bet · H701JuU23 · 2020-05-14 00:00:00 — I kommittémotion 2019/20:3586 av m.fl. (SD) yrkande 2 begärs att regeringen ska utreda hur bestämmelserna om äktenskapstvång, barnäktenskapsbrott och vilseledande till äktenskapsresa kan tillämpas i fler fall än . Motionärerna anför att tvånget att vara kvar i ett äktenskap är ett problem som regeringen inte har beaktat i tillräcklig grad, varför en utredning om ökad tillämplighet för dessa straffbud eller ytterligare sådana bör omfatta detta. Utredningen bör enligt motionärerna även omfatta förslag som innebär en kriminalisering av att vara gift med en minderårig, oavsett hur äktenskapet eller de äktenskapsliknande förbindelserna kommit till (yrkande 3). I kommittémotion 2019/20:3586 av m.fl. (SD) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om revidering av straffskalorna för äktenskapstvång, barnäktenskapsbrott och vilseledande till äktenskapsresa. Det finns enligt motionärerna anledning att revidera straffskalorna för de brott som berörs av propositionen, eftersom de inte i tillräcklig grad motsvarar det som dessa gärningar medför. Detta gäller särskilt då den föreslagna straffskalan för barnäktenskapsbrott motsvarar äktenskapstvång, vilket bör anses orimligt eftersom det skyddsvärda i rubriceringen särskilt berör barn. har yttrat sig över propositionen och två av följdmotionerna. Yttrandet har begränsats till att avse frågor om utreseförbud. I yttrandet anför socialutskottet bl.a. följande: konstaterar att syftet med den föreslagna regleringen om utreseförbud är att skydda barn från att föras utomlands i syfte att ingå barnäktenskap eller att könsstympas. ser positivt på de lagändringar som regeringen föreslår och ställer sig bakom propositionen i de delar som rör utskottets beredningsområde. Regeringen anför att det förekommer att barn med anknytning till förs utomlands även i andra syften än äktenskap och könsstympning och i samband därmed riskerar att fara illa. anser i likhet med regeringen att en ordning som enbart tar sikte på äktenskap och könsstympning till viss del innebär att en särlösning införs för just dessa företeelser men delar regeringens uppfattning att en reglering med ett vidare tillämpningsområde å andra sidan kan innebära svårigheter eftersom gränsdragningen mellan det brottsliga och det tillåtna i sådana fall kan vara otydlig. noterar vidare att det enligt regeringen dock inte kan uteslutas att ett mer generellt tillämpningsområde kan bli aktuellt . instämmer med regeringen att en sådan fråga då behöver hanteras i särskild ordning. När det gäller yrkandet om att regeringen bör återkomma med ett förslag om utreseförbud där kriterierna för riskbedömning enligt den föreslagna bestämmelsen tydliggörs vill socialutskottet påminna om att risknivån påtaglig risk gäller för vård enligt både 2 och 3 §§ LVU. Regeringen anför att socialnämnderna och domstolarna således är vana vid att göra bedömningar kopplade till denna nivå, vilket regeringen menar kommer att underlätta för tillämpningen av utreseförbudet. delar regeringens bedömning. Som regeringen påpekar tar riskbedömningen sikte på andra förhållanden än i 2 och 3 §§ LVU. I likhet med regeringen anser socialutskottet att ordningen för riskbedömningen dock i övrigt kan förutses ske på samma sätt som vid tvångsvård enligt 2 eller 3 § LVU. Sammanfattningsvis anser socialutskottet således att justitieutskottet bör tillstyrka propositionen i de delar som rör socialutskottets beredningsområde och avstyrka motionerna 2019/20:3588 (M) yrkande 2 och 2019/20:3560 (V) yrkandena 1 och 2. I likhet med regeringen anser utskottet att hedersrelaterat våld och förtryck är ett allvarligt samhällsproblem och att den hedersrelaterade brottsligheten måste bekämpas i större utsträckning än vad som sker . Utskottet har därför tagit initiativ till tillkännagivanden till regeringen i frågor som anknyter till hedersrelaterat våld och förtryck. Det är positivt att regeringen nu återkommer med förslag som syftar till att stärka skyddet mot hedersrelaterad brottslighet, bl.a. en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv och ett särskilt barnäktenskapsbrott. finns det inte några tvångsåtgärder som specifikt syftar till att motverka att barn och unga ingår äktenskap eller könsstympas utomlands. Utskottet välkomnar därför möjligheten till ett utreseförbud om det finns en påtaglig risk för att någon som är förs utomlands i syfte att ingå äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse eller att könsstympas. , som har yttrat sig över regeringens lagförslag i fråga om utreseförbud, anser att justitieutskottet bör tillstyrka propositionen i berörda delar. Lagförslagen har enligt utskottet fått en väl avvägd bedömning. Utskottet ställer sig därför bakom de föreslagna lagändringarna och tillstyrker propositionen. Utskottet delar således inte den uppfattning som motionärerna i motion 2019/20:3560 (V) yrkande 1 framför om att det finns ett behov av att ytterligare tydliggöra grunderna för när ett utreseförbud får utfärdas. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandet. Mot den bakgrunden är det inte aktuellt för att göra något sådant tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med ett nytt förslag om utreseförbud som efterfrågas i motion 2019/20:3560 (V) yrkande 2. Utskottet avstyrker därför även det motionsyrkandet. I motion 2019/20:3588 (M) yrkande 2 begärs att regeringen ska se över om ytterligare omständigheter bör utgöra skäl för utreseförbud. Synpunkten framfördes av ett antal remissinstanser och har bemötts av regeringen i propositionen. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att en reglering med ett vidare tillämpningsområde kan innebära svårigheter eftersom gränsdragningen mellan det brottsliga och det tillåtna i sådana fall kan vara otydligt men att det dock inte kan uteslutas att ett mer generellt tillämpningsområde kan bli aktuellt . Utskottet är således inte berett att ställa sig bakom det begärda tillkännagivandet och avstyrker därför motionsyrkandet. I flera motionsyrkanden efterfrågas åtgärder för att motverka att barn och unga förs utomlands för att t.ex. ingå äktenskap eller könsstympas. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det finns behov av sådana åtgärder och har, som framgår ovan, också ställt sig bakom propositionens förslag om att införa ett utreseförbud. Dessa motionsyrkanden får enligt utskottet anses vara i huvudsak tillgodosedda genom de föreslagna lagändringarna. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2019/20:646 (KD) yrkande 4, 2019/20:2621 (M) yrkandena 1 och 2, 2019/20:3064 (M) yrkande 14, 2019/20:3118 (SD) yrkande 22 och 2019/20:3172 (SD) yrkande 9. Utskottet har förståelse för de yrkanden om en särskild brottsrubricering för hedersrelaterade brott som framställs i ett stort antal motioner. Mot bakgrund av den pågående utredningen som behandlar just den här frågan får dock yrkandena anses vara i alla fall delvis tillgodosedda. Utskottet avstyrker därför motionerna 2019/20:646 (KD) yrkande 8, 2019/20:1341 (M), 2019/20:1846 (S), 2019/20:2728 (KD) yrkande 6, 2019/20:2828 (M) yrkande 20, 2019/20:2833 (M) yrkande 30, 2019/20:3064 (M) yrkande 4, 2019/20:3118 (SD) yrkande 27, 2019/20:3189 (M) yrkande 24, 2019/20:3586 (SD) yrkande 1 och 2019/20:3588 (M) yrkande 1. I propositionen föreslås att det i införs en ny straffskärpningsgrund som innebär att om ett motiv för brottet har varit att bevara eller återupprätta heder ska det ses som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet. De förslag om skärpta straff för brott med hedersmotiv som framställs i motionerna 2019/20:3118 (SD) yrkande 28, 2019/20:3172 (SD) yrkande 5, 2019/20:3189 (M) yrkande 25 och 2019/20:3360 (L) yrkande 19 får anses tillgodosedda genom de nu föreslagna ändringarna i . Motionsyrkandena avstyrks därför. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och är således inte berett att ställa sig bakom något tillkännagivande om en egen brottsrubricering för oskuldskontroller, vilket efterfrågas i motionerna 2019/20:1342 (M) och 2019/20:2833 (M) yrkande 31. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandena. Utskottet vidhåller vidare sin tidigare uppfattning om hur förekomsten av s.k. moralpoliser ska motverkas och ser därför inget skäl att ställa sig bakom motionerna 2019/20:2828 (M) yrkande 21, 2019/20:2833 (M) yrkande 32, 2019/20:3064 (M) yrkandena 6–8 och 2019/20:3189 (M) yrkande 26. Som framgår ovan har flera åtgärder vidtagits inom rättsväsendet för att höja och säkerställa kompetensen inom rättsväsendet när det gäller hedersbrott. Utskottet vidhåller därför sin tidigare uppfattning och anser inte att det finns anledning för att göra några sådana tillkännagivanden om att öka kunskapen inom rättsväsendet som efterfrågas i motionerna 2019/20:3064 (M) yrkande 9 och 2019/20:3277 (-) yrkande 5. När det gäller förslagen om tydliggörande av polislagen och om att polisen ska kunna höra barn som är som vittnen även utan vårdnadshavares godkännande i vissa fall som framställs i motion 2019/20:3064 (M) yrkandena 10 och 12 vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning att det inte är berett att ställa sig bakom de tillkännagivanden som motionärerna efterfrågar. Utskottet konstaterar att betänkandet från Utredningen om skydd för barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar och ansvar för uppmaning att begå självmord bereds i . Därmed anser utskottet att det saknas anledning att på nytt göra ett sådant tillkännagivande om möjlighet att skjuta upp eller att låta bli att underrätta vårdnadshavare om förhör med ett barn som misstänks för att ha utsatts för brott som begärs i motion 2019/20:3064 (M) yrkande 11. Motionsyrkandena avstyrks därför. behandlade utskottet ett motionsyrkande likalydande med det i motion 2019/20:2624 (M) om att ersätta begreppet hedersbrott med ett annat lämpligt namn. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och är således inte berett att ställa sig bakom det tillkännagivande som begärs i motionen. Utskottet avstyrker därför yrkandet. Utskottet ser inte heller något skäl för att ta några initiativ med anledning av de förslag om skydd för olika yrkesgrupper respektive om att inrätta en nationell handlingsplan mot hedersförtryck som framställs i motionerna 2019/20:405 (C) yrkande 1 och 2019/20:2621 (M) yrkande 3. Utskottet avstyrker därmed motionsyrkandena. I motion 2019/20:3118 (SD) yrkande 29 begär motionärerna ett tillkännagivande om att utreda eventuella lagändringar som möjliggör att även de som underblåser hedersrelaterat förtryck men inte själva utför våldshandlingar ställs till svars. Utskottet bedömer att frågeställningen skulle kunna vara en sådan som den pågående utredningen om straffansvar för hedersrelaterat våld och förtryck kan beröra under sitt arbete. Utskottet ser därför inget skäl för att ta något initiativ med anledning av motionsyrkandet, som därmed avstyrks. I propositionen föreslås att det införs ett nytt brott, barnäktenskapsbrott, som gör det straffbart att förmå eller tillåta ett barn att ingå ett äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse. Enligt utskottets mening får de förslag om straff för barnäktenskap som framställs i motionerna 2019/20:607 (SD) yrkandena 12–14, 2019/20:821 (SD) yrkandena 18 och 19, 2019/20:2745 (L) yrkande 5, 2019/20:2797 (SD) yrkandena 25–27 och 2019/20:3118 (SD) yrkandena 9, 16 och 17 anses tillgodosedda genom de nu föreslagna lagändringarna. Motionsyrkandena avstyrks därför. avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att införa möjligheter att verka proaktivt mot anhöriga till den som löper risk att giftas bort mot sin vilja, t.ex. genom föreläggande eller förbud av domstol (bet. 2018/19:JuU14 s. 39 f.). Utskottet konstaterar att de möjligheter till utreseförbud som införs borde kunna tillämpas i en del av de situationer som motionärerna tar upp och är inte heller nu berett att ställa sig bakom något sådant tillkännagivande och avstyrker därför motionerna 2019/20:3064 (M) yrkande 13 och 2019/20:3124 (KD) yrkande 17. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom det tillkännagivande om bortförda barn och ungdomar som begärs i motion 2019/20:3268 (S) och avstyrker därför yrkandet. Som framgår ovan gör regeringen i propositionen bedömningen att straffskalorna för äktenskapstvång och vilseledande till äktenskapsresa är väl avvägda och därför inte bör ändras. Utskottet delar regeringens bedömning och ser därför inget skäl för att ta några initiativ med anledning av det som begärs i motionerna 2019/20:607 (SD) yrkandena 20 och 21 och 2019/20:2745 (L) yrkandena 2 och 3. Mot den bakgrunden, och då den föreslagna straffskalan för det nya brottet barnäktenskapsbrott enligt utskottets mening är väl avvägd, är utskottet inte heller berett att ställa sig bakom det tillkännagivande om revidering av straffskalorna för äktenskapstvång, barnäktenskapsbrott och vilseledande till äktenskapsresa som begärs i motion 2019/20:3586 (SD) yrkande 4. Utskottet är vidare inte berett att ställa sig bakom det som framförs i motion 2019/20:2745 (L) yrkande 4 om preskriptionstiden för äktenskapstvång och vilseledande till äktenskapsresa. Utskottet delar den bedömning som regeringen gör i fråga om att försök, förberedelse och stämpling till vilseledande till äktenskapsresa inte bör kriminaliseras, bl.a. att ett försöksbrott skulle få en mycket begränsad praktisk betydelse. Motionerna 2019/20:2745 (L) yrkande 6 och 2019/20:3064 (M) yrkande 5 avstyrks därför. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning att det saknas anledning för att ta något initiativ med anledning av vad som anförs om straffrättsligt ansvar för vårdnadshavare som inte förhindrar könsstympning, livslång anonymitet i rättsprocessen för offer samt mer kunskap om könsstympning inom rättsväsen, skolor och sociala myndigheter i motionerna 2019/20:3124 (KD) yrkande 18, 2019/20:3172 (SD) yrkande 8 och 2019/20:3248 (C) yrkande 53. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandena. Regeringen gör i propositionen bedömningen att tvång att vara kvar i ett äktenskap eller i en äktenskapsliknande förbindelse inte bör kriminaliseras. Utskottet delar regeringens uppfattning och avstyrker därför motion 2019/20:3586 (SD) yrkande 2. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom det som föreslås i motion 2019/20:3586 (SD) yrkande 3 om kriminalisering av att vara gift med en minderårig, varför yrkandet avstyrks. Avslutningsvis har utskottet inte något att invända mot regeringens redovisning av de tillkännagivanden som redogörs för ovan. Utreseförbud, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: a) avslår regeringens förslag till 1. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 2. lag om ändring i passlagen (1978:302) i de delar det avser 7 a, 7 b, 12 och 18 §§, 3. lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, 4. lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453), b) ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3560 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 samt avslår proposition 2019/20:131 punkterna 2, 3 i denna del, 4 och 5 samt motionerna 2019/20:646 av (KD) yrkande 4, 2019/20:2621 av (M) yrkandena 1 och 2, 2019/20:3064 av m.fl. (M) yrkande 14, 2019/20:3118 av m.fl. (SD) yrkande 22 och 2019/20:3172 av (SD) yrkande 9. Jag delar regeringens bedömning att de barn som löper risk att föras utomlands för att giftas bort eller könsstympas behöver få ett bättre skydd än vad de har . Det är positivt att regeringen föreslår att det ska föreligga påtaglig risk (och inte bara risk) för att någon som är förs utomlands eller lämnar i syfte att ingå äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse eller att könsstympas för att hon eller han ska förbjudas att lämna . konstaterar i sitt remissvar är ett utreseförbud en mycket ingripande åtgärd mot det enskilda barnet. Det är därför av yttersta vikt att ett sådant förbud utformas och tillämpas med beaktande av legalitetsprincipen och förbudet mot diskriminering. Eftersom risknivån påtaglig risk gäller för vård enligt både 2 och 3 §§ LVU menar regeringen att socialnämnderna och domstolarna är vana vid att göra liknande bedömningar. Regeringen konstaterar dock att riskbedömningen tar sikte på andra förhållanden än bestämmelserna om tvångsvård i LVU. Trots detta utvecklar inte regeringen argumentationen närmare i förslaget utan nöjer sig med att konstatera att ordningen för riskbedömningen i övrigt kan förutses ske på samma sätt som vid tvångsvård enligt LVU. Jag delar uppfattning att grunderna för ett utreseförbud måste tydliggöras, vilket kan ske i form av ett exemplifierande i förarbetena av vilka omständigheter som ska vara av relevans vid riskbedömningen. På detta sätt motverkas utrymme för godtycklighet i rättstillämpningen men också i exempelvis skolans, sjukvårdens och arbete, där det annars finns risk för att individer kartläggs och bevakas på ett diskriminerande sätt. Jag anser att riskbedömningen som socialtjänst och domstol ska göra när det gäller ett eventuellt utreseförbud skiljer sig påtagligt från den riskbedömning som ska göras när det handlar om tvångsvård enligt LVU. Därför bör kriterierna för riskbedömning enligt den föreslagna bestämmelsen om utreseförbud tydliggöras ytterligare. Mot den bakgrunden är jag inte beredd att ställa mig bakom regeringens förslag i denna del. bör därför avslå proposition 2019/20:131 i den del som handlar om utreseförbud. I stället anser jag att regeringen ska återkomma med ett förslag om utreseförbud där kriterierna för riskbedömning enligt den föreslagna bestämmelsen tydliggörs. Detta bör ge regeringen till känna. Ytterligare omständigheter som skäl för utreseförbud, punkt 3 (M, KD) av (KD), (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3588 av m.fl. (M) yrkande 2. Utreseförbud och tillfälligt utreseförbud kommer att vara viktiga verktyg för att skydda barn som riskerar att föras utomlands för att ingå barnäktenskap eller könsstympas. Flera remissinstanser lyfter dock fram behovet av att utreseförbud kan behöva meddelas för resor med andra syften än äktenskap och könsstympning. Det kan vara barn som riskerar att föras utomlands för omvändelseförsök på grund av sin sexuella läggning eller könsidentitet, uppfostringsresor eller barn som är på väg att föras till ett krigsområde eller till en miljö som bedöms som skadlig. För att verktyget utreseförbud och tillfälligt utreseförbud effektivt ska kunna skydda barn från att fara illa och utsättas för hedersrelaterad brottslighet påpekar flera remissinstanser att fler omständigheter bör utgöra skäl för att meddela utreseförbud. Mot bakgrund av detta anser vi att det inte kan uteslutas att ett mer generellt tillämpningsområde kan bli nödvändigt. Därför vill vi att regeringen ska se över behovet av ett vidare tillämpningsområde utöver det som föreslås i propositionen för utreseförbud och tillfälligt utreseförbud. Särskild brottsrubricering för hedersrelaterade brott, punkt 4 (M, SD, KD) av (SD), (KD), (M), (M), (M), (SD), (SD) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:646 av (KD) yrkande 8, 2019/20:1341 av (M), 2019/20:1846 av Lawen Redar (S), 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 6, 2019/20:2828 av m.fl. (M) yrkande 20, 2019/20:2833 av m.fl. (M) yrkande 30, 2019/20:3064 av m.fl. (M) yrkande 4, 2019/20:3118 av m.fl. (SD) yrkande 27, 2019/20:3172 av (SD) yrkande 6, 2019/20:3189 av m.fl. (M) yrkande 24, 2019/20:3586 av m.fl. (SD) yrkande 1 och 2019/20:3588 av m.fl. (M) yrkande 1. Vi tycker att det är positivt att regeringen nu föreslår en ny straffskärpningsgrund för brott som begås med motivet att bevara eller återupprätta heder. Att införa hedersmotiv som en försvårande omständighet när straff mäts ut är en tydlig markering från samhällets sida och kommer att bidra till att heder som motiv uppmärksammas i större utsträckning i det polisiära arbetet. Behovet av ett särskilt hedersbrott i kvarstår dock. En särskild brottsrubricering för hedersbrott är under utredning, och regeringen bör skyndsamt återkomma till med ett sådant förslag så fort utredningen för hedersrelaterat våld och förtryck (dir. 2019:43) har presenterat sitt slutbetänkande. Det som utmärker hedersrelaterade handlingar är att de ofta utövas kollektivt. När flera olika brott begås av en närstående person kan brottet grov fridskränkning bli tillämpligt. Det tar sikte på när en närstående person upprepat kränker någons integritet. Genom att lagstiftningen är begränsad till att omfatta nära anhöriga såsom föräldrar är den inte alltid tillämplig i en hederskontext då gärningarna ofta utförs av flera personer som också faller utanför närståendekretsen. En särskild brottsrubricering för hedersbrott bör därför införas med grov fridskränkning som förebild, men där gärningar som begås av flera olika personer i samförstånd ska omfattas och gärningsmannakretsen vidgas. En fördel med en egen brottsrubricering är att möjligheterna att använda tvångsmedel förbättras, vilket kan leda till att fler brott utreds och att fler barn i utsatta situationer skyddas. Kunskapen om den hedersrelaterade brottsligheten behöver också öka, vilket har påtalat för regeringen. Om ett särskilt hedersbrott införs skulle det ges en egen brottskod, vilket skulle öka möjligheten att få statistik och kunskap om den hedersrelaterade brottsligheten i . Regeringen bör vidta åtgärder som tillgodoser det anförda. Oskuldskontroller, punkt 6 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:1342 av (M) och 2019/20:2833 av m.fl. (M) yrkande 31. Den som mot någon annans vilja utför en oskuldskontroll kan göra sig skyldig till exempelvis våldtäkt. är dock skyddet för dem som riskerar att utsättas för oskuldskontroller alltför svagt. Vi anser att det bör vara förbjudet att utföra en sådan kontroll på alla som är , oavsett om den som ska utsättas för kontrollen inte uttryckligen motsätter sig den. I samtliga fall när någon genomgår en oskuldskontroll anser vi att både den som utför kontrollen (t.ex. en läkare) och den som tar initiativ till att kontrollen ska utföras (exempelvis en förälder eller en släkting) ska dömas för brott. Regeringen bör vidta åtgärder som tillgodoser det anförda. Åtgärder mot s.k. moralpoliser, punkt 7 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2828 av m.fl. (M) yrkande 21, 2019/20:2833 av m.fl. (M) yrkande 32, 2019/20:3064 av m.fl. (M) yrkandena 6–8 och 2019/20:3189 av m.fl. (M) yrkande 26. En mycket oroande företeelse är förekomsten av s.k. moralpoliser. Kvinnor bosatta i förorter berättar om att de tvingas följa informella regler som upprätthålls av män, och även i viss mån kvinnor, bosatta i området. Begränsningarna kan avse kvinnans rörelsefrihet, hennes val av kläder och vilka hon umgås med. Tvånget upprätthålls genom alltifrån ovälkomna påpekanden till hot och trakasserier. Även denna form av hedersrelaterade kränkningar som begränsar kvinnors frihet och trygghet måste motverkas med samhällets fulla kraft. Vi vill därför införa ett särskilt brott – olaga frihetsbegränsning – som förbjuder tvång och otillbörliga påtryckningar som syftar till att upprätthålla heder. Brottet ska kunna leda till fängelse . Vi vill även kartlägga förekomsten av självutnämnda s.k. moralpoliser som begränsar människors frihet och upprätthåller informella regler genom ovälkomna påtryckningar. En sådan kartläggning kan bl.a. tjäna som underlag för kommunernas, polisens och andra myndigheters beslut om åtgärder.