bet · H701MJU13 · 2020-04-29 00:00:00 — Även i motion 2019/20:1894 av (M) anförs att lagstiftningen bör ses över så att böter kan utdömas för att skräpa ned genom att slänga tobaksfimpar på marken. I kommittémotion 2019/20:3258 av m.fl. (C) yrkande 32 föreslås att ett producentansvar för båtar införs. Vidare föreslås i yrkande 34 i samma motion att lagstiftning för att förenkla hantering av skrotbåtar och vrak bör ses över. Enligt yrkande 35 bör möjligheten att fortsätta att betala ut skrotpremie för båtar ses över, och i yrkande 36 anförs att en modell och incitament som styr mot ökad återvinning av båtar bör tas fram. I motion 2019/20:2906 av (M) anförs att möjligheten att ändra i lag och förordning så att en systematisk återvinning av nedskräpande och uttjänta fritidsbåtar kommer till stånd bör ses över. Enligt motionären bör kommunerna ges möjlighet att omhänderta fartygsvrak i likhet med vad som gäller för bilvrak. Även i motion 2019/20:1737 av Per Lodenius m.fl. (C) om skrotning av båtar framhålls problemet med det stora antalet sjöodugliga och övergivna båtar. Motionären anför att regeringen behöver se över möjligheten till fortsatta incitament och att lagstiftningen ska ses över vad gäller att förenkla hanteringen av skrotbåtar och vrak. I motion 2019/20:1182 av (M) anförs att de regelverk som finns för ekonomisk kompensation i samband med marksanering bör ses över. Enligt motionären bör regeringen underlätta för kommuner att exploatera efterfrågad och eftertraktad mark, exempelvis genom att överväga utökat statligt stöd. Kompletterande uppgifter och tidigare behandling All nedskräpning i är förbjuden. Förbudet gäller på platser som allmänheten har tillträde eller insyn till (15 kap. 26 § ), och det riktar sig till alla, även markägare. Med skräp menas både mindre föremål som glas, papper, engångsgrillar och fimpar och större föremål som exempelvis byggavfall, möbler, bilar och hemelektronik. Den som med flit eller av oaktsamhet skräpar ned på en plats som allmänheten har tillträde till kan dömas för nedskräpningen, och straffet är böter eller fängelse i högst (29 kap. 7 § ). Den här typen av nedskräpning, ”nedskräpning av normalgraden”, handlar om nedskräpning av större föremål eller i stor omfattning. När det gäller nedskräpning som är mindre allvarlig kan polisen bötfälla på plats, s.k. nedskräpningsförseelse. Boten är på (29 kap. 7 a § ). Enligt Riksåklagarens föreskrifter gäller det om någon skräpat ned med små mängder skräp, t.ex. snabbmatsförpackningar, glas- och plastflaskor, olika typer av dryckesförpackningar, engångsgrillar och andra engångsartiklar. Nedskräpningsförseelser som är ringa omfattas av förbudet men ger inget straff. Med ringa avses bagatellartade situationer som att man slänger t.ex. en enstaka cigarettfimp eller ett tuggummi. Det är alltså förbjudet men inte straffbart att slänga t.ex. enstaka cigarettfimpar. Vid bedömning av om nedskräpningen är ringa ska även hänsyn tas till hur känslig miljön är där nedskräpningen skett. Det skräp som hamnar på fel ställe måste städas upp. har ansvar för att städa längs statliga vägar och rastplatser. Det regleras i väglagen (1971:948), medan kommunen har ett ansvar för att städa kommunala gator, torg och andra allmänna platser inom detaljplanelagt område. Kommunen kan också bli ansvarig att återställa andra platser utomhus där allmänheten får färdas fritt. Under vissa förutsättningar kan fastighetsägaren bli ansvarig för att åtgärda nedskräpning, främst när det handlar om kvartersmark och gångbanor inom detaljplanelagt område. Kommunens ansvar finns reglerat i lagen (1998:814) med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning. fick 2016 i uppdrag av regeringen att utvärdera nedskräpningsbotens styreffekt för att minska nedskräpningen. I slutrapporten för minskad nedskräpning konstateras att det inte är möjligt att med befintligt underlag dra slutsatser om huruvida införandet av nedskräpningsboten har haft någon effekt på nedskräpningen eller inte. Vidare konstaterades att ordningsboten i kombination med insatser för informationsspridning och medvetandegörande åtgärder såsom kampanjer riktade mot allmänheten och utbildning i skolor och liknande tillsammans blir en helhet av olika styrmedel för att minska nedskräpningen. I rapporten dras också slutsatsen att det är olämpligt att införa böter för ringa nedskräpning. Nedskräpning med cigarettfimpar är både otillåten och mycket vanligt förekommande och har negativ påverkan på trivseln. För att det ska anses vara motiverat och proportionerligt att bötfälla precis all nedskräpning behövs dock ett underlag som tydligare än det som finns att tillgå visar på risken för skada på miljön. och rådets direktiv (EU) 2019/904 av om minskning av vissa plastprodukters inverkan på miljön (engångsplastdirektivet) ska förebygga och minska vissa plastprodukters inverkan på miljön. Direktivet innebär att medlemsländerna ska införa en rad åtgärder för att minska plastens inverkan på miljön och förbjuda vissa plastprodukter. Enligt direktivet är tobaksvarufilter som innehåller plast den näst vanligaste typen av skräp från plastprodukter för engångsbruk som påträffas på stränder i unionen. Direktivet slår fast att den avsevärda miljöpåverkan som orsakas av avfall efter förbrukning av tobaksvaror med filter som innehåller plast som slängs direkt i miljön måste minskas. Innovation och produktutveckling väntas ge hållbara alternativ till filter som innehåller plast, och det måste påskyndas. Som nämnts i tidigare avsnitt ställs i direktivet bl.a. krav på medvetandehöjande åtgärder för att motverka nedskräpning av vissa produkter, däribland tobaksvaror med filter. Enligt principen om att förorenaren betalar så införs även ett utökat producentansvar för ett antal produkter, bl.a. för tobaksvaror med filter. Det utökade producentansvaret innebär att producenterna ska stå för kostnaden för medvetandehöjande åtgärder, insamling i offentliga system samt uppstädning av sina produkter. System för utökat producentansvar för tobaksvaror bör också främja innovationer som leder till utvecklingen av hållbara alternativ till tobaksvarufilter som innehåller plast. Medlemsstaterna bör verka för en rad olika åtgärder för att minska nedskräpning på grund av avfall efter förbrukning av tobaksvaror med filter som innehåller plast. Kravet träder i kraft för befintliga producentansvar och tobaksvaror. Övriga produkters bestämmelser ska vara införda . Enligt regeringen ska engångsplastdirektivet genomföras på ett ambitiöst sätt för omställning till en giftfri, biobaserad och cirkulär ekonomi. Utifrån detta har beslutat om en utredning som ska ge förslag på hur lagstiftningen kan anpassas. Vidare framgår av , den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, de gröna, och Liberalerna, att spridningen av mikroplaster ska förhindras bl.a. genom förbud mot mikroplaster i fler produkter och förbud mot onödiga plastartiklar. Lagstiftningen ska vara på plats från . Regeringen har givit tillsammans med organisationen i uppdrag att ta fram en handlingsplan för informationsinsatser till allmänheten –2020 för att minska nedskräpningen och öka kunskapen hos allmänheten om dess negativa effekter. Informationsinsatserna bör ha ett särskilt fokus på barn och unga samt bidra till att öka allmänhetens medvetenhet om plastens effekter i havet. ska följa upp resultaten samt effekterna av informationsinsatserna och redovisa detta i sin årsredovisning. Uppdraget ska slutredovisas till () . Vidare har tillsammans med Håll Rent tagit fram en vägledning för hur kommuner och andra aktörer kan arbeta strategiskt och långsiktigt mot nedskräpning, liksom metoder för att mäta mängden skräp i olika miljöer samt sprida kunskap om metoder, verktyg och arbetssätt. Regeringen har gett i uppdrag att utöka kunskapsläget kring nedskräpning i . Av regleringsbrev framgår att myndigheten ska genomföra en nationell skräpmätning för att få underlag till genomförandet av EU:s engångsplastdirektiv. Skräpmätningen ska omfatta både stad, landsbygd, turistområden och värdefulla naturområden. Mätningen ska fastställa hur stor andel av skräpet i som utgörs av: – dryckesflaskor av plast, – engångsmuggar (separerat för plast respektive papper med tunn plastfilm), – livsmedelsbehållare för snabbmat (separerat för plast respektive papper med tunn plastfilm), – dryckesbehållare av plast, – dryckesbehållare av papper med tunn plastfilm, – flexibla plastförpackningar, – korkar och lock, Mätningen ska även omfatta delar av produkterna ovan. Redovisningen ska både ange mängderna av de ovan nämnda produkterna och den andel de utgör av den totala nedskräpningen i både i vikt och antal föremål. ska beskriva hur statistiskt säker mätningen är. Uppdraget ska redovisas till . Övergivna båtar och skrotvrak finns inget system för producentansvar för fritidsbåtar, utan ansvaret för skrotning ligger hos den sista ägaren. Att överge en båt räknas som nedskräpning och är inte tillåtet. En båt som lämnas i naturen kan läcka plast och andra farliga ämnen som skadar djur och växter i våra känsliga havs- och vattenmiljöer. Nedskräpning och miljöbrott regleras i . Regeringen gav i uppdrag att föreslå ett system för omhändertagande av uttjänta fritidsbåtar och ett system för att spåra ägare till, forsla bort och eventuellt skrota övergivna nedskräpande fritidsbåtar. I redovisningen av uppdraget föreslog att kommunerna skulle få möjlighet att omhänderta fartygsvrak. I likhet med vad som gäller för bilvrak bör det vara fråga om en rättighet för kommunerna att omhänderta ett fartygsvrak och inte en skyldighet. Omhändertagandet kan innebära ett stort ingrepp mot den enskilde och omfattande kostnader för kommunen. Det bör vara upp till kommunen att från fall till fall bedöma om det är lämpligt att omhänderta ett uttjänt och övergivet fartyg. remitterade en promemoria om flyttning av båtar och skrotbåtar (dnr M2012/1824/R). I promemorian föreslås en ny lag om flyttning av båtar i vissa fall. Enligt lagen får regeringen meddela föreskrifter om rätt för en myndighet eller kommun att flytta en båt om det behövs för att skydda människors hälsa och miljön, undvika materiella skador eller upprätthålla ordningen till sjöss eller på land. Enligt den föreslagna lagen får regeringen även meddela föreskrifter om rätt för en myndighet eller kommun att flytta en båt från en fastighet om fastighetsägaren begär det och båten har varit uppställd på fastigheten under minst en månad från det att fastighetsägaren uppmanat båtens ägare att flytta båten eller från det att fastighetsägaren påbörjat försök att nå båtens ägare. Förslaget om en ny lag om bortförskaffande av båtar bereddes i . I sin propositionsförteckning till uppgav regeringen att en proposition om båtar och skrotbåtar skulle läggas fram . Vid kontakt med meddelas att det inte finns någon tidsplan för att lägga fram en sådan proposition. avsatte Havs- och vattenmyndigheten för att öka incitamenten för båtägare att skrota sina gamla båtar, och senare beslutades att ytterligare skulle satsas på att öka skrotningen av äldre båtar. Företaget på i fick genom upphandling i uppdrag att utföra tjänsten för Havs- och vattenmyndighetens räkning. De ska dels informera fritidsbåtsägare i hela landet om möjligheten till skrotning till subventionerat pris, dels erbjuda en modell där de själva eller underleverantörer kan hjälpa till med att hämta skrotbåtar. De båtar som skrotas ska i första hand återvinnas, och företaget ska också i vissa fall undersöka om det finns rester av giftiga båtbottenfärger. De medel som Havs- och vattenmyndigheten avsatt ingick i regeringens satsning på att minska nedskräpningen av plast i hav, sjöar och vattendrag. Havs- och vattenmyndigheten och har tagit fram en nationell informationskampanj om hur man kan gå till väga när fritidsbåten behöver skrotas. Resultatet visar att fler båtägare utnyttjat möjligheterna och att nätverket ökat tillgången till och efterfrågan på nya lösningar för skrotning av fritidsbåtar. Även erbjuder Havs- och vattenmyndigheten ägare av uttjänta fritidsbåtar att återvinna dessa till ett subventionerat pris. Möjligheten ges så länge pengarna – – räcker, dock längst t.o.m. . Satsningen gäller båtar som ägs av privatpersoner. Båten ska vara och väga och max . Ägaren betalar transport till återvinningscentral samt eventuella saneringskostnader. Enligt finns i ca 1 000 förorenade områden i riskklass 1, mycket hög risk, som behöver åtgärdas. För ytterligare ca 7 000 områden är riskerna sannolikt stora (riskklass 2). Det är framför allt tidigare industrier, som t.ex. kemisk industri, träimpregnering, massa- och pappersindustri och glasbruk, som har orsakat giftiga ämnen i förorenad mark och vatten. Enligt miljökvalitetsmålet Giftfri miljö ska förorenade områden vara åtgärdade i så stor utsträckning att de inte utgör något hot mot människors hälsa eller miljön. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 20) redovisas att totalt 505 förorenade områden har åtgärdats och det omfattar objekt i både riskklass 1 och 2. var motsvarande siffra 431. Vidare redovisas att det pågick totalt 1530 avhjälpande insatser eller saneringar (oavsett riskklass) i landet, och 77 av dessa åtgärder var helt eller delvis finansierade med statligt bidrag från anslaget 1:4 Sanering och återställning av förorenade områden. De statligt finansierade åtgärderna har ökat från 45 pågående åtgärder 2016 till 77 pågående åtgärder 2018, bl.a. tack vare ett ökat anslag. Regeringen har avsatt särskilda medel för sanering av förorenad mark för bostadsbyggande. Bidraget har varit under uppbyggnad och användes av bidraget till totalt elva projekt som skapade förutsättningar för att bygga nya bostadsområden. Enligt regeringen har bidraget för sanering av mark för bostadsbyggande gett goda samhällseffekter, och det finns ett ökat intresse hos kommunerna vilket resulterat i ett högre utnyttjande av bidraget. Bidrag ger möjligheter att använda redan exploaterade områden t.ex. gammal industrimark för att både bygga fler bostäder i centrala lägen och bevara oexploaterad mark och natur. publicerade en uppdatering av vägledningen om förutsättningar och tillämpning vad gäller Statligt stöd för sanering av förorenade områden inför bostadsbyggande. Av regleringsbrev framgår att får användas för bidrag till efterbehandling av mark för bostadsbyggande samt för framtagande av underlag för att genomföra sådana åtgärder enligt förordningen (2004:100) om avhjälpande av föroreningsskador och statligt stöd för sådant avhjälpande. får användas för visst arbete vid länsstyrelserna för samma ändamål. Vidare framgår av regleringsbrevet att ska ta fram en årlig åtgärdsplan för sitt arbete med myndighetens förorenade områden. Åtgärdsplanen ska bl.a. innehålla en beskrivning av prioriteringar och utgå utifrån den vägledning som utarbetats inom ramen för regeringsuppdraget om vägledning och samverkan för hantering av statens förorenade områden (NV rapport 6888). Utskottet konstaterar att all nedskräpning är förbjuden i . Trots det hamnar betydande mängder skräp i naturen. Det är därför välkommet att har fått i uppdrag att genomföra en nationell skräpmätning för att utöka kunskapsläget om den aktuella situationen i , som underlag för fortsatta åtgärder. Utskottet ser positivt på att tillsammans med Håll rent har arbetat med en handlingsplan för att minska nedskräpningen och öka kunskapen om dess negativa effekter, och att detta arbete särskilt fokuserat på barn och unga samt ökad medvetenhet om plastens effekter i havet. Den vägledning riktad till kommuner och andra aktörer som tagits fram för att främja ett strategiskt och långsiktigt arbete mot nedskräpning är också ett värdefullt verktyg. I fråga om möjligheten att bötfälla för ringa nedskräpningsförseelser, som cigarettfimpar eller tuggummi, konstaterar utskottet att nedskräpningsbotens effekt har utretts vid tidigare tillfälle och att regeringen istället valt att arbeta med förebyggande åtgärder, såsom informationsinsatser till allmänheten. Vidare framhåller utskottet betydelsen av ett ambitiöst genomförande av engångsplastdirektivet, vilket kommer att medföra ett utökat producentansvar för bl.a. tobaksvaror med filter. Det nya direktivets regler innebär att producenterna kommer att vara skyldiga att finansiera såväl medvetandehöjande åtgärder som insamling i offentliga system och uppstädning av dessa produkter. Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte berett att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionerna 2019/20:238, 2019/20:444, 2019/20:1894, 2019/20:2405, 2019/20:2761 yrkande 59, 2019/20:3107 yrkandena 23 och 24, samt 2019/20:3258 yrkandena 29 och 30. Motionerna avstyrks därmed i berörda delar. Liksom utskottet tidigare framhållit är det viktigt att äldre eller uttjänta fritidsbåtar hanteras på ett miljövänligt sätt. Då det inte finns något producentansvar för båtar vilar ansvaret på den sista ägaren att se till att en uttjänt båt återvinns eller skrotas. De initiativ som Havs- och vattenmyndigheten tagit för att öka incitamenten för båtägare att skrota gamla båtar har fått god effekt och har tillsammans med myndigheternas nationella informationskampanj resulterat i ett ökat antal skrotade båtar. Utskottet noterar med tillfredsställelse att den satsningen fortsätter med utökade medel för en subventionerad återvinning av fritidsbåtar. Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte berett att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionerna 2019/20:1737, 2019/20:2906 och 2019/20:3258 yrkandena 32, 34, 35 och 36. Motionerna avstyrks därmed i berörda delar. Utskottet har framhållit att arbetet med att sanera och återställa förorenad mark är angeläget. Utskottet kan konstatera att behovet är stort men att utvecklingen är positiv vad gäller antalet områden som åtgärdats och sanerats. När det gäller sanering av mark för bostadsbyggande noterar utskottet det växande behovet av tillgänglig mark för bostäder runt om i landet, och utskottet välkomnar därför att regeringen avsätter särskilda medel för detta. Utskottet noterar att både intresset och utnyttjandet av det statliga bidraget för ändamålet ökar samt att uppdaterat vägledningen vilket ytterligare kan bidra till att fler kommuner kan nyttja möjligheten att sanera tidigare industrimark i syfte att frambringa nya områden för produktion av bostäder. Mot bakgrund av det ovan anförda anser utskottet att motion 2019/20:1182 kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om hållbar gödselhantering och energiutvinning från stallgödsel samt om strandnära tånginsamling. Jämför reservation 16 (V). Hållbar gödselhantering och energiutvinning från stallgödsel I kommittémotion 2019/20:1619 av m.fl. (V) yrkande 5 anförs att regeringen bör se till att möjligheterna att införa tekniker för att binda kväve och separera fosfor från gårdar med industriell köttproduktion utreds. Enligt motionärerna innebär industriell djurhållning att många stora gårdar inte har tillräckligt med mark för att få avsättning för den egna gödseln. I motion 2019/20:1507 av (MP) anförs att användandet av hästgödsel för energiproduktion bör underlättas. Enligt motionären ligger en oanad potential i förbränning av hästgödsel, och genom att tillåta att gödseln lagras vid förbränningsanläggningen blir det möjligt att ta tillvara på det. Även i motion 2019/20:2512 av (M) anförs att möjligheterna att förändra lagstiftningen för att få ett större utnyttjande av hästspillning som biobränsle bör ses över. Enligt motionären kan mängden fossila bränslen i kraftvärmeproduktionen minskas ytterligare genom användning av hästgödsel med träströ som bränsle i kraftvärmeverk. I motion 2019/20:72 av Skånberg (KD) om att rensa sandstränder från ruttnande tång anförs att turismens värde för är stort och att det är av största betydelse att vårda och rensa sandstränderna. I motionen framhålls även tångens värde som jordförbättringsmedel och att lantbrukare bör uppmuntras att aktivt verka för tångtäkt och gödsling med tång, i synnerhet i län. Kompletterande uppgifter och tidigare behandling Hantering av naturgödsel och energiutvinning från stallgödsel I står jordbruket för ungefär hälften av de utsläpp av kväve och fosfor till havet som orsakas av människan. Utlakningen från jordbruket beror på flera faktorer. Alla går inte att påverka eftersom all mark läcker näringsämnen naturligt och all odling medför att utlakningen ökar från marken. Enligt har förlusterna av kväve och fosfor samt ammoniakutsläpp från jordbruket minskat . Minskningen beror på att åtgärder för att minska förluster av kväve och fosfor och utsläpp av ammoniak haft effekt. För att den positiva trenden ska hålla i sig är det viktigt med fortsatta insatser. Att utsläpp av ammoniak minskat beror också på att antalet lantbruk och djur blivit färre. I budgetpropositionen (prop.2019/29:1 utg.omr 20) redovisar regeringen att de insatser som initierades 2018 för att öka åtgärdsarbetet mot övergödning på lokal nivå fortsätter. Bland annat har Havs- och vattenmyndigheten fått i uppdrag att öka det lokala åtgärdsarbetet mot övergödning i avrinningsområden. Regeringen har även gett myndigheten i uppdrag att på ett antal pilotområden redovisa vilka incitament som krävs för att de åtgärder som behövs mot övergödning ska komma till stånd. Uppdraget ska redovisas . För att utvärdera åtgärdsarbetet ska utveckla metoder och utföra mätningar för att följa effekter av åtgärder mot övergödning som genomförs i jordbrukslandskapet. Vidare redovisas att har analyserat hur ersättningar kan utformas baserade på värde och resultat för att minska övergödningen, istället för de kostnadsbaserade ersättningar som används (rapport 2018:32). Studien ska ge underlag till kommande strategisk plan för jordbrukspolitiska insatser i . På uppdrag av utredningsverksamhet presenterade IVL en rapport i 2019 om åtgärder och vägar framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället. Rapporten var en del av underlaget till utredningen om minskad övergödning genom stärkt lokalt åtgärdsarbete som tillsattes av regeringen (dir. 2018:11). Utredningens uppdrag var att fokusera på mer effektiva åtgärder mot övergödning och hur det lokala engagemanget kan stärkas. Utredningen skulle bl.a. föreslå nya eller förstärkta styrmedel som leder till ökad användning av lokalt anpassade, kostnadseffektiva åtgärder mot övergödning, utreda och lämna förslag på hur minskad förbrukning av kväve och fosfor kan stimuleras, utreda förutsättningarna för att återföra näringsämnen från kustvatten och sjöar till land för att minska övergödningen samt lämna förslag till etappmål som bidrar till att nå miljökvalitetsmålet Ingen övergödning samt målen om rent vatten, minskade havsföroreningar och hållbart skogsbruk i Agenda . Utredningen ska också ta fram förslag till finansiering av föreslagna insatser samt lämna nödvändiga författningsförslag. lämnade utredningen sitt betänkande Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning (SOU 2020:10) till . Betänkandet bereds i . Stiftelsen startade ett långsiktigt forsknings- och åtgärdsprogram, at Industrial farms (CNMI), i syfte att identifiera tekniker och metoder som kan användas för att minimera riskerna för läckage av näringsämnen från stallgödsel. Projektet avser att genom kunskap om kostnadseffektiva tekniker, demonstrationsanläggning och kunskapsspridning, visa att industriell djuruppfödning kan bedrivas cirkulärt utan förluster av näringsämnen (fosfor och kväve) till luft och vatten. Parallellt med det praktiska arbetet har projektet drivit ett vetenskapligt övervakningsprogram i samarbete med () för att mäta och utvärdera effekten av vidtagna åtgärder. Avsikten är att resultatet från projektet ska presenteras . I informationsmaterial, Hästgödsel – en naturlig resurs, konstateras att den växtnäring som finns i hästgödsel borde ge gödseln ett värde på marknaden.