bet · H801KU10 · 2020-11-30 00:00:00 — I artiklarna görs det vidare gällande att Lotteriinspektionens bristfälliga tillsyn kom att medföra att beslut om en omreglering av spelmarknaden, genom vilket Casino Cosmopol fick fortsatt monopol, grundades på ett missvisande underlag. Det påstås även att en kritisk rapport om spelansvar på statens kasinon som ”gjordes 2017 och var klar ” fortfarande inte var diarieförd hos Spelinspektionen . Vidare görs det gällande att överdrev Lotteriinspektionens kontroll av Casino Cosmopols efterlevnad av penningtvättsregelverket i samband med att departementet lämnade uppgifter om detta till FATF. Som exempel på den kritik som har framförts kan nämnas följande artiklar i tidningen : – Statliga Casino Cosmopol slapp granskning – , publicerad , – Myndighet mörkade kritisk granskning av statens kasinon, publicerad , – Rapporten ska vara klar ”i närtid”, publicerad , – Regeringen överdrev kontroll av penningtvätt på sina kasinon, publicerad , – Myndighetschef skyller ifrån sig – om penningtvätt, publicerad , – Ansvarige spelministern: Jag har varit i en bingohall en gång, publicerad . Regeringens ansvar för förvaltningsmyndigheterna Enligt 1 kap. 6 § regeringsformen styr regeringen riket och är ansvarig inför . Enligt 12 kap. 1 § regeringsformen lyder en förvaltningsmyndighet under regeringen om myndigheten inte är lagd under . I regeringens styrande funktion ingår en skyldighet att leda den statliga förvaltningens verksamhet (prop. 1986/87:99 s. 25). Förvaltningsmyndigheterna står till regeringens förfogande i uppgiften att styra riket. Regeringen bär ett ansvar för att föreskrifter följs och för att den statliga sektorn fungerar i enlighet med intentioner. Med regeringens styrande funktioner följer, med vissa begränsningar, en rätt att ta initiativ och ge direktiv till förvaltningen. Sådana direktiv kan avse bl.a. allt generellt inriktat arbete inom en förvaltningsmyndighet, t.ex. planering, prioriteringar eller utredningsverksamhet samt hela det administrativa området, t.ex. vad gäller beslutsorgan, organisation eller rationaliseringar. Regeringen är i väsentliga avseenden fri att själv välja inriktning, utformning och omfattning av kontrollen av förvaltningsmyndigheterna. Insatser som kräver särskilda resurser förutsätter att beviljar medel. En stor del av regeringens mer löpande förvaltningskontroll sker inom ramen för budgetprocessen. Enligt 12 kap. 2 § regeringsformen får ingen myndighet, inte heller eller en kommuns beslutande organ, bestämma hur en förvaltningsmyndighet i ett särskilt fall ska besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot en enskild eller mot en kommun eller som rör tillämpningen av lag. I 3 § förordningen (2007:756) med instruktion för Lotteriinspektionen angavs att myndigheten skulle ledas av en styrelse. I 4 § i instruktionen föreskrevs att styrelsen skulle bestå av högst sju ledamöter. Enligt 6 § i instruktionen var generaldirektören myndighetschef. Av myndighetsförordningen (2007:515) följer att myndighetens ledning ansvarar inför regeringen för verksamheten och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt och de förpliktelser som följer av medlemskap i unionen, att den redovisas på ett tillförlitligt och rättvisande sätt samt att myndigheten hushållar väl med statens medel. Utskottet har granskat statsråds ansvar för brister i myndigheternas verksamhet, bl.a. när det gäller hur regler följs, och regeringens styrning av förvaltningsmyndigheterna. granskade utskottet hantering av en fråga med anledning av bristande järnvägsunderhåll (bet. 2011/12:KU20 s. 90 f.). I sitt ställningstagande noterade utskottet att inte hade informerat det ansvariga statsrådet om tecknandet av ett s.k. upphörandeavtal av entreprenadkontrakt om banhållning. Statsrådet hade inför utskottet framfört att det inte hade varit fel av myndigheten att informera henne om den uppkomna situationen, inte minst med tanke på den betydande summan saken gällde (). Detta hade även framförts till myndigheten. Utskottet framhöll att regeringen och ansvariga statsråd har ett övergripande ansvar för att säkerställa att myndigheter informerar regeringen om den aktuella situationen inom sina respektive områden. Det aktuella fallet underströk enligt utskottet vikten av väl fungerande kontakter mellan förvaltningsmyndigheter och . granskade regeringens styrning av förvaltningsmyndigheterna (bet. 2012/13:KU10 s. 80 f.). Utskottet uttalade bl.a. att det i regeringens styrande funktion ingår en skyldighet att leda den statliga förvaltningens verksamhet. Detta förutsätter att regeringen följer myndigheternas verksamhet och vid behov vidtar de åtgärder som är nödvändiga från ett styrningsperspektiv, givetvis i beaktande av myndigheternas självständighet enligt 12 kap. 2 § regeringsformen. Utskottet framhöll att regeringen oaktat formerna för regeringens styrning och det ansvar som regeringen ger myndighetsledningar, alltjämt är ansvarig inför för rikets styrelse (s. 99). Regeringens skyldighet att leda och följa den statliga förvaltningens verksamhet uppmärksammades även i utskottets granskning av regeringens agerande i fråga om militärt samarbete med (bet. 2012/13 KU20 s. 264 f.). Enligt utskottet var det fråga om ett känsligt ärende som hade uppfattats som väldigt angeläget att lösa. Mot denna bakgrund framstod det därför som särskilt angeläget för departementet att hålla sig underrättat om utvecklingen av ärendet och följa verksamheten vid den aktuella myndigheten (, FOI). Av vad som framkommit i granskningen hade dock, ansåg utskottet, Försvarsdepartementet tvärtom skjutit ifrån sig frågan om den fortsatta händelseutvecklingen i kontakterna mellan FOI och de saudiska motparterna. Trots att det varit ett känsligt ärende som orsakat oro för utrikespolitisk och ekonomisk skada för som stat och för svenskt näringsliv gjordes ingen synbar uppföljning av instruktionerna till myndigheterna att lösa problemen och upplägget med FOI som konsult. I sitt ställningstagande anförde utskottet att regeringen är ansvarig inför för sin styrning av riket och att ansvarsutkrävande förutsätter att det ansvariga statsrådet, med respekt för förvaltningens självständighet enligt regeringsformen, både ser till att styra myndigheterna och håller sig informerad om deras verksamhet. De brister i dessa hänseenden som kunde konstateras i granskningen var enligt utskottet av allvarligt slag som i förlängningen hade lett till skada för rikets internationella relationer. granskade utskottet den tidigare regeringens agerande i fråga om Transportstyrelsen och informationssäkerhet (bet. 2017/18:KU20 s. 331 f.). I granskningen hade det framkommit att Transportstyrelsen –2014 saknat en säkerhetsanalys och därmed brutit mot säkerhetsskydds-förordningen som syftar till att värna rikets säkerhet. Enligt utskottet hade det inte framkommit något som visade att regeringen var informerad om eller delaktig i Transportstyrelsens planer på att outsourca sin it-drift. Inte heller hade det framkommit att regeringen eller fått någon information om att Transportstyrelsen inte genomfört en säkerhetsanalys . När det gäller informationssäkerhet på ett mer allmänt plan noterade utskottet att tidigare regeringars arbete med informationssäkerhetsfrågor hade granskats av . vid en granskning 2014 ansåg att arbetet med informationssäkerhet inte var ändamålsenligt sett till de hot och risker som fanns och att de brister som påpekats 2007 kvarstod i stora drag, vilket innebar brister i regeringens styrning. Den bild som enligt utskottet framkom var att arbetet med informationssäkerhetsfrågor var eftersatt och att den tidigare regeringen inte gjorde tillräckligt för att de brister som påpekats skulle bli åtgärdade. Utskottet framhöll att det i regeringens styrande funktion ingår en skyldighet att leda den statliga förvaltningens verksamhet, vilket förutsätter att regeringen följer myndigheternas verksamhet och vid behov ser till att vidta de åtgärder som är nödvändiga från ett styrningsperspektiv. Utskottet ansåg också att det fanns skäl att ifrågasätta om ansvarsförhållandena i fråga om informationssäkerhetsfrågor varit tillräckligt klara inom den tidigare regeringen. Genom skrivelser till har utskottet bl.a. begärt svar på ett antal frågor. Utskottet fick och två svarspromemorior jämte bilagor som är upprättade inom (bilaga A4.1.2–3). I promemoriorna anges i huvudsak följande. Dåvarande Lotteriinspektionen (numera Spelinspektionen) är en tillsynsmyndighet som självständigt genomför sina riskbedömningar samt fattar beslut, utfärdar föreskrifter och utöver tillsyn. Regeringen saknar löpande insyn i tillsynsarbetet. –2018 har årsvisa myndighetsdialoger hållits med Lotteriinspektionen under ledning av ansvarig statssekreterare. Lotteriinspektionens tillsynsverksamhet har berörts på ett övergripande plan vid myndighetsdialogerna. Lotteriinspektionen har vidare informerat om sina åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism i bl.a. myndighetens årsredovisningar. I årsredovisningen angavs det att brister i Casino Cosmopols rutiner för att motverka penningtvätt hade noterats , vilket ledde till att Lotteriinspektionen gav bolaget en anmärkning. Lotteriinspektionen var en av sexton myndigheter som lämnade en slutrapport till regeringen med information om finansiering av terrorism. Myndighetens , Penningtvätt och finansiering av terrorism (dnr 13Li7835) kom in till . Rapporten utgjorde en del av underlaget vid genomförandet av fjärde penningtvättsdirektivet och för den nationella riskbedömning som skulle göra som medlem i FATF. har inte fått in Lotteriinspektionens riskbedömning och har inte heller haft kännedom om rapporten. Enligt årsredovisningen visade Lotteriinspektionens tillsyn av Casino Cosmopol att bolagets rutiner för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism i stort hade fungerat på ett tillfredsställande sätt. Enligt Lotteriinspektionen var dock kasinonas riskbedömning i behov av uppdatering och en ny plan för internkontroll behövde upprättas. Av årsredovisningen framgick att Lotteriinspektionen inom ramen för sin tillsyn av Casino Cosmopol hade färdigställt två rapporter om bolagets arbete med att förhindra att kasinoverksamheten utnyttjas för penningtvätt och finansiering av terrorism. Tillsynen resulterade i att Casino Cosmopol uppdaterade sin riskbedömning så att den i stort behandlade relevanta faktorer. Enligt årsredovisningen hade Lotteriinspektionen uppdaterat sin bedömning av risken för penningtvätt och finansiering av terrorism. Myndigheten hade dessutom börjat ta fram nya föreskrifter om åtgärder mot dessa företeelser. lämnade två rapporter till FATF om efterlevnaden av FATF:s standarder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. Rapporterna innehåller bl.a. information om det svenska institutionella ramverket kring efterlevnaden av och underlag för FATF:s utvärdering av hur väl systemet fungerar i praktiken. I de delar som rapporterna behandlar tillsynen av kasinoverksamheten bygger rapporterna på uppgifter från Lotteriinspektionen. fick genom årsredovisningen kännedom om att Lotteriinspektionen hade inlett en kartläggning av spelansvarsarbetet på . års myndighetsdialog ställde därför frågor om den aktuella kartläggningen. Detta skedde vid ett förmöte som hölls mellan tjänstemän från och Lotteriinspektionen. Vid förmötet uppgav företrädare för Lotteriinspektionen att brister hade identifierats i Casino Cosmopols spelansvarsarbete. Det nämndes bl.a. att personalen inledde samtal med spelare först efter att de hade besökt kasinot mer än 20 gånger under en månad. Vidare uppgavs att samtalen hölls vid spelborden och att bolaget inte hade någon bevakning av spelautomaterna. Myndighetens företrädare gjorde bedömningen att kasinolagen (1999:355) inte ställde några krav på bolaget i dessa hänseenden. De gav dock uttryck för att de identifierade bristerna skulle kunna påverka bolagets möjligheter att uppfylla den omsorgsplikt som hade föreslagits i den nya spellagen. Lotteriinspektionens kartläggning av Casino Cosmopols spelansvarsarbete behandlades inte vid den efterföljande myndighetsdialogen 2018. beslutade regeringen propositionen En omreglerad spelmarknad (prop. 2017/18:220) med förslag till en ny reglering av spel om pengar. Syftet med den nya regleringen var bl.a. att höja säkerheten i spelen, minska de negativa effekterna av spelande och förhindra att spel används som stöd vid kriminell verksamhet. Genom den nya spellagen skärptes bl.a. regelverket om spelansvar och marknadsföring. gavs utökade tillsyns- och sanktionsmöjligheter jämfört med tidigare. Genom den nya regleringen vidtogs således generella åtgärder för att stärka konsumentskyddet och kontrollen av spelmarknaden. Staten har också genom ägaranvisning för ställt mer långtgående krav i fråga om spelansvar för Casino Cosmopol än vad som gäller enligt spellagen. I fråga om Casino Cosmopol uttalas i propositionen att verksamheten i hög grad är reglerad och att förekomsten av problem med penningtvätt, droger eller prostitution har varit låg (prop. 2017/18:220 s. 111). Uttalandet baseras på slutsatserna i betänkandet SOU 2017:30 och på remissinstansernas synpunkter. Bedömningen i betänkandet grundas dels på resultatet av Lotteriinspektionens tillsyn –2015, dels på vad som framkommit i tidigare utvärderingar av kasinoverksamheten (se bl.a. SOU 2006:64 och RiR 2012:5). Underlaget bedömdes ge en tillförlitlig bild av de verkliga förhållandena. informerades om Lotteriinspektionens granskningsärende och beslut om sanktionsavgift avseende Casino Cosmopol , dvs. när beslutet meddelades. Lotteriinspektionens beslut har således inte utgjort någon del av beredningsunderlaget för propositionen. Innan beslutet hade regeringen inte heller kännedom om att ett tillsynsärende om efterlevnaden av penningtvättsregelverket pågick. Lotteriinspektionen framhåller även i beslutet att tillsynen avsåg perioden –och att tidigare tillsyn inte har lett till några ingripanden. I regeringens styrande funktion ingår en skyldighet att leda den statliga förvaltningens verksamhet. Utskottet har tidigare uttalat att detta förutsätter att regeringen följer myndigheternas verksamhet och vid behov vidtar de åtgärder som är nödvändiga från ett styrningsperspektiv, givetvis med beaktande av myndigheternas självständighet enligt 12 kap. 2 § regeringsformen. Utskottet har också framhållit vikten av att det finns väl fungerande kontakter mellan förvaltningsmyndigheterna och . har i granskningen redogjort för den information som Lotteriinspektionen har lämnat bl.a. om myndighetens åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Utskottet vill i sammanhanget betona vikten av att regeringen på ett rättvisande sätt redogör för åtgärder mot penningtvätt inom ramen för de mellanstatliga samarbeten som har anslutit sig till. Utskottet noterar vidare att , vid ett förmöte inför det årets myndighetsdialog, fick information från Lotteriinspektionen om att myndigheten hade identifierat brister i Casino Cosmopols spelansvarsarbete. Av propositionen En omreglerad spelmarknad (prop. 2017/18:220) som regeringen beslutade framgår det emellertid inte att några sådana brister hade identifierats. Utskottet konstaterar att regeringen har ett ansvar för att beredningen av regeringsbeslut resulterar i ett fullgott beslutsunderlag. Vad som har framkommit i granskningen ger inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottets sida. 4.2 Styrning av Arbetsförmedlingen efter budgetbeslut I en anmälan till (dnr 517-2019/20), bilaga A4.2.1, begärs det att utskottet granskar regeringens och speciellt f.d. arbetsmarknadsminister och nuvarande arbetsmarknadsminister styrning av Arbetsförmedlingen. Anmälaren framhåller att staten genom Arbetsförmedlingen har myndighetsansvaret för arbetsmarknadspolitiken. För att myndigheten ska uppfylla detta ansvar behövs det en tydlig styrning och målsättning för verksamheten, så att dels resurser och krav förhåller sig till varandra på ett rimligt sätt, dels tillgängliga resurser används rationellt och inriktat på uppsatta mål. Enligt anmälaren utövas detta ansvar av regeringen och det ansvariga statsrådet i huvudsak genom medelstilldelning i statens budget och regleringsbrev. beslut om statens budget innebar att Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag minskades kraftigt som myndigheten fick väsentligt minskade medel för programinsatser för arbetssökande. Denna reducering ledde enligt anmälaren till att Arbetsförmedlingen aviserade en nedläggning av ca 130 kontor och att 4 500 anställda varslades om uppsägning. Trots att regeringen kritiserade minskningen av Arbetsförmedlingens anslag lämnades i vårändringsbudgeten inget förslag om ytterligare medel till Arbetsförmedlingen. Anmälaren framhåller vidare att till skillnad angav regeringen i Arbetsförmedlingens regleringsbrev för inte några uttalade mål för myndighetens verksamhet. Enligt det s.k. januariavtalet ska Arbetsförmedlingen reformeras i grunden. Regeringen har emellertid enligt anmälaren inte klargjort hur denna reformering ska kunna genomföras på ett rimligt och ansvarsfullt sätt. Anmälaren framhåller att rimliga beredningskrav inte kan åsidosättas. Nödvändig styrning från regeringen kan inte heller anstå på grund av att regeringspartierna tecknat en politisk överenskommelse med andra partier. Regeringens ansvar är enligt anmälaren oförändrat och kontinuerligt. Sammanfattningsvis anser anmälaren att bör granska hur regeringens och ansvariga statsråds styrning av Arbetsförmedlingen förhåller sig till det ansvar som rimligtvis kan läggas på regeringen respektive det statsråd som har särskilt ansvar för arbetsmarknadspolitiken och dess genomförande. Till grund för granskningen har legat bl.a. promemorior tillsammans med bilagor som upprättats inom , bilaga A4.2.2–5. Som svar på en begäran från utskottet har överlämnat ett omfattande skriftligt material. Detta material avser bl.a. Arbetsförmedlingens månadsuppföljningar för perioden –. Materialet förvaras i akten (dnr 517-2019/20). Utskottet har även hållit utfrågning med f.d. arbetsmarknadsminister , bilaga B7. Det senaste riksdagsvalet ägde rum . hölls en statsministeromröstning i kammare. Resultatet visade att statsminister inte hade tillräckligt stöd i den nyvalda eftersom fler än hälften av ledamöter röstat emot honom. Talmannen entledigade statsministern och övriga statsråd samt påminde om att de entledigade regeringsledamöterna enligt 6 kap. 11 § regeringsformen uppehöll sina befattningar till dess en ny regering hade tillträtt. meddelade talmannen att han avsåg att föreslå att skulle utse till statsminister. avsåg att bilda regering med företrädare för Socialdemokraterna och . Före omröstningen i kammaren informerade företrädare för Socialdemokraterna, att de hade träffat en skriftlig överenskommelse (januariavtalet). Genom överenskommelsen accepterade och Liberalerna att som statsminister skulle leda en regering bestående av Socialdemokraterna och . prövade talmannens förslag att utse till statsminister. Av 349 ledamöter röstade 115 ja och 153 nej. Av ledamöterna var det 77 som avstod från att rösta och 4 som inte var närvarande. Eftersom färre än hälften av ledamöterna, dvs. färre än 175, röstade nej hade godkänt talmannens förslag. Själva regeringsskiftet ägde rum inför statschefen vid en särskild konselj i . presenterade regeringsförklaringen och anmälde i kammaren vilka ministrar som skulle ingå i den nya regeringen. fick fortsätta sitt uppdrag som arbetsmarknadsminister och chef för . entledigades från uppdraget och ersattes av . Den avgående regeringen efter valet fungerade som en övergångsregering i närmare , vilket är en betydligt än vad som normalt är fallet i samband med regeringsskiften. Övergångsregeringen hade därmed bl.a. att besluta om en budgetproposition för det kommande budgetåret (tilläggsbestämmelse 9.5.1 riksdagsordningen). överlämnade övergångsregeringen budgetpropositionen till (prop. 2018/19:1). I budgetpropositionen lämnades förslag till statens budget samt de övriga förslag och bedömningar som följer av riksdagsordningen och budgetlagen (2011:203). I propositionen framhöll övergångsregeringen att den vid framtagandet av propositionen hade bedömt att budgetpropositionen borde utformas med utgångspunkt i budgeten , i väntan på att en ny regering skulle tillträda och lämna de förslag till ändringar som följer av dess politiska inriktning. Därutöver hade övergångsregeringen tagit fram särskilda principer för utformningen av budgetpropositionen. Principerna hade tagits fram efter kontakter med företrädare för , , , och Liberalerna. Övergångsregeringen föreslog när det gällde utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv att anslagen sammanlagt skulle bestämmas till 76 (prop. 2018/19:1 utg.omr. 14 punkt 1). Bland de enskilda anslagen inom utgiftsområdet används anslaget 1:1 Arbetsförmedlingens förvaltningskostnader bl.a. för Arbetsförmedlingens förvaltningsutgifter. Regeringen föreslog att anslaget skulle bestämmas till 8 . När det gäller budgetarbetet i tillämpas den s.k. rambeslutsprocessen. Denna processen innebär att beslut om statens budget för det närmast följande budgetåret fattas i två steg (11 kap. 18 § riksdagsordningen). I första steget i denna budgetprocess fastställer genom ett enda beslut bl.a. en utgiftsram för varje utgiftsområde. Utgiftsramen anger det belopp som utgiftsområdets anslag högst får uppgå till. I andra steget i budgetprocessen fastställer genom ett enda beslut hur anslagen för varje utgiftsområde ska fördelas inom utgiftsramen. I detta steg beslutas även om bemyndiganden om ekonomiska åtaganden. beredde regeringens förslag i budgetpropositionen till bl.a. statens inkomster och utgiftsramar (bet. 2018/19:FiU1). Utskottet behandlade också alternativa budgetförslag i denna del från , . tillstyrkte regeringens förslag. Ledamöterna från och hade en gemensam reservation. I reservationen föreslogs att ramen för utgiftsområde 14 skulle bestämmas till 73 , vilket innebar en minskning med 2 i förhållande till regeringens förslag. Reservanterna framhöll att den svenska arbetsmarknaden präglas av stora matchningsproblem och att Arbetsförmedlingen i dess nuvarande form borde läggas ned och ersättas av en mindre och vassare myndighet med fokus på långtidsarbetslösa. Vidare borde enligt reservanterna andra aktörer kunna hjälpa till med matchningen för personer som har goda chanser att få nya jobb. betänkande debatterades och beslutades i kammaren . biföll och gemensamma reservation om förslag till utgiftsramar och beräkning av inkomster i statens budget (rskr. 2018/19:62). Anslagen inom utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv bereddes av arbetsmarknadsutskottet (bet. 2018/19:AU2). Under beredningen av ärendet lämnades information till utskottet av regeringen genom dåvarande arbetsmarknadsminister (bet. 2018/19:AU2 s. 5). Utskottet inhämtade också enligt 10 kap. 4 § riksdagsordningen upplysningar från och Arbetsförmedlingen. I sitt ställningstagande konstaterade arbetsmarknadsutskottet inledningsvis att särskilda principer hade tillämpats vid utformningen av budgetpropositionen och att utgångspunkten för förslagen följaktligen varit den budget som beslutat (s. 21). Att en övergångsregering är bunden av vissa principer fråntar dock enligt utskottet inte vare sig rätten eller ansvaret att besluta om statens budget. framhöll att våra grundlagar är tydliga om var finansmakten vilar och att det är som har befogenheten att besluta om skatter och statens utgifter. Utskottet ansåg att inte kunde vänta på reformer och att svensk ekonomi, jobbskapande och grundfunktioner i samhället behövde stärkas. Utskottet framhöll att det hade en annan uppfattning än regeringen när det gällde anslagsramen för utgiftsområdet, politikens inriktning och fördelningen av anslagen inom utgiftsområdet och att utskottet därför ställde sig bakom det förslag till anslagsanvisning som och hade presenterat i utskottet.