bet · H701FöU7 · 2020-04-01 00:00:00 — m.fl. (SD) föreslår i kommittémotion 2019/20:750 att självförsörjningsgrad i fråga om livsmedel ska öka för att garantera större uthållighet vid internationella kriser (yrkande 17). I kommittémotion 2019/20:1619 av m.fl. (V) föreslås att ska anta en nationell målsättning om en självförsörjningsgrad på livsmedel på (yrkande 6). och Kopparklint (båda M) föreslår i motion 2019/20:2278 att i händelse av kris ska ha högre beredskap att försörja befolkningen med livsmedel och än (yrkande 1). I kommittémotion 2019/20:2669 av m.fl. (M) anförs vikten av en stärkt livsmedelsförsörjning, vilket skulle innebära en minskad sårbarhet för samhället (yrkande 6). m.fl. (KD) anför i kommittémotion 2019/20:2760 vikten av svensk försörjningstrygghet särskilt i fråga om livsmedel (yrkande 2) och föreslår att regeringen ska återkomma till med förslag på kvantitativa mål för självförsörjningsgrad (yrkande 4). m.fl. (C) föreslår i kommittémotion 2019/20:3262 att livsmedelsförsörjningen och livsmedelsberedskapen i ska förbättras i samverkan mellan näringslivet och det offentliga utifrån deras olika roller (yrkande 17). I samma motion föreslår motionärerna även att livsmedelsberedskapsarbetet ska bedrivas utifrån ett helhetsperspektiv där självförsörjningsgrad, jordbrukets konkurrenskraft, logistik, lagerhållning av nödvändiga livsmedel och strategiska insatsvaror samt individens egen beredskap utgör viktiga ingångsvärden (yrkande 18). I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 6) anger regeringen att den har beslutat om uppdrag till flera bevakningsansvariga myndigheter att lämna in underlag för den fortsatta inriktningen av det civila försvaret (Ju2019/02477/SSK). I fokus för uppdraget står livsmedelsförsörjning, energiförsörjning, transporter, dricksvattenförsörjning, ordning och säkerhet, finansiell beredskap samt elektroniska kommunikationer och post. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 23) understryks vidare att planeringen för det civila försvaret bör återupptas. Detta är ett arbete som bl.a. involverar de bevakningsansvariga myndigheterna på livsmedelsområdet – , och . Av de nya medel som tilldelades det civila försvaret tillföll de bevakningsansvariga myndigheterna på livsmedelsområdet. Det har bl.a. resulterat i förstärkt säkerhetsskydd, inklusive anpassad förmåga att samverka under höjd beredskap, ökad kapacitet avseende informationspåverkan, krigsplacering av personal och vidmakthållande av förmågor, särskilt laborativ förmåga avseende mikrobiologisk och kemisk diagnostik. har bl.a. genom samrådsgruppen för livsmedelsförsörjning (SKAL) bedrivit kunskapshöjande aktiviteter och informationsspridning till berörda aktörer inom offentlig och privat sektor. Vidare har de tre myndigheterna genomfört ett flertal projekt inom krisberedskap och civilt försvar med finansiering via MSB (utg.omr. 6, anslaget 2:4 Krisberedskap). Regeringen instämde i sin skrivelse (skr. 2017/18:283) delvis i iakttagelser i rapporten och läkemedelsförsörjning – samhällets säkerhet och viktiga samhällsfunktioner (RiR 2018:6) och menade att man hade vidtagit ett flertal åtgärder. Med koppling till livsmedelsområdet angav regeringen att den hade tillsatt utredningar som berör det granskade området. Utredningen om ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar, som ska redovisas , angavs som ett exempel. I skrivelsen angav regeringen också att den i budgetpropositionen stärkte det civila försvaret med ca , totalt ca . Medlen, som tillförs ansvariga myndigheter inom de aktuella områdena, ska bl.a. användas för arbete med frågor som rör läkemedelsförsörjning och livsmedelsförsörjning. Regeringen ansåg att var slutbehandlad i och med skrivelsen. Utskottet föreslog i betänkande 2018/19:FöU2 att skulle lägga skrivelsen till handlingarna. Försvarsberedningens delrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) omfattar även förslag på åtgärder för utveckling av livsmedelsförsörjning som berör de frågor tar upp i sin granskning. I delredovisningen uttrycker Försvarsberedningen följande: behöver bygga upp en livsmedelsberedskap för att kunna förse civilbefolkningen och Försvarsmakten med nödvändiga förnödenheter. lanserade regeringen den nationella livsmedelsstrategin (prop. 2016/17:104) med sikte mot . Det krävs [dock] ytterligare åtgärder med särskilt fokus på livsmedelsberedskapen vid krig för att snabbare säkerställa en tillräcklig livsmedelsförsörjning. En livsmedelsberedskap behöver byggas främst genom lagerhållning av nödvändiga livsmedel för att klara försörjningen vid en säkerhetspolitisk kris. Privata aktörer har en viktig roll i uppbyggandet av livsmedelsberedskapen. Regeringen behöver ange en inriktning avseende vilka metoder som ska användas för att öka den svenska livsmedelsberedskapen. Inriktningen bör utgå från en analys av dagens samhälleliga förutsättningar och de förändringar som har skett inom livsmedelsförsörjningen. Berörda offentliga och privata aktörer på central nivå behöver utifrån regeringens inriktning gemensamt planera för hur livsmedelsförsörjningen ska utformas samt hur distributionen inom landet ska säkras. Försvarsberedningen föreslår att ”sektorsansvarig myndighet enligt beredningens förslag leder arbetet med att stärka livsmedelsberedskapen” samt att ”aktörer [på central nivå] i fredstid även [behöver] fastställa fördelnings- och prioriteringsgrunder som kan användas vid höjd beredskap”. Slutligen anger Försvarsberedningen följande: Det yttersta ansvaret för att tillgodose livsmedelsförsörjningen på lokal nivå åligger kommunerna. Nuvarande lagstiftning är inte helt anpassad för att säkerställa att vissa kritiska varor finns att tillgå vid krigsfara eller krig. Det saknas t.ex. krav på privata aktörer som äger livsmedelsproduktionen och distributionen att säkra tillgången på livsmedel i såväl fredstid som vid krig. Försvarsberedningen föreslår att regleringen inom detta område ses över för att tydliggöra både statens och privata aktörers ansvar och roll i livsmedelsförsörjningen. Rapporten bereds i tillsammans med Försvarsberedningens slutrapport som kommer att utgöra grunden för förslag till inriktning i den planerade försvarspolitiska inriktningspropositionen för perioden –2025. I Utredningen om näringslivets roll inom totalförsvaret (SOU 2019:51) anges att identifieringen av företag som bedriver totalförsvarsviktig verksamhet är en förutsättning för att säkerställa en godtagbar leveranssäkerhet och tillgänglighet under höjd beredskap. Genom att identifiera företag som bedriver totalförsvarsviktig verksamhet blir det enligt utredningen möjligt att analysera och värdera försörjningstryggheten. Utredningen anser att totalförsvarsviktiga företag ska identifieras genom att statliga myndigheter gör kartläggningen. Utredningen anser även att ett nationellt råd kallat bör inrättas i samt att länsstyrelsernas regionala råd för krisberedskap och skydd mot olyckor även bör avse totalförsvar. Utskottet anser fortfarande att det är av stor vikt att kunna säkerställa en nödvändig försörjningsberedskap för svenskt vidkommande inför en fredstida samhällskris, höjd beredskap eller krig. Detta gäller inte minst för livsmedel. Utskottet finner dock återigen – liksom i betänkande 2018/19:FöU7 – att i väntan på regeringens beredning av Försvarsberedningens del- och slutrapporter samt kommande utredningsförslag finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om livsmedelsberedskap. Samtliga motionsyrkanden avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om dricksvatten. Jämför reservation 15 (M). I motion 2019/20:2278 av och Kopparklint (båda M) anför motionärerna att i händelse av kris måste ha beredskap att försörja befolkningen med dricksvatten (yrkande 2). m.fl. (M) anför i kommittémotion 2019/20:2737 att det finns ett behov av att genomföra en nationell analys av dricksvattenförsörjningen (yrkande 12). I regeringsförklaringen angav statsministern att grundvattennivåerna ska säkras och att tillgången till dricksvatten skyddas. Vidare angavs att den civila beredskapen ska rustas för att bättre kunna hantera klimatrelaterade kriser, t.ex. torka. I Försvarsberedningens delrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) konstateras följande: Vattentäkter och kommunala vattenverk är sårbara vid en gråzonsproblematik eller vid ett väpnat angrepp. Att få fram en tillräcklig mängd dricksvatten kan försvåras avsevärt vid krig. Av den anledningen är det viktigt att säkerställa att det så långt det är möjligt finns reservvattentäkter som kommunerna kan använda. För att kommunen ska kunna säkerställa tillgången till dricksvatten vid höjd beredskap och krig anser Försvarsberedningen att kommunerna bör stärka planeringen och logistiken kring dricksvattenförsörjningen. Förutom att inventera och säkerställa möjligheter till reservvattentäkter konstaterar att det kan finnas behov av att utöka lagerhållningen av kemikalier och reservdelar och säkra tillgången på reservkraft för att säkerställa nödvattenförsörjningen. Olika metoder för att upprätthålla försörjningen av dricksvatten i de fall transportmöjligheterna begränsas bör identifieras. Försvarsberedningen anser att kommunerna i fredstid behöver planera för en prioritering av dricksvattenförsörjningen på den lokala nivån utifrån geografiska och faktiska förhållanden i den egna kommunen. Beredningen konstaterar även att länsstyrelserna vid höjd beredskap kan komma att ha en roll när det gäller att göra prioriteringar av nödvatten mellan kommuner i det egna länet. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1, utg.omr. 6) framkommer att regeringen har beslutat om uppdrag till flera bevakningsansvariga myndigheter att lämna in underlag för den fortsatta inriktningen av det civila försvaret (Ju2019/02477/SSK). I fokus för uppdraget står bl.a. dricksvattenförsörjning. I regleringsbrev framkommer att myndigheten får i uppdrag att ansvara för nationell samordning av dricksvattenfrågor. ska i genomförande av uppdraget utgå från bl.a. vad som föreslogs i betänkande En trygg dricksvattenförsörjning (SOU 2016:32). Utredningen skriver följande: Det offentliga ansvarstagandet för krisberedskapen inom dricksvattenområdet behöver stärkas ytterligare för att säkra en trygg dricksvattenförsörjning. Det omfattar bland annat ett ökat ansvarstagande hos för den långsiktiga finansieringen av övergripande utbildning, övning, laborativ kompetens och övrigt expertstöd. geografiska områdesansvar behöver också utvecklas, liksom kommuners och dricksvattenaktörers grundläggande krisberedskapsuppgifter. Utredningen bereds i . I utredningen utvecklad vattenförvaltning – volym 1 och 2 (SOU 2019:66) framkommer att […] det är angeläget att kommunerna integrerar ett vattenförvaltningsperspektiv i sitt arbete med bland annat fysisk planering, va-frågor inklusive dagvattenhantering, frågor inom gata och park, klimatanpassning och krisberedskap. Utredningen bereds i . Utskottet anser – liksom det tidigare uttryckt i bl.a. betänkande 2018/19:FöU2 – att det är av stor vikt att kunna säkerställa en nödvändig försörjningsberedskap för svenskt vidkommande inför en fredstida samhällskris, höjd beredskap eller krig. Utskottet är vidare – vilket redovisades i bl.a. 2018/19:FöU7 – positivt till regeringens ambition att förstärka länsstyrelsernas arbete med förebyggande verksamhet för att skydda dricksvatten, exempelvis genom inrättande av vattenskyddsområden, och genom att säkerställa resurser till den nationella vattenkatastrofgruppen (Vaka) som ger stöd åt kommuner och regioner som drabbats eller kan komma att drabbas av problem med dricksvattenförsörjningen. Kommuner bör redan i fredstid planera för en prioritering av dricksvattenförsörjningen på lokal nivå utifrån geografiska och faktiska förhållanden i den egna kommunen. Utskottet ser positivt på regeringens vilja att utveckla området och att regeringen redan har vidtagit många åtgärder. Utskottet konstaterar dock att mycket återstår att göra. I väntan på regeringens beredning av Försvarsberedningens del- och slutrapporter samt övriga utredningar och myndighetsuppdrag finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om dricksvatten. Motionsyrkandena avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om läkemedelsberedskap. Jämför reservation 16 (M, C) och 17 (V). I kommittémotion 2019/20:669 av m.fl. (V) anförs att det vid internationella kriser måste finnas tillgång till läkemedel som inte kan anstå (yrkande 4). (M) föreslår i motion 2019/20:1472 att en nationell ambitionsnivå för vilka läkemedel och vilken sjukvårdsmateriel som det är nödvändigt att ha ska upprättas samt att en ansvarig myndighet för detta ändamål utses. I motion 2019/20:2180 av (M) föreslås att det skyndsamt ska tas fram och genomföras en strategi för läkemedelsberedskap vid kris och krig. m.fl. (S) föreslår i motion 2019/20:2313 att frågan om beredskapslager för läkemedel ska ses över samt förslag ska ges för att komma till rätta med brister i läkemedelstillgången. I kommittémotion 2019/20:3262 av m.fl. (C) anförs att ska ha en god försörjningsförmåga när det gäller läkemedel i vardag, kris och krig. Bland annat föreslås att ökade krav ska ställas på regioner att lagerhålla läkemedel och sjukvårdsmateriel, att den statliga lagerhållningen utökas och att avtal behöver förhandlas fram med både importörer och återförsäljare (yrkande 19). I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 9) understryker regeringen att i och med det försvarspolitiska inriktningsbeslutet (prop. 2014/15:109) har planeringen för totalförsvaret återupptagits. Där ingår även hälso- och sjukvården som en del av det civila försvaret. Svensk krisberedskap ska därmed stärkas. En god krisberedskapsförmåga baseras på en väl fungerande ordinarie verksamhet som kan ta höjd för extra belastning. Grunderna för den ordinarie krishanteringen bör därtill utgöra grunden för den ytterligare planering som krävs för det civila försvaret. Till detta kommer även försörjning av läkemedel och annan sjukvårdsmateriel som behövs för att kunna säkerställa hälso- och sjukvårdens funktionalitet. Regeringens bedömning är att den svenska hälso- och sjukvårdens beredskap och förmåga vid allvarliga händelser i fredstid och höjd beredskap behöver utvecklas. Regeringen har därför beslutat om kommittédirektiv (dir. 2018:77 och dir. 2019:83) till en utredning om hälso- och sjukvårdens beredskap och förmåga inför och vid allvarliga händelser i fredstid och höjd beredskap. Uppdraget ska delredovisas och slutredovisas . Regeringen bedömer vidare att det finns behov av fortsatt uppbyggnad och utveckling av katastrofmedicinsk beredskap inom regionerna. Dessutom finns det behov av att förstärka de myndigheter som har uppgifter inom området; bl.a. blir och bevakningsansvariga myndigheter inom sina respektive områden. Vidare behövs en förstärkt förmåga att hantera nationella och internationella hälsohot. I det ligger bl.a. en säkerställd förmåga till högisoleringsvård och förmåga att transportera högsmittsamma patienter. , samt hälso- och sjukvårdens huvudmän tilldelades för arbete med totalförsvarsplaneringen. I rapporten och läkemedelsförsörjning – samhällets säkerhet och viktiga samhällsfunktioner (RiR 2018:6) är sammantagna bedömning att det inte finns tillräckligt tydliga förutsättningar och inte vidtas tillräckliga åtgärder för att skapa förutsättningar för livsmedels- och läkemedelsförsörjning vid kris eller under höjd beredskap. Man rekommenderar regeringen att klargöra mål, krav och ansvar, att förtydliga de samordningsuppdrag som och har samt att säkerställa att samverkan fortsätter att utvecklas och kunskaper tillvaratas. Regeringen instämmer i sin skrivelse (skr. 2017/18:283) delvis i iakttagelser och menar att man har vidtagit ett flertal åtgärder. Regeringen nämner att den har tillsatt utredningar som berör bl.a. läkemedelsberedskapen, t.ex. utredningen om ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar, som ska redovisas . Regeringen anger också att den gav i uppdrag att stödja regionerna i deras arbete med katastrofmedicinsk beredskap och planering för civilt försvar inom hälso- och sjukvården. I uppdraget ingår bl.a. att göra en förstudie av regionernas behov av kunskapsunderlag på området och att ta fram förslag till en nationell utbildnings- och övningsverksamhet. Uppdraget har en övergripande inriktning på hälso- och sjukvårdsberedskap, som läkemedelsförsörjningen är en del av, och ska slutredovisas . Försvarsberedningens delrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) omfattar även förslag på åtgärder för utveckling av läkemedelsförsörjningen som berör de frågor tar upp i sin granskning. Denna rapport och Försvarsberedningens slutrapport bereds nu i . presenterade sitt uppdrag från regeringen att göra en förnyad bedömning av hur innehållet i myndighetens beredskapslager av läkemedel och medicinteknik bör hanteras framgent. I beredskapslager finns nio artikelgrupper. Där ingår elverk, förbrukningsmateriel, kirurgiska instrument, konventionsskydd, läkemedel, medicinteknisk utrustning, skadeplatsutrustning, skyddsutrustning för B-smitta samt övrig vårdutrustning. bedömer att merparten av nuvarande beredskapslagrad materiel är användbar i fredstida beredskap och i det återupptagna arbetet med totalförsvar. I arbetet med uppdraget har myndigheten identifierat behov av en informationsinsats till regionerna om beredskapslagret och dess innehåll. Att det finns god kännedom hos berörda aktörer om beredskapslagret och möjligheterna att begära stöd därifrån är grundläggande för lagrets användbarhet och nytta. I fortsatta arbete med beredskapslager anser sig myndigheten behöva genomföra en fördjupad utredning för att kunna lämna förslag på nyinvesteringar. Detta bör ske med särskild hänsyn till det återupptagna arbetet med totalförsvaret. Beredskapslagrets framtida innehåll, omfattning och standard bör bedömas utifrån de gränssättande faktorer och dimensionering som kartläggs för akutsjukvården inom ramarna för totalförsvarsplaneringen. Det är av stor vikt att det säkerställs en nödvändig försörjningsberedskap för svenskt vidkommande avseende läkemedel och sjukvårdsmateriel inför höjd beredskap eller krig, men också inför en fredstida samhällskris, vilket inte minst den aktuella spridningen av coronaviruset visar på, tillika de brister som uppstod i samband med att en ny leverantörskedja infördes till sjukhusen. I väntan på regeringens beredning av Försvarsberedningens del- och slutrapporter samt kommande utredningsförslag finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om läkemedelsberedskap på en övergripande nivå. Samtliga motionsyrkanden avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om drivmedelsberedskap. Jämför reservation 18 (C). I kommittémotion 2019/20:3262 av m.fl. (C) föreslås att regeringen ser över möjligheten att öka andelen inhemsk produktion av biodrivmedel som ett sätt att stärka motståndskraften och minska beroendet av utländsk olja och gas (yrkande 13), att ska ha en god försörjningsförmåga när det gäller drivmedel vid en säkerhetspolitisk kris eller krig (yrkande 14) och att ansvarig myndighet ska ges i uppdrag att beakta ett eventuellt behov av att inkludera etanol, biogas och andra förnybara bränslen i beredskapslagringen av drivmedel (yrkande 15). I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 6) anger regeringen att den har beslutat om uppdrag till flera bevakningsansvariga myndigheter att lämna in underlag för den fortsatta inriktningen av det civila försvaret (Ju2019/02477/SSK). I fokus för uppdraget står energiförsörjning, transporter, livsmedelsförsörjning, dricksvattenförsörjning, ordning och säkerhet, finansiell beredskap samt elektroniska kommunikationer och post. Regeringen anger också i budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 21) att det moderna samhället är beroende av ett robust och tillförlitligt energisystem. En säker tillförsel av el, drivmedel, värme och övriga energiprodukter behövs för många samhällskritiska funktioner. Vidare anger regeringen att omställningen av transportsektorn har skett med ökad andel förnybara drivmedel. krävs därtill en ökad effektivisering och elektrifiering. I delredovisningen av sin slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen följande: Dagens energiförsörjning i kan till stor del uppfylla de behov som samhället har i fredstid, men är sårbart för att klara ett väpnat angrepp mot . Krig ställer ökade krav på aktörer inom de olika energislagen att säkerställa en uthållig och tillräcklig energiförsörjning. har en särskilt viktig roll inom sektorn för att säkerställa energiförsörjningen i . Försvarsberedningen anser att berörda aktörer behöver väga in totalförsvarets behov vid utvecklingen av nya energisystem och vid uppbyggandet av ny infrastruktur inom energiområdet för att i förebyggande syfte skapa en mer robust energiförsörjning Vårt samhälle och flera samhällsviktiga funktioner som t.ex. transporter och elförsörjning är beroende av en fungerande drivmedelsförsörjning. Drivmedelsförsörjningen är i sin tur beroende av el. Utan el stannar exempelvis pumpar vid drivmedelsstationer. importerar råolja som raffineras till olika drivmedel som bensin och diesel både för inhemsk konsumtion och export. Färdiga oljeprodukter importeras bl.a. från våra grannländer. har via privata aktörer en viss lagring av olja som främst är avsedd för störningar i fredstid. Enligt lagen är privata aktörer, t.ex. oljebolag och stora användare inom industrin och kraftvärmeverk skyldiga att hålla en viss nivå av beredskapslagring. ska enligt nu gällande lag under varje lagringsår ha ett beredskapslager som motsvarar minst 90 dagars genomsnittlig daglig nettoimport eller 61 dagars genomsnittlig daglig inhemsk konsumtion under referensåret beroende på vilken mängd som är störst. Beredskapslagret ska bestå av oljeprodukter och råolja. Befintlig oljelagring är främst avsedd för att kunna användas vid störningar på den globala marknaden. Försvarsberedningen anser att möjligheten för staten att nyttja oljelagren för ändamål i samband med störningar vid allvarliga säkerhetspolitiska kriser och i krig bör ses över. Försvarsberedningen anser att befintlig lagring bör vara tillräcklig för att försörja viktiga samhällsverksamheter även vid en allvarlig säkerhetspolitisk kris i vårt närområde. Aktörer med ansvar för samhällsviktig verksamhet behöver analysera sina respektive behov av drivmedel. Därefter kan regeringen fatta beslut om en eventuell reglering av hur befintlig beredskapslagring av olja ska kunna användas för att möta totalförsvarets krav. Försvarsberedningen anser att ett planeringskrav ska ställas på samhällsviktiga aktörer vars verksamhet är beroende av drivmedel. Krav ska kunna ställas på privata drivmedelsaktörer att utöka lagerhållning av drivmedel på regional och till del lokal nivå. Försvarsberedningen betonar vikten av att det i fredstid även måste finnas ett förberett nationellt system för prioritering av drivmedel. En sådan planering för drivmedelsförsörjning stärker även den fredstida krisberedskapen. Försvarsberedningen konstaterar att arbetet med att utveckla alternativa drivmedel minskar sårbarheter och lindrar konsekvenser av uppkomna störningar. Liksom gjordes i betänkande 2018/19:FöU7 vill utskottet lyfta fram vikten av att säkra energiförsörjningen inför ett väpnat angrepp på , men också inför fredstida olyckor och kriser.