bet · H701MJU13 · 2020-04-29 00:00:00 — När det gäller åtgärder för att samverka och medvetandegöra problem och frågor kring överproduktion, konsumtion och resurseffektivitet i jordbrukssystemen har regeringen inom ramen för livsmedelsstrategin uppdragit åt att genomföra en studie för hållbara livsmedelssystem. ska sammanställa och analysera pågående arbete inom hållbara livsmedelssystem. Analysen ska definiera begreppet och visa på vilka behov som finns för att uppnå ett hållbart och konkurrenskraftigt livsmedelssystem. Studien ska inkludera pågående initiativ inom området både nationellt och internationellt och genomföras i nära samarbete med och samt näringsliv och andra aktörer kopplade till livsmedelskedjan. får för åtgärdens genomförande använda . I slutrapporten matsvinn i sikte 2030 anförs bl.a. att export av livsmedelsprodukter som har lågt eller inget marknadsvärde, men som eftertraktas i andra länder, bör främjas. Genom ett regeringsuppdrag skapades ett samverkansforum mellan och för att öka exporten –2019. Detta arbete ska integreras i myndigheternas ordinarie arbete. Detta har bl.a. lett till att marknaden för export av slaktbiprodukter från nötkött till har öppnats upp, liksom griskött till , vilket kan leda till minskat matsvinn genom att mer av djuren tas tillvara. Det finns också pågående godkännandeprocesser för export av t.ex. ätliga biprodukter av gris till . har inom ramen för livsmedelsstrategin fått i uppdrag att fortsätta utveckla arbetet med exportgodkännanden för svenska livsmedel och jordbruksvaror i syfte att underlätta för ökad export (N2017/07504/JM samt N2017/06252/JM). Arbetet ska bedrivas i nära samverkan med branschens aktörer. Offentliga insatser inom området och det svenska myndighetsarbetet ska matcha dels livsmedelsindustrins förmåga att exportera, dels omvärldens behov och efterfrågan på livsmedel och jordbruksvaror och ta vara på möjligheterna som kommer av det svenska EU-medlemskapet. ska för åtgärdens genomförande använda . –2025 beräknas för åtgärden. utvecklade och publicerade en nationell metod för att mäta matsvinn i storkök. Metoden togs fram tillsammans med en referensgrupp bestående av kommunrepresentanter, forskare, organisationer och myndigheter. Många offentliga verksamheter mäter matsvinn, men det görs på många olika sätt och många har efterfrågat jämförbara nyckeltal och mätmetoder. Den nationella metoden lanserades och möjliggör för kommuner att jämföra sig med varandra samt insamling av nationella matsvinnsdata från offentliga måltider. Till metoden finns också tre nyckeltal framtagna och en enkel mall som kan användas vid matsvinnsmätningar. Av årsredovisning framgår att myndigheten verkat för en utveckling av de offentliga måltiderna genom för måltider i vård, skola och omsorg, vilket är en åtgärd inom livsmedelsstrategin. har myndigheten arbetat med att lyfta fram de offentliga måltidernas roll i ett hållbart livsmedelssystem och i regionernas och kommunernas arbete med Agenda 2030. har genomfört en första nationell kartläggning av matsvinnet i kommunala måltidsverksamheter. I kartläggningen fick måltidsansvariga rapportera in matsvinnsiffror från förskola, skola och äldreomsorg. av kommunerna svarade och av dessa hade matsvinnsdata. Resultaten visar att många kommuner mäter matsvinnet och arbetar för att minska det men att mycket mat kastas i onödan, framförallt inom servering. Matsvinnet vid lunchen är lägst i skolan, därefter kommer förskolorna. Störst är matsvinnet inom äldreboenden, där det dessutom är ovanligt att några mätningar har gjorts. Mest svinn blir det i samband med serveringen. Det gäller alla verksamheter. Kartläggningen visar att det finns stora variationer mellan kommunerna när det gäller hur mycket mat som slängs, vilket troligtvis beror på att en del kommuner har kommit längre än andra. Det kvarstår fortfarande arbete för att åstadkomma mer standardiserade mätningar på kommunnivå, som underlättar jämförelser och genererar nationell statistik. Det behövs också en diskussion kring vad som är en rimlig målsättning för hur stort matsvinnet kan vara i offentliga kök 2030. Vidare har tagit fram en nationell version av den framgångsrika Göteborgsmodellen för minskat matsvinn. Modellen kompletterades med den nationella mätmetoden samt ett avsnitt om tallrikssvinn. Materialet matsvinn publicerades . är ett praktiskt verktyg som visar hur offentliga kök kan minska matsvinnet genom enkla åtgärder och förändrade rutiner. Den riktar sig till kockar, köksmästare, måltidsbiträden och enhetschefer och kan användas i tillagningskök, mottagningskök och serveringskök. Handlingsplanen Fler gör mer – Handlingsplan för minskat matsvinn 2030 ger ett visst stöd till företagare och branschorganisationer för hur de kan bidra till arbetet med att minska matsvinnet. Utöver denna handlingsplan arbetar med att ta fram guider och informationsblad om hur matsvinnet kan minskas. Dessa riktar sig till bl.a. företag som arbetar med offentlig livsmedelskontroll och storkök. Även har tagit fram en vägledning om matavfall. Informationsmaterialet innehåller förslag på åtgärder för att minska matsvinnet i olika led i livsmedelskedjan. Materialet riktar sig exempelvis till kommuner och regioner, och till miljöansvariga inom livsmedels- och förädlingsindustrin, butiker, storkök eller restauranger som vill genomföra åtgärder för att minska matsvinnet. Materialet ska förmedla behovet av att minska matsvinnet och ge exempel på möjliga åtgärder. Vidare har , och också samverkar med ett stort antal aktörer inom ramen för Samverkansgruppen för minskat matavfall (Samma), ett nätverk för myndigheter, forskare, intresseorganisationer och livsmedelsbranschen, med aktörer i olika delar av livsmedelskedjan. Nätverket syftar bl.a. till att samla kunskap om aktuell forskning och andra pågående projekt inom området, öka kommunikationen och förståelsen mellan aktörer i olika delar av livsmedelskedjan och identifiera åtgärder och diskutera hur de kan genomföras och av vem – allt i syfte att minska matavfallet. I har de flesta livsmedelskedjor samarbeten med olika välgörenhetsorganisationer för att skänka mat som inte går att sälja. I flera europeiska länder har s.k. frivilliga överenskommelser i livsmedelsindustrin lett till minskat matsvinn i livsmedelskedjan. tog IVL initiativ att tillsammans med ett stort antal myndigheter och livsmedelsföretag ta fram en svensk frivillig överenskommelse. Enligt IVL uppstår mycket av matavfallet i glappet mellan de olika leden i livsmedelskedjan. Genom frivilliga överenskommelser kan aktörer från hela kedjan, från produktion till handel, samla och minska matsvinnet från alla håll. IVL har lett det ettåriga projektet, tillsammans med SCB och brittiska and Resources Action Programme, WRAP. Även , , , , , , , Avfall , och , Sodexo, Atria, Visita, Livsmedelsföretagen, Bryggerier, Svensk Dagligvaruhandel, och har medverkat. Syftet med projektet har varit att ta fram ett förslag till hur en svensk frivillig överenskommelse bör läggas upp, med målet att fortsätta med en etablering av en frivillig överenskommelse . Arbetet har resulterat i att en nationell överenskommelse Samarbete för minskat matsvinn i livsmedelskedjan lanserades . Avsikten är att arbeta med att sätta upp mål för minskat matavfall och matsvinn, att mäta och samla in data för att följa upp målen och att identifiera var matsvinnet uppstår och kunna sätta in åtgärder, samt skapa ett samarbetsforum där arbetsgrupper kan genomföra mer riktade och branschövergripande projekt för att minska matsvinnet. En övergripande målsättning för överenskommelsen är att minska matsvinnet i hela livsmedelskedjan och att till 2030 halvera matsvinnet och minska förlusterna i kedjan. Överenskommelsen bidrar därmed till att uppnå FN:s globala hållbarhetsmål 12.3 för hållbar konsumtion och produktion: Halvera matsvinnet i världen. Mål och åtgärder för minskat matsvinn Enligt avfallshierarkin ska matavfall i första hand förebyggas, och därefter återvinnas genom biologisk behandling och i sista hand förbrännas. I likhet med regeringen anser utskottet att insatser för att minska matsvinn och hantera matavfall är grundläggande för att åstadkomma en mer resurseffektiv och hållbar produktion och konsumtion. Utskottet noterar att kommissionen bedömer att av den sammanlagda livsmedelsproduktionen går förlorad eller slängs i EU. Det är därför nödvändigt med förstärkta åtgärder för att uppnå det globala målet om halverat matsvinn till 2030. Livsmedelsstrategin lyfter fram behovet av insatser för att främja minskat matsvinn i hela livsmedelskedjan, genom bl.a. ökat samarbete mellan livsmedelskedjans aktörer och myndigheter och informationsinsatser riktade mot konsumenter. Utskottet noterar att det framgår av slutredovisning av regeringsuppdraget om minskat matsvinn 2017–2019 att genomförda åtgärder lett till flera positiva resultat men att fler aktörer behöver bli aktiva inom fler områden. Utskottet välkomnar därför att regeringen har gett , och ett förnyat regeringsuppdrag inom ramen för livsmedelsstrategin att fortsätta det gemensamma arbetet att minska matsvinnet utifrån den nationella handlingsplan som berör såväl primärproduktion, handel, offentliga aktörer, restauranger, konsumenter och myndigheter som forskning och innovation. Vidare välkomnar utskottet att regeringen har gett i uppdrag att föreslå nya etappmål för minskat matsvinn. Det kan medföra en ambitionshöjning och ge ökad drivkraft för åtgärder i hela livsmedelskedjan, från producenter till konsumenter. Utskottet framhåller att en större andel av matavfallet bör omhändertas som en resurs och användas till exempelvis produktion av biogas. Utskottet noterar att kraven på att kommunerna ska erbjuda system för separat insamling av matavfall från hushållen medfört att de separat insamlade matavfallsmängderna har ökat . När det gäller arbetet på EU-nivå välkomnar utskottet de åtgärder som kommissionen aviserar i den nya handlingsplanen för cirkulär ekonomi, såsom konkreta mål för minskat livsmedelsavfall i den kommande strategin ”från jord till bord” liksom åtgärder för en mer hållbar distribution och konsumtion av livsmedel. Utskottet förutsätter att kommer att agera aktivt i det kommande arbetet med dessa förslag. Med hänvisning till det arbete som bedrivs och de insatser som aviserats förslår utskottet att motionerna 2019/20:596 yrkande 7, 2019/20:1109 yrkandena 1, 2, 4, 5, 10–12, 2019/20:3107 yrkandena 39–41, 2019/20:3258 yrkandena 37–39 samt 2019/20:3361 yrkande 19 lämnas utan vidare åtgärd. Utökad samverkan mot matsvinn Ökat samarbete mellan livsmedelskedjans aktörer och myndigheter och informationsinsatser riktade mot konsumenter är insatser som lyfts fram i Livsmedelsstrategin för att främja minskat matsvinn i livsmedelskedjan. Utskottet konstaterar att svenska myndigheter arbetar med en rad åtgärder och projekt i syfte att samverka, medvetandegöra och minska problem med livsmedelsavfall och matsvinn. Utskottet noterar bl.a. att genomfört en nationell kartläggning av matsvinnet i kommunala måltidsverksamheter. Utskottet ser positivt på myndighetens arbete med lyfta fram de offentliga måltidernas roll i ett hållbart livsmedelssystem och den metod för att mäta matsvinn i storkök som utvecklats. Utskottet anser även att den publicerade handboken för minskat matsvinn kommer att vara ett värdefullt verktyg för offentliga kök och restauranger. Vidare noteras att intresset för matsvinnsproblematiken ökat bland privata aktörer och att flera företag och producenter initierat egna samarbeten med olika välgörenhetsorganisationer för att skänka mat som inte går att sälja. Utskottet ser även positivt på att ett stort antal livsmedelsföretag och myndigheter tagit fram en nationell frivillig överenskommelse för minskat matsvinn i livsmedelskedjan. Det är av stort värde att aktörer i hela kedjan, från produktion till handel, gemensamt kan verka för att minska de förluster som kan uppstå mellan de olika leden i livsmedelskedjan. Utskottet föreslår att motionerna 2019/20:1109 yrkandena 7–9 och 13–15, 2019/20:2663 yrkande 12 samt 2019/20:2760 yrkande 46 lämnas utan vidare åtgärd med hänvisning till det anförda och i avvaktan på resultatet av pågående arbete. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår de förslag som beretts i förenklad ordning. Jämför särskilt yttrande 1 (M), 2 (SD), 3 (C), 4 (V), 5 (KD) och 6 (L). I motioner från allmänna motionstiden /20 har det väckts förslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare . Detta har gjorts i betänkande 2018/19:MJU5 Cirkulär ekonomi. har beslutat i enlighet med utskottets förslag. Utskottet ser inte någon anledning att nu återigen pröva de motionsyrkanden som tas upp i bilaga 2 och avstyrker därför motionsförslagen. Åtgärder för att främja omställning till en cirkulär ekonomi, punkt 1 (M, KD) av (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2663 av m.fl. (M) yrkandena 1, 2 och 6 samt 2019/20:1087 av (S), 2019/20:1190 av och (båda S) yrkandena 1 och 4 i denna del, 2019/20:3107 av m.fl. (C) yrkandena 18 och 22 samt 2019/20:3258 av m.fl. (C) yrkandena 5 och 6. Att skapa förutsättningar för ett resurseffektivt samhälle ligger högt upp på vår agenda. Det finns många fördelar ur både miljömässigt och ekonomiskt perspektiv med att återvinna mer och fler material samt att optimera användningen av de resurser som finns. En genomsnittlig europé konsumerar resurser , och om en större andel av dessa resurser återvinns minskar behovet av att utvinna nya. Politikens uppgift är därför att skapa goda förutsättningar för olika aktörer att ta ansvar för sitt avfall och värna principen om att förorenaren betalar. Med utgångspunkt i avfallshierarkin och idén om en cirkulär ekonomi bör med kraft fortsätta omställningen till ett resurseffektivt samhälle. Precis som inom andra politikområden måste omställningen till en cirkulär ekonomi präglas av kostnadseffektivitet och resultatorientering. Vi kan dock konstatera att regeringen ofta prioriterar ineffektiva förslag framför reformer som gör skillnad på riktigt. senast skatten på kemikalier, men skatten på elektronik. Det är åtgärder som har haft små eller inga positiva konsekvenser för miljön och klimatet. Däremot kommer de med ett högt pris för svenska konsumenter och företag. Det är dålig politik. I finns ett system som kallas green deal. Det är till för att möjliggöra innovativa åtgärder inom cirkulär ekonomi där föreskrifter och förordningar annars kan kullkasta möjligheten till nytt tänkande. Vi anser att svenska myndigheter bör studera det holländska initiativet för att se om det vore bra att införa också i vårt land. Det är vår uppfattning att långsiktighet och systematiskt arbete leder till bättre resultat och därmed en snabbare övergång till ett resurseffektivt samhälle. För att åstadkomma detta i högre utsträckning än behöver den ökande graden av projektifiering motverkas. Den eskalerande projektifieringen, med tillhörande anslag, som präglar området leder till kortsiktighet, bristande kontinuitet och ineffektivitet. Detta blir också kostnadsdrivande då mycket dubbelarbete kan bli följden. anser att regeringen bör se över konsekvensen av den politik som råder. Vi bedömer att regeringens politik inte är kostnadseffektiv utan behöver bli mer långsiktig. Inte minst då det gäller satsningar på forskning och innovation om resurseffektivitet, inklusive test- och demonstrationsanläggningar. Åtgärder för ökad återvinning, punkt 3 (M, KD) av (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2663 av m.fl. (M) yrkandena 10 och 16 samt 2019/20:2579 av m.fl. (V) yrkande 1, 2019/20:3107 av m.fl. (C) yrkandena 19–21, 2019/20:3258 av m.fl. (C) yrkandena 7–9 och 2019/20:3361 av m.fl. (L) yrkande 11. Sedan den industriella revolutionen har människan verkat i en ekonomi som bygger på råvaruuttag, produktion, konsumtion och avfall – en linjär modell som fungerar bra så länge man antar att jordens resurser är oändliga, tillgängliga och billiga. Men resurserna är ofta begränsade, och råvarupriserna har nästan tredubblats . Det huvudsakliga problemet i den linjära ekonomin är att material sprids ut och/eller blandas ut med andra material. tappar dessa material sitt värde eller blir komplicerade att återanvända – i värsta fall sprids materialen ut på ett sådant sätt att de i praktiken blir föroreningar. Att gå i riktning mot en mer cirkulär ekonomi, där resurser återanvänds i kretslopp, kan således innebära flera fördelar. Till stor del åstadkoms detta genom vanliga marknadsmekanismer. När kostnaderna för råvaruuttag ökar skapas drivkrafter att istället utforma produkter av återvunnet material. Om det är ekonomiskt attraktivt att återvinna material ökar incitamenten att ta vara på olika sorters avfall och restprodukter. För omställningen till en cirkulär ekonomi är det alltså avgörande att pris och kvalitet på återvunnet material kan konkurrera med jungfruliga material. För att uppnå bättre resurseffektivitet bör den s.k. avfallshierarkin användas som utgångspunkt. Enligt hierarkin ska avfall i första hand förebyggas och därefter återanvändas, återvinnas eller förbrännas. I sista hand ska avfallet läggas på deponi. I återvinns en stor del av avfallet, men vi kan bli ännu bättre och ta tillvara fler material än vad vi gör . är på många sätt ett föredöme för övriga , där avfallshierarkin ofta åsidosätts och avfall i huvudsak läggs på deponi. Därför bör verka för att det fortsatta arbetet med åtgärdspaket för en cirkulär ekonomi bidrar till att minska avfallsmängderna och deponierna i hela EU. Nationella mål och riktlinjer får inte vara för stelbenta, utan måste kunna anpassas till medlemsländernas olika förutsättningar. Resurssnålhet och energieffektivitet bör stå i fokus under omställningen till en cirkulär ekonomi. presenterade 2015 en granskning som synliggjorde flera allvarliga brister i tillsynssystemet för transporter av farligt avfall. Systemet är inte tillräckligt effektivt för att säkerställa efterlevnad av lagstiftningen på området. Den undermåliga kunskapen om flöden av farligt avfall innebär att det saknas förutsättningar för en riskbaserad och kostnadseffektiv tillsyn. Därför är det av stor vikt att ändamålsenliga, digitala spårbarhetssystem för farligt avfall införs. har utarbetat ett förslag till sådant system som kan användas som utgångspunkt. Det är dock viktigt att utformningen av spårbarhetssystem för farligt avfall utformas så att de inte slår oproportionerligt hårt mot vissa grupper av företagare. I så fall finns risk att reglerna inte efterlevs över huvud taget. Det saknas överblick över både avfallsströmmar och den olagliga verksamheten, de arbetssätt som används är inte ändamålsenliga och gällande straffsatser avskräcker troligtvis inte oseriösa aktörer. Med en förbättrad avfallsstatistik som utgångspunkt kan arbetet med att upptäcka och förhindra miljöbrott också förstärkas. konstaterar att den organiserade brottsligheten har kopplingar till hanteringen av farligt avfall. Avfallslagstiftningen bör ses över för att bättre främja den cirkulära ekonomin. Dagens regelverk komplicerar återanvändningen av material i andra sammanhang än det ursprungligen används i. Exempelvis klassas emballageplasten som används vid produktleveranser som avfall i stället för biprodukt. Det försvårar återanvändning vid tillverkning av nytt emballage eller nya produkter av materialet. Det är inte rimligt. Åtgärder för ökad återvinning, punkt 3 (C) av (C) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3107 av m.fl. (C) yrkande 20 och 2019/20:3258 av m.fl. (C) yrkande 8 och 2019/20:2579 av m.fl. (V) yrkande 1, 2019/20:2663 av m.fl. (M) yrkandena 10 och 16, 2019/20:3107 av m.fl. (C) yrkandena 19 och 21, 2019/20:3258 av m.fl. (C) yrkandena 7 och 9 samt 2019/20:3361 av m.fl. (L) yrkande 11. En gemensam standard för återvinning behöver tas fram för hela EU. Många plaster är exempelvis inte möjliga att återvinna . Genom att i betydligt högre grad använda plaster som kan cirkuleras minskas avfallsmängderna. Det behövs också kvalitetsstandarder på avfall för att underlätta handel med återvinningsbara material och kunna kontrollera kvaliteten. Även på EU-nivå måste ansvar tas för att skapa gemensamma riktlinjer. Många svenska innovationer ligger i framkant; biogasproduktion, utvinning av fosfor, återvunnen plastråvara eller bioplaster i plastförpackningar är alla sådana goda exempel. Åtgärder för ökad återvinning, punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2579 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2019/20:2663 av m.fl. (M) yrkandena 10 och 16, 2019/20:3107 av m.fl. (C) yrkandena 19–21, 2019/20:3258 av m.fl. (C) yrkandena 7–9 och 2019/20:3361 av m.fl. (L) yrkande 11. Vi vill ha en ekonomi som är cirkulär, där vi inte tar ut mer från naturen än vad som är hållbart och där råvaror och produkter kan användas igen genom återanvändning, materialåtervinning eller återbruk. Ett sådant förhållningssätt är centralt för att möta de klimatutmaningar vi står mitt uppe i. Det existerande ekonomiska systemet har varit effektivt i att använda en allt större del av jordens råvaror till mänsklig verksamhet. Förpackningar i plast har exempelvis ökat exponentiellt . har världens produktion av plast ökat tjugofalt och beräknas fördubblas igen , om inget görs. Endast en mindre del av den plast som produceras återvinns eller återanvänds. Det är helt enkelt billigare att producera nytt i stället för att hushålla med det vi har. Detta har lett till en enorm påfrestning på våra naturresurser, kraftigt ökade utsläpp av växthusgaser och ständigt växande mängder plastavfall. En liknande problematik finns på så gott som alla andra materielområden och det behövs åtgärder för att lösa detta. Regeringens tillsättande av delegationen för cirkulär ekonomi var välkommet, men tyvärr lyser de skarpa åtgärderna än så länge med sin frånvaro. En del av den cirkulära ekonomin är delningsekonomi och man kan läsa mer om vår syn på delningsekonomi i motion 2017/18:3598. I en värld där tillgången på råvaror blir allt knappare och miljöutmaningarna allt större blir innovationer och produkter med högre förädlingsvärde, lägre resursförbrukning och med möjlighet att behålla inom det cirkulära systemet allt viktigare. Vi ser positivt på en ökad förädlingsgrad i . Vi menar att det både kan ge fler arbetstillfällen, inte minst för små och medelstora företag, och öka exportvärdet. Vi behöver hitta sätt att stimulera marknaden så att fler får utrymme att arbeta i avfallskedjan. Exempelvis skulle man kunna se byggandet av ett system där fler produkter beläggs med pant som sedan kan tas om hand av verksamhetsutövare som återanvänder eller återvinner material från produkten. Det kan vara effektivt vid till exempel omhändertagandet av bilbatterier till elbilar. har mångas ögon på sig och bör vara ett föregångsland som är drivande i dessa frågor, både inom EU och i resten av världen. Regeringen bör utreda möjligheterna för ett pantsystem där både återvinning och återbruk kan möta varandra. Åtgärder för ökad återvinning, punkt 3 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3361 av m.fl. (L) yrkande 11 och 2019/20:2579 av m.fl. (V) yrkande 1, 2019/20:2663 av m.fl. (M) yrkandena 10 och 16,