ärendet. Rätten att ta del av uppgifter gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En myndighet ska enligt 23 § förvaltningslagen se till att ett ärende blir utrett i den omfattning som ärendets beskaffenhet kräver. Innan en myndighet fattar ett beslut i ett ärende ska den, om det inte är uppenbart obehövligt, underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet (25 § förvaltningslagen). Myndigheten får dock under vissa förutsättningar som har angetts i förvaltningslagen avstå från sådan kommunikation. Av 27 § förvaltningslagen följer vidare att en myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en handling ska dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i ärendet. Att allmänna handlingar ska registreras följer av 5 kap. offentlighets- och sekretesslagen. Frågan om snabb handläggning ägnades särskild uppmärksamhet i förarbetena till förvaltningslag. uttalade då att detta är en central fråga för enskilda människor men även för myndigheterna (bet. 1985/86:KU21 s. 9 f.). Om behandlingen i många ärenden drar ut skapas lätt stora ärendebalanser. Myndigheterna får då ägna en hel del tid åt att besvara förfrågningar om de ärenden som väntar på avgörande. Inte sällan uppkommer dubbelarbete genom att ärendena måste läsas in av olika handläggare. Det är dock den enskilde som blir hårdast drabbad av att ärendehandläggningen drar ut . Att behöva gå och vänta på ett myndighetsbeslut som kanske gäller frågor som har avgörande betydelse för en persons ekonomiska eller personliga förhållanden kan förorsaka otrygghet, personligt lidande och kanske också ekonomiska förluster. Det gäller här inte bara en ren servicefråga utan handlar enligt utskottet i hög grad också om den enskilda människans rättssäkerhet. Utöver det nämnda uttalandet i samband med antagandet av förvaltningslag har utskottet vid ett flertal tidigare tillfällen i sin granskning av förvaltningsärenden uttalat att det är otillfredsställande med långa handläggningstider (se bl.a. bet. 2012/13:KU10 s. 17 f., bet. 2013/14:KU10 s. 26 f., bet. 2014/15:KU10 s. 20 f., bet. 2016/17:KU10 s. 23 f., bet. 2017/18:KU10 s. 18 f. och bet. 2018/19:KU10 s. 17 f.). Iakttagelser vid den nu aktuella granskningen I granskningen har elva förvaltningsärenden gåtts igenom. Ärendena rör överklaganden av beslut respektive Transportstyrelsens beslut. Granskningen av ärendena har avsett handläggningstiden och andra förvaltningsrättsliga aspekter av handläggningen. Genomgången av akterna i de elva ärendena visar att kommunikationsåtgärder har vidtagits i samtliga ärenden och att utredningsåtgärder vidtagits i ett av ärendena.