bet · H701SfU13 · 2020-02-18 00:00:00 — har genomfört en granskning av sjukskrivningsprocessen som visar att skillnaden i sjukfrånvaro mellan män och kvinnor med lindrig eller medelsvår psykisk ohälsa delvis förefaller osaklig och orsakad av att män och kvinnor med likvärdig arbetsförmåga sjukskrivs i olika utsträckning. Regeringen anger i sin skrivelse att det är svårt att dra en skarp gräns mellan osakliga och sakliga skillnader i läkarnas bedömning av patientens behov av sjukskrivning. Svårigheterna med att fastställa arbetsförmåga är särskilt tydliga vid psykisk ohälsa. Oavsett vilka skillnader i sjukfrånvaro mellan män och kvinnor som ska betecknas som osakliga instämmer regeringen i att osäkerheten i bedömningen av arbetsförmåga behöver minska. Regeringen bedömer att detta bäst uppnås genom de åtgärder som vidtas, bl.a. genom och åtaganden inom ramen för det s.k. dialoguppdraget. Regeringen ser inget behov av att tillsätta en sådan utredning som rekommenderar. Med anledning av tre yrkanden i följdmotioner föreslår utskottet att gör ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen, i enlighet med vad rekommenderat, dels bör ge i uppdrag att följa upp läkarintygsskrivande, dels bör tillsätta en utredning i syfte att motverka osakliga könsskillnader i sjukfrånvaro. Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden och lägger skrivelsen till handlingarna. I betänkandet finns fyra reservationer (S, SD, C, V, L, MP). I en reservation (S, V, MP) föreslås att inte ska göra något tillkännagivande till regeringen. Skrivelse 2019/20:50 om jämställd sjukfrånvaro. Sju yrkanden i följdmotioner. Tre yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /20. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 1.Jämställd sjukfrånvaro, punkt 1 (S, V, MP) 2.Översyn av sjukförsäkringen och åtgärder mot den ojämställda sjukfrånvaron, punkt 2 (SD) 3.Översyn av sjukförsäkringen och åtgärder mot den ojämställda sjukfrånvaron, punkt 2 (C) 4.Översyn av sjukförsäkringen och åtgärder mot den ojämställda sjukfrånvaron, punkt 2 (L) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /20 Utskottets förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen dels bör ge i uppdrag att följa upp läkarintygsskrivande, dels bör tillsätta en utredning i syfte att motverka osakliga könsskillnader i sjukfrånvaro och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller delvis motionerna 2019/20:3470 av och (båda SD) yrkande 3, 2019/20:3473 av m.fl. (KD) och 2019/20:3478 av (C) yrkande 1 och lägger skrivelse 2019/20:50 till handlingarna. Reservation 1 (S, V, MP) Översyn av sjukförsäkringen och åtgärder mot den ojämställda sjukfrånvaron 2019/20:1825 av (S), 2019/20:3250 av m.fl. (C) yrkandena 7 och 20, 2019/20:3456 av m.fl. (L), 2019/20:3470 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2 samt 2019/20:3478 av (C) yrkande 2. Reservation 2 (SD) Reservation 3 (C) Reservation 4 (L) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (SD), (S), (C), (M), (SD), Kadir Kasirga (S), (KD), (S), (L), (M), (SD), (MP) och (V). I detta betänkande behandlar utskottet regeringens skrivelse 2019/20:50 om jämställd sjukfrånvaro och sju motionsyrkanden som väckts med anledning av regeringens skrivelse samt tre yrkanden från allmänna motionstiden /20. har granskat i vilken utsträckning osakliga skillnader i läkarnas bedömning av patientens behov av sjukskrivning kan vara en bidragande orsak till att kvinnor är mer sjukskrivna än män. I granskningen ingår ca 60 000 individer i län som 2010–2016 diagnostiserades med antingen lindrig eller medelsvår psykisk ohälsa eller med smärtproblematik. Granskningen har redovisats i rapporten sjukfrånvaro – bedöms män och kvinnor likvärdigt i sjukskrivningsprocessen? (RIR 2019:19). Rapporten innehåller slutsatser och rekommendationer som riktar sig till regeringen. Riksrevisor med medarbetare presenterade granskningsrapporten vid utskottets sammanträde . En förteckning över behandlade förslag finns i bilagan. Utskottets förslag i korthet gör ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen dels bör ge i uppdrag att följa upp läkarintygsskrivande, dels bör tillsätta en utredning i syfte att motverka osakliga könsskillnader i sjukfrånvaro. avslår motionsyrkanden bl.a. om att utreda de bakomliggande orsakerna till den ojämställda sjukfrånvaron och om åtgärder för att motverka de ökande sjukskrivningarna bland kvinnor. lägger regeringens skrivelse till handlingarna. Jämför reservation 1 (S, V, MP), 2 (SD), 3 (C) och 4 (L). Kvinnor är enligt sjukskrivna i nästan dubbelt så hög utsträckning som män. Att fastställa arbetsförmåga är komplext särskilt bland patienter som lider av psykisk ohälsa, där objektiva undersökningsfynd ofta saknas och patientens egen beskrivning av symtom och besvär väger tungt i bedömningen. Risken för godtycklighet och för osakliga skillnader är därmed särskilt stor bland patienter med dessa diagnoser. Med osakliga skillnader avses skillnader i sjukfrånvaro som inte kan motiveras utifrån skillnader i arbetsförmåga. Eftersom i de allra flesta fall följer läkarens rekommendationer har läkaren i praktiken en avgörande betydelse för individens möjligheter att få ersättning. har granskat i vilken utsträckning osakliga skillnader i läkarnas bedömning av patientens behov av sjukskrivning kan vara en bidragande orsak till att kvinnor är mer sjukskrivna än män. Syftet har varit att undersöka om det finns brister i sjukförsäkringssystemets förmåga att åstadkomma en likformig bedömning av de försäkrades rätt till ersättning. I granskningen ingår ca 60 000 individer i län som 2010–2016 uppsökte en läkare och då diagnostiserades med antingen lindrig eller medelsvår psykisk ohälsa eller med smärtproblematik. Enligt torde resultaten vara generaliserbara för patienter i hela landet med motsvarande diagnoser, vilka utgör av alla påbörjade och av alla pågående sjukfall (2018). Granskningen visar att kvinnor med en lindrig eller medelsvår psykisk sjukdom är sjukskrivna mer än män vid samma nivå på den bedömda arbetsförmågan (funktionsnedsättningen och aktivitetsbegränsningen). Ingenting tyder på att denna könsskillnad kan förklaras av att män och kvinnor ofta har olika yrken och arbetar i olika branscher och sektorer eller är motiverad av att kvinnor har sämre hälsa än män. Som jämförelse anges att det inte föreligger någon motsvarande könsskillnad bland patienter med en smärtdiagnos. Sjukfrånvaron är högre i kvinnodominerade branscher och bland föräldrar. Inga statistiskt säkerställda skillnader mellan könen kan emellertid konstateras hos män och kvinnor som arbetar i typiskt kvinnodominerade branscher. Könsskillnaden bland patienter med en lindrig eller medelsvår psykisk sjukdom är däremot särskilt tydlig bland patienter som är 31–, inte har barn, är högutbildade, har en relativt hög inkomst och företrädesvis arbetar i mansdominerade branscher. av könsskillnaden kan förklaras av skillnader i t.ex. diagnos, inkomster och funktionsnedsättning och aktivitetsbegränsning. Resterande del, , är oförklarad såtillvida att män och kvinnor sjukskrivs i olika utsträckning trots samma diagnos, inkomst och funktionsnedsättning eller aktivitetsbegränsning. En sannolikt viktig förklaring till de osakliga könsskillnaderna är den betydande osäkerhet som finns i bedömningen av patienter med psykisk ohälsa. Kvinnor med en lindrig eller medelsvår psykiatrisk diagnos är sjukskrivna mer än män vid samma självskattade hälsa. En tolkning är att läkare tar större intryck av kvinnors självskattade hälsa vid utfärdande av läkarintyg. Enligt ger granskningen inte svar på om kvinnor sjukskrivs mer, eller om män sjukskrivs mindre än vad sjukförsäkringens regelverk medger. Regeringen bör ge i uppdrag att återkommande följa upp läkarintygsskrivande för män och kvinnor på olika vårdgivarenheter. Med en bättre uppföljning och analys skulle systematiska skillnader mellan läkares utfärdande av läkarintyg, t.ex. med avseende på kön och olika diagnoser, lättare kunna upptäckas. Återkommande återkoppling på utfärdade läkarintyg kan också förväntas ha en disciplinerande inverkan på läkarintygsskrivandet. Vidare bör regeringen tillsätta en utredning för att ge förslag på hur incitamentsstrukturen inom hälso- och sjukvården kan utvecklas ytterligare för att minska utrymmet för osakliga könsskillnader i sjukfrånvaro. Utredningen bör även lämna förslag på hur kvaliteten och enhetligheten i läkarintygen kan öka för att minska förekomsten av osakliga skillnader samt undersöka förutsättningarna för att beslut om förlängningar av sjukskrivningar som pågått alltid ska fattas på basis av underlag från läkare eller läkarteam med särskild försäkringsmedicinsk kompetens, alternativt på basis av särskilda arbetsförmågeutredningar. Slutligen bör utredas hur läkarnas kunskaper om patientens arbetssituation kan förbättras för att minska osäkerheten i bedömningen av arbetsförmågan. Regeringens bedömning och åtgärder Vid utgången av 2018 var kvinnors sjukpenningtal högre än mäns. Det finns flera förklaringar, bl.a. är arbetsmarknaden könssegregerad. Höga prestationskrav, lägre resurser i arbetet och höga emotionella och psykologiska krav kännetecknar de s.k. kontaktyrken där många kvinnor arbetar. Ytterligare en faktor är kvinnors dubbelarbete, dvs. att förvärvsarbeta och ha huvudansvaret för barn och hem. Regeringen har via breda satsningar inom flera områden försökt förstå och komma till rätta med könsskillnaderna i sjukfrånvaro. Mot bakgrund av svårigheterna att bedöma arbetsförmåga anser regeringen att det är svårt att dra en skarp gräns mellan osakliga skillnader och sakliga skillnader i läkarnas bedömning av patientens behov av sjukskrivning. Svårigheterna med att fastställa arbetsförmåga är särskilt tydliga vid psykisk ohälsa. Oavsett vilka skillnader i sjukfrånvaro mellan män och kvinnor som ska betecknas som osakliga instämmer regeringen i att osäkerheten i bedömningen av arbetsförmåga behöver minska. Här utgör ett välkommet kunskapsbidrag. Vad gäller rekommendation om att tillsätta en utredning hänvisar regeringen till Utredningen om finansiell samordning mellan hälso- och sjukvård och sjukförsäkring som överlämnade betänkandet Samspel för hälsa (SOU 2018:80). Där föreslås att en ny form av finansiell samordning mellan hälso- och sjukvård och sjukförsäkring ska införas och utformas som ett årligt statsbidrag till regionerna för att stimulera arbetet med frågor relaterade till sjukskrivning. En utgångspunkt är att hälso- och sjukvården i samarbete med andra aktörer, i första hand arbetsgivare, kan höja kvaliteten i det försäkringsmedicinska arbetet och därmed påverka sjukfrånvaron i positiv riktning. Betänkandet bereds i . I beredningen beaktas förslagen även utifrån aspekten jämställd sjukfrånvaro. I fråga om rekommendationen att ge i uppdrag att följa upp läkarintygsskrivande hänvisar regeringen till att och i en slutrapport redovisade uppdraget att verka för att samarbetet och dialogen mellan och hälso- och sjukvården förbättras, det s.k. dialoguppdraget. Myndigheterna har identifierat tre utvecklingsområden. Det första handlar om försäkringsmedicinska underlag, information i läkarintyg och utredningsskyldighet. Det andra handlar om hur försäkringsmedicinskt beslutsstöd kan utvecklas. Det sista området handlar om strukturer och arbetsformer för en bättre dialog mellan hälso- och sjukvården och . Exempel på åtgärder som ansvarar för är att förtydliga behovet av information från hälso- och sjukvården för att kunna ta ställning i sjukpenningärenden och inom tydliggöra DFA-kedjans (diagnos, funktionsnedsättningar och aktivitetsbegränsningar) funktion som analysmodell. Bland de åtgärder som ansvarar för är att göra jämförelser eller ta fram indikatorer på det försäkringsmedicinska området. Vidare behöver säkerställa att det finns utbildnings- och informationsmaterial för personal inom hälso- och sjukvården kring försäkringsmedicinskt beslutsstöd och dess användning. Regeringen hänvisar i övrigt bl.a. till sitt åtgärdsprogram för ökad hälsa och minskad sjukfrånvaro som bl.a. betonar arbetsmarknadens parters roll i sjukskrivningsprocessen, överenskommelsen med SKR 2019 om stimulansmedel för kvalitetshöjande insatser inom hälso- och sjukvård och till budgetproposi-tionen med förslag bl.a. om att regionerna ska erbjuda koordineringsinsatser. Regeringen bedömer att en minskad osäkerhet i arbetsförmågebedömningen bäst uppnås genom de åtgärder som vidtas, bl.a. genom och åtaganden inom ramen för det s.k. dialoguppdraget. Regeringen kommer att fortsätta arbeta för jämlika levnadsvillkor för män och kvinnor och jämställd sjukfrånvaro, men ser sammantaget inte behov av att tillsätta en sådan utredning som rekommenderar. I och med skrivelsen anser regeringen att är slutbehandlad. och (båda SD) begär i kommittémotion 2019/20:3470 yrkande 1 ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning om de bakomliggande orsakerna till varför kvinnor är mer sjukskrivna än män. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om förebyggande insatser och förbättrad arbetsmiljö i offentlig sektor. Ett tydligt mål om förebyggande insatser behövs för att minska den psykiska ohälsan. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om rekommendation till utredning. Utredningen bör ge förslag på hur hälso- och sjukvården ska få incitament att minska utrymmet för osakliga könsskillnader i sjukfrånvaron, hur kvaliteten och enhetligheten i läkarintygen kan öka samt hur läkarnas kunskaper om patientens arbetssituation kan förbättras. m.fl. (C) begär i kommittémotion 2019/20:3478 yrkande 1 ett tillkännagivande om kompletterande åtgärder för att komma till rätta med de ökande sjuktalen som framför allt drabbar kvinnor. Motionärerna anser att kvaliteten och enhetligheten i läkarintygen måste öka och läkarnas kunskaper om patientens arbetssituation förstärkas. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att åtgärda den ojämställda sjukskrivning som gäller mellan kvinnor och män. Enligt motionärerna krävs tidiga åtgärder och stöd i förebyggande syfte. m.fl. (C) begär i kommittémotion 2019/20:3250 yrkande 7 ett tillkännagivande om att se över de ökande sjukskrivningarna och belysa jämställdhetsaspekten av sjukskrivningarna. Motionärerna vill se en utredning av sjukförsäkringen. I samma motion yrkande 20 begärs ett tillkännagivande om att analysera och motverka de ökande sjukskrivningarna bland kvinnor. Arbetet i hemmet är ojämnt fördelat mellan kvinnor och män, vilket till stor del är en följd av det ojämnt fördelade uttaget av föräldraledighet. Denna snedfördelning bidrar kraftigt till kvinnors ökande sjukskrivningar, speciellt hos de kvinnor som har barn. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2019/20:3473 ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att återkommande följa upp läkarintygsskrivande för män och kvinnor på olika vårdgivarenheter och att följa upp tillkännagivande om en översyn av det försäkringsmedicinska beslutsstödet och modell för försäkringsmedicinsk analys. m.fl. (L) begär i kommittémotion 2019/20:3456 ett tillkännagivande om åtgärder för att främja likvärdighet för män och kvinnor i sjukskrivningsprocessen. En allmänläkare med goda kunskaper i arbetsmedicin bör få sjukskriva patienter , t.ex. en månad, eller när sjukskrivningstiden är tydlig, som vid armbrott. får då möjlighet att bedöma långa sjukskrivningar som kräver fördjupad och omsorgsfull bedömning av arbetsförmågan, av t.ex. multidisciplinära team. Regelverket för sjukskrivningsprocessen behöver ses över och en utredning tillsättas enligt förslag. I motion 2019/20:1825 av (S) begärs ett tillkännagivande om att genomföra en översyn för att undersöka varför kvinnor är mer sjukskrivna än män och vilka åtgärder som behöver vidtas för att minska hälsoklyftan. Enligt förekommer det osakliga skillnader i sjukfrånvaron. Dessa kan bero på våld i nära relationer och skillnader i arbetsmiljö och arbetsvillkor. Även osakliga könsskillnader i bemötande från hälso- och sjukvården kan påverka. Av budgetpropositionen utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning framgår det att sjukpenningtalet har fortsatt att minska men i lägre takt . uppgick sjukpenningtalet , uppdelat för kvinnor och för män. Vid utgången av 2018 hade kvinnor högre sjukpenningtal än män, vilket dock är en minskning jämfört med året innan. granskning tar sikte på om det finns osakliga skillnader i sjukfrånvaron mellan könen. Granskningen, som omfattar personer med lindrig eller medelsvår psykisk ohälsa eller med en smärtproblematik, visar att kvinnor är sjukskrivna mer än män vid samma arbetsförmåga (könsskillnad). Inga statistiskt säkerställda osakliga skillnader mellan könen kan konstateras mellan män och kvinnor som arbetar i typiskt kvinnodominerade branscher som inom omsorg och hälso- och sjukvård, även om sjukfrånvaron där är högre för kvinnorna när hänsyn tagits till den försäkrades arbetsförmåga. De osakliga könsskillnaderna är extra tydliga bland patienter som är 31–, inte har barn, är högutbildade, har en relativt hög inkomst och företrädesvis arbetar i mansdominerade branscher. Av könsskillnaden i sjukfrånvaro kan enligt förklaras av skillnader i t.ex. diagnos, inkomster och funktionsnedsättning eller aktivitetsbegränsning. Resterande är oförklarad såtillvida att män och kvinnor sjukskrivs i olika utsträckning trots samma diagnos, inkomst och funktionsnedsättning och aktivitetsbegränsning. Regeringen anser att kvinnors högre sjukfrånvaro i allmänhet kan förklaras med bl.a. en könssegregerad arbetsmarknad, höga prestationskrav, lägre resurser i arbetet samt dubbelarbete, dvs. kombinationen av att förvärvsarbeta och ha huvudansvaret för barn och hem. Enligt regeringen är det svårt att dra en skarp gräns mellan osakliga och sakliga skillnader i sjukfrånvaro som svårigheten att fastställa arbetsförmåga vid psykisk ohälsa är särskilt tydlig. Regeringen anser dock att osäkerheten i bedömningen av arbetsförmåga behöver minska. Utskottet delar denna uppfattning och kan konstatera att regeringen har arbetat och fortfarande arbetar med att komma åt problemet med kvinnors högre sjukfrånvaro. Utskottet kan emellertid även konstatera att granskning synes visa att det finns osakliga skillnader bakom kvinnors högre sjukfrånvaro som inte kan förklaras av t.ex. av dubbelarbete, val av bransch eller yrke. Att en del av problemet består i att sjukskrivande läkare har bristande kunskaper om patienternas arbetssituation är inte något nytt, varför utskottet vill understryka att hälso- och sjukvården, och inte minst läkarna, har ett stort ansvar när gäller att komma till rätta med skillnaderna i sjukfrånvaro mellan kvinnor och män. Utskottet konstaterar att och fick i uppdrag att genomföra de åtgärder som anges i myndigheternas slutrapport om att verka för att samarbetet och dialogen myndigheterna emellan ska förbättras. I uppdraget ingår bl.a. att utveckla samarbetet för bättre försäkringsmedicinska underlag. Uppdraget ska delredovisas och slutredovisas . Vidare trädde lagen om koordineringsinsatser för sjukskrivna patienter i kraft . Enligt lagen ska regionerna erbjuda sådana insatser efter behov för att främja patienternas återgång till eller inträde i arbetslivet. Utskottet konstaterar i övrigt att en offentlig utfrågning hölls på temat psykisk hälsa i ett Agenda 2030-perspektiv med deltagande av flera av utskott, däribland socialförsäkringsutskottet. Även om utskottet har förhoppningar om att nu nämnda åtgärder liksom förslagen från Utredningen om finansiell samordning mellan hälso- och sjukvård och socialförsäkring kan få stor betydelse för att minska problemet med den ojämställda sjukfrånvaron behöver som utskottet ser det mer göras för att komma till rätta med de osakliga könsskillnaderna i sjukfrånvaron. Utskottet anser därför, i likhet med , att regeringen bör ge i uppdrag att återkommande följa upp läkarintygsskrivande för kvinnor och män på olika vårdgivarenheter. Vidare bör regeringen, som rekommenderat, tillsätta en utredning för att ge förslag på hur incitamentsstrukturen inom hälso- och sjukvården kan utvecklas ytterligare för att minska utrymmet för osakliga könsskillnader i sjukfrånvaro och hur kvaliteten och enhetligheten i läkarintygen kan öka för att minska förekomsten av osakliga skillnader. I utredningen bör även ingå att utreda hur läkarnas kunskaper om patientens arbetssituation kan förbättras för att minska osäkerheten i bedömningen av arbetsförmågan. Vad nu sagts bör som sin mening ge regeringen till känna. Med det anförda tillstyrker utskottet delvis motionerna 2019/20:3470 (SD) yrkande 3, 2019/20:3478 (C) yrkande 1 och 2019/20:3473 (KD). Motionerna 2019/20:3470 (SD) yrkandena 1 och 2, 2019/20:3478 (C) yrkande 2, 2019/20:3250 (C) yrkandena 7 och 20, 2019/20:3456 (L) och 2019/20:1825 (S) avstyrks. Utskottet föreslår att lägger regeringens skrivelse till handlingarna. Jämställd sjukfrånvaro, punkt 1 (S, V, MP) av (S), (S), (S), Kadir Kasirga (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: 2019/20:3470 av och (båda SD) yrkande 3, 2019/20:3473 av m.fl. (KD) och 2019/20:3478 av (C) yrkande 1 och lägger skrivelse 2019/20:50 till handlingarna. Mot bakgrund av svårigheterna att bedöma arbetsförmåga är det enligt vår uppfattning svårt att dra en skarp gräns mellan osakliga och sakliga skillnader i läkarnas bedömning av patientens behov av sjukskrivning. Svårigheterna med att fastställa arbetsförmåga är särskilt tydliga vid psykisk ohälsa. Vi delar regeringens uppfattning att osäkerheten i bedömningen av arbetsförmåga behöver minska och det oavsett om skillnaderna i sjukfrånvaro mellan män och kvinnor ska betecknas som osakliga eller sakliga. granskning utgör här ett välkommet kunskapsbidrag. En minskad osäkerhet i arbetsförmågebedömningen uppnås bäst genom de åtgärder som redovisas i regeringens skrivelse, bl.a. och åtaganden inom ramen för det s.k. dialoguppdraget. Regeringen fortsätter även sitt arbete för jämlika levnadsvillkor för kvinnor och män och för en jämställd sjukfrånvaro. Översyn av sjukförsäkringen och åtgärder mot den ojämställda sjukfrånvaron, punkt 2 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3470 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2, 2019/20:1825 av (S), 2019/20:3250 av m.fl. (C) yrkandena 7 och 20 samt 2019/20:3478 av (C) yrkande 2 och 2019/20:3456 av m.fl. (L). Enligt regeringen finns det flera förklaringar till att kvinnors sjukfrånvaro är betydligt högre än mäns, bl.a. att arbetsmarknaden är könssegregerad. Andra förklaringar är höga prestationskrav, lägre resurser i arbetet och att höga emo-tionella och psykologiska krav kännetecknar de s.k. kontaktyrken där många kvinnor arbetar och där det råder en överrisk för sjukskrivning med psykiatriska diagnoser. Den växande psykiska ohälsan är oroande och även om dessa faktorer kan påverka finns det nu skäl för att grundligt utreda de bakomliggande faktorerna till den ökande psykiska ohälsan kopplad till ett ökat antal sjukskrivningar där kvinnor är särskilt drabbade. En utredning bör därför tillsättas om de bakomliggande orsakerna till varför kvinnor är mer sjukskrivna än män. Vad gäller behandlingen vid s.k. utbrändhet och psykisk ohälsa visar studier att det är det preventiva arbetet som är det viktigaste och mest långsiktigt framgångsrika när det gäller att förhindra långvarig sjukskrivning. För att minska den psykiska ohälsan bör regeringen sätta upp ett tydligt mål om förebyggande insatser och förbättrad arbetsmiljö i offentlig sektor. Översyn av sjukförsäkringen och åtgärder mot den ojämställda sjukfrånvaron, punkt 2 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3250 av m.fl. (C) yrkandena 7 och 20 samt