bet · H701JuU33 · 2020-05-29 00:00:00 — Utskottet behandlade ett motionsyrkande om att förtydliga reglerna för beviljande av vapenlicens och uppgav då att utskottet inte såg något skäl för denna begäran, varför motionen avstyrktes (bet. 2018/19:JuU29). I motion 2019/20:309 (SD) efterfrågar motionären tillfälliga licenser för enhandsvapen knutna till uppdraget som eftersöksjägare. Utskottet har tidigare avstyrkt liknande motionsyrkanden med hänvisning till att licenskraven är väl avvägda och att beredningen av utredningspromemorian Tillståndsprövning av vapendelar m.m. (Ds 2018:30), som innehåller förslag i frågan, bör avvaktas. Utskottet vidhåller den uppfattningen och avstyrker motionen. Som framgår ovan beslutade , på förslag av utskottet, om ett tillkännagivande till regeringen om att reglerna för innehav av helautomatiska vapen och enhandsvapen borde förenklas och att man borde överväga att slopa kravet på förnyande av tillstånd . Detta är alltjämt utskottets uppfattning, och då någon utredning ännu inte har tillsatts finns det enligt utskottet anledning för att åter rikta ett tillkännagivande i frågan till regeringen. Motionerna 2019/20:542 (SD) yrkande 3 och 2019/20:2668 (M) yrkande 20 tillstyrks. Med anledning av motionsyrkanden om utökad vapengarderob beslutade även om ett tillkännagivande till regeringen om att se över begränsningen av antalet vapen som en jägare får ha. Utskottet anser därför att det inte finns skäl att åter rikta ett tillkännagivande i frågan till regeringen. Motionerna 2019/20:542 (SD) yrkande 8 och 2019/20:1311 (M) avstyrks. Vad gäller begreppet synnerliga skäl i vapenlagen vidhåller utskottet att det i fråga om helautomatiska vapen och enhandsvapen förvisso är befogat med restriktivitet i tillståndsgivningen. Med hänsyn till att uttrycket särskilda skäl inom juridiken vanligen innebär att en mycket restriktiv bedömning ska göras och att det enlig enligt utskottet i viss utsträckning har kommit att bedömas på detta sätt även i vapenärenden (se bl.a. RÅ 2004 ref. 32 och Ds 2018:30 s. 51 f.) anser utskottet emellertid att det är befogat med en översyn av hur begreppet ska tolkas och definieras vid bedömningar i denna typ av ärenden. Utskottet konstaterar att den ovan redovisade promemorian i och för sig föreslår vissa förtydliganden av hur begreppet ska bedömas enligt vapenlagen. Utskottet anser emellertid att begreppet behöver förtydligas ytterligare i syfte att visa att det i dessa ärenden inte är fråga om samma restriktiva bedömning som begreppet annars brukar innebära. I det sammanhanget bör det även övervägas om begreppet ska ersättas med ”särskilda skäl”. Detta bör tillkännage för regeringen. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2019/20:542 (SD) yrkande 4 och 2019/20:3257 (C) yrkande 16 samt tillstyrker delvis 2019/20:2668 (M) yrkande 22. I fråga om motionsyrkanden om licenshantering vid vapenbyte konstaterar utskottet att processen att ersätta ett vapen med ett annat enligt nuvarande ordning är onödigt tidskrävande. I stället för att behöva ansöka om licens för det nya vapnet och invänta polisens hantering i det ärendet borde det i de flesta fall vara möjligt att lämna in det vapen som ska bytas ut och hämta ut det nya vapnet, och i samband med det skicka in nödvändiga papper till för licensbyte. Vid ansökningar om vapenlicens som kräver utredning bör dock ansökan om vapenlicens skickas in till ansvarig myndighet innan ett byte kan ske. Detta bör regeringen ges till känna. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2019/20:2668 (M) yrkande 21, 2019/20:2774 (KD) yrkande 22 och 2019/20:3257 yrkande 17. I likhet med sitt tidigare ställningstagande är utskottet inte berett att ställa sig bakom förslaget i motion 2019/20:2774 (KD) yrkande 23 om att förtydliga reglerna för när vapenlicens ska beviljas. Utskottet ser inte heller något skäl för den begäran om att halvautomatiska hagelvapen ska få laddas med ett större antal patroner som förs fram i motion 2019/20:311 (SD). Motionen avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om möjlighet för vapenhandlare att lämna ut låneintyg. Jämför reservation 14 (SD). I kommittémotion 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 9 efterfrågas en möjlighet för auktoriserade vapenhandlare att lämna ut låne-intyg efter att en ansökan om lån av skjutvapen har kommit in och godkänts. Bestämmelser om utlåning av skjutvapen finns i 3 kap. vapenlagen (1996:67). Enligt 1 § får ett tillståndspliktigt skjutvapen inte lånas ut till någon annan än den som har tillstånd att inneha vapnet. Av 1 a § framgår dock att den som har rätt att inneha ett skjutvapen får låna ut vapnet vid enstaka tillfällen om utlåningen sker för samma ändamål som utlånarens tillstånd avser, utlåningen avser och låntagaren har tillstånd enligt 9 § att låna skjutvapen. Vidare framgår av 1 a § att tillstånd att låna skjutvapen inte krävs om • låntagaren har tillstånd att inneha vapen av samma typ som lånet avser • vapnet innehas och används under långivarens uppsikt, under uppsikt av någon annan person som har godkänts av att närvara vid provskjutning eller under uppsikt av en sådan sammanslutning som får meddelas tillstånd att inneha skjutvapen • lånet avser ett start- eller signalvapen. Tillstånd att låna skjutvapen får enligt 9 § meddelas fysiska personer. Sådant tillstånd får meddelas endast till den som behöver låna vapen för ett godtagbart ändamål (t.ex. jakt eller målskytte) och om det skäligen kan antas att han eller hon inte kommer att missbruka sådana vapen som ansökan avser. Enligt 6 § får en vapenhandlare under vissa förutsättningar låna ut skjut-vapen för provskjutning på skjutbana. Liknande motionsyrkanden om låneintyg och om möjligheterna för jägare att låna varandras vapen behandlades av utskottet i betänkande 2014/15:JuU16. Utskottet ansåg inte att det fanns anledning till någon ändring av reglerna om utlåning av vapen och avstyrkte motionsyrkandena (s. 62). Motionsyrkanden om möjligheterna för jägare att låna varandras vapen var i betänkandena /16:JuU20, 2016/17:JuU18 och 2017/18:JuU13 föremål för förenklad beredning. Utskottet behandlade också motioner om möjlighet för vapenhandlare att lämna ut låneintyg. Motionsyrkandena avstyrktes med motiveringen att det inte fanns anledning till någon särreglering i fråga om utlåning av vapen från vapenhandlare (bet. 2016/17:JuU18 s. 81). Liknande motionsyrkanden var i betänkande 2017/18:JuU13 föremål för förenklad beredning. Även behandlade utskottet motionsyrkanden om utlåning av vapen. Utskottet vidhöll sin tidigare uppfattning och ansåg alltjämt att det inte fanns anledning till någon ändring av reglerna om utlåning av vapen. Utskottet avstyrkte därför motionerna. 2018/19:JuU29). Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning om att det inte finns anledning till någon ändring av reglerna om utlåning av vapen och avstyrker motion 2019/20:542 (SD) yrkande 9. Förvaring av vapen och ammunition Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förvaring av vapen och ammunition. Jämför reservation 15 (M, SD) och 16 (SD). I kommittémotion 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 7 föreslår motionärerna att lagstiftningen ändras så att det blir tillåtet att tillfälligt förvara licensbelagda vapen i andras vapenskåp. Liknande förslag framställs i kommittémotion 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 18 och i motion 2019/20:2938 av (M). I kommittémotion 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 10 begärs att man även ska kunna förvara ammunition till andra vapen än de man har licens för. Motionärerna anser att det saknas anledning att försvåra förvaring om ammunitionen tillhör den vapenklass man redan är godkänd för. Ett liknande yrkande framställs i motion 2019/20:1301 av m.fl. (M). Enligt 5 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) är den som innehar ett skjutvapen eller ammunition skyldig att ta hand om egendomen och hålla den under sådan uppsikt att det inte finns risk för att någon obehörig kommer åt den. När skjutvapen inte används ska de förvaras i säkerhetsskåp eller i något annat lika säkert förvaringsutrymme. Ammunition ska förvaras under säkert lås eller på något annat lika betryggande sätt (5 kap. 2 § vapenlagen). får enligt 9 kap. 1 § vapenförordningen (1996:70) meddela närmare föreskrifter om hur skjutvapen och ammunition ska förvaras. Dåvarande har utfärdat allmänna råd om förvaring av vapen och ammunition (RPSFS 2009:13 FAP 551-3). För att uppfylla kravet på uppsikt i 5 kap. 1 § vapenlagen bör skjutvapen förvaras i tillståndshavarens bostad, vilket regelmässigt innebär där tillståndshavaren är folkbokförd. Med bostad kan likställas en byggnad, t.ex. ett garage eller förråd, som är låsbar och sammanbyggd med bostaden och där det finns en genomgångsdörr mellan byggnaden och bostaden. Detsamma gäller byggnader som inte är sammanbyggda med bostaden men placerade på ett sådant sätt i förhållande till denna att byggnaderna går att övervaka från bostaden. I sådana fall bör dock en anordning finnas som anger för personer i bostaden när byggnaden angrips. En sådan anordning bör inte utan svårighet kunna sättas ur funktion. Enligt 5 kap. 3 § vapenlagen får en innehavare lämna över sitt skjutvapen eller sin ammunition till någon annan för förvaring om han eller hon inte själv kan ta hand om egendomen eller om det annars finns särskilda skäl. För sådan förvaring krävs tillstånd om inte utlåning i motsvarande fall är tillåten enligt 3 kap. Vid tillståndsprövningen ska särskilt beakta möjligheten för mottagaren att erbjuda en säker förvaring. Tillståndet ska tidsbegränsas. behandlade utskottet i betänkande 2015/16:JuU20 (s. 55 f.) motionsyrkanden om att göra en översyn av reglerna för vapenförvaring. Utskottet fann inte skäl till något tillkännagivande till regeringen om att en sådan översyn borde göras. Utskottet avstyrkte därför motionerna. Utskottet behandlade även motionsyrkanden om en översyn av bestämmelserna om förvaring av vapen. Utskottet fann inte heller då skäl till något initiativ från sida och avstyrkte motionerna (bet. 2016/17:JuU18 s. 79). Även motionsyrkanden om en möjlighet att förvara ammunition till annat vapen än man har licens för avstyrktes. Utskottet ansåg att gällande regelverk för förvaring av ammunition var ändamålsenligt utformat (s. 81). anförde utskottet att det inte fanns skäl att ta något initiativ till en översyn av bestämmelserna om förvaring av vapen och att regelverk för förvaring av ammunition var ändamålsenligt utformat, varför motionsyrkanden i dessa frågor avstyrktes (bet. 2018/19:JuU29). Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande att det inte finns skäl att ta något initiativ till en översyn av bestämmelserna om förvaring av vapen och att regelverket för förvaring av ammunition är ändamålsenligt utformat. Motionerna 2019/20:542 (SD) yrkande 7, 2019/20:2668 (M) yrkande 18, 2019/20:2938 (M), 2019/20:542 (SD) yrkande 10 och 2019/20:1301 (M) avstyrks. Införande av vapen till m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ett europeiska skjutvapenpass. Jämför reservation 17 (SD). I kommittémotion 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 12 begärs att regeringen skyndsamt ska bereda ett tidigare tillkännagivande om en översyn av reglerna om ett europeiskt vapenpass. I motion 2019/20:2558 av och (båda M) begärs att ska erkänna EU:s vapenpass. Av 3 kap. 9 § vapenförordningen (1996:70) framgår att efter ansökan ska utfärda ett europeiskt skjutvapenpass till den som har tillstånd att i inneha ett skjutvapen som avses i bilagan till vapen-förordningen. Skjutvapenpasset ska ha en begränsad giltighetstid, och det får återkallas av om det finns särskilda skäl för det. Av 2 kap. 11 § vapenlagen (1996:67) följer att det för tillstånd att föra in skjutvapen till gäller samma förutsättningar som för tillstånd att inneha vapnen enligt 3–6 §§. Av 2 kap. 12 § samma lag följer vidare att ett införseltillstånd ger rätt att i inneha de skjutvapen och den ammunition som förts hit med stöd av tillståndet under den begränsade tid och för det ändamål som anges i tillståndet. Tillståndet gäller under förutsättning att vapnen och ammunitionen förs in för tillståndet eller den som bestämmer. Justitie- och inrikesminister anförde i ett skriftligt svar på en fråga om EU:s vapenpass (fr. 2017/18:1635) bl.a. följande: Enligt EU:s vapendirektiv ska ett europeiskt skjutvapenpass på begäran utfärdas av en medlemsstats myndigheter till en person som legalt förvärvar och använder skjutvapen. Ett skjutvapenpass medför i sig ingen rätt att föra ett vapen mellan medlemsstater utan fungerar som ett bevis om att den person som anges i passet har rätt att inneha vapnet i sitt hemland. Vid sidan av bestämmelserna om skjutvapenpass finns en möjlighet för medlemsstaterna att kräva nationellt införseltillstånd. Vid implementeringen av vapendirektivet 1996 valde att behålla kravet på införseltillstånd bl.a. mot bakgrund av att det finns medlemsstater som inte uppnår samma höga skyddsnivå i sin lagstiftning vad gäller exempelvis kontroll och tillståndskrav för innehav av skjutvapen som . Den uppfattningen kvarstår. behandlade utskottet motionsyrkanden om att föra in vapen till i betänkande 2015/16:JuU20 (s. 55 f.). Utskottet ansåg att gällande bestämmelser med ett krav på tillstånd till införsel av vapen vid tillfällig användning för jakt eller tävling fick anses motiverat med hänsyn till framför allt säkerhetsaspekter. Därför borde, enligt utskottet, inte enbart ett europeiskt skjutvapenpass godtas. Liknande motionsyrkanden avstyrktes (bet. 2016/17:JuU18 s. 79 f.) och (bet. 2017/18:JuU13). behandlades liknande motionsyrkanden. Utskottet anförde att jägare som vill resa och jaga i andra EU-länder kan uppleva att det är svårt att ta med sig vapen över gränserna. Detsamma gäller för sportskyttar som t.ex. vill tävla i ett annat land. Utskottet ville därför att regeringen skulle ta initiativ till en översyn av reglerna om europeiskt skjutvapenpass och reglerna om införseltillstånd i syfte att underlätta för jägare och sportskyttar att ta med sig vapen över gränserna vid resor inom EU. Detta borde , enligt utskottet, tillkännage för regeringen. Utskottet tillstyrkte därmed motionerna i fråga. följde utskottets förslag (bet. 2018/19:JuU29, rskr. 2018/19:298). beslutade i enlighet med utskottets ställningstagande om ett tillkännagivande till regeringen om en översyn av reglerna för ett europeiskt skutvapenpass. Utskottet anser därför att det inte nu finns skäl för att åter ta något sådant initiativ. Motionerna 2019/20:542 (SD) yrkande 12 och 2019/20:2558 (M) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om auktorisation av skytte-sammanslutningar. Jämför reservation 18 (SD). I kommittémotion 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 6 begärs att auktorisation av skyttesammanslutningar ska regleras i lag och förordning och att polisen inte längre ska utfärda föreskrifter för sådan auktorisation. Bakgrund och tidigare behandling Enligt 2 kap. 17 § vapenlagen (1996:67) får en sammanslutning för jakt eller målskytte auktoriseras om den har en stabil organisation, kontinuerlig skytteverksamhet och ordning för säker vapenhantering. prövar frågor om auktorisation. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 11 kap. 2 § vapenlagen meddela föreskrifter om kraven för auktorisation. I 2 kap. 1 § vapenförordningen (1996:70) har regeringen bemyndigat att meddela föreskrifter om kraven på stabil organisation, kontinuerlig skytteverksamhet och ordning för säker vapenhantering. Bestämmelsen i 2 kap. 17 § fördes in i vapenlagen (prop. 2013/14:226, bet. 2013/14:JuU36, rskr. 2013/14:393). I propositionen före-slogs ett nytt system med ett auktorisationsförfarande för prövningen av sammanslutningar för jakt- eller målskytte i syfte att skapa en tydligare och mer rättssäker prövning när det gäller sammanslutningars tillstånd att inneha vapen. Det nya systemet innebar att endast auktoriserade sammanslutningar eller sammanslutningar som är anslutna till en auktoriserad sammanslutning kan komma i fråga för tillstånd att inneha vapen. Tillsynen över auktoriserade sammanslutningar för jakt eller målskytte skulle utövas av den nya som också skulle föra ett nytt register över dem. Förslagen i propositionen antogs av . I betänkandet behandlades ett motionsyrkande av samma innebörd som det nu aktuella motionsyrkandet, dvs. att reglerna om auktorisation av skyttesammanslutningar ska regleras i lag eller förordning och inte av polisen genom föreskrifter. Utskottet, som avstyrkte motionsyrkandet, anförde i sitt ställningstagande att det delade regeringens bedömning att det är av stor vikt att den prövning som görs av om skyttesammanslutningar ska beviljas tillstånd att inneha vapen präglas av tydlighet och rättssäkerhet. Utskottet ansåg att den föreslagna ordningen för hur denna prövning skulle gå till uppfyllde dessa krav och att lagförslaget var väl avvägt. När utskottet behandlade ett likalydande motionsyrkande ansåg utskottet att reglerna för auktorisation av sammanslutningar för jakt eller mål-skytte är lämpligt utformade. Motionsyrkandet avstyrktes (bet. 2016/17:JuU18 s. 80). Ett motionsyrkande om auktorisation av skyttesammanslutningar var i betänkande 2017/18:JuU13 föremål för förenklad beredning. behandlade utskottet ett liknande motionsyrkande och angav att det vidhöll sin tidigare uppfattning att reglerna för auktorisation av sammanslutningar för jakt- eller målskytte är lämpligt utformade. Motionen avstyrktes (bet. 2018/19:JuU29). Utskottet vidhåller de bedömningar som det har gjort om skyttesammanslutningar, . Utskottet avstyrker därför motion 2019/20:542 (SD) yrkande 6. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skrotning av vapen och vapenamnestier. Jämför reservation 19 (V). I motion 2019/20:686 av (KD) anförs att regeringen bör tillsätta en utredning som ser över frågan om en skrotningspremie för vapen och ändrade rutiner för vapenhandlare vid inlämning av vapen under vapenamnesti. I partimotion 2019/20:2147 av m.fl. (V) begärs att regeringen ska ta initiativ till regelbundet återkommande vapenamnestier i syfte att få människor att lämna in illegala vapen, ammunition och explosiva varor. Bestämmelser om skrotning av skjutvapen finns i 4 kap. vapenlagen (1996:67). Av 4 § framgår att skjutvapen som ska skrotas ska lämnas till . Den som lämnar ett vapen för skrotning ska bifoga tillhörande tillståndsbevis. Tidsbegränsade vapenamnestier har i genomförts vid fyra olika tillfällen. Syftet med amnestierna har varit att minska antalet illegala vapen i samhället. Den senaste vapenamnestin genomfördes februari–och innebar att den som utan tillstånd innehade ett vapen eller ammunition frivilligt kunde lämna in vapnet eller ammunitionen till (1 § lagen [2017:807] om ansvarsfrihet vid vissa vapenbrott). –genomfördes en amnesti för explosiva varor, t.ex. handgranater. Ett motionsyrkande om att godkända vapenhandlare ska ges möjlighet att skrota vapen behandlades av utskottet i betänkande 2014/15:JuU16. Utskottet ansåg inte att det fanns anledning till någon ändring av reglerna om skrotning av vapen och avstyrkte motionsyrkandet (s. 62). Liknande motionsyrkanden var i betänkandena /16:JuU20, 2016/17:JuU18 och 2017/18:JuU13 föremål för förenklad beredning. Utskottet behandlade motioner om skrotningspremie för vapen och ändrade rutiner och ändrade rutiner vid vapenamnestier , men anförde då att det inte var berett att ta något initiativ med anledning av motionerna. följde utskottets förslag (bet. 2018/19:JuU29). Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande om skrotning av vapen och ändrade rutiner vid vapenamnestier och är därmed inte berett att ta något initiativ med anledning av motion 2019/20:686 (KD), som avstyrks. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom motionsyrkandet om regelbundna vapenamnestier och avstyrker därmed motion 2019/20:2147 (V). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om handel med vapen. Jämför reservation 20 (C, KD). I kommittémotion 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 26 föreslås att man ska ta bort kravet på ett visst antal transaktioner för att jakthandlare ska få sälja vapen och ammunition. Kravet innebär enligt motionärerna att många jakthandlare tvingas stänga, vilket främst drabbar landsbygden. I motion 2019/20:2619 av och (båda S) efterfrågas en översyn av behovet av att, inför ett förvärv eller övertagande av ett bolag som driver vapenhandel, genomföra både inventering och nödvändig kontroll utan anmärkning. Motionärerna anför att det förekommer brister i vapenbolagens hantering av vapen och vapendelar och i dokumentationen av sådan hantering. En anmärkning från vid en inspektion av skötsel och dokumentation räcker enligt motionärerna inte för att återkalla ett godkännande att bedriva handel med skjutvapen. Enligt 2 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) krävs tillstånd för att driva handel med skjutvapen. Närmare bestämmelser om vapenhandlartillstånd finns i 2 kap. 10–10 d §§ vapenlagen. Tillstånd att driva handel med skjutvapen får endast meddelas den som med hänsyn till kunskap, laglydnad och övriga omständigheter är lämplig att driva sådan verksamhet. Tillstånd får meddelas endast för handel som ska bedrivas yrkesmässigt. I fråga om en juridisk person ska prövningen, utom när det gäller kravet på kunskap, dessutom avse de fysiska personer som har ett betydande inflytande över den juridiska personen. Om det sker en förändring av vem som har ett betydande inflytande över en juridisk person, ska tillståndshavaren möjligt anmäla förändringen till . I ett tillstånd att driva handel med skjutvapen ska det anges vilka typer av skjutvapen och vilket antal av varje typ av skjutvapen tillståndet avser. Tillståndet ger rätt att inneha de skjutvapen som anges där. Kravet på yrkesmässighet innebär att verksamheten ska ha en viss varaktig-het eller åtminstone vara inriktad på en serie affärshändelser. Verksamhetens omfattning ska alltså tillmätas avgörande betydelse (prop. 1990/91:130 s. 60). Några tiotal transaktioner bör enligt förarbetena tjäna som lämplig riktlinje för kravet på yrkesmässighet (prop. 1990/91:30 s. 39). Den som ansöker om tillstånd bör därför kunna redovisa en uppskattning av hur många skjutvapen av olika slag som ska hållas i lager och ge en uppgift om beräknad omsättning. Någon prövning av den tilltänkta etableringen från marknads-synpunkt ska inte ske (prop. 1990/91:130 s. 60). Dåvarande har utfärdat allmänna råd om kravet på yrkesmässighet (13 kap. RPSFS 2009:13, FAP 551-3). I de allmänna råden anges bl.a. att det för gäller att avgöra om det är fråga om en seriös och yrkesmässig handelsverksamhet. Vid bedömningen bör omfattningen av verksamheten vägas in, varvid några tiotal transaktioner, dock minst 20, till eller från privatpersoner torde kunna vara ett nedre riktmärke. ska, enligt 5 kap. 8 § vapenförordningen (1996:70), se till att skjutvapen som innehas av handlare förvaras på föreskrivet sätt. ska vidare minst en gång låta granska handlarens inköpsförteckningar och försäljningsförteckningar med bilagor samt, när anledning finns till det, hans eller hennes lager av skjutvapen. Handlare är, enligt 9 § i samma kapitel, skyldiga att hålla inköps- och försäljningsförteckningarna med bilagor tillgängliga för en polis eller annan anställd vid och att lämna honom eller henne begärda upplysningar om inköpta och sålda vapen, om befintligt vapenlager och om andra förhållanden som är av betydelse för den tillsyn som ska utöva enligt 8 §. I 6 kap. 3 § vapenlagen anges att ett tillstånd att driva handel med skjut-vapen ska återkallas av om tillståndshavaren inte längre driver yrkesmässig handel, om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns eller om det annars finns någon skälig anledning att återkalla tillståndet. Tillståndet får också återkallas om tillståndshavaren har åsidosatt en bestämmelse i vapenlagen eller en föreskrift eller ett villkor som meddelats med stöd av lagen. Utskottet behandlade liknande motionsyrkanden .