bet · H801KU10 · 2020-11-30 00:00:00 — Under dagordningspunkten förväntas ordförandeskapet informera om förhandlingsläget i de två rättsakter som just nu förhandlas på upphovsrättsområdet inom ramen för den digitala inremarknadsstrategin. Det mer omfattande direktivet om upphovsrätt på den digitala inre marknaden har lyfts upp från förhandlingar på teknisk nivå i rådsarbetsgruppen till Corepernivå. Ambitionen är att nå en överenskommelse så att trilogsamtal med parlamentet kan ta vid när parlamentet är redo. har en framträdande roll i upphovsrättsförhandlingarna och arbetar konstruktivt för att få förhandlingarna på upphovsrättsområdet att gå i lås . verkar för en balanserad lagstiftning på området. I den för prioriterade frågan om att kunna bevara och utveckla vårt nationella system med så kallade avtalslicenser har vi lyckats mycket bra, och vi har fått in tydliga regler om detta i direktivet. Ordföranden tackade för statsrådets medverkan (anf. Denna punkt på dagordningen var därmed avslutad. Av EU-nämndens reviderade kallelse- och föredragningslista 2018/19:27 framgår att justitie- och migrationsminister vid nämndens sammanträde skulle lämna information och samråda om direktivet om upphovsrätt på den digitala marknaden inför rådets möte (jordbruk och fiskeri) . sammanträde föregicks av ett skriftligt samråd om troliga A-punkter vid det kommande rådsmötet, däribland i fråga om upphovsrättsdirektivet. Flera av nämndens ledamöter begärde muntligt samråd om direktivet med följden att frågan ”lyftes” till sammanträdet . Med kallelsen till sammanträdet delades en annotering som kortfattat beskrev ärendet och hur regeringen avsåg att ställa sig i rådet. Regeringen föreslog att skulle rösta ja till att rådet antog upphovsrättsdirektivet. Av annoteringen framgick vidare att Coreper enades om ett förhandlingsmandat och att trilogsamtal med inleddes. Vidare framhölls att parterna kom fram till en preliminär överenskommelse och att parlamentet antog överenskommelsen . Som bakgrund angavs bl.a. följande: Direktivet syftar även till att åstadkomma en välfungerande marknad för upphovsrätt genom att förbättra rättighetshavares möjligheter att få del av de värden som deras verk och prestationer genererar online. Här införs en ny rättighet för tidningsutgivare till deras presspublikationer på nätet. Det införs också nya regler för vissa vinstdrivande onlinetjänster som lagrar och ger tillgång till stora mängder användaruppladdat material. Syftet är att säkerställa att rättighetshavarna får betalt eller att olovligt material inte hamnar på tjänsterna. Det införs också ett antal åtgärder för att stärka enskilda upphovsmäns och artisters position i förhållande till de företag som förvärvar deras rättigheter. Efter initiativ från bl.a. har också införts en helt ny bestämmelse som säkerställer möjligheten att nationellt använda och utveckla s.k. avtalslicenser. Av EU-nämndens uppteckningar (2018/19:27) från sammanträdet framgår att justitie- och migrationsministern anförde följande (anf. Frågan gäller hur vi slutligen ska rösta när frågan ska behandlas i rådet. Regeringens förslag är att vi ska fullfölja vårt ja från när det röstades om frågan på Coreper . Som sagt har detta nu förhandlats . Vi har informerat näringsutskottet vid nio tillfällen, och vi har haft en överläggning. Ingen har haft några grundläggande invändningar mot förslaget. Det är först som det har kommit upp frågor om hur direktivet ska tolkas och antas. har vi i realiteten en process som befinner sig i slutskedet. fattade ju beslutet . handlar det om att ta ställning till helheten, det vill säga om vi är för och antar hela direktivet eller om vi är emot det. Man kan inte bryta ut vissa delar som man kan vara kritisk mot, utan det handlar om att fatta beslut om helheten. Vi har kunnat se en mycket stark lobbyverksamhet mot direktivet för att helt enkelt fälla det. Det är då som de mer påhittade begreppen börjar dyka upp i debatten. Ett begrepp som ni säkert har stött på är det som kallas för länkskatt. Som man brukar säga kan en lögn färdas från till , medan sanningen fortfarande letar efter sina skor. Länkskatt är rakt upp och ned en lögn. Vad är en skatt? Jo, det är en obligatorisk avgift som en stat kan ta ut från sina medborgare för att finansiera gemensamma ändamål. Vad är det vi talar om som de kallar för länkskatt? Jo, om ett företag, exempelvis , länkar till en tidnings artiklar ska tidningsutgivaren ha möjlighet att säga: Vi vill faktiskt ha betalt för det. Vi vill ha del av de reklamintäkter som ni drar in med hjälp av er länkning på er sajt. Ett exempel: vill länka till ska DN ha möjlighet att säga: Ja, det får ni gärna göra, men vi vill i så fall ha betalt för det. Är det här en skatt? Om man döper detta till en skatt har man ju tömt begreppet skatt på all innebörd. Det är inga stater som är inblandade i det här. Det är inte någon stat som får några pengar. Detta är en ersättning för det jobb som DN och andra företag har varit med och betalat för. Och det finns inget obligatorium. Det är inte så att någon tvingar att länka till , men om de gör det får de också vara med och betala. Det är i grunden vad det handlar om. Och detta med länkningen gäller inte privatpersoner. De kan länka hur mycket de vill också i fortsättningen. Detta gäller bara de internetplattformar som bedriver verksamhet på det här sättet. Ett annat begrepp som har dykt upp i debatten är internetfilter. Det står ingenting om filter i direktivet. Det som däremot finns i direktivet – här handlar det i första hand om Youtube – är en rättighet för till exempel en musiker att säga: Jag vill inte att min musik spelas på , och om ni ska spela den på Youtube vill jag ha ersättning för det. Det är vad som står i direktivet. För att kunna upprätthålla ett sådant system måste det finnas någon form av igenkänningsteknik. När till exempel upphovsrättsskyddad musik laddas upp ska det gå en signal till Youtube så att de ska veta att det har laddats upp en låt som de inte har rätt till. I så fall ska de ha möjlighet att ta kontakt med den som har rättigheten och förhandla om en ersättning för detta. En del av grundpoängen med direktivet är att det är musikern, tonsättaren, upphovsrättsinnehavaren som i det läget förfogar över rättigheten till det som han eller hon har skapat. Ministern anförde vidare följande (anf. Jag har också varit utskottsordförande, så jag vet hur regelverket ser ut. Jag har inte varit statsråd under hela denna process, utan jag tog över civilrättsfrågorna igen . Men jag kan se att det inte bara har varit nio informationstillfällen i näringsutskottet – inget parti har heller begärt någon överläggning. Det var regeringen som begärde överläggning. Dessutom vet jag att man speciellt gick igenom artiklarna 11 och 13, som de hette då, just för att ge näringsutskottet information om vad det egentligen handlade om. Inte var det något parti som protesterade vilt och sa att vi måste gå till överläggning och stoppa detta. Så ser det alltså ut, men processen får KU överväga. befinner vi oss dock i beslutsläget. Jag ser att vi har en majoritet emot regeringens ståndpunkt. Om nu fattar beslutet att ska rösta nej kommer vi naturligtvis att göra det. Då faller också, tycker jag, den kritik som föranleder KU-granskningen. Men det får man ta ställning till i nästa skede. Det har aldrig över huvud taget varit vår avsikt att driva någon annan linje än den som står bakom. Men vår avsikt har varit att ta fram ett direktiv som kan stärka upphovsrättsinnehavarnas ställning, och det är det som ligger på bordet. Av uppteckningarna och protokollet från sammanträdet (2018/19:27) framgår att det inte fanns stöd för regeringens ståndpunkt utan att majoriteten i ansåg att skulle rösta nej till förslaget. En granskning avsåg ett s.k. non-paper från den till bl.a. representanter för övriga medlemsstater, ordförandeskapet och kommissionen (bet. 2002/03:KU30 s. 29 f.). Dokumentet gällde en fråga som kunde komma att diskuteras vid ett kommande Corepermöte. Regeringen hade inte informerat eller samrått med om dokumentet, eller om att frågan kunde komma att diskuteras på mötet, och menade att det inte hade funnits någon informationsskyldighet innan det fanns ett faktiskt förslag för att ta ställning till. Vid utfrågningar i utskottet menade emellertid utrikesministern och statsministern att i det aktuella fallet borde ha fått åtminstone information. informerades om frågan och om dokumentets existens inför det efterföljande ministerrådsmötet. Utskottet konstaterade att det inte förelåg någon formell skyldighet för regeringen att samråda med inför Corepermöten och att företrädare för den givetvis hade ett utrymme att delta i den offentliga debatten om EU:s framtidsfrågor. Det aktuella dokumentet kunde emellertid inte ses som ett allmänt inlägg i den offentliga debatten utan hade haft en speciell mottagarkrets i form av de övriga medlemsstaternas regeringar inför diskussionen om ett konstitutionellt fördrag för EU. Även om beteckningen non-paper innebar att förslagsställaren inför de fortsatta diskussionerna inte behövde känna sig bunden av innehållet var det uppenbart att den på detta vis förde fram ett förslag som saknade den förankring i nämnden som både statsministern och utrikesministern i efterhand konstaterade borde ha funnits. Utskottet ville understryka att det knappast kunde hävdas att regeringens företrädare i diskussioner som gällde utformningen av det konstitutionella fördraget kunde försvara bristande förankring och stöd i riksdag med att det var personliga uppfattningar som man därmed förde fram. Man måste kunna förutsätta, både från och från mottagarkretsens sida, att de uppfattningar som den företrädare för fram i diskussioner med de övriga medlemsstaternas företrädare inte bara är personliga uppfattningar utan faktiskt uttrycker de ståndpunkter som som medlemsstat intar. Statsministern och utrikesministern kunde mot denna bakgrund inte undgå kritik för bristande samråd och förankring i denna fråga. granskade utskottet regeringens information till i EU-frågor (bet. 2008/09:KU10 s. 89 f.). Utskottet genomförde en kartläggning och analys av regeringens information till och samråd med i syfte att bedöma om regeringen uppfyllde regeringsformens och riksdagsordningens krav. I utskottets ställningstagande anfördes att den grundlagsstadgade informationsskyldigheten bl.a. får anses innefatta att regeringen så tidigt och så utförligt som möjligt ska redogöra för sina ståndpunkter i EU-frågor till . Vidare framhöll utskottet i sitt ställningstagande bl.a. följande: Utskottet anser alltjämt att regeringens tidigare ståndpunkter i viktiga och centrala frågor kan behöva diskuteras och eventuellt revideras både vid överläggningar med utskotten och vid samråd med . Utskottet utgår ifrån att regeringen beaktar att sådana situationer kan uppstå och förutsätter att sådana ståndpunkter då åter förankras i . granskade regeringens samråd med om EU:s långtidsbudget 2014–2020 (bet. 2012/13:KU20 s. 41 f.). I sitt ställningstagande uttalade utskottet att ändamålet med bestämmelserna om samråd och information mellan regeringen och om vad som sker inom EU är att ska få ett aktivt och reellt inflytande som gör det möjligt att på förhand påverka de ståndpunkter som ska inta inför förhandlingar och beslutsfattande inom EU samt även i övrigt insyn i och inflytande över den process som leder fram till viktiga beslut. Det är därför, menade utskottet, av största vikt att samrådet med och informationen till fungerar på ett bra sätt. Vad gällde samrådet och informationen om förslaget till EU:s långtidsbudget 2014–2020 gav granskningen enligt utskottet inte underlag för någon annan slutsats än att det skett i enlighet med gällande bestämmelser. I en granskning om den nytillträdda regeringens agerande i kommissionens genomförandekommittéer anförde att en förutsättning för utskottens och möjligheter att begära överläggningar är att regeringen noga beaktar behovet av att uppmärksamma utskotten och på situationer när det kan finnas behov av att förankra ett politiskt viktigt nytt ställningstagande i (bet. 2014/15:KU20 s. 87 f.). Utskottet framhöll även i en granskning att ändamålet med bestämmelserna om samråd och information mellan regeringen och om vad som sker i EU, är att ska ha ett aktivt och reellt inflytande som gör det möjligt att på förhand påverka de ståndpunkter som ska inta inför förhandlingar och beslutsfattande inom EU samt i övrigt ge insyn i och inflytande över den process som leder fram till viktiga beslut (bet. 2015/16:KU20 s. 77 f. ). granskade utskottet regeringens hantering av trepartsmöten, även kallade triloger, i EU (bet. 2017/18:KU10 s. 136 f.). Utskottet anförde bl.a. följande: Som konstaterats i andra sammanhang kan det i praktiken vidare vara svårt att göra ändringar i förslagen efter det att trepartsförhandlingar har avslutats. En förutsättning för att upprätthålla inflytande över agerande i EU är således att regeringen vid behov informerar och samråder även under pågående trepartsförhandlingar. Av utskottets granskning har framkommit att det vanligtvis inte förekommer information och samråd under pågående förhandlingar. Utskottet har dock inte underlag för att här säga om så borde ha skett i större utsträckning än vad som varit fallet. Utskottet vill ändå framhålla vikten av att rutiner inom för information till och samråd med är anpassade efter den faktiska beslutsprocessen i EU, så att förutsättningarna för inflytande över agerande i EU kan upprätthållas även i de fall ärenden är föremål för informella trepartsförhandlingar. Genom skrivelser som sänts till har utskottet begärt svar på vissa frågor. Som svar överlämnades , och promemorior som har upprättats inom (bilaga A2.1.2–4). I det följande redogörs samlat för svaren utifrån tre huvudsakliga frågeställningar. Har regeringens ståndpunkt förändrats efter överläggningen med näringsutskottet ? Utskottets frågor gällde bl.a. om regeringen hade ändrat ståndpunkt efter överläggningen med näringsutskottet och om den preliminära överenskommelsen som regeringen ställde sig bakom låg inom ramen för den ståndpunkt som regeringen framförde till näringsutskottet vid överläggningen. I svarspromemorian som överlämnades framhålls att regeringen inte ändrade ståndpunkt efter överläggningen med näringsutskottet (bilaga A2.1.2). I svarspromemorian som överlämnades anges att den ståndpunkt som regeringen framförde till näringsutskottet vid överläggningen innehöll regeringens övergripande syn på direktivet och de föreslagna bestämmelserna och – i förekommande fall – redovisade bl.a. vilka förändringar av bestämmelserna som regeringen avser att verka för (bilaga A2.1.3). Regeringen verkade under förhandlingarna såväl i enlighet med det som redovisades där som i enlighet med de kompletterande upplysningar som under förhandlingarna därefter lämnades till utskottet. I svarspromemorian som överlämnades framhålls följande (bilaga A2.1.4). Under förhandlingens gång ändrades direktivets bestämmelser och nya bestämmelser tillkom. informerades löpande om denna utveckling, om regeringens hållning och agerande i förhållande till de ändrade och nya bestämmelserna och om direktivet som helhet. Utskottet begärde inte någon ytterligare överläggning. Den preliminära överenskommelsen som regeringen ställde sig bakom ligger inom ramen för den ståndpunkt som regeringen framförde vid överläggningen och den ytterligare information som därefter lämnades till utskottet. Den preliminära överenskommelsen står inte i någon del i strid med den ståndpunkt som regeringen förde fram vid överläggningen. Vilken information har lämnats till näringsutskottet? I svarspromemorian som överlämnades framhålls att näringsutskottet efter överläggningen fick information om hur förhandlingarna om direktivet fortlöpte och om regeringens syn på förhandlingarna (bilaga A2.1.2). Tyngdpunkten i informationen låg på artiklarna 11 och 13. Innan en överenskommelse om förhandlingsmandatet nåddes för att inleda ett trilogförfarande med informerades näringsutskottet om innehållet i överenskommelsen och om att regeringen avsåg att ställa sig bakom den. Ytterligare information lämnades till utskottet då trilogförfarandet pågick. Det klargjordes bl.a. att regeringen verkade för att artiklarna 11 och 13 skulle få en utformning som låg så nära mandatet som möjligt. I linje med detta motsatte sig regeringen förändringar av mandatet som bedömdes innebära en viss försämring av framförallt artikel 11. I svarspromemorian framhålls även att regeringen inte har lämnat någon information till utskottet med innebörden att avsåg att rösta nej till slutresultatet om inte synpunkter avseende enskilda artiklar beaktades fullt ut. Av svarspromemorian framgår att det var vid möten i Coreper och som regeringen motsatte sig de nämnda förändringarna av förhandlingsmandatet som bedömdes innebära en försämring av artikel 11 (bilaga A2.1.3). informerades om förhandlingarna . Då framfördes bl.a. att ordförandeskapet i Coreper sökt ett reviderat förhandlingsmandat i utestående frågor och att Coreper inte kunde ge ordförandeskapet det föreslagna mandatet eftersom ett antal medlemsstater – däribland – motsatte sig det. Vidare informerades utskottet om att huvudskälet till att regeringen motsatte sig ett förändrat mandat var att ordförandeskapet sökte stöd för att kunna gå med på en utformning av artikel 11 som bedömdes innebära en försämring i förhållande till det tidigare mandatet. informerades också om att ytterligare ett möte i Coreper om ett reviderat mandat var planerat till . Det klargjordes att de frågor som främst återstod att komma överens om var utformningen av artikel 11 och 13. Det påpekades att utgången var osäker men att regeringens utgångspunkt var att fortsätta verka mot den försämring av mandatet som föreslagits i fråga om artikel 11 och att även arbeta för en utformning av artikel 13 som låg så nära rådets tidigare mandat som möjligt. Av svarspromemorian framgår vidare att det inför Coreper fanns ett tillräckligt stöd i rådet för den preliminära överenskommelsen. Det fanns alltså – oavsett inställning – inte längre förutsättningar för att åstadkomma ändringar i direktivet. Det lämnades inte någon särskild information till näringsutskottet i frågan om regeringen avsåg att ställa sig bakom den färdigförhandlade överenskommelsen. I svarspromemorian som överlämnades anförs följande (bilaga A2.1.4). fick information om att regeringen vid ett möte i Coreper hade ställt sig bakom den preliminära överenskommelsen. informerades om att inför Coreper var förhandlingarna om enskilda artiklar avslutade och det som då återstod var att ta ställning till direktivet i dess helhet. Det klargjordes att det inte hade spelat någon roll hur agerat eftersom en kvalificerad majoritet av medlemsländerna redan hade accepterat det mandat som låg till grund för kompromissen. Utskottet informerades om att regeringen mot denna bakgrund och med hänsyn till den övervägande positiva inställning till direktivet som förankrats med utskottet, hade ställt sig bakom kompromissen. Vid mötet underströks också att slutlig ställning till direktivet skulle tas först om och när det kom upp på ministerrådets dagordning för formellt antagande och att regeringen då avsåg att återkomma till genom med förslag till hur borde ställa sig till direktivet. Vilken information lämnades till ? Utskottet ställde en fråga om när och på vilken nivå inom rådsstrukturen den allmänna inriktningen (eller motsvarande) antogs. Utskottet ställde också en fråga om hurvida regeringen uppmärksammade på att om inriktningen (eller motsvarande) inte antogs av ministerrådet, utan av Coreper, skulle den inte komma upp i rådet. I svarspromemorian som överlämnades anförs att en överenskommelse i Coreper om ett förhandlingsmandat för ordförandeskapet avseende det kommande trilogförfarandet med parlamentet nåddes (bilaga A2.1.2). Inför sitt sammanträde fick information om förhandlingsläget genom den kommenterade dagordningen till rådets möte . I den skriftliga informationen angavs bl.a. att ordförandeskapet arbetar för att rådet skulle nå en överenskommelse i Coreper. Det övervägdes inte att lämna någon särskild information till utöver detta. På frågor om ifall avsikten med mötet i var att nå en överenskommelse om förhandlingsmandatet och om när det stod klart att en överenskommelse skulle kunna nås den dagen framhålls följande i svarspromemorian som överlämnades (bilaga A2.1.3). Ett möte hölls i Coreper i syfte att nå en överenskommelse om ett förhandlingsmandat, utan att ordförandeskapet fick tillräckligt stöd för sitt förslag. hölls ett rättsrådgivarmöte där det konstaterades att det alltjämt var oklart om ordförandeskapet hade tillräckligt stöd för förhandlingsmandatet. Trots det meddelade ordförandeskapet att man avsåg att ta upp frågan vid Coreper . Det var först vid mötet som det stod klart att ett förhandlingsmandat kunde nås . Enligt regeringsformen ska regeringen fortlöpande informera och samråda med organ som utses av om vad som sker inom ramen för samarbetet i Europeiska unionen. Enligt 7 kap. 12 § riksdagsordningen (RO) ska regeringen överlägga med utskotten i de frågor om arbetet i Europeiska unionen som utskotten bestämmer. Regeringen ska vidare enligt 7 kap. 14 § RO underrätta om frågor som ska beslutas i Europeiska unionens råd samt rådgöra med om hur förhandlingarna i rådet ska föras inför besluten i rådet. EU:s beslutsprocess utgör ramen för samrådet mellan regering och riksdag. Eftersom diskussioner förs på lägre nivåer i rådsstrukturen, i arbetsgrupper och Coreper, innan frågorna kommer upp på själva rådsmötena måste också bevaka skedena före rådsmötena. Detta bör enligt förarbetena ske genom överläggningar i utskotten. Det formella samrådet om regeringens position inför besluten i rådet och givandet av själva förhandlingsmandatet bör ske i . Inför samrådet i bör frågorna således vara förankrade i utskotten. Samrådet i kan därmed fokusera på eventuella förhandlingsstrategiska överväganden medan sakaspekterna har behandlats i utskotten. Utskotten har således ett ansvar att bevaka sakfrågorna i ett tidigt skede av beslutsprocessen inom EU. Det är utskotten som formellt begär överläggningar med regeringen. har regeringen ett informationsövertag när det gäller det löpande EU-arbetet, särskilt i EU-beslutsprocessens tidiga skeden. Av detta följer ett krav på regeringen att hålla utskotten informerade och vid behov uppmärksamma utskotten på situationer när det kan finnas behov av att förankra ett politiskt nytt ställningstagande i en sakfråga i . En fråga i det aktuella ärendet är om regeringen uppfyllt sin informations- och samrådsskyldighet gentemot näringsutskottet så att utskottet vid behov skulle ha kunnat begära ytterligare överläggningar, utöver den som ägde rum . konstaterar att näringsutskottet, utöver den nämnda överläggningen, fick information vid åtta tillfällen. Utskottet fick bl.a. information inför att Coreper enades om förhandlingsmandatet och innan den preliminära överenskommelsen om upphovsrättsdirektivet godkändes. Även fick information inför ett par rådsmöten. Något samråd med om upphovsrättsdirektivet ägde dock inte rum förrän . Detta berodde på att såväl överenskommelsen om förhandlingsmandatet som den preliminära överenskommelsen om förslaget till upphovsrättsdirektiv nåddes i Coreper, och inte på rådsmöten. Förslaget kom upp som en beslutspunkt i rådet . Utskottet konstaterar att det inte föreligger någon skyldighet för regeringen att samråda med inför möten i Coreper. Som nämnts bör i stället utskotten bevaka skedena före rådsmötena. Det finns enligt utskottet skäl att från både regeringens och utskottens sida vara uppmärksamma på när beslutsgången inom EU i ett visst ärende avviker från den som vanligtvis gäller på så sätt att frågan inte tas upp på ett rådsmöte, och därmed inte heller blir föremål för samråd med .