bet · H701FiU20 · 2020-06-11 00:00:00 — Regeringen bedömer att konjunkturen fortsätter att återhämta sig i omvärlden och 2023 och att efterfrågan på svensk export fortsätter att öka, men i en avtagande takt. I väntas konjunkturen återhämta sig i ungefär samma takt som en genomsnittlig återhämtning från tidigare kriser. BNP-tillväxten väntas öka snabbare än potentiell BNP, men regeringen bedömer att resursutnyttjandet kommer att vara lägre än balanserat under hela prognosperioden. Regeringen antar att tillväxten i sysselsättningen tilltar när återhämtningen på arbetsmarknaden syns alltmer 2022 och 2023, vilket också väntas leda till att arbetslösheten faller. Regeringen bedömer osäkerheten som stor kring de ekonomiska konsekvenserna av det nya coronaviruset och redovisar två alternativa scenarier. Det ena scenariot bygger på att den ekonomiska återhämtningen blir starkare jämfört med huvudscenariot, och det andra scenariot på att krisen blir djupare och längre jämfört med huvudscenariot. Utvecklingen enligt alternativa bedömare I propositionen gör regeringen en jämförelse mellan sina prognoser och prognoser gjorda av , , Europeiska kommissionen och för vissa centrala makroekonomiska variabler. Regeringen framhåller att prognoser som publiceras försvårar jämförelsen, vilket bedöms vara särskilt tydligt under rådande omständigheter med ett snabbt händelseförlopp kopplat till virusutbrottet. De skillnader som finns i prognoserna förklaras framför allt bero på att de gjorts . Regeringens mått på välstånd kompletteras redovisningen av BNP-måttet med andra indikatorer för att mäta välstånd. Indikatorerna visar ekonomiska, miljömässiga och sociala hållbarhetsaspekter inom ett antal nyckelområden och utvecklingen . Sedan vårpropositionen har två nya indikatorer lagts till: rödlisteindex och hushållens kontantmarginal. Samtliga indikatorer och deras utveckling avser utfall och hur det förhåller sig till vårpropositionen . Redovisningen av indikatorerna avspeglar därmed situationen 2019 och fångar därför inte effekterna av pandemin. Offentliga finanser och budgetpolitiska mål Prognos över statens budget och statsskulden –2023 Enligt 9 kap. 3 § budgetlagen ska regeringen i den ekonomiska vårpropositionen redovisa prognoser över såväl statens inkomster och utgifter som statens lånebehov och statsskulden. Prognoserna ska omfatta det innevarande budgetåret och de tre därpå följande åren. Regeringen ska vidare följa hur statens inkomster, utgifter och upplåning utvecklas i förhållande till beräknade och beslutade belopp och förklara väsentliga skillnader mellan budgeterade belopp och beräknat utfall för det innevarande budgetåret. Regeringens prognos är att statens budgetsaldo blir negativt och motsvarar ett lånebehov på , vilket bedöms vara jämförbart med statens lånebehov under tidigare kriser. därefter är prognosen att statens budget kommer att visa ett överskott, se tabell 2. Den kraftiga konjunkturnedgången med anledning av det nya coronaviruset väntas medföra en inbromsning av viktiga skattebaser såsom lönesumman och hushållens konsumtion, vilket bidrar till att inkomsterna i statens budget beräknas minska 2020 jämfört med . Även företagens vinster och hushållens kapitalvinster beräknas minska till följd av virusutbrottet, vilket också förklarar de lägre inkomsterna i statens budget 2020, jämfört med . Sammantaget beräknar regeringen att inkomsterna minskar med . därefter är regeringens prognos att det sker en gradvis återhämtning i svensk ekonomi och att inkomsterna ökar igen. Sammantaget beräknar regeringen att inkomsterna ökar med ca 2020–2023. Tabell 2 Statens budgetsaldo 2019–2023 Miljarder kronor om inte annat anges, utfall och prognos –2023 –2,4 Statsskuld vid årets slut1 1 Här avses konsoliderad bruttoskuld, vilket innebär att statliga myndigheters innehav av statspapper har räknats bort. Källa: ekonomiska vårproposition. Som en följd av de åtgärder regeringen vidtar med anledning av coronaviruset är regeringens prognos att utgifterna ökar kraftigt . Även efterföljande år beräknas komma att påverkas då flera av åtgärderna som genomförs 2020 upphör eller minskar i omfattning. Förändringen av utgifterna förklaras också av den makroekonomiska utvecklingen. Framför allt beräknas utgifterna öka för inkomstgrundande pensioner och av en ökad arbetslöshet. Sammantaget beräknas utgifterna exklusive statsskuldsräntor öka med ca 2020–2023. De takbegränsade utgifterna, som förutom utgifter exklusive statsskuldsräntor omfattar utgifter för ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget, beräknas öka med sammanlagt , vilket motsvarar en genomsnittlig årlig ökning om . Nivån på statsskuldsräntorna beräknas bli historiskt låg 2021, vilket förklaras av obligationer som förfaller och av en låg räntenivå. nettoutlåning beräknas försvaga budgetsaldot för staten samtliga prognosår. Det förklaras främst av lån till , nyupplåning och amortering av infrastrukturlån, exportkrediter till och upplåning för studiemedel. Regeringens prognos för utvecklingen av budgetsaldot innebär att statsskulden som andel av BNP först ökar från av BNP vid ingången av 2020 till av BNP vid utgången av 2020 för att sedan gradvis minska till av BNP vid utgången av 2023. I jämförelse med budgetpropositionen har regeringen reviderat ned budgetsaldot med . Nedrevideringen förklaras i huvudsak av nedjusterade inkomster. har budgetsaldot reviderats ned med till följd av både nedjusterade inkomster och uppjusterade utgifter. Prognoser över de offentliga finanserna 2019–2023 Regeringens prognos över de offentliga finansernas utveckling baseras på en aktuell prognos för den makroekonomiska utvecklingen. Prognoserna baseras också på de regelverk för skatter och transfereringssystem och de anslagsnivåer som har beslutats av samt aviserats och föreslagits av regeringen att träda i kraft under det kommande budgetåret eller året efter det kommande budgetåret. Utöver detta ingår inga ytterligare framtida finanspolitiska regel- eller anslagsförändringar för den redovisade prognosperioden. Mot den bakgrunden framhåller regeringen att beräkningen av de offentliga finanserna bortom det kommande budgetåret ska ses som en konsekvensanalys av budgetförslagets och tidigare beslutade och aviserade åtgärders effekter på den medelfristiga budgetutvecklingen. Regeringen konstaterar att den offentliga sektorns finansiella sparande uppgick till av BNP 2019, se tabell 3. Till följd av den kraftiga konjunkturnedgången och de stora finanspolitiska åtgärder som har föreslagits och aviserats beräknar regeringen att det finansiella sparandet i sektorn minskar med av BNP . Som tabellen visar är det företrädesvis statens sparande som försämras. Försämringen förklaras i huvudsak av att utgifterna växer snabbare än BNP. Regeringen bedömer att de offentliga finanserna stärks i takt med att ekonomin gradvis återhämtar sig och att sparandet 2022 vänds till ett överskott både för staten och för sektorn som helhet. Tabell 3 Den offentliga sektorns finanser 2019–2023 Miljarder kronor om inte annat anges, utfall och prognos –2023 –3,8 –1,4 1 Utgör den s.k. Maastrichtskulden som består av den konsoliderade statsskulden och kommunsektorns skulder på kapitalmarknaden med avdrag för AP-fondernas innehav av statsobligationer. Källa: ekonomiska vårproposition. Som en följd av konjunkturnedgången beräknar regeringen att pensionssystemets finanser påverkas genom lägre avgiftsinkomster och lägre avkastning på fondernas finansiella tillgångar. Regeringens prognos är att det finansiella sparandet i ålderspensionssystemet visar ett underskott 2020 för att åren därefter visa ett överskott. För hela prognosperioden bedömer regeringen att avgiftsinkomsterna kommer att vara lägre än pensionsutbetalningarna. Direktavkastningen på AP-fondernas tillgångar i form av ränteintäkter och utdelningar bedömer regeringen vara högre än avgiftsunderskottet, vilket förklarar den successiva ökningen av det finansiella sparandet . Även när det gäller kommunsektorns finanser präglas prognosen av konjunkturutvecklingen. Den kraftiga nedgången förväntas leda till en minskning av antalet arbetade timmar 2020, vilket i sin tur påverkar utvecklingen av lönesumman och det kommunala skatteunderlaget som regeringen beräknar kommer att resultera i en historiskt svag utveckling av de kommunala skatteinkomsterna . därefter antas att det kommunala skatteunderlaget gradvis återhämtar sig och att skatteinkomsterna ökar i en snabbare takt än 2020. Nya tillskott av generella statsbidrag som föreslås i Vårändringsbudget bedöms förbättra kommunsektorns ekonomi och delvis motverka de kommunala skattebortfallen 2020–2023. Regeringen konstaterar att de kommunala investeringsutgifterna har ökat snabbt , vilket har lett till att sektorns finansiella sparande har minskat betydligt . I regeringens prognos förväntas investeringsutgifterna växa långsammare än , och det finansiella sparandet beräknas därför inte fortsätta att minska så som det har gjort . Regeringen bedömer därför att det finansiella sparandet blir något högre än 2019. De beräknade underskotten i staten och i kommunsektorn medför att den offentliga sektorns finansiella nettoförmögenhet försvagas 2020 för att därefter gradvis förstärkas av de förväntade överskotten i staten. I regeringens prognos beräknas den konsoliderade bruttoskulden tillfälligt öka 2020 som en följd av underskotten i de offentliga finanserna. därefter väntas bruttoskulden som andel av BNP falla tillbaka. Regeringen bedömer att bruttoskulden understiger av BNP hela prognosperioden. Uppföljning av målet för den offentliga sektorns finansiella sparande och skuldankaret Enligt 2 kap. 1 a § budgetlagen ska regeringen redovisa för hur målet för den offentliga sektorns finansiella sparande uppnås. Regeringen ska då beakta effekterna av beslutade och för presenterade budgetpolitiska åtgärder. Regeringen ska vid en bedömd avvikelse från målet även redogöra för hur en återgång till målet ska ske. Målnivån för det finansiella sparandet (överskottsmålet) anger att sparandet i den offentliga sektorn i genomsnitt ska motsvara en tredjedels procent av BNP över en konjunkturcykel. Det strukturella sparandet innevarande och nästkommande år används för att bedöma måluppfyllelsen i förhållande till överskottsmålet i ett framåtblickande perspektiv, medan ett bakåtblickande åttaårigt genomsnitt av det faktiska finansiella sparandet används för att i efterhand utvärdera om överskottsmålet uppnåtts och för att upptäcka systematiska avvikelser. Regeringen bedömer att det föreligger en tydlig avvikelse från målet, men att denna avvikelse är motiverad av stabiliseringspolitiska skäl, se tabell 4. Tabell 4 Finansiellt sparande i den offentliga sektorn och indikatorer för avstämning mot målet för det finansiella sparandet Procent av BNP och potentiell BNP, utfall och prognos –2023 –3,8 –1,4 –0,1 –0,9 –5,2 –3,6 –1,9 –0,4 Källa: ekonomiska vårproposition. Avvikelsen förklaras av den expansiva finanspolitik som regeringen bedriver för att dämpa konjunkturnedgången där den aktiva finanspolitiken försvagar det strukturella sparandet. Regeringen konstaterar att även om finanspolitiken leder till en tydlig avvikelse från överskottsmålet innevarande år är politiken förenlig med det finanspolitiska ramverket. Regeringen bedömer att en återgång till målet kan inledas när resursutnyttjandet stabiliseras. Givet att prognosen inte innefattar några ytterligare framtida finanspolitiska regeländringar eller anslagsändringar är regeringens bedömning att sparandet är i nivå med målet . framhåller regeringen att denna bedömning är behäftad med stor osäkerhet. När det gäller det bakåtblickande åttaårssnittet av det finansiella sparandet –2019 bedömer regeringen att det ligger under målnivån, men framhåller att sparandet gradvis har stigit . Enligt det finanspolitiska ramverket ska regeringen också i den ekonomiska vårpropositionen redogöra för utvecklingen av den offentliga sektorns bruttoskuld. Om denna skuld avviker från skuldankaret på av BNP med av BNP, enligt utfallet i nationalräkenskaperna för det föregående året eller enligt prognoserna för det innevarande året eller budgetåret i den ekonomiska vårpropositionen, ska regeringen lämna en skrivelse till som den ekonomiska vårpropositionen lämnas. Regeringen bedömer att bruttoskuldens andel av BNP 2020 ligger precis inom skuldankarets toleransintervall, se tabell 3 ovan. I den nuvarande prognosen, som bygger på den finanspolitik som aviserats eller som beslutats fram t.o.m. denna proposition, bedömer regeringen att bruttoskulden minskar längre fram och uppgår till strax av BNP 2023. Finansiellt och strukturellt sparande enligt olika bedömare I propositionen redovisar regeringen en jämförelse mellan de senaste prognoserna för det finansiella och strukturella sparandet gjorda av olika bedömare, se tabell 5 och 6. Vid en jämförelse av de olika bedömningarna framhåller regeringen vikten av att beakta att de har gjorts och att de kan bygga på olika antaganden om den framtida politiken. Regeringen konstaterar att deras prognos för den offentliga sektorns finansiella sparande är förhållandevis lik beräkning men att övriga bedömare endast delvis eller inte alls har hunnit beakta effekter som väntas uppstå till följd av den kraftiga inbromsningen i den ekonomiska tillväxten. När det gäller det strukturella sparandet konstaterar regeringen att skillnaderna mellan regeringen och andra bedömare i vissa fall är annorlunda jämfört med det finansiella sparandet. Enligt regeringen kan det dels bero på olika bedömningar av ekonomins potentiella BNP-nivå, dels på skillnader i beräkningsmetoder. Tabell 5 Bedömningar av finansiellt sparande 2020–2023 –3,8 –1,4 –3,5 –1,9 –3,3 –1,1 –0,1 –0,1 Anm: Publiceringsdatum för regeringen , , , , Europeiska kommissionen , 2019-11-07och IMF . 1I bedömning antas aktiv finanspolitik på sammanlagt ca , varav ca är sådant som hunnit beaktas av regeringens aviserade förslag. Källa: ekonomiska vårproposition. Tabell 6 Bedömningar av strukturellt sparande 2020–2023 Procent av potentiell BNP –0,9 –1,3 –0,2 Anm: Publiceringsdatum för regeringen , , , Europeiska kommissionen , och IMF . 1I bedömning antas aktiv finanspolitik på sammanlagt ca , varav ca är sådant som hunnit beaktas av regeringens aviserade förslag Källa: ekonomiska vårproposition. Uppföljning av utgiftstaket och regeringens bedömning av utgiftstakets nivå 2023 Enligt 9 kap. 3 § budgetlagen ska regeringen i den ekonomiska vårpropositionen redovisa prognoser över utgifterna under utgiftstaket. Om det finns en risk för att ett beslutat utgiftstak kommer att överskridas ska regeringen för att undvika detta vidta sådana åtgärder som den har befogenhet till eller förslå nödvändiga åtgärder. I propositionen Vårändringsbudget föreslår regeringen att den redan fastställda nivån på utgiftstaket ska höjas av finanspolitiskt motiverade skäl. Regeringen anser att de mycket allvarliga samhällsekonomiska konsekvenserna av coronavirusets utbrott utgör skäl för stabiliseringspolitiska åtgärder i en omfattning som inte ryms under den nivå på utgiftstaket som fastställt och att det därför är motiverat att höja nivån. Givet den allvarliga situationen och den osäkerhet som råder anser regeringen att det är motiverat att höja utgiftstaket till en nivå som inte riskerar att begränsa handlingsfriheten att vidta nödvändiga åtgärder . I tabell 7 redovisas de beslutade utgiftstaken, regeringens förslag till utgiftstak i vårändringsbudgeten och regeringens bedömning av utgiftstaket tillsammans med regeringens prognos för de takbegränsade utgifterna –2023. Tabell 7 Utgiftstak 2020–2023 Miljarder kronor om inte annat anges Utgiftstak som beslutats av Utgiftstak föreslagna i VÄB 2020 Regeringens bedömning av utgiftstak Utgiftstak procent av potentiell BNP Procent av takbegränsade utgifter –3,8 –1,4 Källa: ekonomiska vårproposition. I enlighet med praxis lämnar regeringen i propositionen sin bedömning av utgiftstakets nivå . Regeringen bedömer att utgiftstaket för staten, inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget, bör uppgå till 2023. Regeringen konstaterar att det innebär att de takbegränsade utgifterna kan öka med , som bör lämnas obudgeterade under utgiftstaket i budgetpropositionen som en buffert för oförutsedda händelser under budgetåret, i enlighet med riktlinjen för budgeteringsmarginalens minsta storlek. Det betyder att de takbegränsade utgifterna t.o.m. budgetpropositionen som mest kan bli högre än i nuvarande bedömning. Utrymmet för möjliga utgiftsökningar beräknar regeringen motsvarar av BNP. Regeringen bedömer att finanspolitiken är långsiktigt hållbar, dvs. de regler som styr de offentliga inkomsterna och utgifterna kan vara oförändrade på lång sikt utan att det resulterar i växande underskott och en alltför stor offentlig skuldsättning. Om den kraftiga konjunkturnedgången får långsiktiga effekter på de offentliga finanserna bedöms det som för tidigt att uttala sig om. Enligt regeringen kommer eventuella långsiktiga negativa effekter på sysselsättningen att vara avgörande för utvecklingen av de offentliga finanserna. Däremot bedöms inte den försvagning av de offentliga finanserna som sker 2020 äventyra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Viktiga trender som påverkar de offentliga finanserna är den demografiska utvecklingen där antalet sysselsatta ökar långsammare än befolkningen. Den förväntade befolkningsökningen sker i åldersgrupper där de offentliga utgifterna för välfärdstjänster och transfereringar är större än skatteinbetalningarna. Det i sin tur väntas innebära att personalförsörjningen i delar av de kommunala verksamheterna sannolikt blir en utmaning. Regeringen bedömer att utgifterna i staten och kommunsektorn ökar dessa år, men att ökningen inte är av en storleksordning som gör finanspolitiken ohållbar. För att bedöma om finanspolitiken är långsiktigt hållbar används två hållbarhetsindikatorer, de s.k. S1- och S2-indikatorerna, som visar hur stor permanent förändring av det offentliga sparandet som krävs ett givet år för att den offentliga skulden ska utvecklas på ett önskvärt sätt. Hållbarhetsindikatorn S1 beräknas uppgå till –3,av BNP, vilket anger den permanenta budgetförsvagning som krävs 2020 för att bruttoskulden ska motsvara av BNP 2033. Enligt regeringen visar det relativt stora negativa S1-värdet att dagens omfattning av de offentliga inkomsterna och utgifterna med stor sannolikhet kan upprätthållas utan att bruttoskulden överskrider stabilitets- och tillväxtpaktens gränsvärde. Finanspolitiken bedöms med god marginal vara hållbar enligt detta kriterium. Hållbarhetsindikatorn S2 är –1,av BNP, vilket betyder att det finansiella sparandet kan försvagas permanent av BNP 2020, som nettoskulden stabiliseras på mycket lång sikt. Regeringen bedömer att finanspolitiken därmed är hållbar även ur detta perspektiv. I partimotion 2019/20:3602 av m.fl. (M) redovisar sina prioriteringar för den ekonomiska politiken. De ekonomiska åtgärder som motionärerna förordar för att hantera coronakrisens effekter har delats upp i tre olika faser. Den första fasen, där bedöms befinna sig , handlar om att motverka det fria fallet i ekonomin, rädda jobb, förhindra konkurser och säkerställa att det finns resurser för att utöka vård- och testkapaciteten. Den andra fasen handlar om att fortsätta motverka arbetslöshet och hålla uppe sysselsättningen samt att återstarta ekonomin genom stimulanspaket. Det bedöms som viktigt att de åtgärder som vidtas här är strukturellt riktiga och tillväxtdrivande, för att lägga grunden för en stabil återhämtning. Reformer som kan vara aktuella och som politiken därför bör inriktas på är strukturellt riktiga förstärkningar till hushållens ekonomi, att underlätta omställningen och att tidigarelägga genomförbara infrastrukturinvesteringar. Även ytterligare resurser till kommuner och regioner bör enligt motionärerna troligtvis prioriteras. Den tredje fasen handlar om att säkerställa en långsiktig och hög tillväxtbana. Reformer som motionärerna anser vara aktuella i denna fas och som politiken bör inriktas på är att höja kvaliteten i utbildningsväsendet, förbättra som investeringsland och hantera integrationsproblemen. Fokus i motionen är på hur bör hantera den första fasen och vilka förberedelser som bör göras för att kunna övergå till den andra fasen. Motionärerna konstaterar att den ekonomiska krisen har slagit snabbt, hårt och brett. Mellan blev över 100 000 arbetslösa, och varslades fler än 60 000 personer om uppsägning, vilket är det högsta varseltalet . slogs också rekord i antal konkurser för . Motionärerna pekar på att även före krisen hade stora problem på arbetsmarknaden som förvärras och riskerar att bestå . Stora ansträngningar behöver därför göras för att svenska industri- och tjänsteföretag ska komma så oskadda ur krisen som möjligt. Motionärerna anser att staten bör ta en betydligt större del av de kostnader som krisen ger upphov till än vad som görs genom att införa en ny strategi där staten går in med tydligare direkta stöd under den akuta fasen för att överbrygga krisen. Politiken bör inriktas på att helt slopa arbetsgivaravgifter och egenavgifter , utvidga stödet till korttidsarbete så att det blir möjligt att kortidspermittera på heltid och där staten står för av kostnaden samt på att staten ska betala de fasta kostnaderna för företag som sett inkomsterna rasa. Motionärerna betonar också vikten av kraftfulla åtgärder för att förhindra och bryta utanförskap och framhåller att en viktig grundprincip för de integrationsåtgärder som görs efter den akuta krisen bör vara att ta sikte på självförsörjning. Politiken bör därför inriktas på att förbättra integrationspolitiken, med språkkrav och förändringar av bidragssystemen som viktiga hörnstenar. Motionärerna konstaterar att det är omöjligt att sätta ett datum för när den akuta fasen av krisen är över, men anser att det är möjligt och nödvändigt att bygga upp en exit-strategi som tydliggör vad som behöver vara uppfyllt för att kunna öppna upp den svenska ekonomin. En sådan strategi bör utgå ifrån internationella rekommendationer från t.ex. , och . Motionärerna anser att regeringen behöver bli tydligare i hur den ekonomiska krisbekämpningen samordnas med den övergripande smittskyddstrategin. En svensk exit-strategi förordas därför med tydliga kriterier för när smittspridningen är tillräckligt kontrollerad så att ekonomin kan öppna upp, med utökad testkapacitet och med en utbyggd vårdkapacitet. I motionen framhålls att de samhällsproblem hade redan innan krisen inte bara består utan att de på flera sätt har förvärrats. Kraftigt minskade skatteintäkter kombinerat med en enorm press på sjukvården till följd av pandemin gör att välfärdens finansiering inte räcker till. Motionärerna bedömer att de resurser regeringen presenterat troligtvis endast räcker för att täcka upp för de minskade skatteintäkterna och att politiken därför bör inriktas på att prioritera ytterligare resurser till välfärden. Vidare anför motionärerna att brottsligheten på vissa sätt ändrat karaktär i krisen – rånen har minskat medan våld i hemmet har ökat. har antalet dödsskjutningar och skjutningar ökat jämfört med , och rekordmånga platser står tomma på polisutbildningen. Motionärerna menar att det krävs en politisk mobilisering mot det grova våldet för att ska bli ett tryggare land att bo och leva i och att politiken bör inriktas på att göra polisyrket mer attraktivt genom höjda polislöner och betald utbildning, förstärkningar av hela rättsväsendet – åklagarmyndigheten, domstolarna och kriminalvården – samt stärka resurser och åtgärder mot våld i hemmet. Motionärerna konstaterar att har bland EU:s starkaste offentliga finanser och att det starka utgångsläget indikerar att kommer att ha råd med de åtgärder som krävs för att motverka coronakrisens effekter, utan att säkerhetsmarginalerna utraderas eller att förtroendet för uthålligheten i de offentliga finanserna ifrågasätts.