bet · H701SoU11 · 2020-05-20 00:00:00 — I 13 § förvaltningslagen (2017:900) anges att en myndighet ska använda tolk och se till att översätta handlingar om det behövs för att den enskilde ska kunna ta till vara sin rätt när myndigheten har kontakt med någon som inte behärskar svenska. En myndighet ska under samma förutsättningar använda tolk och göra innehållet i handlingar tillgängligt när den har kontakt med någon som har en funktionsnedsättning som allvarligt begränsar förmågan att se, höra eller tala. I propositionen till förvaltningslagen (prop. 2016/17:180 s. 299) anges att behovskriteriet ger utrymme för myndigheterna att i vissa fall avstå från tolkning och översättning. Ett tänkbart exempel kan enligt regeringen vara ärenden av mindre vikt för den enskilde där kostnaderna för åtgärden framstår som oproportionerliga i förhållande till den enskildes möjligheter att ändå ta till vara sin rätt. Det är alltså ytterst myndigheten som avgör om och i vilken utsträckning det finns ett behov av tolk eller översättning i det enskilda fallet. Den nämnda bestämmelsen i förvaltningslagen omfattar emellertid inte den del av allmänna verksamheter som består av s.k. faktiskt handlande, t.ex. sjukhusvård. Behovet av tolk vilar i det sammanhanget på ytterligare lagstiftning (se SOU 2018:83 s. 149–150), enligt vad som beskrivs nedan. I 3 kap. 1 § HSL föreskrivs bl.a. att målet med hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen, vilket också nämns i 1 kap. 6 § patientlagen (2014:121). I patientlagen nämns vidare bl.a. den enskildes rätt till information (3 kap.) och att hälso- och sjukvården så långt det är möjligt ska utformas och genomföras i samråd med patienten (5 kap. 1 §). Dessa lagar innehåller således inte i formell mening uttryckliga bestämmelser om tolkning, men betonar att vård och omsorg ska ske på lika villkor och betonar aspekter som information och samråd med patienter (se SOU 2018:83 s. 150). I 3 § tandvårdslagen (1985:125) anges att tandvården ska bedrivas så att den uppfyller kravet på en god tandvård, vilket innebär bl.a. att vården ska bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet och främja goda kontakter mellan patienten och tandvårdspersonalen. Regionens skyldighet att erbjuda vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade regleras i 8 kap. 7 § HSL. Bakgrund och pågående arbete och andra anhöriga som översätter och medlar inom socialtjänst och hälso- och sjukvård redovisade ett regeringsuppdrag i rapporten och andra anhöriga som översätter och medlar inom socialtjänst och hälso- och sjukvård (2018-5-13). Rapporten bygger på en forskarstudie som genomförts med webbenkäter och fokusgrupp-intervjuer med personal inom bl.a. regionerna. Av rapporten framgår att alla de undersökta verksamheterna inom hälso- och sjukvården använder minderåriga barn och andra anhöriga i stället för tolk i vissa situationer, främst vid oplanerade besök. Det är vanligare att vuxna anhöriga används i stället för en utbildad tolk än minderåriga barn. I de fall mötet med patienten beskrivs som känsligt eller komplicerat ser personalen oftast till att tillkalla professionell tolk. Inom primärvården är det dock inte ovanligt att låta vuxna anhöriga översätta även vid planerade besök. En anledning till att låta barn och andra anhöriga översätta är att personalen säger sig vilja respektera patienternas önskemål om att låta dem översätta i stället för tolk. Av intervjumaterialet framgår att personal har kunskap om och förståelse för att det är olämpligt att barn och andra anhöriga används i stället för tolk. Att förstå och bli förstådd – ett reformerat regelverk för tolkar i talade språk lämnades betänkandet Att förstå och bli förstådd – ett reformerat regelverk för tolkar i talade språk (SOU 2018:83). Uppdraget omfattade att göra en översyn av samhällets behov av och tillgång till tolkar samt att lämna förslag på ett flexibelt, rättssäkert och effektivt system för att samhällets nuvarande och framtida behov av tolktjänster i talade språk skulle tillgodoses. I avsnittet Barn och anhöriga som tolkar redogörs för att det saknas ett uttryckligt förbud mot att barn ersätter professionell tolk och tolkar vid kontakter med myndigheter och samhällsorgan samt att det inte heller finns några formella hinder mot att vuxna tolkar åt anhöriga och andra närstående. Av utredningen framgår vidare att det finns förbud mot barntolkning, med vissa undantag, i , och i när det gäller tolkning inom hälso- och sjukvården . Utredningen föreslår att förbud mot att använda barn som tolkar förtydligas i svensk rätt genom förvaltningslagen, och förvaltningsprocesslagen med utgångspunkt i , samt att undantag medges för viss enkel informationsgivning som inte kan anstå, vid fara för dödsfall, allvarlig sjukdom eller skada, eller om det finns andra synnerliga skäl. I utredningen nämns att rättigheterna till tolkning i är betydande när det gäller enskildas kontakt med myndigheter och samhällsorgan. Detta gäller åtminstone för , och . Vissa begränsningar diskuteras och har kommit till uttryck främst i , där kostnadsfri rätt till tolk inom hälso- och sjukvård begränsats till . Utredningen har remitterats och bereds inom (). Information om patientlagen från SKR SKR nämner följande i sitt cirkulär Information om patientlagen (14:33), ställt till bl.a. regionstyrelser och hälso- och sjukvårdsdirektörer: Patienter som inte förstår eller talar svenska fullt ut har rätt till lika god information som andra patienter. Hälso- och sjukvårdens verksamheter bör vid behov anlita tolk och har ett ansvar för att utforma sin information så att den blir tillgänglig för alla. Informationen ska också anpassas efter mottagarens andra individuella förutsättningar, såsom utbildningsbakgrund, könsidentitet, religion, kognitiva och andra funktionsnedsättningar, livssituation eller andra omständigheter som kan påverka hur informationen bör ges. Den som ger informationen ska även så långt som möjligt försäkra sig om att mottagaren har förstått innehållet i och betydelsen av den lämnade informationen. Informationen ska lämnas skriftligen om det behövs med hänsyn till mottagarens individuella förutsättningar eller om personen ber om det (7 §). Rätten till tolkhjälp i hälso- och sjukvården och tandvården är fundamental. Utskottet noterar och ser positivt på att betänkandet Att förstå och bli förstådd – ett reformerat regelverk för tolkar i talade språk (SOU 2018:83) har remitterats och bereds inom . Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning av motion 2019/20:818 (SD) yrkandena 67–71. Motionsyrkandena bör avslås. Patientdatalagen och it i vården Utskottets förslag i korthet gör ett tillkännagivande till regeringen om digitalisering i vården. Därmed bifaller åtta motionsyrkanden. avslår motionsyrkanden om nationellt it-stöd för patologiska provsvar, översyn av patientdatalagen och gemensamma standarder samt digitala vårdtjänster. Jämför reservation 28 (SD), 29 (M), 30 (M), 31 (SD) och 32 (C). I partimotion 2019/20:2829 av m.fl. (M) yrkande 12 föreslås ett tillkännagivande om att låta patientinformationen följa individen inom hälso- och sjukvården. Motionärerna anför att dagens krav om ett aktivt samtycke bör vändas så att patienten antas samtycka till att vården tar del av patientinformation till dess att motsatsen är meddelad. Liknande förslag finns i kommittémotionerna 2019/20:2917 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2019/20:2921 av m.fl. (M) yrkandena 2 och 3. I partimotion 2019/20:2829 av m.fl. (M) yrkande 11 föreslås ett tillkännagivande om att riva hinder för digitalisering inom välfärdens verksamheter. Motionärerna anför att det behövs ett antal lagändringar för att skapa goda möjligheter för sammanhållen journalföring och informationsdelning mellan olika aktörer inom hälso- och sjukvården men också mellan hälso- och sjukvården och . Liknande förslag finns i kommittémotion 2019/20:2921 av m.fl. (M) yrkandena 4 och 5. I kommittémotion 2019/20:2921 av m.fl. (M) yrkande 6 föreslås ett tillkännagivande om att lagstiftningen bör tydliggöras så att anhöriga kan agera ombud vid kontakter med vården. Som exempel nämns att sköta tidsbokningar, anmälningar och avbokningar samt ta del av undersökningsresultat. I yrkande 8 föreslås ett tillkännagivande om att utreda möjligheten att klassificera olika typer av vårdinformation. Enligt motionärerna bör detta ske med syftet att möjliggöra en nyanserad reglering av data som kan balansera skyddet för den enskildes integritet mot vinsten av att kunna dela och använda viss information. I partimotion 2019/20:3293 av m.fl. (KD) yrkande 19 föreslås ett tillkännagivande om digitalisering inom vården. Motionärerna anför att en parlamentarisk utredning behöver tillsättas för att skapa förankring, diskutera dilemman och föreslå långsiktiga spelregler på området. Som regelverket ser ut råder det enligt motionärerna osäkerhet om vad som får göras och inte göras när det gäller olika typer av digitaliserings- och uppföljningsmetoder. I motion 2019/20:1654 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att se över tillgången till journaler på nätet för vårdnadshavare som barns och ungas integritet skyddas. I motion 2019/20:2573 av och (båda M) föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att göra det enklare för ambulanspersonal att vid behov gå in och läsa i en patientjournal för att öka vårdkvaliteten och säkerheten. Nationellt it-stöd för patologiska provsvar I motion 2019/20:3291 av (SD) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att införa ett nationellt it-stöd där läkare och annan vårdpersonal kan följa väntetider för patologiska provsvar. Översyn av patientdatalagen och gemensamma standarder I kommittémotion 2019/20:2916 av m.fl. (M) yrkande 32 föreslås ett tillkännagivande om att genomföra en översyn av lagstiftningen om digital utveckling av cancervården. Motionärerna anför att lagstiftning bör utvecklas som möjliggör utveckling och innovation inom det digitala området. Det handlar även om att nyttja artificiell intelligens för att enklare och snabbare ställa cancerdiagnoser. I kommittémotion 2019/20:2921 av m.fl. (M) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att förändra lagstiftningen och ge juridisk vägledning till vårdens aktörer. Motionärerna anför att dagens regelverk för informationsdelning inom hälso- och sjukvården är alltför fokuserat på den nuvarande organisationen. I stället behövs det digitala lösningar som uppmuntrar morgondagens sätt att arbeta. De reformer som motionärerna vill genomföra behöver föregås av konsekvensanalyser för eventuella inskränkningar av den personliga integriteten och skydd av personuppgifter. I samma motion yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande om att patientdatalagen ska ses över i syfte att skapa möjligheter att använda data från alla vårdgivare till analyser och verksamhetsutveckling. Motionärerna anför att det är angeläget att organisatoriska gränser inte blir gränssättande för verksamhetsutveckling. I samma motion yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att skapa ett forum för att fastställa och förvalta gemensamma standarder för it inom svensk hälso- och sjukvård. Motionärerna anför att myndigheten bör ges en tydligare sammanhållande roll med ett större mandat än vad den fått av regeringen. I partimotion 2019/20:2828 av m.fl. (M) yrkande 16 föreslås ett tillkännagivande om att öka tillgången till digitala ungdomsmottagningar. Motionärerna anser att alla barn och unga, oavsett geografiskt läge eller andra begränsningar, ska ha möjlighet till exempelvis samtalsstöd eller preventivmedelsrådgivning. Därför bör tillgången till digitala ungdomsmottagningar stärkas. I kommittémotion 2019/20:2927 av m.fl. (M) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att underlätta förutsättningarna att ta vara på digitaliseringens möjligheter inom psykiatrin. Motionärerna anför att regeringen bör ge i uppdrag till att sammanställa exempel på hur en viss tjänst med digitaliserad psykiatrisk vård i fungerar och analysera förutsättningarna att pröva liknande modeller i . I kommittémotion 2019/20:3253 av m.fl. (C) yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om behovet av att hitta en nationell lösning för att säkra patientens tillgång till digitala vårdtjänster i hela landet. EU:s dataskyddsförordning och patientdatalagen EU:s dataskyddsförordning är det primära regelverket när det gäller behandling av personuppgifter. Patientdatalagens (2008:355) bestämmelser kompletterar EU:s dataskyddsförordning. Patientdatalagen tillämpas vid vårdgivares behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvården. I lagen finns också bestämmelser om skyldigheten att föra patientjournaler. Syftet med lagen är bl.a. att informationshanteringen inom hälso- och sjukvården ska vara organiserad så att den tillgodoser patientsäkerhet och god kvalitet samt främjar kostnadseffektivitet. Bestämmelser om sammanhållen journalföring finns i 6 kap. patientdatalagen. För att en vårdgivare genom direktåtkomst ska få ta del av vårddokumentation som en annan vårdgivare gjort tillgänglig i den sammanhållna journalföringen krävs att uppgifterna rör en patient som det finns en aktuell patientrelation med, att uppgifterna kan antas ha betydelse för att förebygga, utreda eller behandla sjukdomar och skador hos patienten inom hälso- och sjukvården och att patienten samtycker till det (6 kap. 3 §). Enligt 8 kap. 2 § ska en journalhandling inom enskild hälso- och sjukvård på begäran av patienten eller av en närstående till patienten tillhandahållas honom eller henne för att läsas eller skrivas av på stället eller i avskrift eller kopia, om inte annat följer av 6 kap. 12 § eller 13 § första stycket patientsäkerhetslagen (2010:659), dvs. förutsatt att uppgifterna inte omfattas av tystnadsplikten. I 4 kap. finns grundläggande bestämmelser om inre sekretess och elektronisk åtkomst inom en vårdgivares verksamhet. Ytterligare bestämmelser om detta finns i föreskrifter och allmänna råd (HSLF-FS 2016:40) om journalföring och behandling av personuppgifter i hälso- och sjukvården. Av föreskrifterna framgår att användarnas behörighet i vårdgivarens informationssystem måste vara anpassad och begränsad till deras arbetsuppgifter. Vårdgivaren ska även ansvara för att det finns rutiner för tilldelning, förändring, borttagning och regelbunden uppföljning av behörigheterna. Rättelser och skadestånd regleras i dataskyddsförordningen och i lagen (2018:18) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (dataskyddslagen). En sekretessbelagd uppgift hos en myndighet får inte röjas för enskilda eller andra myndigheter om inte annat anges i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, se 8 kap. 1 §. Enligt 25 kap. 1 § gäller sekretess som huvudregel inom hälso- och sjukvården för uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men. Till hälso- och sjukvård hör också den förebyggande medicinska hälsovården, t.ex. den som bedrivs vid mödra- och barnavårdscentraler. Sekretess till skydd för enskilda hindrar inte att en uppgift lämnas till en enskild eller en annan myndighet, om den enskilde samtycker till det (10 kap. 1 §). Sekretess hindrar heller inte att en uppgift lämnas till en annan myndig-het om uppgiftsskyldighet följer av en lag eller förordning (10 kap. 28 §). Bakgrund och pågående arbete Genom patientdatalagens tillkomst blev det möjligt för behörig vårdpersonal att med patientens samtycke ta del av journalinformation som registrerats hos andra vårdgivare, s.k. sammanhållen journalföring. Patienten kan själv bestämma om journaluppgifter ska vara delvis eller helt spärrade för sammanhållen journalföring. Regeringen och SKR har enats om en långsiktig vision för e-hälsoarbetet som rör bl.a. hälso- och sjukvården: Vision e-hälsa 2025 (prop. 2016/17:1 utg. omr. 9 s. 43). Formuleringen för Vision e-hälsa 2025 är att 2025 ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens och e-hälsans möjligheter i syfte att underlätta för människor att uppnå en god och jämlik hälsa och välfärd samt utveckla och stärka egna resurser för ökad självständighet och delaktighet i samhällslivet. I visionen är det framför allt insatser på tre nyckelområden som lyfts fram: regelverk, enhetligare begreppsanvändning och standarder. Av överenskommelsen framgår att visionen ersätter e-hälsostrategin men bygger på delar av denna. Överenskommelse om en strategi för genomförande av Vision e-hälsa 2025 slöts en överenskommelse mellan staten och SKR om en strategi för genomförande av Vision e-hälsa 2025. Genom överenskommelsen kompletteras visionen med en strategi för genomförande. Syftet med strategin är dels att fastställa hur det gemensamma arbetet mellan staten och SKR ska utformas, dels att peka ut ett antal prioriterade områden inom vilka insatser ska göras för att uppnå visionen. Strategin ska vara vägledande för det gemensamma arbetet och för de insatser parterna gör var för sig, samt i övrigt ge vägledning till det digitaliseringsarbete som bedrivs i kommuner och regioner och av näringslivet. Strategin och de kommande genomförandeplanerna ersätter därmed den tidigare gällande handlingsplanen för perioden –2019 (S2017/00379/FS) om samverkan vid genomförande av Vision e-hälsa 2025. Överenskommelse om god och nära vård 2020 – En omställning av hälso- och sjukvården med fokus på primärvården slöts en överenskommelse mellan staten och SKR som ska stödja utvecklingen av hälso- och sjukvården med särskild inriktning på den nära vården. Målet är att skapa en god, nära och samordnad vård och omsorg som främjar jämlik hälsa. Ett av överenskommelsens fyra utvecklingsområden gäller Vision e-hälsa 2025. Inom ramen för Vision e-hälsa 2025 avsätts till regionerna för insatser för gemensam tillämpning av standarder och informationssäkerhet, och tilldelas regionerna för utbetalning till SKR för en satsning på utveckling och modernisering av 1177 Vårdguiden. ansvarar för register och it-funktioner som öppenvårdsapotek och vårdgivare behöver ha tillgång till för en patientsäker och kostnadseffektiv läkemedelshantering. Myndigheten ska vidare bearbeta och förmedla statistik om läkemedelsförsäljningen, samordna regeringens satsningar på e-hälsa samt övergripande följa utvecklingen på e-hälsoområdet. redovisade ett regeringsuppdrag om att inrätta ett samordningskansli för samverkan inom e-hälsofrågorna (dnr: 2019/04339). Grunden för uppdraget finns i den tidigare handlingsplanen för perioden –2019. Enligt uppdraget ska kansliet vara ett stöd för drift och utveckling av den nationella styr- och samverkansorganisationen, och arbetet ska göras i nära samverkan med SKR. Kansliet ska ha ett inkluderande och öppet arbetssätt och skapa arenor för dialog såsom möten, konferenser och delegationsresor samt publicera och sprida information om visionen och handlingsplanen. Av redovisningen framgår bl.a. att uppdateringar av webbplatsen och en uppdatering av det grafiska gränssnittet kommer att behöva göras eftersom webbplatsen och kommunikationen bör spegla den nya handlingsplanen. lämnade regeringen ett uppdrag till (S2019/01521/FS delvis) att kontinuerligt sammanställa samt på lämpligt sätt tillgängliggöra gemensamma nationella specifikationer, dvs. överenskommelser om hur standarder ska tillämpas i olika situationer för att underlätta informationsutbyte (semantisk och teknisk interoperabilitet) inom och mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst. ska vidare inrätta en funktion inom myndigheten för förvaltning av sådana specifikationer. Inom uppdraget ska också göra en fördjupad analys av den befintliga ansvarsfördelningen för frågor som rör t.ex. standardisering och gemensamma specifikationer inom hälso- och sjukvården och . Arbetet inom uppdraget ska göras i samverkan med berörda myndigheter och organisationer inom standardiseringsområdet samt, där så är tillämpligt, det arbete som görs inom Vision e-hälsa 2025. En delredovisning lämnades , i vilken redovisar sin struktur för arbetet med uppdraget, vad som genomförts och hur planen ser ut för resten av uppdragstiden. Uppdraget ska slutredovisas och ytterligare en delredovisning ska lämnas . Med anledning av ett regeringsuppdrag (S2017/07302/RS) lämnade rapporten kunna följa patientens väg genom vården. Rapporten avser ett arbete med att utveckla process-id som ska göra det möjligt att följa patientens väg genom vården. Rapporten riktar sig till regeringen, regionerna, verksamheter, patientföreträdare och journalsystemleverantörer. fick i sitt regleringsbrev ännu ett regeringsuppdrag, nu att fortsätta att utveckla ett nationellt kodverk för kontaktorsak. Syftet är att skapa bättre förutsättningar att kunna följa patientens väg genom vården. Genom att dokumentera kontaktorsak på ett strukturerat och standardiserat sätt kan vårdpersonalen knyta ihop patientens kontaktorsak till övriga vårdhändelser i patientens vårdkedja. Det innebär att det bl.a. går att följa upp vad patienten söker för och vad detta leder till för diagnos och skapar nya forskningsmöjligheter genom att man exempelvis kan studera kopplingen mellan kontaktorsaker och diagnoser. Uppdraget ska redovisas . Utredningen om sammanhållen information inom vård och omsorg utsåg regeringen en särskild utredare med uppdraget att utreda och lämna förslag som rör personuppgiftshantering inom och mellan socialtjänst och hälso- och sjukvård (dir. 2019:37). Utredaren ska bl.a. se över möjligheterna – att införa direktåtkomst inom och mellan vissa verksamheter i socialtjänst och hälso- och sjukvård – till en utvidgad informationsöverföring för kvalitetsutveckling mellan bl.a. vårdgivare i hälso- och sjukvård och kommunala nämnder – att införa sekretessbrytande bestämmelser för viss personuppgiftshantering i socialtjänst och hälso- och sjukvård – att ge ett ombud åtkomst till patientjournal. Uppdraget ska slutredovisas . Ett delbetänkande som rör samtliga utredningsfrågor utom ombuds åtkomst till patientjournal och uppkomna frågeställningar för fortsatt utredning ska lämnas . Inspektionen för vård och omsorg –2019 granskade Inspektionen för vård och omsorg () 13 vårdgivare som erbjuder digital vård inom primärvården. Av dessa drivs sju av privata bolag och sex av regioner. Granskningen (3/2019) visar att vårdgivarna tar hänsyn till de särskilda förutsättningar och risker som finns när vården ges digitalt. Det innebär att det finns förutsättningar för att vården ska vara patientsäker. har också sett att patienterna blir hänvisade till fysisk vård när så behövs och att förskrivning av läkemedel i de flesta fall följer riktlinjerna. Syftet har också varit att kunna ge viss vägledning i patientsäkerhetsarbetet, vilket har gjort i samband med inspektionerna. Rapporter från Myndigheten för vård- och omsorgsanalys lämnade Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (Vårdanalys) den egeninitierade rapporten perspektiv på digitala vårdbesök – Befolkningens, patienternas och vårdpersonalens uppfattningar (2020:1). Syftet med rapporten är att bidra med kunskap om hur befolkning, patienter och vårdpersonal ser på digitala vårdbesök i primärvården. Av rapporten framgår sammanfattningsvis att befolkningen och patienter föredrar fysiska vårdbesök framför videobesök i primärvården, men när de väljer videobesök är det viktigt med korta väntetider. Läkare som arbetar på fysiska primärvårdsmottagningar tror att det finns både risker och möjligheter med digitala vårdbesök. Enligt Vårdanalys visar undersökningen att det behövs mer kunskap om när digitala vårdbesök kan vara lämpliga och effektiva. Vårdanalys lämnar följande rekommendationer: – Regionerna bör se till att digitala vårdbesök kan användas utifrån individens digitala förutsättningar och medicinska behov. – Regeringen och regionerna bör stärka kunskapen om när digitala vårdbesök är lämpliga och hur de kan användas på ett effektivt sätt.