bet · H701SkU24 · 2020-06-12 00:00:00 — förtydligade redan i ett ställningstagande 2008 (, dnr 131 751308-08/111) hur en ansökan om F-skatt bör bedömas efter de förändringar som genomfördes för att göra det möjligt för fler att få F-skatt. I ställningstagandet klargörs att exempelvis följande kategorier kan anses bedriva näringsverksamhet: • Den som hyr ut sig själv för kortare uppdrag (kortare än ) till flera olika uppdragsgivare i syfte att ersätta ordinarie anställda till följd av tillfälliga behov av arbetskraft, t.ex. på grund av sjukfrånvaro eller arbetstoppar, kan anses bedriva näringsverksamhet förutsatt att det framgår att det är uppdragstagarens avsikt att bedriva uthyrningsverksamheten som näringsverksamhet. Detta gäller även om förmedlingen av uppdragstagaren sker via ett bemanningsföretag. • En säljare som arbetar på provisionsbasis och som har sitt tjänsteställe i bostaden eller i egen lokal kan anses bedriva näringsverksamhet eftersom han eller hon inte är inordnad i verksamheten. • Dagbarnvårdare som tar hand om andras barn (regelmässigt tre barn eller fler) kan anses uppfylla kraven på näringsverksamhet om tillsynen sker i egen regi. • Konsulter, t.ex. ekonomi- eller it-konsulter, som påbörjar sin näringsverksamhet med bara enstaka kunder och där den tidigare arbetsgivaren är en av kunderna kan anses bedriva näringsverksamhet förutsatt att det handlar om avgränsade uppdrag. Däremot kan, enligt ställningstagande, även efter förändringen följande verksamheter inte anses uppfylla kraven på näringsverksamhet: • En verksamhet som bygger på att man hyr ut sig själv för längre uppdrag i syfte att ersätta ordinarie anställda även om parterna kommit överens om att uppdragstagaren ska utföra arbetet som näringsidkare. Det kan exempelvis gälla lärarvikarier, vikarierande sjukvårdspersonal eller chaufförer som ställer sin arbetskraft till förfogande till en och samma uppdragsgivare för (eller mer). • En verksamhet som bygger på att man hyr ut sig själv för kortare uppdrag om det sker till endast enstaka uppdragsgivare. • En barnflicka eller au pair som arbetar åt en familj och utför merparten av arbetet i familjens bostad. I de fall där det klart framgår att uppdragstagaren är beroende av uppdragsgivaren och inordnad i uppdragsgivarens verksamhet på liknande sätt som uppdragsgivarens ordinarie personal kan kravet på näringsverksamhet inte anses vara uppfyllt trots att partsviljan ger uttryck för att den beskrivna verksamheten ska utgöra näringsverksamhet. anförde i ett tillkännagivande till regeringen att det fanns skäl att göra en förutsättningslös utvärdering av effekten av det förändrade näringsbegreppet. Tillkännagivandet innebar följande: När fler får möjlighet att vara näringsidkare behöver konsekvensen för skatteuppbörden belysas. Effekterna på arbetsmarknaden, arbetstagarens ställning och företagandets villkor bör också ingå i en sådan utvärdering. Utvärderingen bör bedrivas skyndsamt (bet. 2011/12:SkU17). lämnade (dnr 131-165148-13/113) en rapport till regeringen om effekterna av det förändrade näringsbegreppet. I rapporten anfördes bl.a. följande. Av utvärderingen har framkommit att tillämpning av reglerna började förändras i en mindre restriktiv riktning innan lagändringen genomfördes. En anledning till detta var ett antal domar som signalerade att näringsbegreppet tolkades väl snävt i vissa avseenden. Som en följd av dessa domar utfärdade tydligare riktlinjer som innebar att kraven för att få F-skatt sänktes. En grupp som efter detta lättare fick F-skattsedel var personer som endast hade en eller ett fåtal uppdragsgivare. förändrades arbetssätt även på andra sätt. Ett exempel på detta var att ansökningsförfarandet blev enklare, dels genom att färre uppgifter behövde lämnas i ansökan, dels genom att det infördes möjligheter att lämna ansökan elektroniskt. När lagändringen kom hade således näringsbegreppet utvidgats pga. ändrad praxis och en annan tillämpning av . Enligt uppfattning medförde lagändringen i sig ytterligare en utvidgning, som dock i sammanhanget kan betraktas som liten. Det handlar om personer vars verksamhet kännetecknas av korttidsuppdrag, t.ex. personer som hyr ut sin egen arbetskraft vid semestrar, sjukskrivningar och arbetstoppar. Denna grupp nekades ofta F-skatt före lagändringen, men kom efter denna att innefattas i näringsbegreppet. Sammanfattningsvis gjordes alltså ganska stora förändringar av tilldelningen av F-skatt före lagändringen, förändringar som kan betraktas som en anpassning till utvecklingen inom näringslivet och på arbetsmarknaden och som innebar att fler fick möjlighet att få F-skattsedel. När sedan lagändringen kom vidgades näringsbegreppet ytterligare, men i en omfattning som i sammanhanget kan betraktas som liten. ska efter ansökan godkänna den som uppger sig bedriva eller ha för avsikt att bedriva näringsverksamhet i för F-skatt. Detta gäller emellertid inte om det finns skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas ansökan bara grundar sig på en delägares intäkter från ett svenskt handelsbolag • har brutit mot villkor som har meddelats eller på annat sätt missbrukat ett godkännande för F-skatt och missbruket inte är obetydligt • inte har redovisat eller betalat skatter eller avgifter i en utsträckning som inte är obetydlig • inte har följt ett föreläggande att lämna inkomstdeklaration eller särskild uppgift eller har lämnat eller godkänt så bristfälliga uppgifter att de uppenbarligen inte kan läggas till grund för beskattning • är försatt i konkurs. Om det finns särskilda skäl får beslut om godkännande för F-skatt fattas trots hindren under punkt 3. Ett godkännande för F-skatt gäller tills vidare. Regeringen beslutade om att tillsätta en särskild utredare som skulle se över F-skattesystemet och analysera effekterna i vissa avseenden av bestämmelsernas utformning och tillämpning. Utredningen lämnade delbetänkandet F-skattesystemet – några särskilt utpekade frågor (SOU 2018:49) och slutbetänkandet F-skattesystemet – en översyn (SOU 2019:31). Utredningen har i sitt slutbetänkande analyserat om utformningen av bestämmelserna om godkännande för F-skatt i 9 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244) möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas för att undgå skatter eller avgifter, om det finns behov av åtgärder för att underlätta och förbättra uppföljning av företag som är godkända för F-skatt, t.ex. F-skatt på prov eller tidsbegränsade godkännanden för F-skatt, och om det finns behov av att införa en möjlighet att vägra eller återkalla ett godkännande för F-skatt vid kriminalitet eller överträdelse av konkurrensbestämmelser som inte lett till näringsförbud. Utredningen har också analyserat om och på vilket sätt utformningen av F-skattesystemet inverkar på villkoren för att starta, driva och utveckla företag samt om det förekommer ett missbruk av F-skattesystemet för att kringgå bestämmelserna om skyddsregler för arbetstagare och i vilken utsträckning systemet uppfattas kunna ge sådana effekter. Gränsdragning mellan hobby och näringsverksamhet Frågor som rör gränsdragningen mellan hobby och näringsverksamhet är alltid bevis- och bedömningsfrågor. Det innebär att en helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet alltid ska göras. Bedömningen är en gränsdragning mot ägarens privata sfär. Sådana bedömningar görs alltid, oavsett typen av verksamhet och bransch, huvudsakligen för verksamheter som kan bedrivas såväl privat som inom en näringsverksamhet. Rent allmänt kan följande generella punkter påverka bedömningen: • att det finns en avsikt att bedriva verksamheten varaktigt • att det finns en affärsplan, ekonomiska kalkyler eller liknande • att marknadsföring sker för att nå kunder eller en kundkrets • att särskilda tillstånd finns (om sådant behövs) • att en särskild lokal finns för verksamheten • att olika inköp/investeringar gjorts som är typiska för näringsverksamhet. När verksamheten är pågående kan, förutom ovanstående omständigheter, exempelvis även följande punkter påverka bedömningen: • att det finns kunder (andra än närstående) • att det finns inkomster. Det är i sammanhanget viktigt att påpeka att bevisbördan vad gäller lönsamheten och vinstsyftet ligger på den som bedriver verksamheten. En bedömning av samtliga omständigheter i varje enskilt fall ska göras utifrån alla de förutsättningar som finns i den enskilda verksamheten. Som exempel kan nämnas att en förlustbringande hästverksamhet enligt nuvarande praxis sällan betraktas som näringsverksamhet, och avdragsförbudet för privata levnadskostnader innebär att det generellt ställs höga beviskrav för att hästverksamhet ska anses uppfylla näringskriterierna. Till det kommer verksamhetsspecifika omständigheter som särskilt ska beaktas i bedömningen. I motion 2019/20:234 av och (båda S) anförs att s.k. falska egenföretagare skapar en parallell arbetsmarknad där varken arbetsrätt eller kollektivavtal gäller, där villkoren är mycket sämre och där inkomsterna är låga. Denna utveckling bör förhindras. Reglerna för F-skatt i syfte att motverka löne- och villkorsdumpning på arbetsmarknaden bör ses över. I motion 2019/20:539 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 anförs att för att värna arbetstagarbegreppet och arbetsrätten ska krävas flera uppdragsgivare för att godkännas för F-skatt. Ett rimligt formulerat, uttryckligt krav på fler än en uppdragsgivare skulle minska risken för att arbetsgivare tvingar anställda att starta företag enbart i syfte att sänka arbetsgivarens arbetskraftskostnader. För att begränsa fusk bör ett tidsbegränsat godkännande av F-skatt införas för såväl obegränsat som begränsat skattskyldiga. Detta bör gälla de uppdragstagare som debiterar under en viss summa i skatt. I motion 2019/20:2193 av (M) yrkas att man bör se över möjligheterna att underlätta för hästnäringen. I motion 2019/20:3129 av m.fl. (S) anförs att möjligheterna att förebygga, reglera och förhindra arbetslivskriminaliteten i måste stärkas, bl.a. nya bestämmelser för att motverka missbruk av F-skattesystemet för att undgå skatter och avgifter. Även förstärkta möjligheter att återkalla F-skatt vid fusk är nödvändigt. När det gäller motionsförslag om en översyn av vilka åtgärder som kan försvåra användningen av F-skattsedel bl.a. i kriminell verksamhet vill utskottet anföra följande: Att förebygga och avslöja ekonomisk brottslighet i näringsverksamhet är en prioriterad fråga, bl.a. för . I regleringsbrev anförs att myndigheten i årsredovisningarna –2020 ska redovisa hur myndigheten har arbetat, både på egen hand och i samverkan med , för att förstärka och intensifiera arbetet med att bekämpa skattebrott, skattefusk och skatteundandragande samt vilka effekter åtgärder har fått. Utskottet anser att har stora möjligheter att bedöma i vilken utsträckning innehav av F-skattsedel kan främja kriminell verksamhet och om några regelförändringar för godkännande respektive återkallelse av F-skatt skulle vara ett verksamt medel för att bekämpa sådan brottslighet. Utskottet utgår från att i så fall rapporterar detta till regeringen. har lämnat sitt slutbetänkande. Utredningen har analyserat om utformningen av bestämmelserna om godkännande för F-skatt i 9 kap. skatteförfarandelagen, gör det möjligt att missbruka F-skattesystemet för att undgå skatter eller avgifter och, om det finns behov av åtgärder för att underlätta och förbättra uppföljning av företag som är godkända för F-skatt, och ärendet har remitterats. Utredningen har i de delar där det bedömts lämpligt föreslagit författningsändringar. Ärendet har remissbehandlats och bereds inom . Utskottet vill därför inte föregripa det arbete som sker inom . arbetar också i övrigt kontinuerligt med enhetlighet i beskattningen och rättssäkerhet utifrån omständigheterna i varje enskilt fall för medborgarna. Utskottet avstyrker därmed motionsförslagen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att det personliga betalningsansvaret för ett aktiebolags skatteskulder bör minska och att företrädaransvaret bör utredas i sin helhet. Jämför reservation 9 (M), 10 (C) och 11 (KD). När det gäller ansvaret för skulder som uppkommer i en verksamhet är utgångspunkten, i fråga om aktiebolag och andra juridiska personer, att ansvaret endast ligger på den juridiska personen och att krav inte kan riktas mot dess ledning. Vissa undantag från detta föreskrivs i aktiebolagslagen (2005:551). De undantag från ansvarsfriheten som föreskrivs där gäller alla slags skulder. Vid sidan om detta finns det i 59 kap. 12–21 §§ skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, bestämmelser om ett skatterättsligt företrädaransvar för en juridisk persons skatte- och avgiftsskulder (företrädaransvar). Dessa bestämmelser innebär i huvudsak att om en företrädare för en juridisk person uppsåtligen eller av grov oaktsamhet inte har betalat skatt eller avgift är företrädaren tillsammans med den juridiska personen skyldig att betala skatten eller avgiften. Företrädare är vanligtvis den eller de personer som sitter i styrelsen. Även den som utan att vara legal företrädare har haft ett bestämmande inflytande i den juridiska personen kan vara företrädare. Betalningsskyldigheten är knuten till den tidpunkt då skatten eller avgiften ursprungligen skulle ha betalats. Om det finns särskilda skäl, får företrädaren helt eller delvis befrias från betalningsskyldigheten. En företrädare som har betalat skatt eller avgift på grund av företrädaransvar har vidare rätt att kräva den juridiska personen på beloppet. De juridiska personer som berörs är främst aktiebolag men även ekonomiska och ideella föreningar samt stiftelser, konkursbon och utländska juridiska personer som ska betala skatt i . Förvaltningsrätten beslutar om företrädaransvar på ansökan av . Förvaltningsrätten och kammarrätten ska hålla muntlig förhandling i ett mål om företrädaransvar om företrädaren begär det. För ett personligt betalningsansvar krävs dock att företrädaren har agerat uppsåtligt eller grovt oaktsamt. En betalningsunderlåtelse anses aldrig uppsåtlig eller grovt oaktsam om det senast på förfallodagen vidtagits sådana åtgärder som krävs för att få till stånd en samlad avveckling av skulderna med hänsyn till samtliga borgenärers intressen. Sådana åtgärder kan vara en konkursansökan, en ansökan om företagsrekonstruktion eller en betalningsinställelse som följs av en ansökan om ackord eller konkurs. Om det finns särskilda skäl kan företrädaren helt eller delvis befrias från betalningsskyldigheten. Om det kan antas vara till fördel för det allmänna får bevilja anstånd med betalning av skatt eller avgift (63 kap. 23 § SFL) om inte detta med hänsyn till företrädarens personliga förhållanden eller av annan anledning framstår som olämpligt från allmän synpunkt. Ett anstånd anses vara till fördel för det allmänna om det främjar utsikterna för att skatten eller avgiften kommer att betalas. Anståndet ska alltså framstå som ett bättre alternativ än att låta fordringen gå till indrivning. Statskontorets översyn av företrädaransvaret Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att se över bestämmelserna i skatteförfarandelagen (2011:1244) om hel eller delvis befrielse från företrädaransvar och om anstånd som är till fördel för det allmänna. Statskontoret överlämnade sin rapport av det skatterättsliga företrädaransvaret – Med fokus på befrielse och anstånd (2018:14) . Översyn av det skatterättsliga företrädaransvaret (dir. 2019:74) Regeringen beslutade att utse en särskild utredare som ska se över vissa frågor som gäller det skatterättsliga företrädaransvaret. Bakgrunden till utredningen är att i två tillkännagivanden har begärt att regeringen ska se över reglerna om företrädaransvar och överväga om de bör ändras för att öka rättssäkerheten och förutsägbarheten samt förbättra villkoren för företagare och företagande. Syftet med utredningen är att ta fram ett beslutsunderlag för eventuella regeländringar och andra åtgärder på området. Utredaren ska bl.a. överväga om det finns behov av att ändra reglerna om det skatterättsliga företrädaransvaret och om anstånd som är till fördel för det allmänna, och lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . I motion 2019/20:2462 av i (M) anförs att företrädaransvaret för skatteskulder är orimligt hårt och riskerar att vara företagshämmande. Vidare strider företrädaransvaret för skatteskulder mot viktiga associationsrättsliga principer. Det finns därför ett behov av att se över det skatterättsliga företrädaransvaret. I motion 2019/20:2675 av m.fl. (M) yrkande 4 anförs att kunskapen om reglerna om företrädaransvar är bristfällig, och reglerna har dessutom kommit att tillämpas mycket strängt. gav regeringen i uppdrag att se över reglerna om företrädaransvar, om tillämpningen av bestämmelserna har blivit för hård och om bestämmelserna bör ändras för att öka rättssäkerheten och förutsägbarheten, förbättra villkoren för att starta, driva och utveckla företag och minska riskerna för att livskraftiga företag avvecklas i onödan. Regeringen lämnade i uppdrag till Statskontoret att se över vissa delar av skatteförfarandelagen (2011:1244) avseende skatterättsligt företrädaransvar. Uppdraget avsåg dock inte hela företrädaransvaret. Statskontorets översyn är otillräcklig i flera avseenden, som regeringen inte visar någon vilja att agera i frågan i något avseende. Reglerna om företrädaransvar behöver reformeras i enlighet med tidigare tillkännagivande. I motion 2019/20:2677 av m.fl. (M) yrkande 11 anförs att det behövs en förändring av företrädaransvaret, där nuvarande regler avskaffas som skatteintäkterna värnas och osund konkurrens stävjas. gav regeringen i uppdrag att se över reglerna om företrädaransvar, om tillämpningen av bestämmelserna har blivit för hård och om bestämmelserna bör ändras för att öka rättssäkerheten och förutsägbarheten, förbättra villkoren för att starta, driva och utveckla företag och minska riskerna för att livskraftiga företag avvecklas i onödan. Regeringen lämnade i uppdrag till Statskontoret att se över vissa delar av skatteförfarandelagen (2011:1244) avseende skatterättsligt företrädaransvar. Uppdraget avsåg dock inte hela företrädaransvaret. Bland annat saknade direktiven till utredningen den viktiga aspekten om rekvisiten, dvs. den grova oaktsamheten. Det är anmärkningsvärt. Regeringen bör därför se till att hela företrädaransvaret ses över, inte bara begränsade delar. I motion 2019/20:2831 av m.fl. (M) yrkande 7 anförs att för att underlätta för företags utveckling och tillväxt genom att ha externa styrelseledamöter i styrelsen behövs en förändring av företrädaransvaret, där nuvarande regler avskaffas som skatteintäkterna värnas och osund konkurrens stävjas. Man bör därför reformera reglerna om företrädaransvar för skatter. I motion 2019/20:3241 av m.fl. (KD) yrkande 5 anförs att enligt aktiebolagslagens regler för personligt ansvar vid kapitalbrist är ett aktiebolags styrelse och ledning inte ansvariga gentemot borgenärerna. Motsvarande bestämmelse gäller dock inte skatteskulder. Styrelsens och ledningens personliga ansvar för skatteskulder bör begränsas i fall där lagen har följts. I motion 2019/20:3251 av m.fl. (C) yrkande 44 anförs att kunskapen om reglerna om företrädaransvar är bristfällig och att reglerna dessutom har kommit att tillämpas mycket strängt. Detta kan få stora oväntade konsekvenser i den privata ekonomin hos styrelseledamöter i små företag. Företrädaransvaret behöver utredas i sin helhet. Utskottet anser att de skäl som låg bakom införandet av företrädaransvaret fortfarande har bärkraft. En av orsakerna var att det ska finnas likvärdiga konkurrensvillkor mellan företag som betalar skatter och avgifter och företag som inte gör det. Saknas ett företrädaransvar finns det möjlighet för företag att fortsätta bedriva sin verksamhet trots att de inte har betalat sina skatter. Det försämrar naturligtvis konkurrensmöjligheten för de företag som gör rätt för sig. Vilka effekter företrädaransvaret har beror på om reglerna är tydliga och även i övrigt utformade på ett ändamålsenligt sätt. Men det beror också på hur reglerna tillämpas i praktiken. har tidigare riktat ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen ska se över reglerna om företrädaransvar, om tillämpningen av bestämmelserna har blivit för hård och om bestämmelserna bör ändras för att öka rättssäkerheten och förutsebarheten, förbättra villkoren för att starta, driva och utveckla företag och minska riskerna för att livskraftiga företag avvecklas i onödan (bet. 2014/15:SkU20). Statskontoret lämnade sin rapport av det skatterättsliga företrädaransvaret – Med fokus på befrielse och anstånd (2018:14) . Regeringen beslutade om utredningsdirektiv (dir. 2019:74) för en utredning som ska se över reglerna om det s.k. företrädaransvaret. Av direktivet framgår det att utredaren ska ta hänsyn till att villkoren för att starta, driva och utveckla företag ska vara så goda som möjligt. I uppdraget ingår det även att säkerställa att reglerna fortsätter att bidra till att upprätthålla en sund konkurrens i näringslivet och att reglernas preventiva effekt bevaras. Direktivet är en följd av två tillkännagivanden som lämnats av . Uppdraget ska redovisas till regeringen . Utskottet ser inte skäl för att med anledning av motionerna göra ytterligare uttalanden i denna fråga eller att föregripa pågående utredning. Utskottet avstyrker motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att kassaregisterlagen ska ses över bl.a. med hänvisning till svårigheten att finna kassaregister som klarar svenska väderförhållanden, dispensmöjligheter och effekterna av lagens tillämpning för näringsidkarna. Jämför reservation 12 (SD). Den som säljer varor eller tjänster mot kontant betalning måste ha ett certifierat kassaregister. Till kontant betalning räknas även betalning med kontokort. Undantag gäller bl.a. för taxi, distans- och hemförsäljning, försäljning av varor eller tjänster mot betalning i automater och automatspel. Vidare är lagen inte tillämplig för den som endast i obetydlig omfattning säljer varor eller tjänster mot kontant betalning. Av lagens förarbeten (prop. 2006/07:105) framgår att obetydlig omfattning avser två olika situationer. Den första situationen rör de allra minsta företagen med låg omsättning. Att företag med låg omsättning är undantagna från regleringen motiveras främst med att det anses tveksamt om de kostnader som krav på ett certifierat kassaregister för med sig skulle stå i rimlig proportion till den samhälleliga vinsten i form av förbättrad skattekontroll i fråga om de allra minsta företagen. Den andra situationen rör företag där kontant försäljning endast förekommer i rena undantagsfall. Ett förtydligande gjordes i skatteförfarandelagen (2011:1244) som innebär att det vid bedömningen av om det är fråga om försäljning i obetydlig omfattning särskilt ska beaktas om försäljningen normalt uppgår till eller kan antas komma att uppgå till sammanlagt högst fyra prisbasbelopp under ett beskattningsår (prop. 2013/14:22, bet. 2013/14:SkU14). får göra oannonserade kontrollbesök och får ta ut en kontrollavgift på om kassaregister saknas, inte uppfyller föreskrifternas krav eller inte är anmält eller om uppgifterna i kassaregistret inte sparas, belopp inte slås in eller kunden inte får något kvitto. Om företaget begår en ny överträdelse är avgiften . Syftet med lagen är att skydda seriösa företagare inom kontanthandeln mot illojal konkurrens. Det generella undantaget i skatteförfarandelagen från skyldigheten att använda kassaregister för torg- och marknadshandel slopades (prop. 2012/13:129, bet. 2012/13:SkU32). fick större möjlighet att i enskilda fall bevilja undantag från olika skyldigheter som gäller kassaregister. Undantaget från skyldigheter som gäller kassaregister utvidgades till att avse även andra orsaker än tekniska när en viss skyldighet anses vara oskälig.