bet · H701JuU34 · 2020-06-05 00:00:00 — Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag att införa en ny ungdomspåföljd – ungdomsövervakning – i . Påföljden ska tillämpas i fall där varken ungdomsvård eller ungdomstjänst är en tillräckligt ingripande straffrättslig reaktion med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Rätten ska få bestämma tiden för ungdomsövervakning till lägst och högst . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Vidare föreslår utskottet att gör två tillkännagivanden till regeringen om möjligheter att öka omfattningen av en helghemarrest och om att misskötsamhet i högre grad bör leda till att en ungdomsövervakning undanröjs. I dessa delar finns två reservationer (S, V, MP). Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns totalt åtta reservationer (S, M, SD, V, KD, L, MP) och ett särskilt yttrande (SD). Proposition 2019/20:118 Ungdomsövervakning Elva yrkanden i fyra följdmotioner Ett motionsyrkande från allmänna motionstiden /20 Utskottets förslag till riksdagsbeslut Påföljdssystemet för unga lagöverträdare Sekretess mellan socialtjänst och polis 1.Ungdomsövervakning, punkt 1 (V) 2.Tillämpningsområdet, punkt 2 (SD) 3.Omfattningen av helghemarrest, punkt 3 (S, V, MP) 4.Åtgärder vid misskötsamhet, punkt 4 (S, V, MP) 5.Socialtjänstens roll vid ungdomsövervakning, punkt 5 (M, KD, L) 6.Sekretess mellan socialtjänst och polis, punkt 6 (M, KD) 7.Åtgärder enligt LVU, punkt 7 (M) 8.Sociala insatsgrupper, punkt 8 (M, KD) Omfattningen av helghemarrest, punkt 3 (SD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motion från allmänna motionstiden /20 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om verkställighet av ungdomsövervakning, 3. lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, 4. lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister, 5. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) med den ändringen att orden "nuvarande 35 kap. 10 b § ska betecknas 35 kap. 10 c §" i ingressen ska bytas ut mot "nuvarande 35 kap. 10 b § ska betecknas 35 kap. 10 d §", 6. lag om ändring i lagen (2018:1250) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Därmed bifaller proposition 2019/20:118 punkterna 1–6 och avslår motion 2019/20:3516 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2. Reservation 1 (V) 2019/20:3544 av m.fl. (SD) yrkande 3. Reservation 2 (SD) ställer sig bakom det som utskottet anför om möjligheten att öka omfattningen av en helghemarrest och tillkännager detta för . 2019/20:3538 av (C) yrkande 1 och 2019/20:3547 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2019/20:3544 av m.fl. (SD) yrkande 1. Reservation 3 (S, V, MP) ställer sig bakom det som utskottet anför om att misskötsamhet i högre grad bör leda till att en ungdomsövervakning undanröjs och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3538 av (C) yrkande 2 och 2019/20:3544 av m.fl. (SD) yrkande 2. Reservation 4 (S, V, MP) 2019/20:3547 av m.fl. (M) yrkande 2. Reservation 5 (M, KD, L) Sekretess mellan socialtjänst och polis 2019/20:3547 av m.fl. (M) yrkande 3. Reservation 6 (M, KD) 2019/20:3547 av m.fl. (M) yrkande 4. Reservation 7 (M) 2019/20:2828 av m.fl. (M) yrkande 43. Reservation 8 (M, KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (KD), (C), (S), (M), (M), (M), (L), (S), (S), (S), (S), (V), (SD), (SD), (SD), (MP) och (KD). Utskottet behandlar i betänkandet regeringens proposition 2019/20:118 Ungdomsövervakning. I propositionen föreslår regeringen att det införs en ny påföljd för unga lagöverträdare, ungdomsövervakning. Regeringens förslag till riksdagsbeslut återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Fyra motioner har väckts med anledning av propositionen. I betänkandet behandlas även en motion från allmänna motionstiden /20. Förslagen i motionerna finns i bilaga 1. Det kan noteras att har tillkännagett att regeringen bör se över hur ungdomspåföljden helgavskiljning med fotboja kan utformas och återkomma med ett sådant förslag till (bet. 2014/15:JuU9 punkt 5, rskr. 2014/15:102). har även tillkännagett att fler former av påföljder för unga bör införas (bet. 2016/17:JuU21 punkt 13, rskr. 2016/17:224 och bet. 2017/18:JuU18 punkt 21, rskr. 2017/18:175) samt att regeringen bör återkomma med ett lagförslag om nya ungdomspåföljder (bet. 2019/20:JuU30 punkt 17, rskr. 2019/20:177). Påföljdssystemet för unga lagöverträdare Unga lagöverträdare har särbehandlats i straffrättsligt hänseende. Detta gäller särskilt åldersgruppen 15–, men också lagöverträdare i åldern 18–. Särbehandlingen görs både vid straffmätningen och när det gäller val av påföljd. Ett skäl som brukar framhållas för denna ordning är att unga typiskt sett inte anses ha nått sådan mognad och ansvarsförmåga att de bör behandlas som vuxna. De har också ansetts särskilt känsliga för de konsekvenser som straffrättsliga ingripanden kan leda till. Vid straffmätningen innebär särbehandlingen att om någon har begått ett brott innan han eller hon fyllt ska dennes ungdom beaktas särskilt i mildrande riktning. Det kallas ibland för ungdomsreduktion. I doktrin och praxis har det utvecklats riktlinjer för hur den bör göras. Straffnedsättningen blir generellt större för den som för brottet var väsentligt än för den som nästan uppnått denna ålder. I princip blir det fråga om allt större straffnedsättning ju yngre lagöverträdaren är. Även om reduktionen inte bör ske helt schematiskt utan också differentieras utifrån t.ex. straffets längd (se NJA 2000 s. 421) tillämpas ofta – som en allmän utgångspunkt i praxis – kvotdelar av straffvärdet enligt en fallande skala utifrån ålder. Enligt den ordningen reduceras straffvärdet för t.ex. en person som var till 1/5, en 18-åring till 1/2 och en 20-åring till 3/4 av det värde som gällt för en vuxen lagöverträdare. I detta sammanhang kan nämnas att överlämnade sitt betänkande Slopad straffrabatt för unga myndiga (SOU 2018:85) till regeringen. Utredningen föreslår bl.a. att den s.k. ungdomsreduktionen endast ska gälla för den som har begått brott innan han eller hon har fyllt . Betänkandet bereds i . Vid påföljdsvalet gäller delvis olika regler för åldersgrupperna 15–respektive 18–. För lagöverträdare som var för lagföringen bestäms påföljden normalt till någon av de särskilda ungdomspåföljderna (ungdomsvård, ungdomstjänst och sluten ungdomsvård) eller till böter. Fängelse får väljas som påföljd för den som begått brott endast om det finns synnerliga skäl. Om domstolen anser att det finns sådana skäl ska påföljden i stället för fängelse bestämmas till sluten ungdomsvård , om inte särskilda skäl talar mot det. Lagöverträdare som fyllt 18 men inte för lagföringen kan dömas till samma slag av påföljder som andra myndiga lagöverträdare. Det krävs dock särskilda skäl för att döma någon i denna åldersgrupp till fängelse. Under vissa förutsättningar kan det bli aktuellt att döma till någon av de särskilda ungdomspåföljderna. Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag att införa en ny ungdomspåföljd – ungdomsövervakning – i samt de övriga lagändringar som föreslås. Därmed bifaller propositionen samt avslår motionsyrkanden om att ungdomsövervakning ska genomföras som en tidsbegränsad lag och att en utvärdering av lagen ska ske innan den görs permanent. Jämför reservation 1 (V). En ny särskild ungdomspåföljd bör införas I propositionen föreslås att en ny särskild ungdomspåföljd – ungdomsövervakning – ska införas. Enligt regeringen har påföljdssystemet för unga lagöverträdare under genomgått reformer som innebär ökade inslag av förutsebarhet, konsekvens och proportionalitet. I huvudsak fungerar systemet väl på så sätt att en adekvat påföljd kan väljas genom ungdomsvård, ungdomstjänst eller sluten ungdomsvård. I vissa fall saknas dock möjlighet till en lämplig och trovärdig reaktion. För att åstadkomma en ordning som gör det möjligt för domstolen att vid allvarlig brottslighet och i graverande återfallssituationer välja ett påföljdsalternativ som är lämpligt och trovärdigt både i fråga om innehåll och ingripandegrad bör det således införas en ny påföljd för unga lagöverträdare. Den nya påföljden bör kunna väljas när ungdomsvård eller ungdomstjänst inte bedöms vara tillräckligt ingripande, som det inte finns tillräckliga skäl för sluten ungdomsvård. För att säkerställa att påföljden har en tillräcklig ingripandegrad bör den kunna straffmätas. Den nya påföljden bör vidare bygga på övervakning och kontroll och innebära någon form av uppoffring och frihetsinskränkning som är mer ingripande än ungdomsvård och ungdomstjänst, men utan att den innebär institutionsvård. För att ett nytt påföljdsslag ska kunna verka brottsavhållande och leva upp till bestämmelser bör innehållet i påföljden också utformas på så sätt att den så långt som möjligt angriper de riskfaktorer som kan antas öka risken för nya brott och understödjer de skyddsfaktorer som kan antas motverka en sådan risk. Regeringen föreslår att Kriminalvården ska ansvara för verkställigheten av ungdomsövervakning. Ungdomsövervakning bör i första hand komma i fråga för den som vid lagföringstillfället är . Endast om det finns särskilda skäl för det bör påföljden kunna dömas ut för en person som vid lagföringstillfället fyllt 18 men inte . Motsvarande ordning gäller för ungdomstjänst. Bedömningen av om en undantagssituation är för handen bör göras på samma sätt och utifrån samma grunder som vid ungdomstjänst. Det innebär bl.a. att det kan finnas skäl att välja ungdomsövervakning som påföljd för en person som vid lagföringstillfället är om brottsligheten har skett strax före artonårsdagen. Ungdomsövervakning bör som utgångspunkt kunna väljas när det är fråga om brottslighet med ett s.k. straffmätningsvärde, i bemärkelsen straffvärde med beaktande av eventuella s.k. billighetsskäl och ungdomsreduktion enligt 29 kap. 7 § , som överstiger men inte uppgår till . Vidare bör ungdomsövervakning kunna väljas i graverande återfallssituationer. Det kan då vara fråga om brottslighet med ett straffmätningsvärde som något understiger , men där även den unges tidigare brottslighet ska beaktas vid straffmätningen, vilket kan medföra att varken ungdomsvård eller ungdomstjänst bedöms vara tillräckligt ingripande. Även brottslighetens art bör kunna ha betydelse för påföljdsvalet, i likhet med vad som gäller för ungdomsvård. Brottslighetens art har emellertid en mer begränsad betydelse vid påföljdsbestämningen för unga lagöverträdare än när det är fråga om vuxna lagöverträdare (se bl.a. NJA 2005 s. 690 och NJA 1999 s. 561). Den nya påföljden ungdomsövervakning bör kunna straffmätas, vilket innebär att domstolen ska bestämma påföljden ska pågå. Ju allvarligare brottslighet, desto ska påföljden fortgå. Som framgår ovan är ungdomsövervakning avsedd att kunna användas när varken ungdomsvård eller ungdomstjänst är tillräckligt ingripande. För att ungdomsövervakning ska kunna fylla en sådan funktion bör den tid som döms ut lägst kunna bestämmas . När det gäller maximitiden finns det skäl som talar för att den inte bör vara alltför lång. Bakgrunden är dels att det måste vara möjligt att fylla hela verkställigheten med ett meningsfullt innehåll, dels att en alltför lång maximitid också skulle kunna medföra att påföljden blir mycket ingripande och därigenom skulle det kunna skapas en alltför stor överlappning i förhållande till tillämpningsområdet för sluten ungdomsvård. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att ungdomsövervakningens längd bör kunna bestämmas till högst . efter en dom på ungdomsövervakning är verkställbar mot den dömda personen ska det göras en utredning om personens förhållanden i syfte att fastställa vilka åtgärder som kan vidtas för att förebygga att han eller hon återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt (verkställighetsplanering). Verkställighetsplaneringen ska mynna ut i en individuellt utformad verkställighetsplan. Verkställighetsplaneringen ska genomföras av Kriminalvården i samråd med den dömda personen. Om det är möjligt bör samråd även ske med den unges vårdnadshavare. Vidare ska samverkan ske med socialnämnden och vid behov även med andra berörda myndigheter och aktörer. Verkställighetsplanen ska innehålla föreskrifter om att den dömde ska träffa en koordinator och om inskränkningar i den dömdes rörelsefrihet under verkställigheten. Verkställighetsplanen ska även innehålla en föreskrift om att den dömde ska vara förbjuden att under verkställigheten bruka narkotika och alkohol samt vissa andra medel och hälsofarliga varor. Verkställighetsplanen får vidare innehålla föreskrifter om skolgång eller annan sysselsättning annan vård och behandling andra åtgärder som syftar till att förebygga att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Kriminalvården ska minst följa upp verkställighetsplanen och vid behov ändra denna. Vid uppföljningen ska samverkan ske med socialnämnden och vid behov även med andra berörda myndigheter och aktörer. ska utse en särskild handläggare för den dömda personen under verkställigheten. Syftet med att utse en särskild handläggare är i första hand att underlätta samarbetet mellan Kriminalvården och . Kriminalvården ska förordna en särskild koordinator för den dömda personen som ska hålla regelbunden kontakt med honom eller henne under verkställigheten. Koordinatorn ska träffa den dömda personen och genom kontroll, stöd och hjälp verka för att verkställighetsplanen följs. Om det finns skäl för det, får Kriminalvården besluta att antalet möten ska begränsas respektive utökas. Det får dock inte understiga ett och inte överstiga tre . Under verkställigheten ska den dömde vara förbjuden att vistas utanför bostaden och nätter , . Om ett sådant förbud inte bedöms lämpligt med hänsyn till den dömdes personliga förhållanden eller om en annan inskränkning i rörelsefriheten annars bedöms vara mer ändamålsenlig, får förbudet ersättas med ett förbud att under vissa tider vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område ett förbud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet område eller en skyldighet att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. Inskränkningarna i rörelsefriheten ska i huvudsak vara lika ingripande som ett förbud att lämna bostaden under helgkvällar och helgnätter och får inte vara mer ingripande än ett sådant förbud. Efter halva verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska minskas. Efter två tredjedelar av verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska upphöra helt. Vid prövningen ska det beaktas om den dömde har medverkat i verkställighetsplaneringen och därefter följer verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt. Om den dömda personen efter en sådan förändring inte följer verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt, får Kriminalvården besluta att inskränkningarna ska utökas eller återupptas. Om det finns skäl för det får Kriminalvården besluta att inskränkningarna på nytt ska minskas eller upphöra helt. Kontrollen av att inskränkningarna i rörelsefriheten följs ska göras med elektroniska hjälpmedel, om det inte finns särskilda skäl mot det. Kontroll av att den dömda personen inte är påverkad av narkotika, alkohol eller något annat berusningsmedel sker genom att han eller hon är skyldig att lämna t.ex. blod- eller urinprov. Om den dömda personen inte inställer sig för att medverka i verkställighetsplaneringen eller inte kommer till möten med koordinatorn, ska på begäran av Kriminalvården lämna hjälp för att söka efter och hämta honom eller henne till den av Kriminalvården anvisade platsen. I propositionen anförs att den dömda personens misskötsamhet så långt som möjligt bör hanteras inom ramen för påföljden. Kriminalvården ska således ha möjlighet att reagera på misskötsamhet genom att besluta om att – utöka antalet möten med koordinatorn till tre – begära hjälp med polishämtning till mötena med koordinatorn – avstå från att minska de rörelsesinskränkande inslagen, utöka eller återuppta de rörelsesinskränkande inslagen – begära hjälp från för att verkställa föreskrifter om inskränkningar i rörelsefriheter eller – på annat sätt ändra verkställighetsplanen. Om den dömda personen i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en dom på ungdomsövervakning, får rätten på talan av åklagare undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd för brottet. I stället för att undanröja påföljden får rätten meddela den unge en varning, om det är en tillräcklig åtgärd. Om det bedöms vara en tillräcklig åtgärd får åklagaren, i stället för att väcka talan om undanröjande, besluta att varning ska meddelas den unge. Företrädare för Kriminalvården ska ges tillfälle att närvara vid det personliga mötet med den unge när varningen meddelas. Om de föreskrivna åtgärderna enligt en verkställighetsplan inte kommer till stånd eller om åtgärderna kommit att i väsentlig grad avvika från vad som föreskrivits i verkställighetsplanen, ska rätten på talan av åklagare ha möjlighet att undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd för brottet. Om det kan antas att det finns förutsättningar för varning eller undanröjande, ska Kriminalvården underrätta om detta. Sekretess för utbildningsverksamhet, socialtjänstsekretess eller förundersökningssekretess till skydd för enskild ska inte hindra att en uppgift lämnas till Kriminalvården, om uppgiften behövs för att upprätta en verkställighetsplan som gäller en enskild som dömts till ungdomsövervakning och uppgiftslämnandet syftar till att fastställa vilka åtgärder som kan vidtas för att förebygga att den dömda personen återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Sekretess för utbildningsverksamhet och socialtjänstsekretess ska inte heller hindra att en uppgift lämnas till Kriminalvården, om uppgiften gäller något som omfattas av en verkställighetsplan som gäller en enskild som dömts till ungdomsövervakning. Sekretess inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden ska inte hindra att en uppgift om den som verkställer ungdomsövervakning lämnas av Kriminalvården till en enskild eller till en annan myndighet, om det behövs för att genomföra verkställighetsplanen. I promemorian som ligger till grund för detta lagstiftningsärende (Ds 2017:25) övervägdes frågan om huruvida införandet av ungdomsövervakning som ny påföljd bör föregås av en försöksverksamhet. Det skulle möjliggöra att de nya momenten i påföljden prövas och utvärderas innan påföljden införs. Enligt regeringen kan dock ungdomsövervakning i några fall förväntas medföra att sluten ungdomsvård kan undvikas. Den nya påföljden innebär i dessa fall således att den unge kan dömas till en mindre ingripande påföljd än enligt den hittillsvarande ordningen. I ett större antal fall kommer dock förslaget innebära att en mer ingripande påföljd döms ut än vad som annars hade varit fallet. En försöksverksamhet skulle behöva avgränsas på visst sätt, mest sannolikt geografiskt och till vissa domstolar. Det skulle kunna få till följd att en ung lagöverträdare som döms vid en domstol som omfattas av försöksverksamheten skulle kunna dömas till en mer ingripande påföljd än någon som gjort sig skyldig till samma brott men som döms vid en annan domstol som inte omfattas av försöksverksamheten. Sett ur det perspektivet, delar regeringen promemorians bedömning att det finns starka principiella skäl mot en försöksverksamhet i detta fall. Mot den bakgrunden och med hänsyn till likabehandlingsprincipen anser regeringen att det inte är lämpligt att ungdomsövervakning föregås av en försöksverksamhet. Däremot kan det, som några remissinstanser påpekar, finnas skäl att utvärdera reformen. Avsikten är att en sådan utvärdering, som bör göras bl.a. utifrån ett barnrättsperspektiv, ska ske när regleringen varit i kraft . I propositionen föreslås att lagändringarna ska träda ikraft . I kommittémotion 2019/20:3516 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 begär motionärerna att den nya påföljden ungdomsövervakning ska genomföras som en tidsbegränsad lag som ska gälla från ikraftträdandet samt att lagen ska utvärderas innan den görs permanent. Som framgår ovan har efterfrågat fler former av påföljder för unga. Vid behandlingen av proposition 2014/15:25 Tydligare reaktioner på ungas brottslighet (bet. 2014/15:JuU9) behandlade och tillstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att införa en ny påföljd för unga – helgavskiljning med fotboja. följde utskottets förslag och gav regeringen till känna att den borde se över hur ungdomspåföljden helgavskiljning med fotboja kan utformas och återkomma med ett sådant förslag till (rskr. 2014/15:102). Motioner om att införa fler påföljder för unga behandlades även (bet. 2016/17:JuU21) av utskottet. Utskottet såg då positivt på att en utredare hade fått i uppdrag att överväga och komplettera de bedömningar och förslag som lämnats av om påföljdsinslag för unga lagöverträdare, men framhöll också vikten av att arbetet skulle leda fram till konkreta åtgärder. Utskottet föreslog därför ett tillkännagivande till regeringen om att fler olika former av påföljder för unga borde införas. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:224). Även vid utskottets behandling av motionsyrkanden om nya ungdomspåföljder vidhöll utskottet sin uppfattning att det borde införas fler former av påföljder för unga (bet. 2017/18:JuU18). Utskottet betonade att det därför var viktigt att den beredning som då pågick av förslagen att införa fler påföljder för unga ledde fram till konkreta åtgärder. Enligt utskottet fanns det därför anledning för att åter göra ett tillkännagivande till regeringen om att den bör återkomma till med ett förslag som tillgodoser detta. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:175). Senast utskottet behandlade motioner om ungdomspåföljder var (bet. 2019/20:JuU30 s. 36 f.). Utskottet anförde att det behövs nya former av påföljder för unga, t.ex. bör elektronisk övervakning kunna användas i ökad utsträckning för unga i åldern 15–. Trots att hade tillkännagett för regeringen att återkomma med ett förslag till nya ungdomspåföljder, och trots att det fanns ett färdigt förslag som remitterats, hade något lagförslag ännu inte presenterats för . Det var därför angeläget att regeringen fullföljde lagstiftningsarbetet och överlämnade ett förslag till , och detta tillkännagav för regeringen (rskr. 2019/20:177). Utskottet har som framkommit efterfrågat en ny påföljd för unga lagöverträdare, och det är därför positivt att regeringen nu föreslår att påföljden ungdomsövervakning införs. Lagförslaget har enligt utskottet fått en ändamålsenlig utformning, och det kan förväntas avhjälpa den brist i dagens påföljdssystem för unga som består i att det i vissa fall saknas ett lämpligt och trovärdigt påföljdsalternativ vad gäller såväl innehåll som ingripandegrad. Utskottet, som nedan mer utförligt kommenterar vissa delar av utformningen av förslaget om ungdomsövervakning, ställer sig därför bakom regeringens förslag. Det har enligt utskottet inte framkommit något som ger anledning att göra lagen tidsbegränsad. Däremot delar utskottet motionärernas uppfattning om att lagen bör utvärderas när den varit i kraft . Som framgår av propositionen avser regeringen också att göra en sådan utvärdering, bl.a. utifrån ett barnrättsperspektiv. Det saknas därför skäl för utskottet att nu ta initiativ till ett sådant tillkännagivande om utvärdering som motionärerna efterfrågar. Utskottet avstyrker därför motion 2019/20:3516 (V) yrkandena 1 och 2. Sammanfattningsvis tillstyrker utskottet således propositionen i sin helhet. Utskottet föreslår även en mindre redaktionell ändring. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att endast omyndiga ska kunna dömas till ungdomsövervakning. Jämför reservation 2 (SD). I kommittémotion 2019/20:3544 av m.fl. (SD) yrkande 3 anför motionärerna att ungdomsövervakning endast bör kunna dömas ut för de som är omyndiga, dvs.