bet · H701JuU16 · 2020-05-07 00:00:00 — Säkerhetspolisen ska alltså också i fortsättningen kunna begära tillstånd till hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation och postkontroll. Kravet för att få använda hemliga tvångsmedel sänks från synnerliga till särskilda skäl. I ett beslut om anmälningsskyldighet ska en utlänning i fortsättningen kunna förbjudas att lämna ett bestämt vistelseområde. De rättssäkerhetsgarantier som finns i ska som utgångspunkt gälla också för tvångsmedel enligt den nya lagen. Säkerhetspolisen ska liksom företräda det allmänna vid allmän domstols handläggning av frågor om tvångsmedel. Bestämmelserna om granskning av material från användningen av hemliga tvångsmedel behålls men görs tydligare. Den parlamentariska kontrollen över tillämpningen av den nya lagen ska vara densamma som över den nuvarande lagen. ska utöva tillsyn över Säkerhetspolisens hantering av tvångsmedel enligt den nya lagen. Nämnden ska också vara skyldig att på begäran av enskild kontrollera om användningen har varit författningsenlig. Det införs ett uttryckligt krav på att mål och ärenden enligt den nya lagen ska handläggas skyndsamt. Åtgärder som rör förvar, uppsikt, tvångsmedel och andra tvångsåtgärder ska alltid – enligt en uttrycklig regel om det – vara proportionerliga. Skyldigheten att skriftligen motivera beslut utvidgas till att omfatta fler beslut än . Det införs krav på att beslut om uppsikt och om anmälningsskyldighet ska delges utlänningen. Möjligheterna för en utlänning att komma till tals muntligen utvidgas i flera avseenden. Offentliga biträden ska utses i samma utsträckning som , men kraven på biträdena skärps. Det ska fortfarande vara kriminaliserat att bryta mot ett återreseförbud eller mot anmälningsskyldighet. Den som hjälper en utlänning som har återreseförbud att komma tillbaka till eller hindrar eller försöker hindra verkställighet av ett beslut om utvisning ska också i fortsättningen kunna straffas för det. För att inskärpa straffbestämmelsernas betydelse höjs maximistraffet till fängelse för den utlänning som återvänder i strid med ett återreseförbud och för den som hjälper en sådan utlänning att återvända. På motsvarande sätt höjs maximistraffet för den som inte följer ett beslut om anmälningsskyldighet. Den som bryter mot ett förbud att lämna ett visst område, som utfärdats i anslutning till en anmälningsskyldighet, kan också dömas till fängelse i högst . Böter ska inte längre ingå i straffskalan för den som hjälper en utvisad utlänning att komma tillbaka till , eller hindrar eller försöker hindra verkställighet av ett utvisningsbeslut. Brotten är av den arten att påföljden normalt bör vara fängelse. Ändringar i utlänningslagen och utlänningsförordningen Ett uppehållstillstånd ska i vissa fall kunna återkallas för en utlänning om det kan antas att han eller hon kommer att bedriva verksamhet med koppling till terrorism. Detsamma gäller en utlänning som kan antas komma att bedriva statsstyrt företagsspioneri i eller något annat nordiskt land. Tidsfristen för återkallelse i dessa fall – och vid risk för sabotage, spioneri och olovlig underrättelseverksamhet – ska utökas till . Om det finns synnerliga skäl får ett uppehållstillstånd återkallas på en sådan grund även efter den tidens utgång. Elektronisk övervakning bör inte införas Ett system med elektronisk övervakning bör enligt utredningen inte införas för att kontrollera utlänningar som har utvisats på grund av att de utgör ett allvarligt säkerhetshot, men som trots det blir kvar i . Skälen mot att införa ett sådant system är starka. De är av såväl juridisk som teknisk och praktisk natur. Elektronisk övervakning kan bara ge information om var utlänningen befinner sig, inte vad han eller hon planerar att göra. Det finns flera utländska exempel där fotboja inte har hindrat personer från att begå terroristattentat. Lokaliseringsuppgifter kan dessutom fås genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Förslagen om utökade möjligheter att använda hemliga tvångsmedel ger Säkerhetspolisen mer effektiva verktyg för att förebygga och förhindra brott än vad elektronisk övervakning kan ge. Kontrollen över de aktuella utlänningarna förstärks också genom förslaget att anmälningsskyldighet ska kunna förenas med ett förbud för utlänningen att lämna det normala vistelseområdet. Elektronisk övervakning kan dessutom förväntas bli mycket kostnadskrävande. Utredningens slutsats är att den begränsade nytta som elektronisk övervakning skulle kunna ge inte väger upp de övriga nackdelar och det betydande integritetsintrång som det skulle innebära för utlänningen att ständigt vara övervakad elektroniskt. Utredningen redovisar dock en skiss på hur sådan övervakning skulle kunna utformas. Den nya lagen bör enligt utredningen träda i kraft . Eftersom tillämpningsområdet för den nya lagen till viss del bygger på att förslaget till terroristbrottslag genomförs, bör den nya lagen träda i kraft tidigast som terroristbrottslagen träder i kraft, vilket föreslås vara . Utskottet avstyrkte i betänkande 2017/18:JuU35 (s. 60) ett motionsyrkande om att införa löpande rapporteringsplikt till polisen för personer som på sannolika skäl kan misstänkas planera en terrorresa. I betänkande 2017/18:JuU14 (s. 91 f.) avstyrkte utskottet motioner om obligatorisk prövning av utvisning för vissa brott. Utskottet hänvisade till att det instämde i vad migrationsministern och biträdande justitieministern anfört om att det måste finnas en balans mellan de reaktioner som ett brott ska medföra och brottets allvar. Utskottet redovisade i betänkande 2018/19:JuU16 (s. 49 f.) att åtgärder vidtagits för att motverka våldsbejakande gruppers verksamhet och för att lagföra personer som kan misstänkas ha gjort sig skyldiga till terroristbrottslighet. Mot bakgrund av detta såg utskottet inte skäl för att ställa sig bakom de yrkanden som efterfrågades i motioner om t.ex. löpande rapporteringsplikt för personer som på sannolika skäl kan misstänkas planera en resa i terrorismsyfte. Enligt utskottet måste det finnas en balans mellan de reaktioner som ett brott ska medföra och brottets allvar. Det är rimligt att det krävs ett allvarligt brott eller risk för fortsatt brottslighet för att utvisa någon. Som framgått ger även lagen om särskild utlänningskontroll möjlighet att utvisa någon om det är särskilt påkallat med hänsyn till rikets säkerhet eller om det kan befaras att någon kommer att begå eller medverka till terroristbrott. Utskottet vidhöll sin inställning att den nuvarande ordningen är väl avvägd och avstyrkte motionsyrkandena. I samband med att utskottet behandlade regeringens skrivelse redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll (skr. 2017/18:57) föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att se över lagen om särskild utlänningskontroll i syfte att den på ett ändamålsenligt och rättssäkert sätt ska kunna tillämpas i fler fall än vad som sker (bet. 2017/18:JuU11). I samma betänkande avstyrkte utskottet motionsförslag om att på olika sätt skärpa lagen om särskild utlänningskontroll. Motionärerna föreslog bl.a. att formuleringen ”får utvisas” ska bytas ut mot ”ska utvisas”, att Säkerhetspolisen ska besluta om utvisning, att all utvisning som sker med stöd av lagen ska utgöra ett livstidsförbud mot att återvända till , att de som dömts till utvisning enligt lagen som huvudregel ska tas i förvar medan de inväntar verkställighet, att om det finns verkställighetshinder ska personen i första hand utvisas till sitt ursprungsland och i andra hand ska regeringen upprätta ett avtal med tredjeland dit personen kan utvisas med stöd av lagen samt att alla personer som döms till utvisning ska registrera sina fingeravtryck, sitt DNA och ett foto för att dessa uppgifter sedan ska kunna kontrolleras mot personer som söker uppehållstillstånd, medborgarskap, asyl eller något annat. Utredningen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter anför i sitt betänkande att den nya lagstiftningen bör träda i kraft . Eftersom tillämpningsområdet för den nya lagen till viss del bygger på att förslaget till terroristbrottslag genomförs, bör den nya lagen enligt utredningen träda i kraft tidigast som terroristbrottslagen träder i kraft, vilket föreslås vara . Mot denna bakgrund utgår utskottet från att regeringen skyndsamt kommer att bereda utredningens förslag och återkomma till med ett lagförslag . Det finns därför enligt utskottet inte anledning för att göra ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2019/20:3464 (M) yrkande 1, dvs. att regeringen skyndsamt ska återkomma till med förslag om att skärpa lagen om särskild utlänningskontroll i de delar som omfattas av utredningen. Utskottet avstyrker därmed motionsyrkandet. I frågan om diplomatiska garantier konstaterar utskottet att regeringen arbetar aktivt med att undanröja hinder mot verkställighet. Frågan om diplomatiska garantier tas även upp av Utredningen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter i samband med beslut om förvar (SOU 2020:16 s. 304). Mot denna bakgrund saknas det enligt utskottet skäl för att ta något initiativ i frågan. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2019/20:3464 (M) yrkande 3 och 2019/20:3476 (SD) yrkande 7. Slutligen anser utskottet att kommittédirektiven till den avslutade Utredningen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter var alltför snäva och att vissa frågor som skapat påtagliga problem därför inte uppmärksammades tillräckligt av utredningen. Det gäller t.ex. frågan om att en person inte kan hållas i förvar när en beslutad utvisning inte kan verkställas på grund av förhållanden i hemlandet. De åtgärder som utredningen föreslår är visserligen ett steg i rätt riktning, men de är enligt utskottets mening inte tillräckliga för att samhället ska kunna skydda sig mot personer som anses utgöra ett säkerhetshot. Utskottets utgångspunkt är att utländska medborgare som utgör hot mot säkerhet ska lämna landet. Om det av någon anledning inte är möjligt bör dessa personer hållas i förvar eller övervakas på ett betryggande sätt. Regeringen bör därför skyndsamt tillsätta en ny utredning som ska se över vilka ytterligare åtgärder som behöver vidtas för att samhället ska kunna skydda sig mot personer som anses utgöra ett säkerhetshot. Den nya utredningen bör därvid bl.a. utreda förutsättningarna att öka möjligheten att hålla personer som bedöms utgöra ett säkerhetshot i förvar med iakttagande av rättsstatliga principer och proportionalitet inom ramen för de internationella konventioner som gäller, samt förstärka möjligheterna till övervakning, i de fall utvisning inte kan verkställas. Man bör även analysera vilken ordning som bör gälla för att utan onödiga dröjsmål kunna ompröva frågan om verkställighetshinder när nya uppgifter framkommer om situationen i hemlandet. Vidare bör möjligheterna förbättras när det gäller att skydda samhället mot de personer som konstaterats utgöra ett säkerhetshot. Det är också nödvändigt att påföljderna skärps för överträdelser av beslutad anmälningsplikt och andra begränsningar i sådana situationer. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2019/20:3067 (M) yrkande 11, 2019/20:3464 (M) yrkandena 2, 4 och 5 samt 2019/20:3467 (L), tillstyrker delvis motionerna 2019/20:552 (SD) yrkande 8 och 2019/20:3476 (SD) yrkande 9 samt avstyrker motionerna 2019/20:552 (SD) yrkandena 1–6 och 9, 2019/20:3455 (V) och 2019/20:3476 (SD) yrkandena 1–5, 8 och 10. Utredningen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter, punkt 2 (M, KD) av (KD), (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3464 av m.fl. (M) yrkande 1. I samband med den s.k. terroröverenskommelsen 2017 förband sig regeringen att se över lagen om särskild utlänningskontroll. hade Säkerhetspolisen i en särskild inlaga till regeringen påtalat att lagstiftningen var otydlig, svårtolkad och svårtillämpad. Trots detta tog det regeringen efter terroröverenskommelsen att tillsätta en utredning för att se över lagen. Utgångspunkten är att utländska medborgare som utgör hot mot säkerhet ska lämna landet. Om det av olika skäl inte är möjligt behöver dessa personer hållas i förvar eller övervakas på ett betryggande sätt. I flera uppmärksammade fall har utländska medborgare som utgör säkerhetshot försatts på fri fot på grund av att det fanns hinder för att verkställa utvisningarna. Personer som av både regeringen, Säkerhetspolisen och har bedömts utgöra hot mot säkerhet kan alltså i princip röra sig fritt i det svenska samhället. redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll redogör regeringen för det uppdrag som getts till en särskild utredare att göra en översyn av lagen om särskild utlänningskontroll. Vi anser att uppdraget har varit för snävt och har därför tidigare lagt fram förslag till utskottsinitiativ om att utredningen borde ges tilläggsdirektiv Även om vi således inte anser att utredningens förslag är tillräckliga är de dock ett steg i rätt riktning. Enligt vår mening bör bl.a. åtgärder vidtas för att utöka möjligheterna att både ta och kvarhålla en person i förvar. Det är orimligt att de som bedöms utgöra säkerhetshot släpps fria rakt ut i samhället. Elektronisk övervakning bör kunna spela en större roll än . Vidare är det av avgörande betydelse att en person som bedömts utgöra ett säkerhetshot och blivit ålagd anmälningsplikt också följer den. Straffet för brott mot anmälningsplikten bör därför ses över. Det bör även vara möjligt att hålla personer som brutit mot anmälningsplikten i förvar i väntan på dom. Det är mot denna bakgrund viktigt att regeringen skyndsamt återkommer till med ett lagförslag i de delar som omfattas av utredningens förslag. Diplomatiska garantier, punkt 3 (M, KD) av (KD), (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3464 av m.fl. (M) yrkande 3, 2019/20:3476 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2019/20:552 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2019/20:3476 av m.fl. (SD) yrkande 6. Vi anser att regeringen bör ta fram ett system så att hinder mot att verkställa utvisningar kan undanröjas genom s.k. diplomatiska garantier. Diplomatiska garantier kan ingås med andra stater i enskilda fall, men det bör även vara möjligt att gå längre och pröva att införa den typ av system som exempelvis finns i . Det innebär att generella avtal med diplomatiska garantier ingås med andra länder dit personer kan utvisas (deportations with ). Av praxis från framgår att domstolen vid ett flertal tillfällen godtagit en utvisning när det funnits sådana garantier. Diplomatiska garantier, punkt 3 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:552 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2019/20:3476 av m.fl. (SD) yrkandena 6 och 7 samt 2019/20:3464 av m.fl. (M) yrkande 3. Enligt LSU får utlänningar inte utvisas med stöd av lagen om det finns verkställighetshinder såsom risk för tortyr eller dödsstraff i landet dit personen ska utvisas. Detta bör enligt vår mening förändras, t.ex. med avtal om garantier mot dessa verkställighetshinder, och regeringen ska återkomma med ett förslag som möjliggör utvisning i dessa fall. Personer som dömts till utvisning ska i första hand utvisas till sitt ursprungsland. I andra hand, om det föreligger verkställighetshinder och avtal om detta inte kunnat genomföras, ska regeringen upprätta avtal med tredjeland dit personer kan utvisas med stöd av lagen. I sista hand ska personerna hållas i förvar tills de antingen kan utvisas eller under polisens översyn självmant lämnar landet, vilket de kan göra när som helst så länge de inte avtjänar något straff. Vi har i detta sammanhang tidigare ställt oss bakom förslag om att det bör införas ett system som är utformat i linje med vad Förenade och har, med s.k. deportations with . Detta bör enligt vår mening vara en utgångspunkt i ett sådant arbete. Man bör vidare utreda vilka medel som kan nyttja i syfte att nå sådana avtal, huruvida det påkallar indraget bistånd i aktuella fall, alternativt ekonomiska eller andra påtryckningar. Eftersom regeringen inte självmant vidtar åtgärder i syfte att få sådana regelverk på plats, och till synes inte lyckas avhjälpa problemet på något annat vis, bör ta initiativ till att förmå regeringen att genomföra detta. Elektronisk fotboja, punkt 4 (M, KD) av (KD), (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2732 av m.fl. (KD) yrkande 2. Vi delar inte utredningens uppfattning när det gäller elektronisk övervakning för att kontrollera utlänningar som har utvisats på grund av att de utgör ett allvarligt säkerhetshot, men som trots det blir kvar i . Vi menar att fördelarna med ett sådant förslag överväger nackdelarna. Utredningen har också lämnat en skiss på hur en sådan övervakning skulle kunna utformas, och vi anser att regeringen skyndsamt bör återkomma till med ett sådant lagförslag. En effektivare lag om särskild utlänningskontroll, punkt 5 (S, MP) av (MP), (S), (S), (S), Lawen Redar (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: 2019/20:552 av m.fl. (SD) yrkandena 1–6, 8 och 9, 2019/20:3067 av m.fl. (M) yrkande 11, 2019/20:3455 av m.fl. (V), 2019/20:3464 av m.fl. (M) yrkandena 2, 4 och 5, 2019/20:3467 av m.fl. (L) och 2019/20:3476 av m.fl. (SD) yrkandena 1–5 och 8–10. I ett stort antal motioner efterfrågas ytterligare åtgärder utöver de som Utredningen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter föreslår. Bland annat efterfrågas ytterligare eller skärpta åtgärder för att skydda samhället mot personer som anses utgöra säkerhetshot, men också åtgärder för att stärka rättssäkerheten för den enskilde. Även en mer allmän översyn av lagen om särskild utlänningskontroll efterfrågas. Vi konstaterar i detta sammanhang att utredningens betänkande om ett effektivare regelverk för utlänningsärenden med säkerhetsaspekter skickats ut på remiss. Det finns därför inte anledning för att nu ta initiativ till en ny utredning, utan vi anser att man bör avvakta beredningen av utredningens förslag. Det är också möjligt att det kommer in viktiga synpunkter under remitteringen, som inte bör förbigås. En effektivare lag om särskild utlänningskontroll, punkt 5 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:552 av m.fl. (SD) yrkandena 1–6, 8 och 9 samt 2019/20:3476 av m.fl. (SD) yrkandena 1–5 och 8–10, 2019/20:3067 av m.fl. (M) yrkande 11, 2019/20:3464 av m.fl. (M) yrkandena 2, 4 och 5 samt 2019/20:3467 av m.fl. (L) och 2019/20:3455 av m.fl. (V). Lagen om särskild utlänningskontroll (LSU) är en vital del av möjligheten att garantera säkerhet och trygghet för och våra medborgare. har det emellertid visat sig att det finns stora brister i lagen och dess tillämpning. Den överlämnade utredningen innehåller enligt vår mening inte tillräckliga åtgärder för att komma tillrätta med dessa problem utan det krävs ytterligare åtgärder. – Bestämmelsen i 1 § LSU om att en utlänning under vissa förutsättningar får utvisas bör ändras till att han eller hon i dessa fall ska utvisas. – Det bör vara Säkerhetspolisen som beslutar om utvisning enligt LSU och inte som . – All utvisning med stöd av lagen ska utgöra ett livstidsförbud mot att återvända hit. – Om det ska finnas möjlighet att göra undantag från ett förbud att återvända till för ett kort besök bör besöket göras under bevakning av polisen på utlänningens egen bekostnad. – Förvar ska gälla som huvudregel för samtliga som dömts till utvisning med stöd av lagen medan de inväntar verkställighet. Hänsynstagandet till personer när det gäller förvaring ska tas bort. – Det bör utredas hur förvar kan nyttjas än det görs samt hur man ska kunna vidta mer ingripande åtgärder än i de fall internationella konventioner explicit hindrar längre förvar. Det finns därvid anledning att titta på det system som har, s.k. restricted leave policy. Det kan t.ex. handla om åtgärder som innebär att en person inte får bosätta sig var som helst, röra sig fritt i vissa riskområden eller liknande. Kontroll av detta kan ske genom elektronisk fotboja och hemliga tvångsmedel, vilket torde anses vara mer effektivt än den anmälningsplikt som gäller . – Straffen för den som uppehåller sig i trots förbud att återvända hit bör skärpas. Detsamma gäller för den som hjälper en person att återvända eller som hindrar ett beslut om utvisning från att verkställas. Miniminivån bör vara fängelse och maximistraffet bör höjas i enlighet med detta, t.ex. till . Vidare ska undantaget i 24 § också tas bort. Där stadgas det nämligen att en utlänning som utvisats tidigare ska undgå straff om denne har återvänt till på grund av förföljelse. – De som döms till utvisning med stöd av lagen ska slutligen också registrera sina fingeravtryck, sitt DNA och foto i en databas mot vilken samtliga som söker uppehållstillstånd, medborgarskap, asyl eller annat i ska kontrolleras. Regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som tillgodoser det anförda. En effektivare lag om särskild utlänningskontroll, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3455 av m.fl. (V) och 2019/20:552 av m.fl. (SD) yrkandena 1–6, 8 och 9, 2019/20:3067 av m.fl. (M) yrkande 11, 2019/20:3464 av m.fl. (M) yrkandena 2, 4 och 5, 2019/20:3467 av m.fl. (L) och 2019/20:3476 av m.fl. (SD) yrkandena 1–5 och 8–10. Det är Säkerhetspolisen som bedömer om en person ska anses vara en säkerhetsrisk enligt lagen om särskild utlänningskontroll (LSU) och som ansöker om utvisning av personen hos . Om beslut överklagas ska verket lämna över ärendet till Migrationsöverdomstolen. Migrationsöverdomstolen ska sedan tillsammans med ett eget yttrande lämna över ärendet till regeringen som är högsta beslutande instans. Dessvärre får och Migrationsöverdomstolen inte ta del av allt underlag som Säkerhetspolisen har i ärendet. Det leder till ett underskott på information som kan vara mycket negativt för den utvisningshotade personen eftersom myndigheten och domstolen blir helt beroende av Säkerhetspolisens bedömning. Förfarandet innebär enligt min mening att rättssäkerheten brister eftersom enskilda inte har rätt till ett tvåpartsförfarande med prövning av sitt utvisningsärende inför domstol. Ett problem är att det i princip är helt omöjligt för en utvisningshotad person att försvara sig mot de anklagelser som framförs. Beviskraven i LSU är mycket låga jämfört med brottmålsprocessens krav på ”bortom rimligt tvivel”. Det finns därför behov en översyn av om lagen uppfyller de rättssäkerhetskrav som kan ställas på en så ingripande lagstiftning. Tyvärr saknades denna fråga i direktiven till den avslutade Utredningen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter. Regeringen bör därför tillsatta en ny utredning som ska se över dessa frågor. Vidare är politisk påverkan från regeringar i LSU-ärenden ett återkommande problem. beslutade den dåvarande regeringen att utvisa två egyptiska medborgare. garanterade att de inte skulle utsättas för tortyr, något som ändå skedde. blev fällt i . Fallet illustrerar nästan övertydligt varför regeringen är en utomordentligt olämplig instans för att fatta dessa ytterst grannlaga judiciella beslut.