bet · H701KU15 · 2020-04-06 00:00:00 — Sådana beslut ska alltid anmälas vid nämndens nästa sammanträde (6 kap. 40 § KL). Möjligheten till vidaredelegation regleras i 7 kap. 6 § KL. Om en nämnd med stöd av ovan angivna bestämmelser uppdrar åt en förvaltningschef inom nämndens verksamhetsområde att fatta beslut, får nämnden överlåta åt förvaltningschefen att i sin tur uppdra åt en annan anställd inom kommunen eller regionen att fatta beslutet. I likhet med vad som i övrigt gäller vid delegering av ärenden till anställda beslutar nämnden själv i vilken utsträckning ett sådant beslut ska anmälas till nämnden (7 kap. 8 § KL). Genom kommunallag förenklades reglerna för anmälan av delegationsbeslut genom att nämnderna själva får bestämma vilka beslut som ska anmälas (prop. 2016/17:171, bet. 2016/17:KU30, rskr. 2016/17:335 och 2016/17:336). Den tidigare ordningen med anmälningsskyldighet för alla delegationsbeslut ansågs innebära en administrativ börda för nämnderna. Av förarbetena framgår att vissa remissinstanser anfört att förslaget om förändrad anmälningsskyldighet begränsar nämndens möjlighet att utöva tillsyn över förvaltningens verksamhet och att de hade rest frågetecken när det gäller nämndens möjlighet till insyn. Regeringen anför i propositionen bl.a. följande (s. 212): Eftersom de förtroendevalda fortfarande har möjlighet att besluta om vilka typer av beslut som ska anmälas till nämnden, t.ex. om nämnden anser sig ha ett särskilt intresse av vissa typer av beslut, anser regeringen att förslaget inte äventyrar de förtroendevaldas insyn. Det bör dock noteras, vilket Kammarrätten i också påpekar, att den politiska majoriteten i en nämnd kommer att kunna fatta beslut om vilka delegationsbeslut som inte behöver anmälas. Regeringen anser dock inte att en sådan situation skulle påverka minoritetens insyn. Även de förtroendevalda kommer att på ett enkelt sätt kunna följa delegationsbeslut som inte anmäls via den kommunala anslagstavlan. Detta innebär att om en konflikt uppstår om att en viss kategori beslut inte längre ska anmälas så har minoriteten ändå möjlighet att enkelt följa dessa beslut. Som framgått ovan föreslog regeringen i proposition 2016/17:171 En ny kommunallag bl.a. att reglerna för anmälan av delegationsbeslut skulle förenklas. I samband med beredningen av propositionen avstyrkte utskottet en motion om förtroendevaldas rätt till insyn. Utskottet gjorde följande ställningstagande (2016/17:KU30 s. 50). Ett beslut som har fattats med stöd av delegation från en nämnd ska enligt nuvarande regler alltid anmälas till nämnden. Regeringen föreslår i propositionen att nämnderna i stället som huvudregel ska besluta om i vilken utsträckning sådana beslut ska anmälas. Beslut som inte anmäls ska protokollföras särskilt, om beslutet får överklagas genom laglighetsprövning. Förslagen i propositionen framstår enligt utskottet som väl avvägda. Det saknas därför anledning att föreslå något tillkännagivande till regeringen i frågan. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. En reservation lämnades (SD, -). Frågan om förtroendevaldas rätt till insyn vid delegation behandlades även (bet. 2019/20:KU31 s. 34–36). Utskottet anförde då att en ny kommunallag hade trätt i kraft. Utskottet vidhöll sitt tidigare ställningstagande att de nya bestämmelserna framstår som väl avvägda och avslog motionen. En reservation lämnades (SD). Frågor som rör delegation av beslutanderätt var föremål för utredning i samband med den nya kommunallagen som trädde i kraft . Förra avstyrkte utskottet en motion om förtroendevaldas rätt till insyn vid delegation och framhöll att de nya bestämmelserna framstår som väl avvägda. Det har inte framkommit skäl att göra en annan bedömning . Utskottet avstyrker därför motionen. Partistöd och icke tillsatta mandat Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att se över reglerna för partistöd. I motion 2019/20:1443 av (S) begärs att möjligheten att ändra reglerna för partistöd ses över. finns ett regelverk som stadgar att partistöd utgår även om ett parti inte tillsätter personer på de stolar partiet har i kommun- eller regionfullmäktige. Det skapar misstro mot det politiska systemet och mot folkvalda om partistöd utgår till partier som saknar representation. Möjligheten att ändra reglerna för partistöd bör därför ses över. Enligt 4 kap. 29 § kommunallagen (2017:725), förkortad KL, får kommuner och regioner ge ekonomiskt bidrag och annat stöd till politiska partier för att stärka deras ställning i den kommunala demokratin (partistöd). Partistöd får ges till de politiska partier som är representerade i fullmäktige och som är juridiska personer. Ett parti är representerat om det har fått mandat i fullmäktige för vilket en vald ledamot är fastställd enligt 14 kap. vallagen (2005:837). Partistöd får också ges till ett parti som har upphört att vara representerat i fullmäktige, dock endast efter det att representationen upphörde. Fullmäktige ska enligt 4 kap. 30 § KL besluta om partistödets omfattning och formerna för det. Stödet får inte utformas så att det otillbörligt gynnar eller missgynnar ett parti. Ett beslut om partistöd ska innehålla ett krav på att mottagaren av partistödet ska lämna en skriftlig redovisning som visar att partistödet har använts för det avsedda ändamålet. Mottagaren av partistödet ska också utse en särskild granskare som ska granska om redovisningen ger en rättvisande bild av hur mottagaren har använt partistödet. En gransknings-rapport ska bifogas redovisningen (4 kap. 31 § första och andra styckena KL). Fullmäktige får besluta att kommunalt partistöd inte ska betalas till ett parti som låter bli att lämna in redovisningen och granskningsrapporten (4 kap. 31 § tredje stycket KL). En särskild form av kommunalt stöd till partierna är de politiska sekreterare som enligt 4 kap. 33 § första stycket KL kan anställas för att biträda de förtroendevalda. Det faktum att ett parti får utse politiska sekreterare ska inte anses utgöra en form av partistöd (prop. 2013/14:5 s. 74 f.). Inte heller kommunalråd ska beaktas vid beräkningen av partistöd (RÅ 1994 ref. 104 II). En översyn av bestämmelserna om kommunalt partistöd gjordes när vissa preciseringar av det s.k. representationskravet – som innebär att partistöd endast får ges till partier som är representerade i fullmäktige – gjordes i kommunallagen. Vidare infördes som ett nytt krav för att få lämna partistöd att fullmäktige måste besluta att mottagare av partistöd ska lämna en skriftlig redovisning som visar att stödet har använts för det avsedda ändamålet (prop. 2013/14:5, bet. 2013/14:KU7, rskr. 2013/14:71). Lagen (2018:90) om insyn i finansiering av partier, förkortad insynslagen, trädde i kraft (prop. 2017/18:55, bet. 2017/18:KU19, rskr. 2017/18:153). Genom lagen upphävdes den tidigare lagen (2014:105) om insyn i finansiering av partier. Införandet av insynslag markerade en övergång från en lång tradition bland riksdagspartier med endast frivilliga överenskommelser om redovisning av intäkter till en tvingande reglering. I samband med att lagen infördes beslutade även om ändringar i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (bet. 2013/14:KU35, rskr. 2013/14:163). Genom den nya insynslagen har kravet på intäktsredovisning utökats till att gälla även för partier på regional och lokal nivå och för sidoorganisationer till partier. Det har också införts ett förbud mot att ta emot anonyma bidrag vars värde överstiger 0,05 prisbasbelopp. För att förenkla för allmänheten har det även införts en skyldighet för regioner och kommuner att offentliggöra vissa uppgifter om kommunalt partistöd på sina webbplatser. Fullmäktige beslutar om riktlinjer för ersättning till förtroendevalda (4 kap. 15 § KL). Motionsyrkanden om avräkning samt fördelning och redovisning av det kommunala partistödet behandlades av utskottet i samband med beredningen av regeringens proposition 2016/17:171 En ny kommunallag. Någon förändring i sak som gällde partistödet föreslogs inte i propositionen. Utskottet noterade det utredningsarbete som hade gjorts på området och fann inte skäl att förespråka någon ytterligare utredning (bet. 2016/17:KU30 s. 38). En reservation lämnades (SD, -). vidhöll utskottet sitt tidigare ställningstagande (bet. 2017/18:KU33 s. 20). En reservation lämnades (SD, -). anförde utskottet att en ny lag om insyn i finansiering av partier har trätt i kraft. Utskottet var inte berett att förslå någon ytterligare översyn av frågor om bl.a. partistöd som väckts i motioner. Motionsyrkandena avstyrktes (bet. 2018/19:KU31 s. 29). En reservation lämnades (SD). Utskottet, som konstaterar att frågor som rör partistöd har utretts, är inte berett att ta initiativ till sådana ändringar som yrkas. Representation i styrelsen, nämnder och utskott Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om representation i styrelsen, nämnder och utskott. I motion 2019/20:1050 av och (båda S) yrkas att lagen (1992:339) om proportionellt valsätt förändras så att partier kan göra fyllnadsval om någon avgår från sitt uppdrag . Syftet med lagen är att ett parti ska få de platser i styrelser och nämnder som valresultatet medger. Lagstiftningens nuvarande utformning som medger att man kan ta andra partiers valsedelnamn eller kandidater, och därmed får fler mandat än vad valresultatet medger, är orimlig. (SD) föreslår i motion 2019/20:3168 yrkande 1 att alla partier med representation i en folkvald församling också bör ges närvarorätt i dess nämnder, utskott och styrelser. Motionären anför att fördelningen av platser i nämnder, utskott och styrelse ofta innebär att mindre partier blir utan representation i dessa organ. För att säkerställa att väljarnas förtroende förvaltas på bästa sätt bör det införas en lagreglering om att alla partier i en folkvald församling också ska ha rätt att ha en representant närvarande med yttranderätt, men inte nödvändigtvis rösträtt, i församlingens alla nämnder och utskott samt i styrelser. En ny kommunallag (2017:725), förkortad KL, trädde i kraft (prop. 2016/17:171, bet. 2016/17:KU30, rskr. 2016/17:335 och 2016/17:336). Bestämmelser om att fullmäktige ska tillsätta en styrelse och de nämnder som utöver styrelsen behövs för att fullgöra kommunens eller regionens uppgifter finns i 3 kap. 3 och 4 §§. Fullmäktige får bestämma att en nämnd ska ha ett eller flera utskott (3 kap. 5 §). Om fullmäktige inte har bestämt något om utskott får nämnden själv bestämma att utskott ska finnas. Bestämmelserna om val av ledamöter och ersättare och om ersättarnas tjänstgöring har placerats i 6 kap. 16–20 §§ KL. Ledamöter och ersättare i en nämnd väljs av fullmäktige till det antal som fullmäktige bestämmer (6 kap. 16 § KL). I styrelsen får antalet ledamöter inte vara mindre än fem, och antalet ersättare bör vara lika stort som antalet ledamöter. Om ersättarna inte väljs proportionellt, ska fullmäktige bestämma i vilken ordning som de ska tjänstgöra. Har ersättarna valts proportionellt, ska de tjänstgöra enligt den turordning som anges i 25 § lagen om proportionellt valsätt. Om en ledamot avgår , ska fyllnadsval förrättas (6 kap. 14 § KL). Om ledamoten har utsetts vid ett proportionellt val, inträder i stället en ersättare i enlighet med den ordning som har bestämts för ersättarnas tjänstgöring. Av 6 kap. 42 § KL följer att en nämnd ska välja utskott bland ledamöterna och ersättarna i nämnden. Bestämmelserna i 2 § lagen om proportionellt valsätt ska då tillämpas. Av 5 kap. 58 § framgår att val av bl.a. ledamöter och ersättare i nämnder under vissa förutsättningar ska vara proportionella under de förutsättningar som anges i 2 § lagen (1992:339) om proportionellt valsätt. Detta innebär att om ett visst antal ledamöter begär det, ska ledamöter i bl.a. styrelser och nämnder i kommuner, regioner och kommunalförbund utses proportionellt i enlighet med mandatsställningen i fullmäktige. Bestämmelserna om proportionella val syftar till att säkerställa att även en politisk minoritet ska kunna få platser i nämnder och styrelser. Detta innebär att en minoritetsgrupp i fullmäktige kan driva igenom proportionella val och därmed få möjlighet till representation i den kommunala nämndorganisationen. förstärkning av den kommunala demokratins funktionssätt och Utredningen om en kommunallag för framtiden föreslog båda att det införs en möjlighet för kommuner och landsting att besluta om en försöksverksamhet med majoritetsstyre (SOU 2012:30 och SOU 2015:24). För försöksverksamheten föreslogs att minoriteten skulle garanteras viss information om och insyn i styrelsens ärenden. Regeringen gjorde i proposition 2016/17:171 En ny kommunallag bedömningen att det inte finns något behov av att genomföra en försöksverksamhet med majoritetsstyre (s. 168 f.). Regeringen anförde att förslaget var förknippat med en rad problem, såsom svårigheter med att garantera oppositionens insyn och arbetsförutsättningar och risken för konflikter mellan styrelsen och övriga nämnder om den politiska sammansättningen i styrelsen och de övriga nämnderna skiljer sig alltför mycket åt. Den avgörande invändningen var enligt regeringen härutöver att det var oklart på vilket sätt en försöksverksamhet med majoritetsstyre skulle vitalisera den kommunala demokratin. Regeringen föreslog mot denna bakgrund inte någon lagstiftning. Kommuner och Regioners skrift om lagen om proportionellt valsätt Kommuner och Regioner, (SKR, tidigare SKL), har gett ut en skrift om lagen om proportionella valsätt (). I skriften står bl.a. följande (s. 6). De senaste valen har SKL fått ett kraftigt utökat antal frågor kring hur lagen (1992:339) om proportionellt valsätt ska tillämpas. Orsaken är den, att antalet partier ökat ute i kommunerna och att majoritetsförhållandena på många håll är oklara. I grunden har lagen tillkommit för att säkerställa att alla större partier får ta plats i styrelse och nämnder. Lagen är dock svår att tillämpa. En effekt av lagen har därför blivit att den ligger till grund för uppgörelser mellan partierna, för att på så sätt undvika att proportionellt val görs. Angående de tillämpningssvårigheter som finns i lagen anges bl.a. att lagtexten är mycket svårtillgänglig, att lagen ger utrymme för ett stort antal listtyper, att risken för fel är stor, att ordningsföljden på reglerna om valsedelsgrupp och fördelningen av platser är ologisk och att reglerna i 15–23 §§ om fördelning och sammanräkning är mycket komplicerade. Det framhålls att det i lagstiftning borde framgå klart under vilka förutsättningar val av ersättare får ske proportionellt samt när fyllnadsval av ersättare får göras (s. 33). tillkännandegivande om att se över ordningen för hur ersättare utses i styrelsen, nämnder och utskott Vid beredningen av proposition 2016/17:171 En ny kommunallag behandlade en motion 2016/17:2957 (av , C) om att reglerna för proportionella val bör ses över så att ersättare för avgående ledamöter i nämnder eller styrelsen ska vara någon som tillhör samma parti som den avgående ledamoten. Utskottet biföll motionen och föreslog att skulle ställa sig bakom det som utskottet anförde om att regeringen bör se över ordningen för hur ersättare utses i styrelsen, nämnder och utskott (bet. 2016/17:KU30 s. 29). Utskottet uttalande bl.a. följande. I de fall val av ledamöter och ersättare i kommunala nämnder och utskott utses med proportionellt valsätt kan effekten av att en ledamot avgår från uppdraget bli att den ersättare som utses tillhör ett annat parti än det parti som den avgående ledamoten tillhör. I många fall kan det senare partiet därmed dessutom bli helt utan representation i nämnden eller utskottet. Utskottet ansåg mot den bakgrunden att frågan om att införa en ordning som innebär att en ersättare i en styrelse, nämnd eller utskott ska tillhöra samma parti som den avgående ledamoten bör utredas av regeringen. Utskottet konstaterade även att bestämmelserna om ersättares tjänstgöring skiljer sig åt för kommun- respektive . Enligt utskottets mening kunde det finnas skäl att överväga att även se över bestämmelserna om tjänstgöring för ersättare i . beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2016/17:335). Utredningen väl fungerande ordning för val och beslutsfattande i kommuner och regioner Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag om en väl fungerande ordning för val och beslutsfattande i kommuner och regioner (dnr 2020:10). Direktiven hänvisar bl.a. till ett tillkännagivande som beslutat på initiativ av (bet. 2016/17:KU30 punkt 6, rskr. 2016/17:335). Syftet med uppdraget är att åstadkomma en valordning som är lätt att förstå, lätt att tillämpa och som säkerställer representation från politiska minoriteter. Uppdraget syftar även till att tillförsäkra fortsatt goda möjligheter för ett effektivt och rättssäkert beslutsfattande i kommuner och regioner. Av direktiven kan vidare utläsas bl.a. följande. Även om fördelningen av mandatfördelning och uppdrag oftast kan hanteras genom politiska förhandlingar är ordningen för val av förtroendevalda en viktig del av ramverket för en fungerande demokrati. Regelverket bör enligt regeringens mening vara lätt att förstå, lätt att tillämpa och säkerställa representation från politiska minoriteter i bl.a. styrelsen och nämnder. Mot bakgrund av detta och tillkännagivande anser regeringen därför att det finns skäl att analysera ordningen för val i kommun- och regionfullmäktige. Utredaren ska därför analysera ordningen för val i kommun- och regionfullmäktige, särskilt ta ställning till hur det kan säkerställas att ledamöter, valda av fullmäktige, som avgår från ett kommunalt organ får en ersättare som tillhör samma parti, analysera om regleringen i lagen (1992:339) om proportionellt valsätt är ändamålsenlig och föreslå de författningsändringar som bedöms lämpliga. Uppdraget ska redovisas . Utskottet har tidigare behandlat motioner om representation i styrelser, nämnder och utskott. Utskottet har då avstyrkt motionerna och anfört att reglerna om proportionella val medför att en minoritetsgrupp i fullmäktige kan driva igenom proportionella val och därmed få möjlighet till representation i den kommunala nämndorganisationen (bet. 2012/13:KU22, bet. 2013/14:KU12 och bet. 2014/15:KU18). I det sistnämnda betänkandet konstaterade utskottet även att det fanns utredningsförslag om försöksverksamhet med majoritetsstyre som, om det genomfördes, skulle få betydelse för frågan om representation i kommun- och landstingsstyrelser (bet. 2014/15:KU18 s. 13). En reservation lämnades (SD). Motionsyrkanden om representation i styrelsen, nämnder och utskott behandlades även av utskottet i samband med beredningen av regeringens proposition 2016/17:171 En ny kommunallag. Utskottet noterade det utredningsarbete som hade gjorts och såg inte skäl att förespråka ytterligare utredning (bet. 2016/17:KU30 s. 29). En reservation lämnades (SD, -). Vid /18 vidhöll utskottet sitt tidigare ställningstagande (bet. 2017/18:KU33 s. 13). En reservation lämnades (SD, -). anförde utskottet att det i likhet med tidigare ställningstagande inte fanns skäl att förespråka ytterligare utredning i fråga om representation i styrelsen, nämnder och utskottet. Som nämnts ovan föreslog utskottet ett tillkännagivande om att se över ordningen för hur ersättare utses i styrelsen, nämnder och utskott (bet. 2016/17:KU30). beslutade i enlighet med utskottets förslag. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag om en väl fungerande ordning för val och beslutsfattande i kommuner och regioner. Direktiven till utredaren hänvisar bl.a. till ett tillkännagivande som beslutat om på initiativ av . Det arbete som pågår bör inte föregripas. Motionsyrkandet avstyrks därför. Kommunala budgetar i ett beslut Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att ta initiativ till att ändra kommunallagen så att beslut om kommunala budgetar tas i ett samlat beslut. I motion 2019/20:2468 begär (MP) att kommunallagen ändras så att beslut om kommunala budgetar tas i ett samlat beslut. Motionären anför att valresultaten i många kommuner och regioner har inneburit att det inte har bildats styrande majoriteter. I stället styrs kommunen, regionen eller av en minoritet. Med en hänvisning till hur beslutar om statens budget menar motionären att kommunala budgetar bör tas i ett beslut så att inte budgeten splittras upp i budgetbeslut i olika delar. Budgetprocessen i kommuner och landsting regleras i 11 kap. kommunallagen (2017:725). Kommuner och regioner ska enligt 5 § upprätta en budget för nästa kalenderår (budgetår). Budgeten ska upprättas så att intäkterna överstiger kostnaderna. Av 8 § följer att ett förslag till budget ska upprättas av styrelsen före oktober månads utgång, eller, om det finns särskilda skäl, . Budgeten fastställs enligt 10 § av fullmäktige före november månads utgång. Om budgeten av särskilda skäl inte kan fastställas före november månads utgång ska fullmäktige ändå fastställa bl.a. skattesatsen . Budgeten ska i sådana fall fastställas före december månads utgång (11 §). Sedan regeringen har lämnat budgetpropositionen beslutar om statens budget i två steg enligt den s.k. rambeslutsmodellen (11 kap. 18 § riksdagsordningen). I det första steget beslutar om en beräkning av inkomsterna och utgifternas fördelning på de 27 utgiftsområdena. I det andra steget beslutar om de olika anslagens storlek inom respektive utgiftsområde. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om utformningen av kommunala budgetbeslut, senast i samband med behandlingen av regeringens proposition 2016/17:171 En ny kommunallag. Utskottet fann inte skäl att ställa sig bakom yrkandet och avstyrkte motionen (bet. 2016/17:KU30 s. 63). behandlade utskottet en likalydande motion (bet. 2017/18:KU33 s. 23). Utskottet fann inte då heller skäl att ställa sig bakom motionsyrkandet. Utskottet finner inte skäl att ta initiativ till att ändra kommunallagen så att beslut om kommunala budgetar tas i ett samlat beslut. Utdelning ur kommunala bolag Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att ta initiativ till en utredning som syftar till att begränsa hur kommuner får använda utdelning ur kommunala bolag. (KD) yrkar i motion 2019/20:215 att en utredning bör tillsättas som syftar till att begränsa hur kommuner får använda utdelning ur kommunala bolag. Kommunalt ägda bolag kan vara motiverat i flera fall, men de ska inte användas för att i tysthet dölja att kommuner expanderar sin verksamhet på ett sätt som skatteintäkterna inte räcker till för. En utredning behöver tillsättas för att se över hur utdelning ur bolagen kan begränsas så att utdelningen inte används på ett sätt som drabbar bolagens kunder och ägare. I kommunallagen (2017:725), förkortad KL, och i lagen (2018:597) om bokföring och redovisning finns bestämmelser om hur kommuner och regioner ska sköta sin ekonomiska förvaltning. Kommuner och regioner får driva näringsverksamhet, om den drivs utan vinstsyfte och syftar till att tillhandahålla allmännyttiga anläggningar eller tjänster åt medlemmarna (2 kap. 7 § KL). För kommuner och regioner gäller en självkostnadsprincip vid tillhandahållande av tjänster eller nyttigheter, dvs. de får inte ta ut högre avgifter än som motsvarar kostnaderna (2 kap. 6 § KL). Kommuner och regioner ska vidare ha en god ekonomisk hushållning i sin verksamhet och i sådan verksamhet som bedrivs genom andra juridiska personer (11 kap. 1 § KL). Fullmäktige ska besluta om riktlinjer för god ekonomisk hushållning för kommunen eller regionen. Enligt 11 kap. 5 § KL ska kommuner och regioner upprätta en budget för nästa kalenderår. Budgeten ska som huvudregel upprättas så att intäkterna överstiger kostnaderna; dvs. kommunernas och landstingens budgetar ska vara balanserade. Undantag från kravet får göras om det finns synnerliga skäl.