bet · H701JuU26 · 2020-04-29 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:212 av (KD), 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 13 och 2019/20:2775 av m.fl. (KD) yrkande 21, 2019/20:1483 av (M) och 2019/20:2269 av m.fl. (S). är det möjligt för rattfyllerister att gå fria när de hävdat att de druckit efter och inte före en bilolycka, eftersom det inte har varit möjligt att bevisa när föraren intagit alkohol. Riksdagspartierna har varit eniga i frågan om ett införande av förbud mot eftersupning, men regeringen har valt att gå på samma linje som den utredare som utrett frågan, nämligen att det inte är ett brott i sig att dölja sitt brott. Vi är mycket kritiska till regeringens slutsats och anser att människor som utsätter sina medtrafikanter för fara ska stoppas och inte komma undan på grund av ett kryphål i lagen. Vi anser därför att ett förbud mot eftersupning bör införas. Preskriptionstider för sexualbrott och vissa andra allvarliga brott, punkt 44 (M, C, KD, L) av (C), (M), (M), (M), (L) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 44 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:1495 av (M) yrkande 2, 2019/20:1906 av (M) yrkande 3, 2019/20:2826 av m.fl. (L) yrkande 2, 2019/20:3068 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 42 i denna del och 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 11. I takt med att den tekniska och forensiska utvecklingen går framåt ökar möjligheten att lösa brott efter att de har begåtts. Allteftersom fler äldre brott kan lösas minskar de skäl som har motiverat de nuvarande tidsgränserna för preskription av brott. finns det enligt vår mening anledning att i större utsträckning än beakta brottsoffrets behov av upprättelse. Det blir särskilt tydligt när det gäller offer för sexualbrott. Den som har blivit utsatt för ett sådant brott tvekar inte sällan inför att anmäla brottet. De nuvarande preskriptionsreglerna kan därmed innebära att brottsoffer nekas möjlighet till upprättelse. Vi anser därför att de nuvarande preskriptionstiderna behöver ses över. Flera sexualbrott bör få förlängd preskriptionstid och allvarligare sexualbrott bör undantas från preskription. Preskriptionstider för sexualbrott och vissa andra allvarliga brott, punkt 44 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 44 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 11 och 2019/20:1495 av (M) yrkande 2, 2019/20:1906 av (M) yrkande 3, 2019/20:2826 av m.fl. (L) yrkande 2, 2019/20:3068 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 42 i denna del. Det kan inte vara rimligt att våldsverkare som har utsatt andra människor för stort lidande ska kunna vänta ut rättssystemet. En grov misshandel kan ge permanenta fysiska skador och lär om inte annat ge permanenta psykiska men. Detta gäller på samma sätt självfallet även för dem som blivit utsatta för våldtäkt. Att då ge brottslingen utrymmet att kunna gå fri bara för att samhället inte lyckats få tag i honom eller henne anser vi vara djupt omoraliskt. Att det har gått en våldtäktsman förgripit sig på en kvinna gör inte att offret och hennes anhöriga har mindre intresse av att se gärningsmannen dömd. Argumenten om att svårigheten med bevisning ökar med tiden är relevanta men egentligen inte tillräckliga eftersom brottslingen prövas i rätten i sedvanlig ordning. Anses det att bevisningen inte är tillräcklig så kommer personen i fråga ändå att frias. Vad som kvarstår är det faktum att har en lagstiftning som inte tar sin utgångspunkt i brottsofferperspektivet. Vi vill därför se ett lagförslag med avskaffad åtalspreskription, påföljdspreskription och absolut preskription för vålds- och sexualbrott av allvarligare art, grova fridskränkningsbrott samt stöldbrott av allvarligare art, framför allt inbrottsstöld och liknande av mer kränkande karaktär. Översyn av preskriptionsbestämmelserna, punkt 45 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 45 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3068 av m.fl. (M) yrkande 4. Utöver vad vi anför i reservation 33 om preskriptionstiderna för sexualbrott anser vi att det bör övervägas om preskriptionstiderna för även andra brott av samma skäl bör förlängas eller avskaffas. Reglerna, som kan leda till stötande resultat, är gamla som såväl den forensiska tekniken som synen på flera brott, särskilt mot person, har förändrats . Vi vill därför se en utredning med uppdrag att göra en total översyn av bestämmelserna om preskription. Avskaffande av påföljdspreskription, punkt 46 (M, KD) av (KD), (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 46 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2729 av m.fl. (KD) yrkande 14. har ca 100 brott blivit preskriberade på grund av att personer som blivit dömda helt enkelt struntat i att dyka upp till fängelset för att avtjäna sitt straff. är ca 700 personer efterlysta på grund av detta. Vi menar att det måste genomföras en rad åtgärder för att bli av med detta problem. En sådan åtgärd är att ta bort preskriptionstiden för utdömda straff eftersom skuldfrågan redan är avgjord, till skillnad från brott utan dom. Försvårande omständigheter vid bedömning av brottets straffvärde, punkt 47 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 47 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 4 och 2019/20:823 av m.fl. (SD) yrkande 12 och 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 18. Vi anser att det som en försvårande omständighet vid bedömandet av en gärnings straffvärde bör beaktas om brottet är riktat mot en äldre person. Dessa äldre är särskilt utsatta, framför allt gällande bedrägerier, men har även annars svårare att freda sig mot brott. Detta bör beaktas i större utsträckning än det gör . Även att begå brott i samband med allvarliga störningar av den allmänna ordningen bör vid straffvärdebedömningen anses som en försvårande omständighet. Vid dessa störningar riskerar ytterligare brottslighet att antingen gå obemärkt förbi eller ytterligare dränera begränsade resurser. Gärningsmännen utnyttjar den ordningsstörning som drabbar både samhället i stort och de personer som bor, lever och verkar där detta sker. Vi vill också se det som en försvårande omständighet att begå ett brott av sexuell karaktär, såsom sexuellt ofredande eller grövre, om offret drabbats inom ramen för sin yrkesutövning. Att utsättas för sexuella trakasserier eller andra brott på sin arbetsplats kan orsaka stort lidande för den utsatta. Å ena sidan blir arbetsplatsen förknippad med något mycket obehagligt ont, å andra sidan måste man gå dit för att upprätthålla en dräglig försörjning. Det kan också uppstå situationer där lojalitet mot arbetsgivaren får den utsatta att känna en press att tåla snarare än att anmäla och säga ifrån när brottsligheten begås av kollegor eller kunder. Vi vill att regeringen ska återkomma med förslag i dessa delar. Försvårande omständigheter vid bedömning av brottets straffvärde, punkt 47 (KD) av (KD) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 47 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 18 och 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 4 och 2019/20:823 av m.fl. (SD) yrkande 12. innehåller både försvårande omständigheter som ska beaktas vid straffmätning och förmildrande omständigheter. De förmildrande omständigheterna är betydligt fler än de försvårande. Enligt vårt synsätt är detta fel. Det finns förvisso ett flertal anledningar till att mildra straffmätning, men minst lika många skäl till att döma ut hårdare straff. De försvårande omständigheterna bör användas i större utsträckning i svenska domstolar. En utredning bör tillsättas för att överväga hur detta bör ske. Förmildrande omständigheter m.m., punkt 48 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 48 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkandena 5 och 6 samt 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 1. Vi anser förvisso att de förmildrande omständigheter som ska beaktas i 29 kap. 3 § bör kvarstå men att möjligheten att enligt denna paragraf döma till straff som understiger vad som är föreskrivet för brottet bör avskaffas. Vi vill också se en utredning med utgångspunkt att flertalet av de s.k. billighetsskälen i 29 kap. 5 § ska utgå, medan de punkter som tar sikte på underlättande av utredningen och därmed brottsoffrets upprättelse bör kvarstå. Att en dömd person som en följd av brotten förlorar sin anställning bör inte vara grund för strafflindring. Möjligheten att döma ut ett lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet bör avskaffas även i 29 kap. 5 §, om det inte anses nödvändigt inom ramen för ett kommande kronvittnessystem. Förmildrande omständigheter m.m., punkt 48 (KD) av (KD) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 48 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 1, 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 6 och 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 5. Vi anser att det finns ett behov av att se över de förmildrande omständigheter som omnämns i 29 kap. 5 § . Det kan inte vara moraliskt rätt att det vid straffmätningen beaktas som en förmildrande omständighet och leda till ett mildare straff om gärningsmannen riskerar att förlora jobbet på grund av brottet, att han eller hon skadat sig fysiskt till följd av detsamma eller att brottsoffret av någon anledning dröjt med att anmäla brottet. Det finns enligt oss skäl att se över omständigheterna när straffsatsen ska bestämmas och strafflängden lindras. Vi föreslår därför en ändring som innebär att bestämmelsens åtta punkter reduceras till fyra: Att gärningsmannen drabbas särskilt hårt fysiskt, psykiskt eller socialt. Negativa bieffekter av brottet eller straffet. Andra omständigheter likvärdiga med punkterna 1–3. En sådan indelning betonar omständigheternas karaktär snarare än att specificera enskilda omständigheter. Vidare skulle kraven på förutsebarhet och likabehandling tillgodoses bättre. Den nuvarande ordningen leder dessutom till en alltför restriktiv tillämpning i strid med lagstiftarens ambitioner. Regeringen bör återkomma med förslag som tillgodoser det vi nu anfört. Straffmätning vid flerfaldig brottslighet, punkt 49 (M, C, KD) av (KD), (C), (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 49 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:1599 av (C) yrkandena 1 och 2, 2019/20:1607 av Alireza Akhondi (C), 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkandena 2 och 3, 2019/20:3061 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkandena 24 och 32 samt 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2019/20:1985 av (M). Vi anser att skillnaden mellan att begå ett eller flera brott är för liten och att den s.k. asperationsprincipen kan leda till orimliga följder. Vi anser att det är särskilt problematiskt när återfallsförbrytare och tungt kriminella får mängdrabatt efter att ha dömts för flera brott som är sammankopplade med varandra. Det finns därför skäl att se över de nuvarande bestämmelserna med inriktning att den som döms för flera brott bör få vidkännas en tydlig straffskärpning i stället för dagens alltför generösa mängdrabatt. När någon döms för flera brott vill vi se en straffskärpning som bör medföra att fängelsevistelsen kan öka med ungefär 60–jämfört med dagens system. Detta bör ske genom att de tre grövsta brotten som någon döms för vid ett och samma tillfälle ska tillmätas hela straffvärdet, i enlighet med tidigare tillkännagivanden från . Regeringen bör skyndsamt återkomma till med förslag som tillgodoser dessa ställningstaganden. Straffmätning vid flerfaldig brottslighet, punkt 49 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 49 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2019/20:1599 av (C) yrkandena 1 och 2, 2019/20:1607 av Alireza Akhondi (C), 2019/20:1985 av (M), 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkandena 2 och 3, 2019/20:3061 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkandena 24 och 32. Straffrätten innehåller ett generöst rabattsystem för den som lever en kriminell livsstil. Mängdrabatten grundar sig i att ju fler brott en person begår, desto mindre påföljd på varje efterkommande brott, vilket följer av asperationsprincipen. Vi anser att nuvarande ordning är alldeles för generös och att det krävs en översyn med utgångspunkt att avdraget på straffvärdet för de efterföljande brotten ska minska avsevärt. Det bör inte föranleda en ren tillämpning av ackumulationsprincipen, men en jämkning mellan de två bör vara utgångspunkten för en utredning som regeringen bör tillsätta. Utgångspunkten bör vara att vid brott mot person ska avdrag inte appliceras på de efterföljande brotten då brottsoffrets upprättelse i det enskilda fallet inte ska kränkas. Återfall i brott, punkt 50 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 50 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3061 av m.fl. (M) yrkande 5 och 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 8. Att en person gör sig skyldig till nya brott efter en tidigare dom kan beaktas i tre olika avseenden: dels genom påföljdsvalet, dels som skäl för förverkande av villkorligt medgiven frihet, dels när man bestämmer straffets längd. Enligt dagens system beaktas återfallet framför allt genom de två första alternativen. Möjligheten att därutöver skärpa straffet tillämpas i ytterst få fall. Vi menar att straffskärpning på grund av återfall i brott måste bli betydligt vanligare. Vi vill därför införa en ny renodlad regel som tar sikte på straffskärpning i återfallssituationer. Återfallsskärpning bör som huvudregel ske oberoende av om villkorligt medgiven frihet förklaras förverkad. Regeringen bör återkomma med ett lagförslag om detta. Återfall i brott, punkt 50 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 50 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 8 och 2019/20:3061 av m.fl. (M) yrkande 5. Vi vill att principen om ”tredje gången gillt” ska gälla för vissa brottstyper, exempelvis brott enligt 3, 4, 6 och 8 kap. . Principen skulle innebära att gärningsmannen, när han eller hon döms för tredje gången, döms till maximistraffet för det aktuella brottet. Vid flerfaldig brottslighet vid det tillfället bör detsamma gälla för tilläggsstraffskalan. Principen om tredje gången gillt ska endast gälla de brott som tidigare genererat en dom med fängelse, oavsett om fängelsetiden avtjänas villkorligt eller på anstalt. För att undvika orimliga effekter bör tillämpligheten av principen begränsas i relation till när brotten begicks. Detta förslag bör utredas närmare. Översyn av utgångspunkterna för straffvärdebedömning, punkt 51 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 51 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 1. Ett problem som rättsväsendet möter är att allmänheten inte alltid förstår vad en tilltalad döms för och vilken påföljd som utdöms. Gärningsmän döms till straff som understiger vad allmänheten anser är rimligt. Vi menar att det inte är acceptabelt att allmänhetens rättsuppfattning inte står i samklang med rättsväsendets. Det finns därför ett behov av en ny påföljdsutredning som ser över lagstiftningen i detta hänseende. Utredningen bör ha utgångspunkten att straffvärdet i normalfallet bör utgå från mitten av straffskalan, varefter brottsinterna omständigheter beaktas. Först därefter beaktas brottsexterna omständigheter och det ska alltid ske inom den befintliga bestämmelsens straffskala. Regeringen bör tillsätta en sådan utredning. Revidering av presumtion mot fängelse m.m., punkt 52 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 52 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 24. Vid val av påföljd bör en revidering av den s.k. fängelsepresumtionen och institutet artbrottslighet göras. Fängelse har ett reellt värde, både i dess allmänpreventiva verkan på den lagstiftande nivån och genom dess inkapaciteringseffekt. Enligt nuvarande bestämmelser döms gärningsmän inte till fängelse trots allvarlig brottslighet. Regeringen bör tillsätta en utredning om val av påföljd med utgångspunkt att allvarliga brott mot person, såsom vålds- eller sexualbrott, alltid ska leda till en fängelsedom. Revidering av presumtion mot fängelse m.m., punkt 52 (KD) av (KD) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 52 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 24 och 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 2. I 30 kap. finns den s.k. presumtionen mot fängelse som är en bärande princip i straffmätningen i . Där står att rätten ska fästa särskilt avseende vid omständigheter som talar för annan påföljd än fängelse. Dessutom ska rätten beakta de strafflindrande omständigheterna som anges i 29 kap. 5 §. Beroende på straffvärde, art och tidigare brottslighet kan rätten frångå detta och ändå döma till fängelse. Vi menar att detta leder till problematiska domar där personer som fortsätter begå brott ändå döms till lindrigare domar än fängelse. Det innebär inte att vi menar att alla som begått ett brott ska dömas till fängelse. Det är varken önskvärt ur socialt, preventivt eller finansiellt hänseende. Alla förtjänar en chans att ändra sig. Men det svenska påföljdssystemet är anpassat efter en annan verklighet än den rådande. Vi menar att det är nödvändigt med en genomgripande utredning om hur presumtionen mot fängelse ska användas, vilket regeringen bör tillse. Exempelvis skulle rätten kunna beakta även de försvårande omständigheter som anges i 29 kap. 2 § vid bestämmande av påföljd. Alternativ till fängelse , punkt 53 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 53 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:150 av m.fl. (V) yrkande 3. Regeringen har presenterat ett utkast till lagrådsremiss med förslag om att införa en ny påföljd för unga lagöverträdare, ungdomsövervakning. Påföljden ska tillämpas i fall där varken ungdomsvård eller ungdomstjänst utgör en tillräckligt ingripande straffrättslig reaktion med hänsyn till brottslighetens straffvärde, art och den unges tidigare brottslighet. Jag anser att det även finns anledning att se över straffens innehåll när det gäller vuxna lagöverträdare. Med adekvat övervakning av frivården, nödvändig behandling av t.ex. missbruksproblem och sysselsättning i form av utbildning eller arbete är möjligheterna till återanpassning till samhället så mycket större för en dömd person. Regeringen bör ta initiativ till att utreda fler alternativa straff utanför lagöverträdare. Livstidsstraff och förvaring, punkt 54 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 54 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 12 och 2019/20:585 av m.fl. (SD) yrkande 4. Vi anser att ett straff ska stå i proportion till brottets allvar och överensstämma med det allmänna rättsmedvetandet, för att skipa rättvisa och ge brottsoffer upprättelse men även för att uppfylla kravet om allmänprevention och individualprevention – att straffet ska verka i avskräckande syfte och förhindra återfall. Straffet bör vidare sättas i relation till den dömdes rehabilitering eller resocialisering. Med detta som grund finns det fog för att ifrågasätta det svenska rättssystemets möjlighet att skydda befolkningen från uppenbart farliga brottslingar, efter att dessa avtjänat sitt straff. Vi anser också att behovet av ett verkligt livstidsstraff utan möjlighet till benådning eller tidsbestämning är mycket stort. De brott som kan komma i fråga för ett sådant livstidsstraff är grova brott mot person där oprovocerat, hänsynslöst eller sadistiskt våld använts. Denna typ av livstidsstraff ska kunna utdömas för brott som enligt kan medföra livstidsstraff. Utöver detta ska riktiga livstidsstraff kunna utdömas för upprepade grova vålds- eller sexualbrott av särskild hänsynslös och våldsam natur där offren åsamkas permanenta fysiska eller psykiska skador av allvarligare art. Vi ser även ett behov av att kunna hålla kvar dömda brottslingar inom kriminalvården efter det att de avtjänat sitt fängelsestraff, vilket inte är fallet . Det resulterar i att bl.a. terrorister och grova sexualbrottslingar med hög återfallsrisk släpps ut i samhället. I har detta problem åtgärdats genom påföljden förvaring: ett tidsobestämt straff som kan utdömas när det finns fara för återfall och om brottslingen är farlig för samhället när han eller hon ska släppas ut. Förvaring har en kortaste och längsta tid med en återkommande bedömning av brottslingens eventuella farlighet. När längsta tiden gått ut gör domstolen en bedömning av återfallsfaran där tiden kan förlängas med , följt av . Vi ser stora fördelar med införandet av ett liknande system i och anser därför att det ska tillsättas en utredning om vilka brott som skulle kunna innefattas samt om det ska vara en separat påföljd med en minimitid och en maximitid eller om bedömning och eventuell förlängning av fängelsestraff ska ske i samband med att brottslingen avtjänat det utdömda straffet. Regeringen bör låta utreda dessa frågor. Påföljder vid narkotikabrott, punkt 55 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 55 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3063 av m.fl. (M) yrkande 15 och 2019/20:969 av (S) och 2019/20:2751 av m.fl. (L) yrkande 2. För den som döms för brott som har sin grund i den dömdes eget missbruk kan straffet ibland bli skyddstillsyn i kombination med kontraktsvård. Den inleds ofta med på låst institution. Den möjligheten används dock sällan för brott med låga straffvärden. Vi anser att regeringen bör föreslå ändrade bestämmelser i detta så att fler dömda missbrukare kan få verklig vård. Påföljder vid narkotikabrott, punkt 55 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 55 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2751 av m.fl. (L) yrkande 2 och 2019/20:969 av (S) och 2019/20:3063 av m.fl. (M) yrkande 15. En del menar att den höga narkotikadödligheten i är ett argument för att avkriminalisera bruk av narkotika. Verkligheten är dock betydligt mer komplicerad. Jämför man dödligheten i olika länder med olika narkotikapolitik finns inga tydliga samband.