bet · H701MJU14 · 2020-04-24 00:00:00 — Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om PFAS i livsmedelsförpackningar och om kunskapsspridning om PFAS mellan myndigheter. Jämför reservation 4 (M). I kommittémotion 2019/20:2664 av m.fl. (M) yrkande 6 framhålls att ska verka för en harmoniserad lagstiftning inom EU med strikta gränsvärden för PFAS-kemikalier i papp, kartong, bläck, lim och bindemedel. Eftersom det sker en övergång till fler matförpackningar av papper och kartong är det enligt motionärerna viktigt att , i det påbörjade arbetet med en översyn av EU:s lagstiftning som rör matförpackningar, driver denna fråga. Enligt motion 2019/20:1191 av (S) finns det behov av att se över kunskapsspridningen mellan myndigheter om, och uppföljningen av, de regler som gäller PFAS i syfte att minska användningen. Allmänt om högfluorerade ämnen Perfluorerade och polyfluorerade ämnen (PFAS) är samlingsnamnet för en stor grupp ämnen. De mest uppmärksammade PFAS-varianterna är perfluoroktansulfonat (PFOS) och perfluoroktansyra (PFOA). PFAS finns i ett stort antal konsumentprodukter. De unika vatten-, smuts- och fettavvisande egenskaperna samt den extrema motståndskraften mot nedbrytning, både kemiskt och biologiskt, bidrar till substansernas användbarhet. Impregneringsmedel, rengöringsmedel och medel för ytbehandling av produkter som livsmedelsförpackningar och textilier är exempel på några av PFAS användningsområden. Brandsläckningsskum är ett annat användningsområde för PFAS. PFAS kan också användas i t.ex. färg, tryckfärg och lack. Enligt () exponeras människor huvudsakligen för PFAS via mat, antingen direkt via livsmedlet eller indirekt via matförpackningarna. Människor kan även exponeras för PFAS via förorenat dricksvatten. Kunskapen om PFAS skadliga hälsoeffekter kommer enligt framför allt från studier av PFOS och PFOA på försöksdjur. Sådana studier visar att levern, fettmetabolismen, sköldkörtelhormonerna och immunsystemet påverkas vid PFAS-exponering. Lägre födelsevikt, försämrad tillväxt, försenad skelettbildning och könsmognad, beteendeförändringar samt minskad överlevnad har observerats hos nyfödda djur efter exponering . Studier av befolkningsgrupper med exponering för framför allt PFOS och PFOA via förorenade miljöer har påvisat samband mellan förhöjda serumhalter av PFAS och ökade kolesterol-, fettsyra- och urinsyrahalter i blodet hos människor. Andra befolkningsstudier har visat på samband mellan PFAS-halter i blodet hos mödrar och minskad födelsevikt eller försämrat immunförsvar hos barnet. är det, med vissa undantag, förbjudet att inom EU använda PFOS och ämnen som kan brytas ned till PFOS i kemiska produkter och varor. blir det förbjudet att inom EU tillverka eller släppa ut PFOA-ämnen som sådana liksom att – utom för viss hantering som inte omfattas av begränsningen enligt Reachförordningen – vid framställning använda dessa som beståndsdel i ett annat ämne eller i en blandning. Enligt budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 20) har aktivt medverkat i arbetet med att ta fram en EU-gemensam strategi för PFAS. Dessutom har tillsammans med föreslagit att det ska införas begränsningar enligt Reachförordningen för en grupp med ca 200 PFAS-ämnen som återfinns i en mängd varor som t.ex. textilier, livsmedelsförpackningar, rengöringsmedel och kosmetika. Förslaget antogs av EU:s kemikaliemyndighet , och enligt budgetpropositionen förväntades medlemsländerna rösta om förslaget . För att öka kunskapen om vilka kemiska produkter som innehåller högfluorerade ämnen har Kemikalieinspektionen infört ett krav på att företagen ska anmäla förekomst av avsiktligt tillsatta PFAS-ämnen i produkter, oavsett halt, till produktregistret. De nya bestämmelserna trädde i kraft . Det innebär att uppgifter om PFAS-ämnen ska rapporteras till produktregistret . () har uppgett att omröstningen om förslaget om begränsning av ca 200 PFAS-ämnen ännu inte har ägt rum, men att den är på gång. Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel är ett harmoniserat rättsområde som främst regleras genom med vissa kompletterande nationella bestämmelser. Övergripande och grundläggande bestämmelser finns i och rådets förordning (EG) nr 1935/2004 av om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel (kontaktmaterialförordningen). Både tillverkare av material och produkter och livsmedelsföretagare omfattas av denna. Av förordningen framgår att materialet under normala och förutsebara användningsförhållanden inte får överföra ämnen till livsmedlet i sådana mängder att det • utgör en fara för människors hälsa • medför en oacceptabel förändring i livsmedlets sammansättning • medför en försämring av livsmedlets smak- och luktegenskaper. Konsumenter får inte heller vilseledas genom det sätt på vilket ett material eller en produkt märks, marknadsförs och presenteras. Samtliga tillverkare och importörer av material och produkter samt de livsmedelsföretagare som använder material och produkter i sin livsmedelsproduktion ska ha ett system för spårbarhet för att kunna underlätta kontroll och återkalla defekta produkter. I förordningen finns också krav på hur märkningen av material och produkter ska vara utformad. Enligt artikel 5 i förordningen får kommissionen vidta särskilda åtgärder för vissa närmare angivna grupper av material och produkter. Sådana särskilda regler finns t.ex. i kommissionens förordning (EU) nr 10/2011 om material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel. I förordningen anges migrationsgränsvärden för individuella tillsatser, men också ett övergripande migrationsgränsvärde (OML) som begränsar den totala mängden tillsatsämnen som får frigöras från materialet. Kommissionen har även antagit förordningar och direktiv om särskilda åtgärder för bl.a. aktiva och intelligenta material, regenererad cellulosa (cellofan) och keramiska produkter. Kommissionens direktiv om keramiska produkter och om regenererad cellulosa har införlivats i svensk rätt genom föreskrifter (LIVSFS 2011:7) om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel. Tryckfärger, papper och kartong omfattas inte av några förordningar eller direktiv om särskilda åtgärder. Samtliga tillverkare av material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel omfattas även av kommissionens förordning (EG) nr 2023/2006 om god tillverkningssed när det gäller material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel. Enligt förordningen ska det finnas ett kvalitetssäkringssystem för alla led i tillverkning, förädling och distribution av material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel. Förordningens krav på god tillverkningssed omfattar bl.a. lim och klister, papper och kartong samt lack och ytskikt. Förordningen innehåller också detaljerade bestämmelser om god tillverkningssed för processer som innefattar tryckfärg. Om kommissionen inte har beslutat om sådana särskilda åtgärder som avses i artikel 5 i kontaktmaterialförordningen får medlemsstaterna behålla eller införa nationella bestämmelser (artikel 6 i kontaktmaterialförordningen). har med stöd av denna bestämmelse beslutat om ett nationellt förbud mot PFAS i material av kartong och papper som kommer i kontakt med livsmedel. har underrättat kommissionen om beslutet. Enligt uppgift från () har den framfört en generell kommentar till kommissionen om att produktkategorin kartong och papper borde bli föremål för närmare reglering på unionsnivå. Som beskrivs under avsnittet Utgångspunkter för och inriktning av kemikaliepolitiken har kommissionen presenterat meddelandet Den europeiska gröna given. I den del som handlar om Från jord till bord; ett rättvist, hälsosamt och miljövänligt livsmedelssystem beskriver kommissionen att strategin från jord till bord ska bidra till den cirkulära ekonomin. Syftet är enligt kommissionen att minska miljöpåverkan från livsmedelsindustrin och detaljhandeln genom att vidta åtgärder som bl.a. rör förpackning av livsmedel. I resolution om den gröna given betonar parlamentet bl.a. att lagstiftningen om material som kommer i kontakt med livsmedel bör ses över och bygga på de senaste vetenskapliga rönen. Av bilaga II till kommissionens arbetsprogram (COM(2020) 37) framgår att kommissionen i en utvärdering kommer att granska alla aspekter av EU:s nuvarande lagstiftning om material som kommer i kontakt med livsmedel. På grundval av denna utvärdering kommer kommissionen att överväga om det behövs ytterligare åtgärder på EU-nivå. () har presenterat utredningen och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel (Ds 2020:6). I promemorian föreslås ändringar i livsmedelslagen (2006:804) som syftar till att bestämmelserna i kontaktmaterialförordningen ska kunna tillämpas effektivt. Förslaget till ändringar i livsmedelslagen föreslås träda i kraft . Av promemorians sammanfattning framgår bl.a. följande: Inom ramen för den ordinarie livsmedelskontrollen genomförs offentlig kontroll vid livsmedelsanläggningar och hos livsmedelsföretag av efterlevnaden av EU-bestämmelser om livsmedel och material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel. Sådana material och produkter som hanteras vid andra anläggningar än livsmedelsanläggningar eller hos andra verksamhetsutövare än livsmedelsföretag kontrolleras inte alls. De ändringar som föreslås i denna promemoria innebär att hela området material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel kommer att omfattas av livsmedelslagens tillämpningsområde. De bestämmelser i livsmedelslagen som inte uttryckligen är begränsade till att gälla livsmedel föreslås också gälla för material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få ett utökat bemyndigande att meddela föreskrifter och rätt att besluta i ett enskilt fall om det behövs för att skydda människors liv eller hälsa eller annars för att tillgodose konsumentintresset. Bemyndigandet föreslås omfatta föreskrifter om förbud eller villkor för handhavande, införsel i landet eller utsläppande på marknaden av material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel samt om märkning och presentation av sådana material och produkter. Vidare föreslås att det i lagen införs ett förbud mot att på marknaden släppa ut sådana material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel som inte uppfyller de krav som ställs i kontaktmaterialförordningen. Promemorian har remitterats och remissvaren ska ha kommit in till () . Kunskapsspridning om PFAS mellan myndigheter Kemikalieinspektionen har konstaterat att problematiken med PFAS är så komplex att det är nödvändigt att förstärka samarbetet mellan samhällets aktörer (se Strategi för att minska användningen av högfluorerade ämnen, PFAS – Delrapport från ett regeringsuppdrag [rapport 9/16] och Handlingsplan för en giftfri vardag 2015–2017, slutredovisning [rapport 6/17]). Mot den bakgrunden har Kemikalieinspektionen tillsammans med initierat ett brett nätverk för myndigheter, forskare, länsstyrelser, kommuner och vattenproducenter. Kemikalieinspektionen driver även ett nätverk mellan närmast berörda svenska myndigheter och ingår även i ett nätverk på EU-nivå som drivs av Echa. Kemikalieinspektionen är också aktiv i flera PFAS-relaterade forskningsprogram och nätverk både i och inom EU. Det finns även ett nordiskt samarbete, Nordiska kemikaliegruppen (NKG), som är en del av för miljö. utökade ett antal myndigheter och forskningsinstitutioner sitt samarbete för att hantera problemen med PFAS. Samarbetet beskrivs i en gemensam avsiktsförklaring och några av alla de aktörer som står bakom den är , Formas (för miljö, areella näringar och samhällsbyggande), Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalieinspektionen, , länsstyrelserna, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), , geologiska undersökning (SGU) och (). De aktörer som står bakom samverkansförklaringen har uttalat en avsikt att inom respektive ansvars- och kompetensområde bidra till ett ökat samarbete för att minska riskerna med och öka kunskapen om PFAS. Syftet med samarbetet är förbättrad riskbedömning, regelutveckling, miljöövervakning, forskning, teknikutveckling och den offentliga kontrollen. Aktörerna ska bl.a. medverka till att nya tekniker utvecklas och används för provtagning, analys, vattenrening och sanering av områden som förorenats av PFAS samt föra dialog med berörda aktörer för att stimulera till att PFAS fasas ut. fick Försvarsmakten i uppdrag av regeringen att ta fram en handlingsplan för områden som har förorenats av högfluorerade ämnen, s.k. PFAS. Försvarsmakten ska också redovisa både vidtagna och planerade åtgärder vad gäller förorenade områden samt se över hur myndigheten kan öka takten och hitta effektiva metoder för efterbehandling av förorenade områden. Som en del av uppdraget ska Försvarsmakten samverka med berörda myndigheter. kommer Försvarsmakten också att ta fram en handlingsplan för att klara skadeståndskrav. Försvarsmakten ska enligt uppdraget också redovisa hur myndigheten rapporterar förekomsten av förorenade områden till relevanta myndigheter i syfte att få en samlad bild över problemen med statligt förorenade områden, inklusive PFAS-förorenade områden. När det gäller frågan om PFAS i livsmedelsförpackningar vill utskottet inledningsvis framhålla vikten av att de livsmedel vi konsumerar är säkra. Det innebär bl.a. att livsmedlet i sig inte får innehålla några skadliga ämnen, men också att de förpackningar som livsmedel förvaras i inte innehåller farliga ämnen som kan överföras till livsmedlet i sådan mängd att det kan utgöra en fara för människors hälsa. Utskottet ser därför mycket positivt på att utformningen av lagstiftningen om material som kommer i kontakt med livsmedel och tillämpningen av denna lagstiftning är prioriterade frågor på såväl unionsnivå som nationell nivå. Utskottet instämmer i det sammanhanget i regeringens generella kommentar till kommissionen om att produktkategorin kartong och papper borde regleras närmare på unionsnivå. I avvaktan på utfallet av de pågående och aviserade arbeten som beskrivits föreslår utskottet att motion 2019/20:2664 (M) yrkande 6 lämnas utan åtgärd. När det gäller frågan om kunskapsspridning om PFAS mellan myndigheter framgår det av redovisningen ovan att det – på både nationell och internationell nivå – pågår ett antal samverkansprojekt mellan myndigheter och andra aktörer i samhället som syftar till att utbyta och sprida kunskap om problematiken med PFAS. Dessa samverkansprojekt kan också bidra till att minska riskerna med PFAS och att stimulera till att användningen av PFAS fasas ut. Mot bakgrund av det nu anförda avstyrker utskottet motion 2019/20:1191 (S). Utfasning av kemiska bekämpningsmedel Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en handlingsplan för utfasning av kemiska bekämpningsmedel. Jämför reservation 5 (V). Enligt kommittémotion 2019/20:1619 av m.fl. (V) yrkande 3 bör anta en handlingsplan för att fasa ut användningen av kemiska bekämpningsmedel. Motionärerna anför att regeringen har beslutat om en ny nationell handlingsplan för hållbar användning av växtskyddsmedel för perioden –2022 som syftar till att riskerna ska minska och att skadliga växtskyddsmedel ska begränsas. Motionärerna anser dock att det i stället bör antas en handlingsplan som, baserad på försiktighetsprincipen, vidtar nationella åtgärder för att förbjuda potentiellt farliga växtskyddsmedel och fasa ut användningen av kemiska bekämpningsmedel. behandling och kompletterande uppgifter Under /19 behandlade miljö- och jordbruksutskottet ett motionsyrkande med samma lydelse som det nu aktuella. Det tidigare yrkandet (motion 2018/19:669 av m.fl. (V) yrkande 18) motiverades med att det krävs genomgripande förändringar för att komma bort från livsmedelsproduktionens kemikalieberoende, vilket förutsätter insatser för att utveckla och införa alternativ till kemisk bekämpning. Motionärerna anförde att måste använda nationell reglering och styrmedel i större utsträckning för att minska användningen av bekämpningsmedel och att en handlingsplan borde antas med detta syfte. I sitt ställningstagande i denna del i betänkande 2018/19:MJU7 Kemikaliepolitik anförde miljö- och jordbruksutskottet följande: Utskottet anser i likhet med regeringen att riskerna med växtskyddsmedel för människors hälsa och miljön behöver minska och att åtgärder krävs för att skydda framför allt vattenmiljön, pollinerande insekter och barn. Det är därför positivt att regeringen har påbörjat en intern utredning med målsättningen att förbjuda privat användning av växtskyddsmedel. Utskottet noterar även att Utredningen om skatt på tungmetaller och andra miljö- och hälsofarliga ämnen samt översyn av bekämpningsmedelsskatten har föreslagit en skatt på kemiska bekämpningsmedel som ett styrmedel för att minska miljö- och hälsoriskerna vid användningen av växtskyddsmedel. Utskottet anser att rätt utformade skatter och andra ekonomiska verktyg har stor potential att på ett kostnadseffektivt sätt bidra till att uppnå miljömålen och även verka substitutions- och innovationsdrivande. Med hänvisning till det pågående arbetet föreslår utskottet att motion 2018/19:669 (V) yrkande 18 lämnas utan vidare åtgärd. Som framgår av den nu aktuella motionen har regeringen beslutat om en reviderad nationell handlingsplan för perioden –2022 för hållbar användning av växtskyddsmedel. Arbetet med denna handlingsplan är ett led i genomförandet av och rådets direktiv /128/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel (fortsättningsvis direktivet). Enligt direktivet ska EU:s medlemsstater anta nationella handlingsplaner för att fastställa kvantitativa mål, riktmärken, åtgärder och tidtabeller för att minska riskerna med och konsekvenserna av användningen av bekämpningsmedel för människors hälsa och miljön. Syftet med de nationella handlingsplanerna är också att uppmuntra utvecklingen och införandet av integrerat växtskydd och alternativa metoder eller tekniker för att minska beroendet av bekämpningsmedel. I de nationella handlingsplanerna ska medlemsstaterna beskriva hur de kommer att genomföra åtgärder enligt direktivets artiklar 5–15 för att nå direktivets mål. De nationella handlingsplanerna ska också innehålla indikatorer för att övervaka användningen av växtskyddsmedel som innehåller särskilt farliga verksamma ämnen. De nationella handlingsplanerna ska ses över minst och medlemsstaterna ska se till att allmänheten på ett tidigt stadium ges möjlighet till faktiskt deltagande i förberedande och ändringar eller översyn av planerna. Det övergripande målet för den svenska handlingsplanen är att åstadkomma en minskande risktrend. Handlingsplanen består av två delar där kapitel 1–14 går igenom mål, åtgärder och uppföljning medan kapitel 15–18 bl.a. ger en bakgrundsbeskrivning av svensk växtodling, av användningen av växtskyddsmedel och av olika åtgärder som använder sig av i arbetet med att minska risker och användning. Handlingsplanen gäller till dess att en ny beslutas. I den reviderade handlingsplanen beskrivs att arbetet med åtgärder i den tidigare handlingsplanen har gett resultat. har jämfört med många länder i en betydligt lägre användning av växtskyddsmedel per hektar och resthalter från växtskyddsmedel i inhemskt producerade vegetabilier är låga. konstateras att arbetet för att minska riskerna behöver fortsätta. Den reviderade planen innehåller sex mål, varav ett är nytt. Det nya målet är att användningen av växtskyddsmedel som är skadliga för pollinerande insekter ska anpassas så att riskerna minimeras. Syftet med det nya målet är att särskilt sätta fokus på pollinerande insekter. I förra årets ställningstagande berörde utskottet bl.a. interna utredningsarbete som har som målsättning att förbjuda privat användning av kemiska växtskyddsmedel. () har upplyst att det arbetet fortfarande pågår. Departementet har också uppgett att det förslag om en skatt på bl.a. kemiska växtskyddsmedel (jfr SOU 2017:102) som utskottet berörde i förra årets ställningstagande fortfarande bereds i . Som framgår av redovisningen ovan har regeringen beslutat om en reviderad nationell handlingsplan för hållbar användning av växtskyddsmedel för perioden –2022. Utskottet finner inte anledning att ta initiativ till en förändring av den nu gällande handlingsplanen. Utskottet avstyrker därför motion 2019/20:1619 (V) yrkande 3. Kemisk bekämpning av granbarkborren Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att underlätta en ökad kemisk bekämpning av granbarkborren. Enligt motion 2019/20:2230 av (M) måste en ökad kemisk bekämpning av granbarkborren underlättas. Motionären anför att byråkratin för bekämpning av granbarkborren måste minska, och om man redan får använda relevanta kemiska växtskyddsmedel så ska man inte behöva söka tillstånd för att använda dem mot granbarkborren. behandling och kompletterande uppgifter Av budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 23) framgår att granbarkborren har varit ett stort problem i på grund av värmen och torkan. Regeringen angav i propositionen att det finns angripen skog som inte har koppling till stormfällning. Totalt uppskattas vara angripna. Förlusterna kan jämföras med de som skadades av bränder 2018. Regeringen bedömde i budgetpropositionen att var tredje skogsägare i kan bli berörd av granbarkborrens angrepp och att denna situation förmodligen kommer att fortgå . Regeringen anförde vidare att det i förlängningen kan leda till att omställningen till bioekonomin riskeras och arbetstillfällen som är knutna till skogsindustrin i påverkas negativt liksom naturvärden i skyddade områden som domineras av gran. Regeringen bedömde att fortsatt information och rådgivning till skogsägarna är avgörande, liksom myndigheternas stöd i arbetet med att snabbt lokalisera angrepp. Regeringen anförde vidare att staten har ett stort ansvar för åtgärder för att minska spridning av granbarkborrar från skyddade områden. Regeringen föreslog därför att totalt skulle tillföras anslaget 1:1 –2022 för att hantera skogsskador och för att stödja arbetet med att bekämpa angrepp av granbarkborre. biföll regeringens förslag (bet. 2019/20:MJU2, rskr. 2019/20:112). Enligt artikel 28 i och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 av om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (EU:s växtskyddsmedelsförordning) får ett växtskyddsmedel – med vissa undantag – inte släppas ut på marknaden eller användas om det inte har godkänts av den berörda medlemsstaten, dvs. den stat inom vilkens territorium medlet är tänkt att släppas ut och användas. I produktgodkännandet ska det anges på vilka växter eller växtprodukter och andra områden än jordbruksmark som växtskyddsmedlet får användas inom samt i vilket syfte (artikel 31). Enligt samma artikel ska det i produktgodkännandet anges vilka krav och villkor som ska gälla för användningen av växtskyddsmedlet. Ett växtskyddsmedel får alltså endast släppas ut på marknaden och användas om det har produktgodkänts i den berörda medlemsstaten. Medlemsstatens behöriga myndighet får dock i särskilda fall ge dispens från kravet på godkännande och tillåta att ett växtskyddsmedel, under , släpps ut på marknaden för begränsad och kontrollerad användning, om en sådan åtgärd framstår som nödvändig på grund av en fara som inte kan avvärjas på något annat rimligt sätt. Detta framgår av artikel 53 i EU:s växtskyddsmedelsförordning. Med stöd av dessa regler beslutade Kemikalieinspektionen att bevilja dispens från kravet på produktgodkännande för växtskyddsmedlet Typosan P306 (dnr 5.1.2.a-H19-07932). Medlet har ingen bekämpningseffekt i sig själv, utan används i skogsbruket som ett lockämne (feromon) för att locka granbarkborrar till fällor för att på så sätt förhindra angrepp på skogen. Dispensen gäller –i hela och .