bet · H701TU9 · 2020-04-01 00:00:00 — Det senaste nationella cykelbokslutet avser 2018 (2019:104). Mål och insatser för ökad cykling Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om målsättningar, om en konkret handlingsplan för ökat cyklande och om uppdrag för ökad mobilitet. Utskottet hänvisar bl.a. till den nationella cykelstrategi som regeringen har presenterat med inriktning på ökad och säker cykling. Utskottet välkomnar att regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att främja utvecklingen inom området och ser positivt på regeringens uppdrag till Trafikanalys att formulera möjliga målsättningar för ökad cykling på nationell nivå. Jämför reservation 1 (M). godkände regeringens förslag om transportpolitikens övergripande mål och tillhörande funktions- och hänsynsmål (prop. 2008/09:93, bet. 2008/09:TU14, rskr. 2008/09:257). Enligt en av regeringens preciseringar för funktionsmålet ska förutsättningarna för att välja kollektivtrafik, gång och cykel förbättras. Enligt hänsynsmålet ska transportsystemets utformning, funktion och användning anpassas till att ingen ska dödas eller skadas allvarligt, bidra till att det övergripande generationsmålet för miljö och miljökvalitetsmålen nås samt bidra till ökad hälsa. och (båda C) föreslår i motion 2019/20:184 yrkande 2 att det sätts ett dubbleringsmål till 2030 för antalet resor som görs med cykel. Motionärerna pekar på att till skillnad från många andra länder t.ex. saknar ett nationellt cykelmål. (MP) föreslår i motion 2019/20:1529 yrkande 2 att ska få i uppdrag att arbeta för en ökad aktiv mobilitet. Enligt motionären kan folkhälsan förbättras och en rad olika sjukdomar förebyggas genom åtgärder för en ökad aktiv mobilitet, såsom transporter med gång och cykel. m.fl. (M) framför i kommittémotion 2019/20:2597 yrkande 52 att regeringen bör ta fram en konkret handlingsplan under innevarande mandatperiod för att öka cyklandet i hela landet. För att fler ska våga använda sig av cykeln måste det bli säkrare att cykla och bättre framkomlighet. En nationell handlingsplan bör enligt motionärerna vara utformad i dialog med regioner, kommuner och branschen. och (båda MP) föreslår i motion 2019/20:3304 yrkande 1 ett nationellt mål för ökad cykling. Motionärerna pekar på att det saknas ett sådant mål. För att åtgärder och resurser ska kunna inriktas på att öka cykeltrafiken behövs det enligt motionärerna ett konkret nationellt mål för hur mycket cykeltrafiken ska öka. Motionärerna anser att målet kan vara differentierat utifrån geografiska och demografiska förutsättningar och ska ligga till grund för och andra berörda myndigheters arbete med transportinfrastruktur i . Åtgärder för ökad cykling När det gäller frågan om att utarbeta en handlingsplan eller utarbeta uppdrag för ökat cyklande i hela landet vill utskottet inledningsvis framhålla att det är mycket positivt att regeringen presenterade en nationell cykelstrategi med det uttalade syftet att främja en ökad och säker cykling. I den nationella cykelstrategin lyfter regeringen fram fem insatsområden som särskilt viktiga i arbetet för ökad och säker cykling. Enligt regeringen kommer utvecklingen inom dessa att följas så att regeringen och övriga relevanta aktörer kan fortsätta att arbeta och säkerställa att arbetet leder i önskvärd riktning. De fem insatsområdena är som följer: – Lyft cykeltrafikens roll i samhällsplaneringen. – Öka fokus på grupper av cyklister. – Främja en mer funktionell och användarvänlig infrastruktur. – Främja en säker cykeltrafik. – Utveckla statistik och forskning. Regeringen anger i den nationella cykelstrategin att den avser att vidta åtgärder som stöttar den rekommenderade riktningen i strategin samt att följa det fortsatta arbetet, vilket utskottet välkomnar. Utskottet ser även positivt på att regeringen i anslutning till den nationella cykelstrategin har gett VTI i uppdrag att –2021 leda Cykelcentrum, som är ett nationellt för cykel. VTI kommer som en del i detta att fungera som administrativ värd och leda arbetet med att samla forskning och utbildning inom cykling. Satsningen uppgår till –2021, och VTI ska rapportera uppdraget till Infrastrukturdepartementet . Vidare ser utskottet positivt på uppgift att leda det nationella cykelrådet, som är ett samverkansforum för det nationella arbetet för en ökad och säker cykling och där även , , , Svensk Cykling, SKR, Transportstyrelsen, Region , och VTI ingår. tar det nationella cykelrådet fram nationella cykelbokslut med syftet att följa upp och redovisa cyklandets utveckling i kopplat till de transportpolitiska målen. Utskottet välkomnar även vad regeringen framhöll i budgetpropositionen om att en ökad och säker cykling kan bidra till att minska resandets miljöpåverkan och trängseln i tätorter samt bidra till en bättre folkhälsa (prop. 2019/20:1 utg.omr. Regeringen betonade att det fortsatta arbetet för ökad och säker cykling är beroende av berörda aktörers vilja och förmåga att bidra. Utskottet delar denna uppfattning och ser positivt på att regeringen har avsatt särskilda medel för att främja ökad cykling och att det inom ramen för de insatsområden som lyftes upp i cykelstrategin har beslutats om ett antal uppdrag till myndigheter som har återrapporterats. Enligt regeringen är inriktningen för det fortsatta arbetet att fortsätta att genomföra strategin samt att följa upp och utvärdera de insatser som redan gjorts. När det gäller frågan om mål för ökad cykling vill utskottet framhålla att regeringen i den nationella cykelstrategin pekar på ett antal politiska mål med betydelse för en ökad och säker cykling. Regeringen pekar bl.a. på det övergripande målet för transportpolitiken som har beslutat om och som anger att en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet ska säkerställas samt att därutöver har beslutat om ett funktionsmål och ett hänsynsmål (prop. 2008/09:93, bet. 2008/09:TU4, rskr. 2008/09:257 och prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:TU1, rskr. 2013/14:131). De båda målen har konkretiserats av regeringen i form av preciseringar inom ett antal prioriterade områden, och en av preciseringarna för funktionsmålet är att förutsättningarna för att välja kollektivtrafik, gång och cykel förbättras. I enlighet med vad trafikutskottet har efterfrågat har regeringen förtydligat sin syn på förhållandet mellan funktionsmålet och hänsynsmålet. I budgetpropositionen konstaterar regeringen att transportsystemet ska utvecklas mot det övergripande transportpolitiska målet (prop. 2017/18:1 utg.omr. 22, bet. 2017/18:TU1). Funktions- och hänsynsmålen är jämbördiga. Regeringen anger vidare att den bedömer att funktionsmålet i huvudsak behöver utvecklas inom ramen för hänsynsmålet för att det övergripande transportpolitiska målet ska kunna nås. Utskottet välkomnar detta. Utskottet vill vidare påminna om det uppdrag som Trafikanalys fick i vilket det bl.a. ingick att formulera möjliga målsättningar för ökad cykling på nationell nivå, att analysera bl.a. fördelar och nackdelar med att sätta mål för ökad cykling samt att redogöra för vilka konsekvenserna skulle bli om de mätmetoder, främjandeåtgärder och mål som Trafikanalys rekommenderar fastställs. Trafikanalys presenterade rapporten – mätmetoder och nationella mål (2018:1). I rapporten pekar Trafikanalys på att en ökad och säker cykling kan bidra till många viktiga samhällsmål som bl.a. folkhälsa, miljö, tillgänglighet och sysselsättning samt att det på regional och nivå förekommer målsättningar som anknyter till alla de nationella mål som cykling har potential att bidra till. Trafikanalys framhåller att en ökad cykling inte är ett mål i sin egen rätt utan ett instrument eller medel för att nå andra mål. I utformningen av politik och åtgärder för att uppnå en ökad cykling måste det alltid vara de verkliga, i sig eftersträvansvärda, målen som sätts i fokus. Trafikanalys menar att den dagliga cyklingen i tätorter är den cykling som har störst potential att bidra till många andra mål, och att om ett etappmål för ökad cykling ska fastställas är det lämpligt att målet tar sikte på den delen av cyklingen. Mot denna bakgrund föreslår Trafikanalys ett möjligt nationellt mål om ökad cykling som framhåller att den ökade cyklingen ska bidra till andra målsättningar, och att detta mål kompletteras med ett särskilt etappmål som gäller ökad cykling i tätorter. Utskottet vill i sammanhanget även peka på att regeringen beslutade om ett nytt etappmål i miljömålssystemet inriktat på att begränsa utsläpp från vägtrafik i större tätorter. Målet är att andelen persontransporter med kollektivtrafik, cykel och gång i ska vara 2025, uttryckt i personkilometer, i riktning mot att fördubbla andelen för gång-, cykel- och kollektivtrafik. Regeringen gav Trafikanalys i uppdrag att följa upp det beslutade etappmålet och att utifrån de skilda förutsättningar som råder i kommunerna, t.ex. befolkningsmängd eller befolkningstäthet, föreslå indikativa målnivåer för kommuner med olika förutsättningar (N2018/04588/TS). Trafikanalys redovisade uppdraget (rapport 2019:7). I rapporten bedömer Trafikanalys att det finns anledning att föreslå fyra indikativa målnivåer för olika kommungrupper eller sammanslagningar av kommungrupper. Trafikanalys pekar på att det finns olika förutsättningar i varje kommungrupp som gör att det är stora skillnader mellan högsta och lägsta andel gång-, cykel- och kollektivtrafik. Enligt Trafikanalys ska de indikativa mål som föreslås motsvara mål för medelvärdet som ska uppnås inom respektive kommungrupp och ska inte ses som ett normativt värde som varje enskild kommun i gruppen bör eftersträva. Enligt Trafikanalys kommer det i varje kommungrupp att finnas både kommuner som når över det indikativa målet och kommuner som inte alls når målet. Indikativa mål kan enligt Trafikanalys vara en utgångspunkt för en lokal process att fastställa ett mål som är relevant för den enskilda kommunen. Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att den nationella cykelstrategi som regeringen har presenterat har en ökad och säker cykling som inriktning och välkomnar att regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att främja utvecklingen inom området. Utskottet har tidigare uppmärksammat att det vore välkommet med en ytterligare precisering av målen och understrukit vikten av mål och uppföljning för ökad och säker cykling. Enligt utskottets mening är det därför mycket positivt att Trafikanalys har genomfört ett uppdrag med särskilt fokus på detta. Mot bakgrund av vad som här har anförts finner utskottet inte att det finns anledning att ta något initiativ på området och avstyrker därmed motionerna 2019/20:184 (C) yrkande 2, 2019/20:1529 (MP) yrkande 2, 2019/20:2597 (M) yrkande 52 och 2019/20:3304 (MP) yrkande 1. Infrastruktur för ökad cykling Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om olika åtgärder i transportinfrastrukturen. Utskottet hänvisar bl.a. till den nationella plan för transportinfrastrukturen 2018–2029 som regeringen beslutade om . Utskottet framhåller att det är viktigt att infrastrukturen för cykling utformas på ett sådant sätt att resvägarna och därmed restiderna med cykel så långt som möjligt upplevs som ett fullgott alternativ till andra transporter som har en större miljöpåverkan och att fler därför väljer att använda cykeln som transportmedel. Jämför reservation 2 (M), 3 (SD), 4 (C), 5 (V) och 6 (L). Beslut om vilka transportinfrastrukturåtgärder staten ska vidta fattas genom en s.k. ekonomisk planeringsprocess. Från och med planeringsperioden –2025 tillämpas den modell för ekonomisk planering av transportinfrastruktur som presenterades i propositionen Planeringssystem för transportinfrastruktur (prop. 2011/12:118, bet. 2011/12:TU13, rskr. 2011/12:257). Modellen omfattar inriktningsplanering, långsiktig åtgärdsplanering och planering av genomförande av åtgärder på kort och medellång sikt. Enligt modellen bör infrastrukturplaneringens långsiktiga inriktning om-prövas ungefär en gång per mandatperiod. Inriktningsplaneringen avslutas med att beslutar om en ekonomisk ram och inriktningen inför en kommande planeringsperiod . Som grund för inriktningsbeslut presenterar regeringen en infrastrukturproposition, som i sin tur baseras på underlag från bl.a. . Utifrån de förutsättningar som inriktningsbeslut ger görs en långsiktig åtgärdsplanering. Den utmynnar i att regeringen fastställer en nationell trafikslagsövergripande plan för utveckling av transportsystemet samt ekonomiska ramar för trafikslagsövergripande länsplaner för regional transportinfrastruktur för den aktuella perioden. Som underlag för beslutet utarbetas ett förslag till en nationell plan av och förslag till länsplaner av respektive länsplaneupprättare, dvs. I vilken takt åtgärder i den nationella planen ska få genomföras beslutas . Baserat på förslag från fattar regeringen ett beslut om vilka åtgärder som får byggstartas de tre närmast följande åren (år 1–3) och ett beslut om vilka åtgärder som bör förberedas för byggstart de tre därpå följande åren. Vid sidan av den ekonomiska planeringen finns en process för fysisk planering av allmänna vägar och järnvägar där frågor om lokalisering, utformning och miljöpåverkan hanteras. Om det finns nödvändiga avgöranden enligt tillämpliga regelverk kan fatta beslut om byggstart för de åtgärder som ingår i regeringens beslut för år 1–3. Ansvarsfördelning för planering, drift och underhåll av cykelinfrastruktur ansvarar för planeringen av det statliga vägnätet, och där ingår infrastruktur för cykel. tar även fram standarder för att skapa förutsättningar för en bra cykelinfrastruktur på det vägnät där myndigheten är väghållare som även andra väghållare kan använda sig av. ansvarar för utvecklingen av det statliga nationella vägnätet, som består av väg, medan de regionala planupprättarna ansvarar för planeringen av cykelvägar längs det övriga statliga vägnätet, vilket består av ca 9 väg. ansvarar för drift och underhåll och för att åtgärder som är beslutade om i den nationella planen och länsplanerna blir genomförda. Kommunerna ansvarar för åtgärder längs kommunala vägar och gator. Den nationella planen för transportsystemet 2018–2029 remitterade ett förslag till nationell plan för transportsystemet 2018–2029 till ett antal remissinstanser som gavs möjlighet att lämna synpunkter på förslaget till . I förslaget till nationell plan för transportsystemet 2018–2029 pekade på att säkerheten för cyklister är oacceptabelt låg och riskerar att försämras. Den största andelen allvarligt skadade i trafikolyckor är cyklister, och denna grupp har inte minskat . Tvärtom visar analyser att om cykeltrafiken ökar kommer det att leda till ett ökat antal omkomna och allvarligt skadade cyklister, om inte motåtgärder sätts in. konstaterade vidare att bristerna i cyklisters säkerhet i hög grad är kopplade till brister i infrastrukturens utformning och skötsel, som det även finns säkerhetsbrister i cykeln som fordon, beteenden och användningen av cykelhjälm. pekade på att prioriteringar inom ramen för den nationella planen tillsammans med länsplanerna har stor påverkan på möjligheten till säker cykling längs statlig infrastruktur, genom bl.a. investeringsåtgärder och underhållsåtgärder. uttalade även att den nationella planen dessutom kan bidra med statlig medfinansiering till åtgärder på det kommunala vägnätet genom stadsmiljöavtal. Mycket av cyklandet sker utanför det statliga vägnätet, vilket enligt innebär att samordning med andra aktörers, främst kommunernas, insatser är av stor betydelse. I förslaget till nationell plan för perioden föreslog att ca satsas på cykelvägar längs nationella vägar inom ramen för trimnings- och miljöåtgärder, framför allt cykelvägar som förbättrar möjligheten till arbetspendling i större tätortsregioner. Vidare framhölls att cykling är kombinerat med en kollektivtrafikresa och att förslaget därför också innehåller åtgärder som förbättrar möjligheterna att parkera cyklar vid viktiga bytespunkter, framför allt vid busshållplatser längs infartsleder till större tätorter. I den nationella planen ingår vidare satsningar på trafiksäkerhetshöjande åtgärder som gång- och cykelpassager och portar. Målsättningen är att vidta åtgärder där potentialen för en ökad och säker cykling är störst. Det innebär satsningar i första hand inom eller mellan ett fyrtiotal större tätorter som skapar sammanhängande säkra stråk främst för pendling till arbete och studier. Planförslaget innehåller också investeringar som innefattar cykelåtgärder. föreslås även en satsning på förbättrat underhåll av cykelvägar längs nationella och regionala vägnät som används frekvent året om. I förslaget till nationell plan framhålls att behovet av förbättringar främst gäller eftersom tillgängligheten behöver förbättras året om. I förslaget till nationell plan redogörs för vad planförslaget försöker lösa med utgångspunkt från konstaterade tillstånd och brister i förhållande till de transportpolitiska målen. I en samlad måluppfyllelsebedömning konstateras att en av de allvarligaste bristerna när det gäller funktionsmålet är ett stort behov av mer sammanhängande cykelvägnät med god underhållsstandard. konstateras att prioriteringar i den nationella planen har måttlig till stor påverkan, beroende på hur åtgärderna genomförs i samverkan med andra aktörers åtgärder, då den största delen cykelvägar ligger på regional och infrastruktur. Regeringen fattade beslut om en nationell plan för transportinfrastrukturen 2018–2029 (Fastställelse av nationell trafikslagsövergripande plan för transportinfrastrukturen för perioden –2029, beslut om byggstarter –2020, beslut om förberedelse för byggstarter –2023 samt fastställelse av definitiva ekonomiska ramar för trafikslagsövergripande länsplaner för regional transportinfrastruktur för perioden –2029). Regeringen fattade beslut om en skrivelse till med anledning av den fastställda planen (skr. 2017/18:278). Skrivelsen behandlades därefter av trafikutskottet (bet. 2018/19:TU5). och (båda C) föreslår i motion 2019/20:184 yrkande 1 att i sitt regleringsbrev får ett uttalat krav att göra cykling till ett eget trafikslag. Om cykling upptas som ett trafikslag vid sidan av vägtrafiken och inte som ett trafiksätt inom detsamma bör det enligt motionärerna kunna medföra att cyklingen ges ett utrymme i den nationella pott för infrastrukturinvesteringar som det fattas beslut om. I samma motion efterfrågas även riktlinjer till kommunerna från för att städer ska utformas med en högre prioritet för cykeltrafiken (yrkande 3). Motionärerna menar att sådana riktlinjer behövs för att beakta bostädernas placering i förhållande till bl.a. skolor, arbetsplatser, handel och restauranger. Motionärerna anser vidare att en nationell av cykelparkeringar bör tas fram (yrkande 4). Motionärerna pekar på att cyklar är olika och att det är stor skillnad på om en cykel ska parkeras för ett snabbt besök i en affär eller vara parkerad en hel dag vid en station. Kommunerna ska enligt motionärerna därför arbeta efter tydliga normer och riktlinjer för cykelparkeringar så att cyklister får cykelparkeringar som håller måttet. I samma motion framhålls även behovet av infrastruktur (yrkande 5). Enligt motionärerna saknas det infrastruktur för att ta till vara den potential som finns i att fler väljer cykeln som transportmedel, och det behöver därför byggas hållbara livsmiljöer som i högre utsträckning möjliggör för enskilda att välja klimatvänliga transportsätt. Om infrastrukturen i högre utsträckning vore anpassad för cykelpendling skulle enligt motionärerna fler välja att cykla. Motionärerna föreslår i samma motion en nationell cykelplan som utgår från att det byggs cykelbanor längs med det nationella vägnätet (yrkande 6). Motionärerna anser att detta behövs för att det inte ska vara som då det i många fall bara finns möjlighet att cykla i vägrenen. I samma motion föreslås en ändring i väglagen som gör det möjligt att förlägga cykelvägar på andra platser än längs det ordinarie vägnätet (yrkande 7). Motionärerna pekar på att enligt lag inte får bygga friliggande cykelvägar där det inte finns ett funktionellt samband med en statlig allmän väg. Exempelvis kan inte en nationell plan eller länsplan finansiera bygge eller drift av en gång- och cykelväg som går genom en skog eller längs en järnväg där det inte finns en väg. Enligt motionärerna kan detta leda till att vägar inte byggs eller att de får omvägar beroende på minskade möjligheter till markåtkomst när en markägare säger nej. Motionärerna anser att väglagen är omodern. Gång- och cykelväg borde enligt motionärerna likställas med bilväg i stället för att som räknas som tillbehör till väg. Motionärerna anför i samma motion att planen också bör hantera de saknade länkar som uppstått i och med anläggandet av de s.k. två-plus-ett-vägarna med vajer (yrkande 8). Motionärerna anser att dessa omöjliggör säker cykeltrafik längs många sträckningar där alternativa cykelvägar saknas. Motionärerna påtalar vidare i samma motion behovet av väl belysta cykelbanor och andra trygghetsskapande åtgärder som underlättar cykling året runt (yrkande 11). Motionärerna anser att bra cykelbanor behöver vara tillräckligt breda för att möjliggöra omkörning samt väl belysta så att hinder och korsningar syns väl. Säkra cykelbanor innebär enligt motionärerna också att de är väl underhållna och inte har sprickor, hål, kanter eller utstickande vegetation. (C) påtalar i motion 2019/20:195 yrkande 1 behovet av hänsyn till samtliga trafikslag när vägar byggs. Motionären pekar på att många vägar i har behov av underhållsåtgärder och förbättringar, bl.a. för att förverkliga nollvisionen. I det pågående arbetet för att minska antalet bilolyckor är det vanligt att göra om vägar till mötesfria vägar med två-plus-ett-sträckning med räfflor i vägbanan. Motionären pekar på att detta ibland tyvärr också för med sig att cyklister, elcyklister och mopedister trängs undan då de inte vågar köra längs med vägen längre. Enligt motionären krävs här ett helhetstänk och en annan syn från planerande myndigheter så att inte cyklister, elcyklister och mopedister får försämrade förutsättningar. Enligt motionären är det viktigt att skapa utrymme för alla och att inte bara ha bilisterna i åtanke när vägar underhålls och förbättras. Motionären anser att det därför är av största vikt att regeringen ger i uppdrag till de myndigheter och beslutande församlingar som ansvarar för vägar och deras byggande att se till samtliga trafikslag. Per Lodenius (C) pekar i motion 2019/20:397 på möjligheten till fler cykelvägar. till både miljö och hälsa är cykeln ett färdmedel som kan användas mer än för t.ex. arbetspendling vid inte alltför långa avstånd eller för att ta sig till fritidssysslor eller skola. Motionären menar att detta gäller även på landsbygden. Enligt motionären behöver det dock vidtas åtgärder för att detta ska kunna ske på ett bättre och säkrare sätt då det vid många, ofta vältrafikerade, statliga vägar ännu saknas säkert utrymme för cyklister. Enligt motionären behöver därför fler cykelvägar projekteras och byggas utefter de statliga vägarna, inte minst runt omkring och i närheten av mindre och medelstora orter. (S) efterfrågar i motion 2019/20:471 en översyn i infrastrukturplaneringen av förutsättningarna för att en större andel av alla bilvägar i ska ha cykelbanor. Motionären pekar på att det i den nationella cykelstrategin bl.a. föreslås att cykeln ska kunna ges högre prioritet i samhällsplaneringen än bilar, särskilt i tätort. Fler cykelvägar på landsbygden och i städerna ger enligt motionären både en friskare befolkning och en miljövänligare trafik. Enligt motionären bör regeringen därför få i uppdrag att utreda möjligheterna att planera för cykelbanor utmed alla större vägbyggen från början och att bygga till cykelbanor på de vägar där sådana saknas.