bet · H701JuU25 · 2020-05-12 00:00:00 — I kravet på återrapportering ingår att föra ett resonemang kring vilka effekter åtgärderna bedöms ha lett till. Jag har för avsikt att fortsätta följa utvecklingen även därefter. Gällande styrningen av vill jag framhålla att verksamheten i första hand styrs genom lagar och förordningar. är ett kompletterande styrdokument som gör det möjligt för regeringen att precisera styrningen baserat på regeringens prioriteringar och beslut om statens budget för . Resursförstärkningarna och målsättningen om att utöka antalet anställda kommer att förbättra förutsättningarna för att utföra sina uppgifter. Det är emellertid ansvar att avgöra hur den samlade resursen ska användas och att säkerställa att kompetensförsörjningen är väl avvägd i förhållande till verksamhetens behov. Ordning och reda på vägarna är en prioriterad fråga för regeringen. Därför har regeringen agerat för att reglerna för vägtransporter ska få bättre effekt. Bland annat har tiderna för hur länge ett fordon kan vara klampat, alltså vara hindrat att fortsätta sin färd, förlängts. Vidare har skärpta regler för beställare av gods- och busstransporter samt cabotagetransporter införts. Regeringen är också pådrivande i en pågående revidering av för att få till stånd regler för vägtransporter med lastbil och buss som är tydligare och enklare att kontrollera. Enligt genomfördes en utbildningsinsats gällande internationell trafik. Nästan 400 poliser och bilinspektörer utbildades, och kunde myndigheten redovisa att antalet ärenden som meddelats till Transportstyrelsen avseende sanktionsavgifter för olaga cabotage ligger på en fortsatt hög nivå. validerades totalt 57 bilinspektörer enligt Transportstyrelsens nya föreskrifter. Dessutom anställdes och validerades 10 nya bilinspektörer. Vidare genomfördes kompetensprövning enligt de nya kraven av totalt 106 poliser som har förordnande att genomföra flygande inspektion. Efter med ett minskat antal specialutbildade poliser inom trafikverksamheten uppger att resultaten viker något inom områdena farligt gods och kontroll av kör och vilotider. Polisen genomförde totalt 5 880 tillsyner av farligt gods och totalt kontrollerades på väg (årsredovisning s. 32). I en interpellationsdebatt om svarttaxi på nätet (ip. 2017/18:213) anförde inrikes- och justitieminister följande: har frågat mig vilka åtgärder jag har vidtagit och vilka jag avser att vidta för att motverka problemet med olagliga verksamheter inom taxibranschen. har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stoppa den nätbaserade brottsliga verksamheten inom taxibranschen. Precis som all annan företagsverksamhet ska taxiverksamhet bedrivas lagligt. Att företag tänjer på eller rent av systematiskt bryter mot regelverk medför också orättvisa fördelar gentemot konkurrenter. Det skapas en osund konkurrens. Regeringen är medveten om att det finns problem med fusk inom taxibranschen, främst genom att taxametrar inte används i enlighet med fastställda krav. När det gäller frågan om samåkning anser regeringen att detta i grunden är något positivt, men naturligtvis ska sådan samåkning som kan kategoriseras som svarttaxi beivras. genomför kontroller av yrkestrafiken. I de fall där verksamhet med svarttaxi misstänks utreds brottet. För att komma till rätta med osund konkurrens krävs det att flera myndigheter arbetar tillsammans för att hantera problemet. Ofta bryts det mot en rad olika regelverk . Det kan exempelvis handla om överträdelser av skattelagstiftningen, missbruk av skattefinansierade system eller penningtvätt och bedrägerier. Myndigheternas kunskap, uppdrag och regler skiljer sig åt, men när de kombinerar dem i gemensamma insatser kan de verka från olika håll för att komma åt fusket. Regeringen har stärkt arbetet mot osund konkurrens. I budget-propositionen föreslog regeringen att skulle satsas för att stärka myndigheternas arbete mot osund konkurrens. I samband med att beslutade i linje med regeringens proposition gav regeringen , och sex andra myndigheter i uppdrag att utveckla metoder för myndighetsgemensam kontroll för att motverka fusk, regel-överträdelser och brottslighet i arbetslivet. I arbetet ska samråd ske med arbetsmarknadens parter i syfte att utveckla former för att ta till vara deras kunskap och erfarenheter. För att ge än större möjligheter att beivra och utreda brott har regeringen föreslagit och aviserat tillskott till myndigheten på ca –2020. Regeringen har således vidtagit åtgärder som kommer att motverka fusk och oegentligheter inom bland annat taxiverksamheten. Utskottet har tidigare behandlat motioner om trafikpolisens verksamhet. Utskottet anförde 2019 med hänvisning till budgetbetänkandet 2016 att det är viktigt att det finns ett tillräckligt antal trafikpoliser för att övervaka bl.a. yrkestrafiken och att dessa har den kompetens som krävs. Utskottet ansåg dock att det bör vara upp till att avgöra hur trafikpolisen bör organiseras och dess arbete ska bedrivas, och motionerna avstyrktes (bet. 2018/19:JuU10 s. 77 f.). Utskottet har även behandlat motioner om att polisen ska ges i uppdrag att beivra farlig fordonsframfart tidigare, bl.a. (bet. 2017/18:JuU13 s. 17 f.). Utskottet ansåg att trafiksäkerhet är viktigt, och därför är det positivt att polisens trafiksäkerhetsarbete lyfts fram i myndighetens regleringsbrev. Enligt utskottet hade det dock inte framkommit något som ger anledning att göra något sådant tillkännagivande om åtgärder för att beivra buskörning och farlig fordonsframfart som efterfrågades i motionen. Utskottet avstyrkte därför motionen. Utskottet behandlade ett motionsyrkande om att förmedlingen av svarttaxi via nätet på sociala medier bör uppmärksammas och ses som en del av problematiken kring den svarta taxiverksamheten (bet. 2018/19:JuU10 s. 73 f.). Utskottet ansåg att det inte hade framkommit något som gav anledning för att göra något tillkännagivande om arbetet mot svarttaxi och avstyrkte motionsyrkandet. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:191). Det är utskottets uppfattning att trafikpolisens verksamhet bör prioriteras och att det är viktigt att det finns ett tillräckligt antal trafikpoliser för att övervaka bl.a. yrkestrafiken. Utskottet anser dock fortfarande att det är som utifrån de krav som ställs från regeringen och ska avgöra hur trafikpolisen bör organiseras och dess arbete ska bedrivas, och utskottet avstyrker därför motionerna 2019/20:1769 yrkande 8 och 2019/20:3069 yrkande 17. Utskottet anser inte heller att det framkommit något nytt i frågan om arbetet mot svarttaxi och vidhåller därför sin tidigare uppfattning. Utskottet avstyrker därmed motion 2019/20:527 yrkande 2. Polisens samarbete med Försvarsmakten Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att stärka polisens resurser genom bättre samverkan med Försvarsmakten m.m. Jämför reservation 20 (M, KD). I kommittémotion 2019/20:3191 av m.fl. (KD) yrkande 10 anförs att det är viktigt att snabbt stärka polisens förmåga. Detta bör bl.a. ske genom bättre samverkan med försvaret, att låta pensionerade poliser jobba kvar, fler civilanställda och att ta in polisstudenter i tjänst tidigare. Det anförs att försvaret och polisen behöver samverka och samträna mer. Exempelvis bör man se över hur anställda vid försvaret kan bistå polisen vid bl.a. bevakningsinsatser. I vissa extrema situationer kan det innebära att Försvarsmakten ska kunna ge stöd till när nödvändiga förmågor redan är upptagna eller saknas. Det kan röra sig om bevakning vid skyddsobjekt vid ett omfattande angrepp, stöd till polisens nationella insatsstyrka eller materiellt stöd. Rikspolischefen har inkommit med en begäran till regeringen om en författningsöversyn med syftet att se över polisens behov av stöd från Försvarsmakten. Enligt information från bereds frågan i departementet. Försvarsmakten har länge gett stöd till samhället i övrigt, bl.a. i olika krissituationer. Generella bestämmelser om detta finns i förordningen (2002:375) om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet. Inom ramen för förordningen får Försvarsmakten lämna stöd till bl.a. I har det länge betraktats som en allmän grundsats för militär medverkan vid polisiär verksamhet att väpnade trupper inte får sättas in mot den egna befolkningen eller andra civila. Denna grundsats framgår av 7 § i förordningen. Enligt den bestämmelsen får Försvarsmaktens personal inte användas i situationer där det finns risk för att den kan komma att bruka tvång eller våld mot enskilda när stöd lämnas. Efter terrorattackerna i inleddes ett utredningsarbete om myndigheternas och de övriga offentliga organens beredskap när det gäller omfattande terrorattentat och andra liknande extraordinära händelser i . Det utreddes även om polisen skulle få utökade möjligheter att begära stöd från Försvarsmakten när det gäller att förhindra och ingripa mot terrorattacker och andra sådana omfattande angrepp på samhället. Utredningsarbetet resulterade i lagen (2006:343) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning. Enligt denna lag finns det en möjlighet för polisen att begära stöd från Försvarsmakten även med uppgifter som kan innebära att våld och tvång används mot enskilda. En sådan begäran om stöd ska beslutas av eller Säkerhetspolisen. Stödet ska gälla att förhindra eller på annat sätt ingripa mot en handling som kan utgöra brott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. I förarbetena till lagen (prop. 2005/06:111 s. 19 f.) anför regeringen att det finns former av terrorattentat som polisen inte kan hantera på egen hand, främst vid händelser som utspelar sig i luftrummet eller till sjöss. Ett annat exempel på när polisens resurser inte räcker till kan enligt propositionen vara om flera terrorattentat inträffar på olika håll i landet. Regeringen framhåller i propositionen att det inte kan komma i fråga att Försvarsmakten lämnar stöd till polisen som kan innebära användning av våld eller tvång i samband med sådan brottslighet som polisen återkommande har att hantera, t.ex. ordningsstörningar vid demonstrationer, gängbrottslighet eller fotbollshuliganism (s. 29). Vidare finns i skyddslagen (2010:305) bestämmelser om vissa åtgärder till förstärkt skydd för byggnader, andra anläggningar, områden och andra objekt mot sabotage, terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, spioneri samt röjande i andra fall av hemliga uppgifter som rör totalförsvaret och grovt rån (1 §). Av 9 § framgår att poliser, militär personal eller annan särskilt utsedd personal får anlitas för bevakning av ett skyddsobjekt (bet. 2018/19:JuU10 s. 69 f.). Utskottet har tidigare behandlat motioner om polisens samarbete med Försvarsmakten, (bet. 2018/19:JuU10 s. 68 f.). Utskottet anförde att det är viktigt att polisen i olika situationer kan samverka med andra myndigheter och få avlastning och hjälp i olika situationer. Utskottet vidhöll emellertid sin tidigare uppfattning att de bestämmelser om detta som finns i t.ex. förordningen om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet är ändamålsenligt utformade. Vidare noterade utskottet att polisen har möjlighet att förordna ordningsvakter att medverka till att upprätthålla den allmänna ordningen och att polisen också samarbetar i många sammanhang med olika frivilligorganisationer. Det finns även ett fungerande samarbete mellan polisen och hemvärnet i olika situationer, t.ex. vid sökningar efter försvunna personer. Utskottet var mot denna bakgrund inte berett att ställa sig bakom förslaget att Försvarsmakten ska ha möjlighet att använda militära resurser för att avlasta polisen och fann inte heller anledning att föreslå något tillkännagivande om ett bättre samarbete mellan polisen och andra aktörer. Därmed avstyrktes motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:191). Utskottet, som konstaterar att rikspolischefen inkommit med en begäran till regeringen om en författningsöversyn med syftet att se över polisens behov av stöd från Försvarsmakten, gör ingen annan bedömning än tidigare, och utskottet är således inte berett att föreslå att ska ta något initiativ i dessa frågor. Utskottet avstyrker därmed motion 2019/20:3191 (KD) yrkande 10. Polisens samarbete med andra myndigheter Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. informationsutbyte mellan och , polisens samarbete med kommuner och polisens samverkan med och för att förhindra terrorism. Jämför reservation 21 (KD), 22 (M, KD) och 23 (M, KD). I kommittémotion 2019/20:3191 av m.fl. (KD) yrkande 35 begärs att polisens befogenheter att lämna sekretessbelagda uppgifter till för utmätning av egendom som påträffas av polisen tydliggörs i svensk lagstiftning. Det framhålls i motionen att det inte finns någon sekretessbrytande bestämmelse som reglerar polisens möjlighet att lämna uppgifter till för att möjliggöra utmätning av egendom som påträffas i polisens verksamhet. möjlighet att lämna sekretessbelagda uppgifter till i syfte att möjliggöra en utmätning av egendom som påträffats i polisens verksamhet är således inte lagreglerad. I stället tillämpas enligt motionärerna generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL, vilket inte är syftet med bestämmelsen då generalklausulen istället ska vara en ventil för att inte oförutsedda hinder ska uppkomma i myndigheters verksamhet. I kommittémotion 2019/20:3061 av m.fl. (M) yrkande 1 begärs att polisens arbete mot seriebrottslighet ska stärkas. I motion 2019/20:875 av (M) begärs att regeringen ska redovisa resultatet av sin handlingsplan mot internationella stöldligor. I motion 2019/20:2516 av (M) begärs att det utreds hur myndigheterna kan samordnas så att brott kan förebyggas, förhindras och utredas, och i motion 2019/20:1599 av (C) yrkande 3 begär motionären att polisen får i uppdrag att stärka arbetet med brottssamordning eftersom så många brott särskilt på landsbygden inte utreds. I kommittémotion 2019/20:2674 av m.fl. (M) yrkande 3 begärs att , och löpande ska samverka för att förhindra finansiering av terrorism. I 6 § förvaltningslagen (1986:223) finns en generell bestämmelse om samverkan mellan myndigheter. Enligt bestämmelsen ska varje myndighet lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamheten. Om en uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden förekommer i en förundersökning i brottmål gäller sekretess för den uppgiften om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men (35 kap. 1 § OSL). Det finns inte någon sekretessbrytande bestämmelse som reglerar polisens möjlighet att lämna uppgifter till för att möjliggöra utmätning av egendom som påträffas i polisens verksamhet. Om en uppgift inte kan lämnas ut med stöd av någon sekretessbrytande bestämmelse kan i vissa fall generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL vara tillämplig. Generalklausulen innebär att uppgifter, efter en prövning i varje enskilt fall, kan lämnas till en myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Det är inte något villkor att det finns en uttrycklig begäran från en annan myndighet. En myndighet kan på eget initiativ lämna sekretessbelagda uppgifter till en annan myndighet med tillämpning av generalklausulen. Ett sådant uppgiftsutlämnande får dock inte ske rutinmässigt, utan måste föregås av en verklig intresseavvägning i det enskilda fallet. Bland annat bör det vid denna intresseavvägning beaktas att redan den uppgiften att en person har varit föremål för ett polisingripande kan vara sekretessbelagd. Innan någon kontakt tas med bör polisen därför ha kännedom om omständigheter som med viss styrka talar för att den aktuella personen förekommer med skulder där. Vidare bör det vid intresseavvägningen beaktas om egendomen är av sådant slag att typiskt sett kan antas ha svårt att hitta den och vilket värde egendomen har (se JO 2017/18 s. 271 och JO 2017/18 s. 275). har i sitt betänkande Ett modernare utsökningsförfarande (SOU 2016:81) föreslagit ökade möjligheter till informationsutbyte mellan och andra myndigheter. Förslagen rör även frågor om sekretess. Betänkandet har remitterats och bereds inom . 2017/18 JuU13 s. 44) Enligt årsredovisning har polisen arbetat med brottssamordning , både på regional nivå och på polisområdesnivå. Brottssamordningen innefattar operativ brottsanalys och forensisk analys och är helt inriktad mot seriebrottslighet. Polisen uppger vidare att metoder för att upptäcka och hantera brottsserier utvecklades men att verksamheten ännu inte följts upp på ett systematiskt sätt. Ambitionen är att införa någon form av uppföljningssystem (årsredovisning , s. 43). I det nationella arbetet mot organiserad brottslighet har , tillsammans med elva andra myndigheter, riktat det gemensamma arbetet mot organiserad brottslighet i utsatta områden. bedrev myndigheterna omkring 30 myndighetsgemensamma insatser i utsatta områden. En kraftsamling av resurser gjordes i tre särskilt utsatta områden och myndigheterna tog fram särskilda handlingsplaner för dessa områden. Kraftsamlingen syftade bl.a. till att ta fram nya enhetliga metoder för att stödja arbetet i andra utsatta områden framöver (prop. 2019/20:1 utg. omr. 4 s. 26). Regeringen gav , och i uppdrag att utveckla sin samverkan när det gäller internationella brottsnätverk. , och överlämnade sin slutredovisning över hur samverkan dem emellan har stärkts för att bekämpa internationella brottsnätverk (Ju/2018/00991/PO). Inrikesminister uttalade vid överlämnandet: Slutredovisningen visar bland annat att många aktiviteter har bedrivits inom uppdraget för att förstärka det brottsförebyggande arbetet, arbetet vid yttre och inre gräns samt det brottsutredande arbetet. Bland annat har , och skapat en varaktig stärkt samverkan och hittat sätt att arbeta tillsammans som gör det samlade arbetet mer effektivt. Arbetet med uppdraget har visat att det finns mycket som myndigheterna med gemensamma ansträngningar kan göra i arbetet med att motverka den internationella, organiserade brottsligheten (). presenterades ett nytt brottsförebyggande program, Tillsammans mot brott. Det nationella brottsförebyggande programmet syftar till att skapa förutsättningar för ett strukturerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete i hela samhället. Programmet ska också bidra till att stimulera och entusiasmera fler berörda aktörer att vidta brottsförebyggande åtgärder och att utveckla samverkan, såväl på nationell som på regional och lokal nivå. Det riktar sig till en bred målgrupp såsom myndigheter, regioner, kommuner, näringslivet och det civila samhällets organisationer. I programmet beskrivs regeringens övergripande målsättningar för hur ett kunskapsbaserat brottsförebyggande arbete bör bedrivas och hur samverkan mellan berörda aktörer kan utvecklas. Vidare anges regeringens målsättningar för och exempel på hur förebyggande insatser kan riktas mot såväl individer som riskerar att begå och har begått brott, som de tillfällen och situationer där brott riskerar att uppstå. Under respektive målsättning beskrivs sammanfattningsvis hur regeringen avser att verka för att målsättningarna ska uppnås. Skrivelsen behandlades i betänkande /17:JuU15. Som en del av polisreformen arbetar med s.k. medborgarlöften. Medborgarlöften ska bidra till att polisen kommer närmare medborgarna, vilket är ett av målen för omorganisationen. Löftena ska utgå från den lokala lägesbilden och tas fram i samverkan med kommuner, polisens medarbetare och medborgare genom medborgardialoger. De ska ses som samverkansöverenskommelsernas publika del och vara utformade som specificerade åtgärder som polisen och kommunen lovar medborgarna att genomföra under innevarande år. Samarbete mot finansiering av terrorism Bestämmelser om terroristbrott och brott med anknytning till terrorism finns främst i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott (terroristbrottslagen), lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet (rekryteringslagen) och lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet (finansieringslagen). När det gäller utbyte av information om penningtvätt mellan tillsynsmyndigheter i finns det en samordningsfunktion placerad inom . Samordningsfunktionen leds av en stab på fyra personer. I samordningsfunktionen är 17 organisationer med ansvar för arbetet mot penningtvätt representerade, däribland , och . Samordningsfunktionen har till uppgift att: • identifiera, kartlägga och analysera riskerna och metoderna för penningtvätt och finansiering av terrorism i samt offentliggöra nationella riskbedömningar • ge information till verksamhetsutövare, för att bidra till deras allmänna riskbedömning, riskklassificering av kunder samt rapportering av misstänkta aktiviteter och transaktioner • fungera som ett forum för informationsutbyte och kunskapsöverföring för tillsynsmyndigheter, bl.a. när det gäller metoder för tillsyn och regelgivning. fortsatte samordningsfunktionen med att bygga upp och stärka strukturerna för samverkan. En rad åtgärder har vidtagits. En första nationell riskbedömning avseende penningtvätt och finansiering av terrorism färdigställdes . Ett flertal informationssatsningar riktade till verksamhetsutövare har genomförts, exempelvis har ett antal branschspecifika vägledningar tagits fram. Ett forum för kunskapsöverföring mellan tillsynsmyndigheter har skapats genom löpande arbetsgruppsmöten. Dessutom genomfördes två konferenser, där och Säkerhetspolisen delade med sig av sin kunskap till tillsynsmyndigheterna. Samordningsfunktionen har till stor del en brottsförebyggande ansats, där det övergripande syftet är att förebygga och förhindra att verksamhetsutövare utnyttjas för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Effekten av samordningsfunktionens arbete är bl.a. en ökad samverkan mellan myndigheter, både på individnivå och på organisationsnivå. De kunskapshöjande åtgärder som riktats mot verksamhetsutövare syftar till att öka deras förståelse för de uppgifter de har enligt penningtvättsregelverket, och öka deras förmåga att identifiera misstänkt penningtvätt och finansiering av terrorism. På så sätt ökar tillsynsmyndigheternas förmåga att genomföra tillsyn över de verksamhetsutövare som ska följa penningtvättsregelverket. Verksamhetsutövarna förväntas bli bättre på att identifiera misstänkt penningtvätt och i högre utsträckning försvåra för kriminella aktörer att genomföra penningtvättsupplägg. Den nationella riskbedömningen bidrar till att minska brottsligheten genom att den på en strategisk nivå identifierar åtgärder som krävs för att öka samhällets förmåga att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism årsredovisning , s. 28 f.). Regeringen lämnade ett regeringsuppdrag till Säkerhetspolisen, , , , , , och Arbetsförmedlingen att redogöra för tillämpningen av den nuvarande lagstiftningen som rör finansiering av terrorism, i den del det rör myndigheternas arbete för att säkerställa att undandragna skattemedel inte används för finansiering av terrorism, samt att analysera behovet av ytterligare åtgärder för att säkerställa hög effektivitet (Ju2018/01649). Redovisningen skulle särskilt inkludera en beskrivning av hur myndigheterna var för sig och i samverkan arbetar inom det aktuella området. Regeringen gav Säkerhetspolisen, (finanspolisen), , och i uppdrag att återrapportera med anledning av ett tidigare regeringsuppdrag om att utveckla och stärka samverkan för att arbeta effektivare mot finansiering av terrorism (ärende Ju2016/07987/PO). Återrapporteringen skulle särskilt inkludera en beskrivning av de åtgärder som vidtagits och/eller planeras med anledning av uppdraget. Enligt uppgift från bereds informationen och förslagen som lämnades i redovisningarna inom . De utvecklingsområden och åtgärdsförslag som myndigheterna pekade på träffar flera enheter och departement, och har tagits om hand av åtgärder både nationellt och på EU-nivå.