bet · H701FiU22 · 2020-03-12 00:00:00 — Det här är ett område som också finansutskottet i sin litteraturgenomgång har fokuserat på, vilket jag välkomnar. Här är ett område där vi behöver mer kunskap . Förutom de direkta fysiska riskerna finns också omställningsrisker, det vill säga att finansiella aktörer historiskt har investerat i företag som har visat sig inte ha en långsiktigt hållbar affärsmodell. De finansiella effekterna av klimatförändringarna kan vi se . Enligt en artikel av den brittiska centralbankschefen uppgick förlusterna på försäkrade tillgångar som har orsakats av klimatrelaterade händelser till . Det är dubbelt så mycket som genomsnittet sett . Det här är en exponentiell utveckling vi ser framför oss. är de allra värst drabbade av klimatförändringarna inte ens försäkrade. I länder som och är andelen försäkrade . Så kostnaderna för klimatförändringarna är egentligen ännu större. Förutom de finansiella effekterna finns också risken för strandade tillgångar, det vill säga att investeringar görs i verksamheter som visar sig inte få plats i en hållbar värld. ser vi också en enormt snabb omställning på energimarknaderna. I minskade kolanvändningen . Självklart påverkar det de investeringar som har gjorts i kolkraftverk tidigare. För aktörer som är för hårt investerade i fossiltung industri är risken att de helt enkelt inte blir ekonomiskt hållbara. I var vi tidigt ute och har redan kommit en bit när det gäller arbetet med att hantera klimatrisker, särskilt på finansmarknaden. Här skulle jag särskilt vilja lyfta fram målet om att det finansiella systemet ska bidra till en hållbar utveckling. Som en följd av att vi har satt det målet ska också ta hänsyn till hållbarhetsrisker i den tillsyn som görs . Där utreder man också möjligheterna att verka för att företag i en ökande utsträckning ska redovisa sitt internpris för koldioxidutsläpp och därmed skapa transparens och en möjlighet att se riskerna. Vårt tidiga arbete har gjort att har stor trovärdighet och stort inflytande internationellt, och det ökar våra chanser att vara med och påverka och även få med andra aktörer i det avgörande arbetet. Jag vill påpeka att även om vi har tagit många viktiga steg återstår fortfarande mycket arbete. Här kan jag inte annat än instämma i den varning som ger; även om företagen har börjat att titta på klimatrisker är det långt ifrån tillräckligt för att skapa den omställning som krävs för att nå . Vi behöver göra mycket mer. Det gäller nationellt och i det globala samarbetet. Därför välkomnar jag den nya arbete med en tydlig grön inriktning på EU-nivå, inte minst att göra till den första klimatneutrala kontinenten till 2050. Den gröna given, , som lanserades , innehåller också viktiga åtgärder som spänner över hela samhällsekonomin. Det här öppnar stora möjligheter för att fördjupa samarbetet inom EU när det gäller att hantera riskerna med klimatförändringarna för det finansiella systemet. När det gäller finansmarknadsområdet handlar det om en uppdaterad strategi som bygger vidare på den tidigare åtgärdsplanen för hållbara finansmarknader till . För svensk del är flera av de förslag som diskuteras helt i linje med våra prioriteringar. Bland annat handlar det om att öka transparensen genom att ställa ökade krav på offentliggörande av information och hållbarhetsmärkning för finansiella produkter som hjälper konsumenterna att göra kloka val. Det handlar också om att utveckla en EU-gemensam grön taxonomi för miljömässigt hållbara investeringar. Taxonomin ger oss möjligheter att identifiera och jämföra vilka investeringar som tar oss till en hållbar ekonomi. Det är en hörnsten för det fortsatta arbetet för att främja en hållbar finansmarknad. Ytterligare ett exempel är den EU-standard för gröna obligationer som håller på att arbetas fram, vilket ligger väl i linje med ambitioner när vi nu ger ut den statliga gröna obligationen . Man vill också undersöka hur hållbarhetsrisker kan integreras bättre i tillsynsarbetet och tillsynsramverket. I det här ingår även att utvärdera möjligheten för gröna riskvikter. Från mitt perspektiv är det mycket positivt att EU fortsätter att arbeta med mer hållbara finansmarknader, men vi kommer såklart också att ta ställning till varje enskilt förslag vartefter som det presenteras och även fortsätta att arbeta nationellt med frågorna. På dagens utfrågning är temat fintech och cyberhot. Det är det fjärde område som jag tänkte uppehålla mig vid. Som ni har fått höra i de tidigare anförandena sker det nu en kraftfull utveckling av digital finansiell innovation. Den ökade tillgången på data i kombination med alltmer sofistikerade modeller stöper om hela det finansiella landskapet. Mycket av utvecklingen är positiv och kan leda till effektivare, billigare och mer konsumentvänliga produkter och tjänster. Det tror jag att många konsumenter på finansmarknaderna längtar efter. Ett exempel på det är ju våra sätt att betala. är betalningarna inom enklare, snabbare och billigare än vad de var för bara . var det just svårigheterna att göra internationella betalningar som var ett av motiven bakom Facebooks initiativ libra. är ett exempel på det som kallas stablecoin, ett digitalt betalningsmedel som är uppbackat av någon form av stabil tillgång. I libras fall är det en korg av olika valutor. skapade, som ni väl känner till, en stor internationell debatt. Det fanns oro bland annat just för hur riskerna för konsumenterna skulle hanteras och hur riskerna för penningtvätt skulle minskas. Men i debatten fanns också en oro för mer grundläggande frågor, till exempel förändringen runt hur ett nytt privat betalningsmedel skulle kunna konkurrera med de befintliga statsvalutorna. Hur skulle det påverka stabiliteten i det finansiella och monetära systemet i sin helhet? Den här frågan har också varit högt uppe på EU-agendan. enades vi på EU-nivå om att slå fast att inga globala stablecoins ska tillåtas inom EU innan det finns en tydlig rättslig grund och ett lämpligt regelverk för övervakning och tillsyn så att vi kan hantera de potentiella riskerna. var det från svensk sida också viktigt att få med att EU välkomnar att både myndigheter och marknader undersöker hur internationella betalningar kan underlättas. En del i detta är också att analysera både för- och nackdelar med digitala valutor utgivna av centralbanker, till exempel e-kronaprojekt. har också tagit initiativ till en konsultation om kryptotillgången. Det är ett bredare grepp än bara stablecoins där bland annat behovet av bra regelverk ska kartläggas. kan det nämnas att det nu finns initiativ som undersöker möjligheterna att skapa ett paneuropeiskt betalningsnätverk – ett europeiskt Swish – som ett europeiskt alternativ till de dominerande amerikanska kortföretagen. Det är något som bland annat har uttryckt ett starkt stöd för. Det finns nu också en ökande medvetenhet om säkerhetsfrågor när det kommer till framtidens betalningar. Ett större avbrott eller ett cyberangrepp mot bankernas it-system eller kritisk infrastruktur skulle till exempel kunna få omfattande konsekvenser för både konsumenter och för betalningssystemets funktionssätt. Ett operationellt avbrott kan leda till en förtroendekris för det finansiella systemet som helhet och i förlängningen för hela den finansiella stabiliteten. Det finns ännu inget exempel i på hur en sådan kris skulle te sig, men man kan konstatera att det skulle vara en helt annorlunda situation att hantera jämfört med exempelvis den senaste finansiella krisen. Förloppet skulle sannolikt vara mycket, mycket snabbt. Finansiell teknologisk innovation är till sin natur gränsöverskridande. När våra finansmarknader är nära sammankopplade med vår omvärld behöver vi också möta riskerna på global nivå. På EU-nivå har konsultationer öppnats av kommissionen om cyberhot, där tanken är att bland annat se över och stärka regelverket på finansmarknadsområdet för att öka motståndskraften mot cyberrisker. Med detta sagt har vi självklart också nationella utmaningar och ett natio-nellt ansvar. Det är känt, som vi har hört tidigare, att utsätts för allvarliga cyberattacker inom flera olika sektorer. Det handlar inte bara om risker för finansiell stabilitet utan också om nationell säkerhet i stort. Det ställer krav på samarbete och på kommunikation mellan flera olika myndigheter. Regeringen tillsammans med våra expertmyndigheter följer noga de potentiella riskerna, och det gör att vi kan identifiera och åtgärda dem bland annat inom ramen för Finansiella stabilitetsrådet där vi fyra som är här möts med jämna mellanrum. Vi har också slagit fast att ett nationellt cybersäkerhetscentrum ska inrättas . Centrumet är tänkt att stödja regering, kommuner och landsting samt även myndigheter och näringsliv i arbetet med att skydda sig mot cyberattacker. En central del i deras arbete kommer att vara att ta fram gemensamma analyser och lägesbilder om hot, sårbarheter och de risker som finns. Reger-ingen kommer att återkomma i frågan . Det finns också förslag i den framlagda riksbanksutredningen där föreslås få ett förtydligat övervakningsansvar för den finansiella infrastrukturen samt planerings- och kontrollansvar för höjd beredskap och andra fredstida krissituationer. Den utredningen är nu ute på remiss. Sammanfattningsvis är det mycket viktiga ämnen som är på dagordningen för dagens utfrågning om finansiell stabilitet, men som med så mycket annat är nyckeln till framgång att vi arbetar med frågorna tillsammans. Det gäller dels för regeringen, dels för de myndigheter som är samlade här, dels i hela det svenska samhället och internationellt. Genom att utbyta erfarenheter, genom att ha en ständigt pågående dialog, och tillsammans bygga de skyddsvallar som behövs för en liten öppen ekonomi som den svenska, så skapar vi de absolut bästa förutsättningarna att stå rustade när oroliga tider inträffar såväl på de svenska som på de internationella marknaderna. Med detta vill jag återigen tacka de tidigare talarna för deras inlägg och tacka för inbjudan att få tala här. Jag ser fram emot era frågor och en givande diskussion. Ordföranden: som finansmarknadsministern antydde byter vi nu från matiga föredragningar till kloka frågor och bra svar på dem. Det gör vi genom att ledamöterna får möjlighet att ställa frågor, två åt gången och partierna i storleksordning. (S): Jag tackar för intressanta föredragningar med fokus på temat fintech och cyberhot. Jag är helt övertygad om att finansutskottet kommer att ha flera tillställningar av det här slaget som kommer att belysa just de frågorna. Det är onekligen en hisnande utveckling på området som gör att det finns all anledning att samla krafterna i det svenska samhället mot detta. Det är glädjande att regeringen följer frågan noga och att till exempel en cybersäkerhetsmyndighet är på väg. Jag har inte tänkt att ställa frågor om detta, men jag får lite ont i magen helt enkelt. Vi har brottats med det faktum att hushållen i är så extremt skuldsatta. Vi har som lagstiftare vidtagit åtgärder. Glädjande nog ser vi också effekter av detta. De makrotillsynsåtgärder som vi har lagstiftat om har fått effekt, och det är bra på alla sätt och vis. Men har jag upplevt att ni från samtliga myndigheter och från har varit mer och mer tydliga med riskerna med de kommersiella fastigheterna och bankernas exponering mot den kommersiella fastighetssektorn. Det känns som att det är något som vi behöver öka fokuset på ytterligare. har jag sett att har vidtagit ytterligare en åtgärd. Det ska bli intressant att se hur reaktionerna bli. Vi har sett att har reagerat, och det ska bli intressant att följa. Finns det fler åtgärder som vi kan eller borde från era utgångspunkter vidta när det handlar om riskerna med bankernas exponering mot den kommersiella fastighetssektorn? Sedan har jag en mer allmänmedborgerlig fråga, sprungen ur allmänmedborgerlig oro, nämligen hur pressade pensionsföretagen är. Hur oroade ska vi vara på 10–för stabiliteten i det svenska pensionssystemet? Det är en fråga som rimligen bör ventileras i till exempel pensionsarbetsgruppen. Det är otroligt viktiga frågor och har att göra med grundläggande förutsättningar för det svenska välfärdssamhället, det vill säga att människor kan lita på pen-sionssystemet. Hur oroliga ska vi vara? i (M): Jag vill också tacka alla talare för deras anföranden. De har varit oerhört givande. Jag har också suttit i finansutskottets arbetsgrupp för forsknings- och framtidsfrågor. Det som har slagit mig kopplat till de risker som klimatförändringarna medför är att det finns så lite forskning på området. Längst har man kommit i frågor om fysiska risker och omställningsrisker kopplade till klimatförändringarna, men man kan väl ändå säga att det av både forskning och andra underlag framkommer att det är oerhört svårt att bedöma hur stora de finansiella riskerna är. Det finns otroligt lite forskning när det gäller ansvarsrisker, det vill säga försäkringsbolagens åtaganden som skapar risker i den finansiella stabiliteten i form av ökade skadekostnader. Min fråga handlar mer om behovet av att ta fram indikatorer som mäter riskerna, om det finns något påbörjat arbete och hur långt det har kommit. Sedan har jag en fråga kopplad till fintech. Alla talare pratar om hur i grunden positiv hela fintechutvecklingen är. förstår jag att det gäller att bevaka utvecklingen så att den inte leder till alltför stora finansiella risker. Jag tänkte att vi kunde resonera om balansgången mellan hur vi uppmuntrar innovation och behåller en stabil banksektor. Vi ska inte bygga ett regelverk som hindrar konkurrens, utan vi ska stimulera den svenska fintechsektorn utan att göra avkall på den finansiella stabiliteten. Ordföranden: går över till svar på frågorna. För enkelhetens skull följer vi samma talarordning som tidigare när så är möjligt. , : Herr ordförande! Jag tackar för bra frågor. Först var det frågor om skuldsättningen och kommersiella fastigheter. Vi har gått ut med att vi har fattat beslut i enlighet med det vi har föreslagit tidigare, nämligen att vi ska höja kapitalkraven. Skälet till det är att efter att vi har gjort omfattande analyser har det visat sig att trots att de ser bra ut, nämligen att belåningsgraden i fastighetsföretagen i förhållande till värdet på fastigheterna är relativt låg, även historiskt sett, är de ändå mycket räntekänsliga. De är inte räntekänsliga här och eftersom de har lån som är fem sex långa, men om räntorna går upp så lite som börjar en hel del av krediterna att bli skakiga. Det är en illustration av att banksystemet börjar diskontera att vi ska ha låga räntor , och därför kan man i någon mening låna ut med lite mindre säkerhetsmarginaler. Därför tyckte vi att det var läge att höja säkerhetsmarginalerna. Det får vi fortsätta att bevaka, och vi kan inte utesluta vidare åtgärder. Men har vi vidtagit den här åtgärden. Vad kan vi göra utöver detta? Det är en skillnad i hushållssektorn där vi har gått från låntagarbaserade åtgärder. Vi går på låntagarnas beslut, nämligen att amorteringskravet är det bästa eller bolånetak. Det är bra exempel på detta. Det är lite svårare att göra detta på bankernas utlåning till fastighetsföretag. Det finns ett stort internationellt läckage, det vill säga om inte vi gör det går de någon annanstans i stället. De har också möjlighet att gå direkt på kapitalmarknaden och låna via obligationer. Möjligheterna är relativt begränsade, men det finns en internationell diskussion om vad man kan göra. Jag tror att det handlar om opinionsbildning, det vill säga att vi påpekar risken. Förhoppningsvis påverkar det systemet något och att vi fortsätter att bygga motståndskraft i förhållande till kapitalkrav. Jag vill betona att detta är ganska svårt i den meningen att det finns ett läckage på obligationsmarknaden. Tar vi i hårt mot bankerna finns det en risk att de bara går ut mot obligationerna. Om de gör så är inte risken borta. När det börjar att skaka kommer de att knacka på dörren till banken igen och säga att de vill låna hos dem i stället eftersom det går så dåligt på obligationsmarknaden. Då finns det vi kallar återflödesrisk. Det finns all anledning att titta på det. Allt är inte nattsvart. Till skillnad från krisen och i en del andra länder 2008 har vi inte haft en stor byggnation av kommersiella fastigheter. Det är inte fråga om ett gigantiskt överutbud. Det har kommit igång en del , shopping malls och så vidare, men det är inte generellt så att det har varit stor byggnation inom kommersiella fastigheter. I stället har det varit på den privata fastighetssidan. Sedan var det pensionerna. Man ska inte vara oroad på kort sikt. Dynamiken i pensionsföretag är helt annorlunda än i banker. Det är inte explosivt på samma sätt med köerna av folk som ska ta ut kontanter från banker. Så ser det inte ut i pensionsföretag. Men man ska vara oroad i den meningen att även här märker jag i de diskussioner vi har att det finns något slags känsla av att räntorna i och för sig är låga men att aktierna går bra. Svenska pensionsföretag utmärks av två saker, nämligen hög solvens i internationell jämförelse – de är starka – och att de har en hög aktieandel, mycket högre än någon annanstans internationellt sett. Det innebär att om det blir ett kraftigt aktieprisfall, 30–, och fortsatt låga räntor, börjar det se skakigt ut i bolagen. Vad kan de tvingas göra då? Jo, kränga av aktierna snabbt som attan. Då har de bara räntor kvar, och då blir det väldigt låga pensioner. Jag tycker nog att man ska vara oroad och att man ska vara lite försiktig med att lyssna alltför mycket på pensionsföretagen och i stället titta på miljön de verkar i. Jag går vidare till fråga om skadekostnader. Vi har tittat en del på frågan. Jag kan säga att man inte ska underskatta skadekostnadernas ökningar internationellt sett. Ministern här påpekade också att man kan se ökningar. Vi har gjort en del studier här i , och där är riskerna mer begränsade. Det finns en viss översvämningsrisk, det finns en viss risk vid stigande vattennivåer, men i övrigt kan man säga att vi för det första inte är extremt exponerade och för det andra att forskningen säger att de stora riskerna för naturkatastrofer inte väntas finnas i utan mer i andra länder. Man ska inte vara överdrivet oroad. Jag skulle nog vara mer oroad för transmissionsmekanismen, nämligen att företag ska ställa om. Det pratade Per också om. Inom gruv- och cementområdena finns stora omställningsrisker. De företagen lånar bankerna ut till. Där sa vi att företagen bör redovisa koldioxidprissättning, det vill säga det interna priset för koldioxid som bolaget använder. Om de redovisar ett lågt pris kan man anta att de investerar i sådant som är fossilberoende. Om de redovisar ett högt pris kommer deras interna modell att säga att de inte ska gå på det som är fossilberoende utan i stället på det som inte är fossilberoende. Prissättningen är helt avgörande, och det var också temat i den som presenterades . Då pratade forskarna om en koldioxidskatt. Idén är densamma, nämligen att få in prissättningen för även de externa kostnaderna för fossilberoende, inte bara de interna. Sedan var det en mycket bra fråga om balansen mellan innovation och stabilitet. Den brottas vi fysiskt med . I ena luren ringer banken och säger att de absolut inte ska släppa in fintechbolagen eftersom det är farligt på grund av penningtvättsrisker och systemrisker. Där måste de vara försiktiga. I den andra luren ringer fintechbolagen och säger att det är oerhört viktigt att bankerna inte bråkar med dem så att de får tillgång till konton och transak-tioner i enlighet med lagstiftningen. Men det är i grund och botten fråga om en avvägning. Vi får inte öka riskerna för cyberattacker eller penningtvättsrisker genom att vara alltför generösa. Vi försöker göra detta efter bästa förmåga, och lagstiftaren ger oss en god vägledning. Här ska det i någon mening öppnas för att öka konkurrensen. , : Vad gäller kommersiella fastigheter kan jag bara påminna om vad som utlöste hela 90-talskrisen. Det var en veritabel realräntechock. Då kom den genom att inflationsförväntningarna föll och realräntorna steg. har just sagt att om räntorna går upp så lite eller så mycket som de nominella räntorna , eller om inflationen inte ändras, blir det en realräntechock den vägen. Vad gäller de kommersiella fastigheterna känner jag en oro, och det har kommit till uttryck tidigare. Sedan var det frågan om klimatet. Behöver vi nya indikatorer? Ja, det tror jag. Det som är spännande är att , brutalt sagt, kommer pengarna in i systemet. Det brukar ge effekt. Pengar och investerare ställer en serie olika krav. Per var inne på detta vad gäller gröna investeringar – gröna obligationer. Vi ska ge ut en grön obligation . Det finns ett stramt regelverk för detta, men det är bland annat för att kunna mäta olika gröna effekter. Till detta finns ett nytt ämne som bubblar upp, nämligen sociala investeringar. Det ligger också inom hållbarhetsbegreppet. Det kommer naturligtvis också att vidgas på en rad olika sätt. Det behövs och kommer att växa fram med god hastighet. Så kommer vi till innovationer. Jag sa att jag tycker att innovationer är jättebra, men det gäller att bygga motståndskraft. Finansiell stabilitet är ännu bättre. Det är jätteviktigt. Det är alltid så att oreglerade områden säger att om de blir reglerade kommer de att försvinna, upphöra och upplösas, och ingenting kommer att fungera. Vad gäller banksektorn har våra hårdare regler i lett till att de har blivit mer lönsamma, dubbelt så lönsamma, jämfört med de europeiska motsvarigheterna – vilket min bild visade. Det behöver inte finnas en motsättning, men det finns en motsättning i att inte ha finansiell stabilitet i samhällsekonomin. , : Jag tackar för bra frågor. I den första frågan om kommersiella fastigheter håller jag med om det som redan har sagts. Vi får hålla ögonen på om det krävs mer åtgärder. Om det fortsätter i en oönskad riktning vill det till mer åtgärder från sida. Jag håller också med om att det är viktigt att hålla ögonen på det som man kallar för alternativ finansiering via obligationsmarknaden – eller hur det nu går till. Det är lätt i dessa sammanhang när man föreställer sig att the sky is the limit att anta att allt är jättebra därför att den till synes inte ligger i bankerna för stunden. Men vi vet från 90-talskrisen att då tycktes det också se bra ut därför att det sas att lånen låg hos finansbolagen, men bankerna hade lånat ut alla pengarna till finansbolagen, och sedan backade allt in i bankerna i alla fall i slutändan. Det är en uppbar risk också i dessa sammanhang. Det bästa man kan göra när det går fort är att se till att det finns mycket eget kapital. Det är riskkapital. Eget kapital är till för att tåla förluster. Men när det går fort vill man helst ha så litet eget kapital som det över huvud taget är möjligt. Det är mycket roligare att använda andras pengar än egna pengar. Det viktigaste är att se till att det finns gott om egna pengar i systemet. Den andra frågan var om pensionssystemen. Det ligger utanför det vi sysslar med på i det dagliga. Om det är så att realräntorna på global nivå förblir låga blir avkastningen låg också när det gäller pen-sioner. Man kan inte trolla bort det. Det krävs både information och diskussion om det säkert så att inte förväntningarna på vad som är görligt blir helt felaktiga. Det är en oerhört viktig och central frågeställning framgent. Ytterst dock när det gäller pensionssystem krävs det tillväxt om pensionerna ska växa över tiden. För att man ska vidmakthålla tillväxt krävs det strukturomvandling. Det är inte en finansmarknadsfråga i sig. Det gäller att se till att som nation har en allmänt sett god ekonomisk utveckling. Då får man med stor sannolikhet också en bättre utveckling i pensionssystemen än annars. ställde en fråga om klimatfrågorna. Den stora frågan är prissättningen. Det är bland det svåraste vi har att hantera.