bet · H701JuU26 · 2020-04-29 00:00:00 — Som framgår ovan har utskottet riktat flera tillkännagivanden till regeringen med innebörden att preskriptionstiden för vissa brott bör förlängas eller helt tas bort. I takt med den tekniska utvecklingen och de förbättrade möjligheterna att säkra spår och bevisning har åtminstone ett av skälen för preskription förlorat något av sin giltighet. finns det andra motiv för preskription som alltjämt är relevanta. Det är därför välkommet att regeringen nu har aviserat tillsättandet av en utredning som ska göra en översyn av det straffrättsliga preskriptionsinstitutet som sådant, i enlighet med vad som framgår ovan. Utskottet finner därför inte anledning att nu vidta några åtgärder med anledning av motionerna 2019/20:541 (SD) yrkande 11, 2019/20:1495 (M) yrkande 2, 2019/20:1906 (M) yrkande 3, 2019/20:2826 (L) yrkande 2, 2019/20:3068 (M) yrkande 3 och 4, 2019/20:3248 (C) yrkande 42 i denna del samt 2019/20:2729 (KD) yrkande 14. Försvårande omständigheter vid bedömning av brottets straffvärde Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att bestämmelsen i 29 kap. 2 § bör utökas med fler omständigheter som ska ses som försvårande för brottets straffvärde. Jämför reservation 37 (SD) och 38 (KD). I kommittémotion 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 4 begärs att det bör beaktas som en försvårande omständighet då ett brott riktas mot äldre. Även brott som begås i samband med allvarliga störningar av den allmänna ordningen bör vid straffvärdebedömningen anses som en försvårande omständighet. Enligt kommittémotion 2019/20:823 av m.fl. (SD) yrkande 12 bör en ny försvårande omständighet läggas till i listan i uppräkning av försvårande omständigheter i 29 kap. 2 §. Det ska ses som försvårande om en gärningsman begått brott av sexuell karaktär om offret drabbats inom ramen för sin yrkesutövning. I kommittémotion 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 18 begärs att försvårande omständigheter bör användas i större utsträckning än vad som är fallet vid bedömandet av ett brotts straffvärde. Enligt 29 kap. 2 § ska som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas om den tilltalade avsett att brottet skulle få allvarligare följder än det faktiskt fått om den tilltalade visat stor hänsynslöshet, om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårigheter att värja sig om den tilltalade utnyttjat sin ställning eller i övrigt missbrukat ett särskilt förtroende om den tilltalade förmått någon annan att medverka till brottet genom tvång, svek eller missbruk av hans eller hennes ungdom, oförstånd eller beroendeställning om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning, könsöverskridande identitet eller uttryck eller annan liknande omständighet om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person eller om brottet begåtts mot en person på grund av att han eller hon eller någon närstående innehaft ett uppdrag som förtroendevald i stat, kommun, region, eller . I kommentaren till bestämmelsen anges att punkten 3, utnyttjande av skyddslös ställning, bl.a. tar sikte på brott som förövats mot äldre, vilket därmed är en omständighet som kan bedömas som en försvårande omständighet (m.fl., , , , kommentaren till 29 kap. 2 §). I den utredning (SOU 2018:2) som låg till grund för de bestämmelser om ett stärkt straffrättsligt skydd för blåljusverksamhet och myndighetsutövning som infördes föreslogs en särskild straffskärpningsgrund, där det som en försvårande omständighet särskilt skulle beaktas om den tilltalade med hot eller våld angripit någon i eller med anledning av dennes yrkesutövning. Regeringen bedömde dock att den föreslagna straffskärpningsgrunden var förenad med betydande nackdelar genom att det framstod som tveksamt om den skulle få avsedd verkan som det kunde förutses att den skulle ge upphov till betydande tillämpningsproblem. Regeringen gick inte vidare med det förslaget utan konstaterade att frågan om vilka samhällsnyttiga funktioner som var i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och hur ett förstärkt straffrättsligt skydd för dessa samhällsnyttiga funktioner kunde uppnås på ett annat och mer ändamålsenligt sätt krävde fortsatt utredningsarbete (prop. 2018/19:155 s. 35 f.). I betänkande 2014/15:JuU14 behandlade utskottet ett motionsyrkande om att det ska ses som en försvårande omständighet att ett brott har begåtts under eller efter en störning av den allmänna ordningen. Utskottet hade en viss förståelse för synpunkten men ansåg inte att motionsyrkandet gav skäl till något initiativ från , varför det avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2015/15:138). Liknande yrkande behandlades i betänkandena /16:JuU18 och 2018/19:JuU11. I det senare betänkandet anförde utskottet att det vidhöll sin inställning och avstyrkte motionsyrkandet. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:181). I betänkandet 2018/19:JuU11behandlades även ett yrkande om att brott av sexuell karaktär mot yrkesutövare skulle ses som en försvårande omständighet. Utskottet ansåg inte att det fanns anledning att vidta någon åtgärd med anledning av motionen, som avstyrktes. följde utskottets förlag (rskr. 2018/19:181). Utskottet vidhåller vad det tidigare anfört i frågan om huruvida det ska ses som försvårande att ett brott begåtts under eller efter en störning av den allmänna ordningen. Utskottet anser därutöver att den befintliga utformningen av 29 kap. 2 § är väl avvägd. Det finns därför inte skäl att ställa sig bakom motionerna om en översyn av dessa bestämmelser. Motionerna 2019/20:541 (SD) yrkande 4, 2019/20:823 (SD) yrkande 12 och 2019/20:2728 (KD) yrkande 18 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av de förmildrande omständigheterna i 29 kap. 3 § och de s.k. billighetsskälen i 29 kap. 5 § . Jämför reservation 39 (SD) och 40 (KD). I kommittémotion 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 5 yrkar motionärerna att möjligheten enligt 29 kap. 3 § att döma till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet bör avskaffas. I samma motion yrkande 6 begärs att de s.k. billighetsskälen i 29 kap. 5 § bör utredas med inriktningen att flertalet av dem ska avsakffas. Möjligheten att döma ut ett lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet bör också avskaffas, om inte detta anses nödvändigt inom ramen för ett kronvittnessystem. I kommittémotion 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 1 begärs en översyn av vilka omständigheter som ska beaktas som billighetsskäl enligt 29 kap. 5 § . I 29 kap. finns bestämmelser om de omständigheter som rätten ska beakta vid bedömningen av vilket straff som ska utdömas för en viss gärning. I kapitlets tredje paragraf anges att rätten som förmildrande omständigheter särskilt ska beakta om brottet föranletts av någon annans uppenbart kränkande beteende om den tilltalade till följd av en allvarlig psykisk störning haft nedsatt förmåga att inse gärningens innebörd eller att anpassa sitt handlande efter en sådan insikt eller annars till följd av en psykisk störning, sinnesrörelse eller av någon annan orsak haft nedsatt förmåga att kontrollera sitt handlande om den tilltalades handlande stått i samband med hans eller hennes bristande utveckling, erfarenhet eller omdömesförmåga om brottet föranletts av stark mänsklig medkänsla eller om gärningen, utan att vara fri från ansvar, är sådan som avses i 24 kap (som handlar om ansvarsfrihet p.g.a. bl.a. nöd och nödvärn). I 29 kap. 5 § anges att rätten vid straffmätningen, utöver brottets straffvärde, i skälig omfattning ska beakta om den tilltalade till följd av brottet drabbats av allvarlig kroppsskada om den tilltalade till följd av hög ålder eller dålig hälsa skulle drabbas oskäligt hårt av ett straff utmätt efter brottets straffvärde om en i förhållande till brottets art ovanligt förflutit sedan brottet begicks om den tilltalade efter förmåga försökt förebygga, avhjälpa eller begränsa skadliga verkningar av brottet om den tilltalade frivilligt angett sig eller lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen av brottet om den tilltalade förorsakas men till följd av att han eller hon på grund av brottet utvisas ur riket om den tilltalade förorsakas men till följd av att han eller hon på grund av brottet blir eller kan antas bli avskedad eller uppsagd från anställning eller drabbas av annat hinder eller synnerlig svårighet i yrkes- eller näringsutövning om ett straff utmätt efter brottets straffvärde skulle framstå som oproportionerligt strängt med hänsyn till andra rättsliga sanktioner till följd av brottet eller om någon annan omständighet påkallar att den tilltalade får ett lägre straff än brottets straffvärde motiverar. Föreligger omständighet som avses i första stycket, får rätten, om särskilda skäl påkallar det, döma till lindrigare straff än som är föreskrivet för brottet. Utskottet har behandlat motionsyrkanden om att reducera möjligheterna att beakta förmildrande omständigheter enligt 29 kap. 5 § tidigare, senast i betänkande 2018/19:JuU11 (s. 130 f.). Utskottet ansåg då att gällande bestämmelser om förmildrande omständigheter var väl avvägda och det såg inte anledning att vidta några åtgärder när det gällde vilka omständigheter som kunde anses som förmildrande vid straffmätningen. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:181). Utskottet gör ingen annan bedömning än den gjort tidigare, utan vidhåller uppfattningen att bestämmelser om förmildrande omständigheter är väl avvägda. Detta innefattar reglerna i 29 kap. 3 §. Motionerna 2019/20:541 (SD) yrkande 5 och 2019/20:2728 (KD) yrkande 1 avstyrks. Straffmätning vid flerfaldig brottslighet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ändringar i strafflagstiftningen i syfte att åstadkomma en skärpt straffmätning vid flerfaldig brottslighet. Jämför reservation 41 (M, C, KD) och 42 (SD). I kommittémotion 2019/20:3061 av m.fl. (M) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att skyndsamt ta bort dagens form av mängdrabatt i enlighet med tidigare tillkännagivande. Liknande yrkanden framställs i kommittémotionerna 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 3, 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkandena 24 och 32, 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkandena 2 och 3, samt i motionerna 2019/20:1599 av (C) yrkandena 1 och 2 samt 2019/20:1607 av Alireza Akhondi (C). I motion 2019/20:1985 av (M) yrkas att regeringen skyndsamt bör återkomma till med förslag på avskaffad mängdrabatt vid upprepade återfall i brottslighet. När någon döms för flera brott, ska rätten som huvudregel döma till en gemensam påföljd för brotten (30 kap. 3 § första stycket ). När en tilltalad har begått flera brott framgår av 29 kap. 1 § att domstolen ska göra en bedömning av den samlade brottslighetens straffvärde, dvs. bestämma ett straffvärde för samtliga begångna brott. Domstolen ska sedan, enligt 30 kap. 3 §, enligt huvudregeln döma till en gemensam påföljd för brotten. Utgångspunkten när någon döms för flera brott är att den s.k. asperationsprincipen ska tillämpas (se bl.a. NJA 2008 s. 359). Principen innebär att straffvärdebedömningen vid flerfaldig brottslighet utgår från det allvarligaste av de brott som föreligger till bedömning. Till straffvärdet för detta brott läggs därefter en efter hand minskande del av straffvärdet för vart och ett av de övriga brotten i ordning efter brottens allvar. Detta innebär i praktiken att det straff som döms ut vid flerfaldig brottslighet är väsentligt lägre än vad som skulle bli följden av en sammanläggning av straffvärdet för varje enskilt brott. En allmän kontroll görs slutligen så att det straffvärde som beräknats inte framstår som oproportionerligt i förhållande till den brottslighet som är aktuell. Regeringen beslutade proposition 2015/16:151 Ny påföljd efter tidigare dom. I propositionen lämnades vissa förslag som innebar att reglerna om gemensam straffmätning i 34 kap. inte längre skulle tillämpas när det rör sig om återfall. Vidare gjorde regeringen bedömningen att den nuvarande ordningen för straffvärdebedömning vid flerfaldig brottslighet i övrigt framstod som väl avvägd, och någon ändring i de reglerna föreslogs inte (se s. 57). Genom överlämnandet av propositionen ansåg regeringen att ett tidigare tillkännagivande (bet. 2014/15:JuU14 s. 62 f., rskr. 2014/15:138) om att den skulle återkomma med förslag om ett skärpt regelverk för flerfaldig brottslighet var slutbehandlat. Utskottets ansåg att de föreslagna ändringarna och bedömningarna i propositionen inte var sådana att de motsvarade vad som efterfrågades i tillkännagivandet och att tillkännagivandet därmed inte var slutbehandlat. delade denna bedömning (bet. 2016/17:KU21, rskr. 2016/17:296). Punkten står därför åter som öppen. I regeringens skrivelse 2019/20:75 anförs om tillkännagivandet att frågan bereds inom . Motionsyrkanden om skärpt straffmätning vid flerfaldig brottslighet har behandlats , senast i betänkande 2018/19:JuU11 (s. 126 f.). Utskottet konstaterade då att det med hänsyn till det ovannämnda tillkännagivandet såg positivt på att regeringen analyserade frågan med inriktning på en översyn av regleringen av straffvärdebestämning vid flerfaldig brottslighet. Det fanns enligt utskottets mening ett klart behov av att från lagstiftarens sida tydligare markera mot upprepad brottslighet. Återfallet utgjorde i sig en faktor som kraftigt ökade gärningsmannens ansvar för det han eller hon har gjort. Straffet för den som döms för flera brott i en och samma rättegång borde enligt utskottet därför skärpas betydligt genom att ersätta de befintliga reglerna om mängdrabatt med ett nytt system där de tre grövsta brotten ska tillmätas hela straffvärdet innan den s.k. asperationsprincipen tillämpas. Detta föreslog utskottet att skulle tillkännage för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:181). Som framgår ovan riktade utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att föreslå ändringar i strafflagstiftningen i syfte att åstadkomma en skärpt straffmätning vid flerfaldig brottslighet. Med anledning av tillkännagivandet pågår det arbete inom i syfte att åstadkomma en sådan reglering. Detta arbete bör inte föregripas. Det saknas därför anledning att ställa sig bakom motioner som åter yrkar på liknande åtgärder. Motionerna 2019/20:541 (SD) yrkande 3, 2019/20:1599 (C) yrkandena 1 och 2, 2019/20:1607 (C), 2019/20:1985 (M), 2019/20:2728 (KD) yrkandena 2 och 3, 2019/20:3061 (M) yrkande 3 samt 2019/20:3248 (C) yrkande 24 och 32 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att mängdrabatten bör avskaffas för personer som återfallit i brottslighet och om återfall som straffskärpningsgrund. Jämför reservation 43 (M) och 44 (SD). I kommittémotion 2019/20:3061 av m.fl. (M) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att införa en tydligare straffskärpningsregel vid återfall i brott. Enligt motionärerna bör huvudregeln i återfallssituationer vara straffskärpning oberoende av om villkorligt medgiven frihet förklaras förverkad. I kommittémotion 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om att principen ”tredje gången gillt” ska införas för vissa brottstyper, framför allt brott enligt 3, 4, 6 och 8 kap. , där gärningsmannen döms till ett högre straff vid tredje domen. I 26 kap. 3 § anges de yttre ramarna för längden av fängelsestraff vid återfall. Bestämmelsen anger förutsättningarna för att gå utöver straff-skalan för brottet eller den samlade brottsligheten. Vid påföljdsvalet har återfall i brott betydelse som en av tre omständigheter som får beaktas för att välja fängelse som påföljd. Som skäl för fängelse får rätten enligt 30 kap. 4 § , utöver brottets straffvärde och art, beakta att den tilltalade har gjort sig skyldig till brott. Om den som villkorligt frigetts från fängelse döms för ett nytt brott som är begånget gäller enligt 34 kap. 5 § en presumtion för att den villkorligt medgivna friheten ska förklaras förverkad. Som särskilda skäl mot att förverka den villkorligt medgivna friheten får rätten beakta om den nya brottsligheten i förhållande till den tidigare är av lindrig beskaffenhet, om har förflutit mellan brotten eller om ett förverkande annars skulle framstå som oskäligt. Om återfallet inte beaktats genom påföljdsvalet eller i tillräcklig utsträckning genom förverkande av villkorligt medgiven frihet ska domstolen enligt 29 kap. 4 § vid straffmätningen, utöver brottets straffvärde, i skärpande riktning ta hänsyn till om den tilltalade tidigare gjort sig skyldig till brott. Vid denna bedömning ska särskilt beaktas vilken omfattning den tidigare brottsligheten haft, vilken tid som förflutit mellan brotten och om den tidigare och den nya brottsligheten är likartade eller brottsligheten i båda fallen är särskilt allvarlig. I 34 kap. finns bestämmelser om ny påföljdsbestämning efter tidigare dom. Bestämmelserna anger hur domstolen ska bestämma påföljd när en tilltalad döms för ytterligare brott som begåtts innan en tidigare påföljd helt har verkställts eller upphört. Domstolen ska i en sådan situation som huvudregel bestämma en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten. Bestämmelserna innebär att det görs en principiell skillnad mellan brott begångna före en tidigare dom (nyupptäckt brottslighet) och brott begångna efter en tidigare dom men innan påföljden helt har verkställts eller upphört (ny brottslighet), att gemensam straffmätning endast ska tillämpas vid nyupptäckt brottslighet och att ny brottslighet konsekvent ska behandlas som återfall. Reglerna trädde i kraft (prop. 2015/16:151, bet. 2015/16:JuU30, rskr. 2015/16:241). Som anförs ovan trädde nya regler i kraft om hur domstolen ska bestämma påföljd när en tilltalad döms för ytterligare brott som begåtts innan en tidigare påföljd helt har verkställts eller upphört. I proposition 2015/16:151 Ny påföljd efter tidigare dom konstaterar regeringen (s. 57) att förslagen i propositionen innebär att ny brottslighet, som alltså utgör återfall, inte längre ska omfattas av regleringen om gemensam straffmätning. Ny brottslighet bör i stället, som återfall, beaktas i skärpande riktning vid påföljdsbestämningen. anförde justitie- och inrikesministern bl.a. följande i svaret på en skriftlig fråga om fängelsestraff för flera brott (fr. 2017/18:1537): har frågat mig om jag avser att göra något åt att så många dömda undkommer straff i enlighet med det exempel han beskriver i sin fråga. Det är viktigt att den som upprepat begår brott straffas på ett sätt som står i proportion till brottslighetens allvar. Regeringen har genomfört en reform som innebär att fler gärningar ska bedömas som återfall och därmed mötas av en skärpt straffrättslig reaktion. Påföljdssystemet måste även ge utrymme för en nyanserad straffmätning när någon vid samma tillfälle döms för flera brott. Den nuvarande ordningen kan innebära att flerfaldigheten får ett alltför begränsat genom-slag vid straffmätningen. Regeringen analyserar därför frågan med inriktning på en översyn av regleringen av straffvärdebestämning vid flerfaldig brottslighet. Motionsyrkanden om straffskärpning för återfallsförbrytare och avskaffad mängdrabatt vid återfall i brottslighet har behandlats vid ett flertal tillfällen, senast i betänkande 2018/19:JuU11 (s. 132 f.). Utskottet konstaterade då att lagstiftningen om gemensam straffmätning till viss del hade skärpts genom de lagändringar som trädde i kraft och att man såg positivt på att det inom pågick ett arbete med anledning av tidigare tillkännagivande om straffvärdebestämning vid flerfaldig brottslighet (bet. 2014/15:JuU14 s. 62 f., rskr. 2014/15:138). Enligt utskottet var det angeläget att regeringen prioriterade en översyn av regleringen men att beredningen av frågan inte borde föregripas, varför det saknade anledning att ta några ytterligare initiativ i frågan. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:181). Utskottet gör ingen annan bedömning än tidigare utan emotser att ska färdigställa arbetet med anledning av tidigare tillkännagivanden. Därmed avstyrks motionerna 2019/20:541 (SD) yrkande 8 och 2019/20:3061 (M) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. översyn av vissa påföljder och hur dessa bestäms. Jämför reservation 45 (SD), 46 (SD), 47 (KD), 48 (V), 49 (SD), 50 (M), 51 (L) och 52 (V). Bestämmelser om påföljdsval m.m. I kommittémotion 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 1 begär motionärerna att det tillsätts en ny påföljdsutredning, med utgångspunkten att rätten när den bedömer straffvärdet för ett brott i normalfallet bör utgå från mitten av straffskalan. I yrkande 2 begärs att en utredning med uppdrag att revidera artbrottsinstitutet ska tillsättas, där utgångspunkten ska vara att allvarliga brott mot person, såsom vålds- eller sexualbrott, alltid ska leda till att fängelse döms ut. I kommittémotion 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 24 begärs en översyn av principen om presumtion mot fängelse. Motionärerna menar att dagens ordning leder till problem då personer som fortsätter begå brott ändå döms till lindrigare domar än fängelse. Det är därför nödvändigt med en genomgripande utredning om hur presumtionen mot fängelse ska användas. I kommittémotion 2019/20:150 av m.fl. (V) yrkande 3 anför motionärerna att regeringen bör ta initiativ till att utreda fler alternativa straff utanför lagöverträdare. I kommittémotion 2019/20:541 av m.fl. (SD) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om införandet av verkliga livstidsstraff utan möjlighet till benådning eller tidsbestämning. I kommittémotion 2019/20:585 av m.fl. (SD) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om förvaring av samhällsfarliga brottslingar. I kommittémotion 2019/20:3063 av m.fl. (M) yrkande 15 begärs ett tillkännagivande om att fler missbrukare ska kunna dömas till kontraktsvård. I kommittémotion 2019/20:2751 av m.fl. (L) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att påföljden för ringa narkotikabrott i normalfallet bör vara beroendevård. I motion 2019/20:969 av (S) framställs ett yrkande om att överväga en översyn för att ta fram fler påföljdsalternativ vid narkotikabrott. I kommittémotion 2019/20:126 av m.fl. (V) yrkande 1 begärs att regeringen ska återkomma med förslag i syfte att böter för överträdelse av hastighetsbegränsning relateras till inkomst i likhet med dagsböter. I motion 2019/20:1432 av (S) framställs ett liknande yrkande. I motion 2019/20:2373 av (M) begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör ges i uppdrag att se över möjligheten att införa bötestjänst som en möjlighet att avtjäna bötesbrott. I motion 2019/20:2678 av (M) begärs ett tillkännagivande om att obetalda böter i större utsträckning än ska omvandlas till andra straff. I motion 2019/20:2842 av Boriana (M) anförs att det bör övervägas ett avskaffande av böter som straffpåföljd för ringa stöld och stöld och att möjligheten att utdöma andra påföljder än böter bör ses över i de fall det finns en uppenbar risk att böter inte kommer att betalas på grund av risken att gärningsmannen lämnar landet. Motionären menar att det finns en risk med den nuvarande ordningen att en person som är i landet på stöldturné i lämnar landet efter lagföring för att undvika att betala böter (yrkandena 1 och 2). I motion 2019/20:2847 av Boriana (M) begärs ett tillkännagivande om att avskaffa dagsböter som straffpåföljd, då det sällan görs någon kontroll av den åtalades ekonomiska situation, vilket leder till att personer har möjlighet att ge sig själva en straffrabatt. I motion 2019/20:951 av (SD) begärs ett tillkännagivande om en översyn av lagstiftningen om bötesbelopp i syfte att möjliggöra bötesbelopp som i större utsträckning än står i proportion till den skada som gärningsmannen har orsakat.