bet · H701JuU28 · 2020-04-03 00:00:00 — För att stärka avhopparverksamheten till dess att regeringens exitprogram är på plats vill motionärerna se en översyn av hur kommunernas arbete med avhopparverksamhet har utvecklats efter avvecklingen av den nationella samordnaren och inrättandet av Center mot våldsbejakande extremism (CVE). I kommittémotion 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 29 vill motionärerna att regeringen flyttar fram positionerna för att få väl fungerande avhopparverksamheter på plats i hela landet. Motionärerna föreslår också att regeringen initierar en grundlig genomgång av metoder och resultat. I kommittémotion 2019/20:2729 av m.fl. (KD) yrkande 10 begärs ett tillkännagivande om civilsamhällets roll i det återfallsförebyggande arbetet. Motionärerna framhåller att frivilligorganisationer ska ha en naturlig plats i återanpassningen av den dömde, både före och efter frigivningen. Avhopparjourer, dit kriminella kan vända sig när de vill lämna sitt kriminella liv, har drivits av olika organisationer. Det går dock inte att utgå från att civilsamhället kommer att ställa upp automatiskt om inte de ekonomiska förutsättningarna finns. Motionärerna vill även ge frivilligorganisationer ersättning i förhållande till hur väl de lyckas återanpassa tidigare dömda, och i yrkande 11 begärs att man i ska pröva det system med sociala utfallskontrakt, s.k. social impact bonds, som finns i . Ett likalydande förslag framställs i kommittémotion 2019/20:3191 av m.fl. (KD) yrkande 11. I kommittémotion 2019/20:2729 av m.fl. (KD) yrkande 12 begärs att regeringen tillsätter en utredning med ett uppdrag som motsvarar det direktiv som den tidigare utredningen flexibel och effektiv kriminalvård (dir. 2014:99) hade. Motionärerna anför att Kriminalvården har delvis ändrade förutsättningar som hänger samman med förändringar i klientsammansättningen. Det är därför angeläget att göra en samlad analys av kostnadsutvecklingen i Kriminalvårdens olika verksamheter samt utreda hur det återfallsförebyggande arbetet kan utvecklas och förstärkas. I kommittémotion 2019/20:3062 av m.fl. (M) yrkande 13 begärs att det ska vara obligatoriskt för dömda gängbrottslingar och yrkeskriminella att medverka i det nationella exitprogrammet. Det handlar bl.a. om att ge bättre förutsättningar för att bryta ett kriminellt mönster med ny identitet för hotade personer och att vid behov byta bostadsort. straffet avtjänas ska fortsatt brottslighet vara uteslutet. Genom övervakning och ytterligare åtgärder och myndighetssamverkan ska det vara näst intill omöjligt att fortsätta en kriminell livsstil efter avtjänat straff. I kommittémotion 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 54 begärs ett tillkännagivande om arbete mot heder inom kriminalvården. Motionärerna framhåller att det är viktigt att brottsförebyggande arbete med fokus på att stoppa de hedersrelaterade brotten tar plats även inom kriminalvården och uppmanar regeringen att handla för att se till att sådant arbete blir verklighet. I kommittémotion 2019/20:3062 av m.fl. (M) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om en bred genomlysning och utvärdering av straffens innehåll för att stärka Kriminalvårdens arbete mot missbruk och för att hjälpa intagna att få ett jobb när de släpps från fängelset. Vare sig det handlar om korta eller långa fängelsestraff ska målet vara att straffet markerar slutet på den dömdes kriminella bana. Enligt motionärerna finns det därför skäl att utvärdera och vidareutveckla straffens innehåll. Av regleringsbrev för avseende framgår att högst av det tilldelade anslaget får användas för bidrag till organisationer som hjälper personer att lämna kriminella gäng (avhopparverksamhet). Enligt regleringsbrevet ska lämna en redovisning till regeringen av vilka organisationer som fått bidrag och vad bidragsmedlen har använts till. Brå lämnade rapporten till avhoppare från kriminella grupperingar (rapport 2016:6). Syftet med rapporten var att öka kunskapen om det stöd som erbjuds avhoppare runt om i landet samt att bidra till att utveckla insatserna så att fler kan lämna ett liv i kriminella grupperingar. Brå bedömer i rapporten att antalet myndighetsdrivna specialiserade avhopparverksamheter är tillräckligt men att man behöver förbättra förutsättningarna för avhoppare som vänder sig till polisen eller i andra delar av landet än där de myndighetsdrivna avhopparverksamheterna finns. Vidare anser Brå i rapporten att det finns skäl för de myndighetsdrivna specialiserade verksamheterna att se över möjligheten att vidga sina upptagningsområden så att fler avhoppare kan tas emot. Brå anser också att utbytet av erfarenheter i landet behöver öka. I rapporten lämnas ett antal förslag på hur avhopparverksamheten kan förbättras. , efter det att den ovannämnda rapporten lämnats till regeringen, beslutade om interna riktlinjer för avhopparverksamhet och tillsatte även en nationell samordnare för avhopparverksamhet. inledde i en uppföljning av den avhopparverksamhet som bedrivs inom stadens enhet mot organiserad brottslighet. På uppdrag av socialförvaltningen i gjorde kriminologiska institutionen vid en utvärdering av (sociala insatsgrupper). Vid nationella operativa avdelning finns en nationell samordningsfunktion för avhopparverksamhet vid brottsoffer- och personsäkerhetsverksamheten, som har fått i uppdrag av myndigheten att fördela det tilldelade verksamhetsstödet. Fördelningen beslutades enligt följande: • fördelas till kommunala förvaltningar som via ansökan kan få ta del av det statliga stödet till avhoppare. • i verksamhetsstöd fördelas till avhopparverksamheterna Passus och Exit vid Stiftelsen . I regeringsförklaringen anförde statsministern att ett nationellt exitprogram ska införas för att få fler att lämna kriminaliteten bakom sig (prot. 2018/19:40 s. 7). Som svar på en skriftlig fråga om antalet skjutningar i anförde inrikesministern bl.a. följande: Det brottsförebyggande arbetet har också prioriterats och presenterade regeringen ett nationellt brottsförebyggande program – Tillsammans mot brott. Programmet skapar en grund för ett mer strukturerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete som behöver intensifieras i hela samhället. I programmet nämns såväl tidiga insatser för barn och unga som riskerar att hamna i kriminalitet som stöd till dem som vill lämna kriminella eller extremistiska grupperingar och en kriminell livsstil. Regeringen har som ambition att, under nuvarande mandatperiod, införa ett nationellt exitprogram för att fler ska ges möjlighet att lämna kriminaliteten och gängen bakom sig. höll en utfrågning med inbjudna myndigheter, kommuner och organisationer från civilsamhället med syftet att diskutera vad regeringen kan göra på nationell nivå för att bättre stödja de verksamheter som arbetar med personer som vill lämna kriminella grupperingar. Exempel på vad deltagarna nämnde som angeläget är förtydligandet av nationellt stöd i frågor om definition av målgrupp, ansvarsfördelning mellan olika aktörer, kunskaps- och metodutveckling samt vikten av uppföljning och långsiktighet. Uppdrag att ta fram ett nationellt avhopparprogram beslutade regeringen att Kriminalvården, , och ska ta fram ett gemensamt nationellt avhopparprogram som ska bidra till att förstärka samhällets stöd till individer som vill lämna kriminella eller våldsbejakande extremistiska miljöer och grupperingar. Uppdraget ska samordnas av Kriminalvården. En gemensam slutredovisning ska lämnas till regeringen . En delredovisning ska lämnas . I fråga om skälen för beslutet anförde regeringen följande: En viktig åtgärd för att förebygga och bekämpa brottslighet och våldsbejakande extremism är att fler individer kan ges nödvändigt stöd från samhället för att kunna lämna kriminella eller extremistiska miljöer. Av det brottsförebyggande programmet Tillsammans mot brott (skr. 2016/17:126) framgår att regeringen avser att verka för att den som vill lämna ett liv i kriminalitet ges nödvändigt stöd. Ofta är det en lång och svår process där de individuella behoven är många och skiftande, vilket kräver samordnade och skyndsamma insatser från flera samhällsaktörer. I betänkandet Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp (SOU 2010:15) liksom i Brottsförebyggande rådets (Brå) rapport till avhoppare från kriminella grupperingar (2016:6) framgår att det finns flera brister i samhällets förmåga att stödja den som vill lämna en kriminell eller extremistisk miljö. Fler insatser behövs för att motivera människor att hoppa av, olika aktörer behöver större kunskap om denna målgrupp och möjligheterna att få stöd behöver bli mer likvärdiga över landet. På såväl nationell som regional och lokal nivå behöver insatserna från samhället samordnas bättre mellan berörda aktörer för att bli mer strukturerade och långsiktiga. Regeringen anförde vidare att ett myndighetsgemensamt nationellt avhopparprogram ska bidra till att göra stödet till personer som vill eller kan motiveras att lämna kriminella eller extremistiska miljöer eller grupperingar mer kunskapsbaserat, effektivt och samordnat. Programmet ska vara ett ramverk för såväl långsiktig samordning på strategisk nivå, kunskapsutveckling och erfarenhetsutbyte som konkreta stödjande insatser till kommuner och organisationer i det civila samhället som kommer i direkt kontakt med personer som vill lämna kriminella eller extremistiska miljöer. I uppdraget ingår även att bedöma om grupper som agerar mot bakgrund av hedersrelaterade motiv ska inkluderas i programmet. Behovet av nationellt kunskapsstöd och vägledning till olika personalgrupper ska övervägas. Programmet ska omfatta en plan för hanteringen av personer som har ett sådant omfattande skyddsbehov att det kräver byte av bostadsort eller kommun. I uppdraget ska även ingå att identifiera målgrupper och beskriva respektive aktörs roll och ansvar gentemot dessa målgrupper, liksom möjligheterna till informationsutbyte mellan berörda aktörer. Myndigheterna ska vidare överväga om ansvarsfördelningen mellan de olika statliga aktörerna är ändamålsenlig för att åstadkomma effektiva stödinsatser till identifierade målgrupper. Uppdrag att lämna förslag på en modell för samverkan om återfallsförebyggande insatser Regeringen beslutade att ge en utredare i uppdrag att lämna förslag på en modell för lokal samverkan på individnivå för att förebygga återfall i brott (Ju2016/08506/). Arbetet skulle enligt beslutet bedrivas i samråd med Kriminalvården, men även med , , och Arbetsförmedlingen samt med andra myndigheter och aktörer som berörs av uppdraget, bl.a. Kommuner och Landsting (SKL, nuvarande Kommuner och Regioner, SKR). I promemorian om uppdraget anges att av de som frigetts från fängelse återfaller enligt Brås återfallsstatistik. Övergången från anstalt till frihet är en kritisk tidpunkt när det gäller risken för återfall. En av regeringens centrala kriminalpolitiska åtgärder är att utveckla det brottsförebyggande arbetet. Arbetet för att förebygga återfall i brott är en del i detta, och regeringen har för avsikt att höja ambitionsnivån på en rad områden inom det återfallsförebyggande arbetet. Flera åtgärder har redan vidtagits; Kriminalvården har bl.a. fått i uppdrag att utveckla och förstärka insatserna för utslussning. redovisade utredningen, som antagit namnet , sin rapport – en idéskiss (Ju 2016:E). Sammanfattningsvis föreslår följande: • Intagna i fängelse som vill sluta begå brott erbjuds att delta i ett inslussningsprogram som de står under övervakning efter villkorlig frigivning. • Programmet innebär ett samordnat stöd från Kriminalvården och lokala samhällsaktörer på den intagnes hemort (inslussningsgrupp). Det innebär bl.a. att frigivningen är noga förberedd och att det finns en tydlig fortsättning på behandlings- och utbildningsinsatser från anstaltstiden. Någon form av sysselsättning den är garanterad. Skuldrådgivning och hjälp av en stödperson från någon av det civila samhällets organisationer erbjuds. Programmet hålls samman av en tjänsteman (inslussningssamordnare). • Inslussningsarbetet prövas i en försöksverksamhet. Frivilliga kommuner deltar, varav ett antal med s.k. socialt utsatta områden. I försöks-verksamheten prövas olika möjligheter: frivårdshandläggare eller socialsekreterare som inslussningssamordnare, och hälso- och sjukvårdens planeringsverktyg Samordnad individuell plan (SIP) för kriminalvårdsklienter och ett strukturerat samarbete mellan kommunerna kring de frigivna som behöver byta bostadsort. • Kriminalvården får i uppdrag av regeringen att i nära samverkan med deltagande kommuner och Brå förbereda en försöksverksamhet som kan starta . Brå får i uppdrag att utvärdera verksamheten. Uppdrag till Kriminalvården om försöksverksamhet med inslussningsprogram beslutade regeringen att ge Kriminalvården i uppdrag att förbereda och inrätta försöksverksamhet med inslussningsprogram med utgångspunkt i inslussningsutredningens förslag (Ju2018/02430/). Försöksverksamheten skulle vara möjlig att starta och pågå t.o.m. . Kriminalvården ska vid planeringen av försöksverksamheten, inklusive dess omfattning, samverka med Brå i syfte att möjliggöra en utvärdering av verksamheten. Minst ett av de områden som har definierat som särskilt utsatta ska ingå i urvalet. I uppdraget ingår att identifiera och involvera relevanta aktörer för uppdragets genomförande som kommuner, landsting, Arbetsförmedlingen, , organisationer i det civila samhället m.fl. I uppdraget ingår också att tillsammans med dessa aktörer sätta upp former och ramar för arbetet. Utgångspunkten ska vara att så långt som möjligt utgå från de inblandade aktörernas kärnverksamhet, befintliga arbetssätt och samverkansformer. Kriminalvården anförde följande i årsredovisningen (s. 38): Vi är nöjda med förberedelserna kring regeringsuppdraget om inslussning. Kontakt är etablerad med representanter från kommuner och landsting, samt andra myndigheter och organisationer. Tre försöksverksamheter med inslussningsgrupper kommer att starta i , och . I årsredovisningen anför Kriminalvården följande om förberedelser för inslussningsgrupper (s. 48): startade tre försöksverksamheter med inslussningsgrupper enligt ett särskilt regeringsuppdrag. Tre frivårdskontor ledde försöksverksamheten lokalt, och ett område som har definierat som socialt utsatt ingick. byggdes en förstärkt samverkan upp mellan Kriminalvården och de andra samhällsaktörerna. Vid utgången av 2019 ingick ett trettiotal klienter, varav de flesta ännu inte hade frigetts villkorligt. Inslussningsgrupperna innebar inte några nya processer utan befintliga rutiner och ordinarie processer följdes i verkställighetsplaneringen. Erfarenheterna visar att det är framgångsrikt att påbörja samverkan tidigt , att klargöra uppdrag och ansvar mellan parterna och att bygga strukturer både runt klienten och på organisatorisk nivå. utvärderar projektet och har påbörjat sin insamling av data via enkäter och intervjuer. Uppdrag till att utvärdera försöksverksamheten Genom en ändring i Brås regleringsbrev beslutade regeringen att ge Brå i uppdrag att utvärdera försöksverksamheten med inslussningsprogram. I Brås uppdrag ingår att redovisa hur och i vilken omfattning försöksverksamheten har bedrivits. Brå ska även redovisa om och i sådana fall på vilka sätt förutsättningarna för samverkan på individnivå har förändrats samt vilka skillnader i förhållande till ordinarie strukturer som bedöms utgöra nyckelfaktorer i detta sammanhang. Av redovisningen ska berörda aktörers erfarenheter av verksamheten framgå och vilka förutsättningar det finns för att fortsätta bedriva verksamheten nationellt. I den utsträckning det är möjligt ska Brå även göra en bedömning av om verksamheten skapat bättre förutsättningar för att minska återfall i brott samt om den kan förväntas bidra till ett förbättrat utslussningsarbete, särskilt när det gäller de särskilda utslussningsåtgärderna. Uppdraget ska redovisas . I årsredovisningen anför Kriminalvården bl.a. följande om extern samverkan (s. 53): har Kriminalvården tagit fram en strategi för extern samverkan och nya riktlinjer för samverkan med civilsamhället. Dokumenten tydliggör ansvarsområden, identifierar viktiga forum för samverkan och anger inriktning för att skapa större enhetlighet. Implementering och uppföljning av strategidokumenten återstår. Vidare anförs följande (s. 54): Frivården i har bjudits in som en part i två samarbeten om medborgarlöften. Det ena handlar om förstärkt stöd till personer som vill lämna kriminalitet. I fokus är ett område som definierar som särskilt utsatt och som har stora problem med kriminalitet och organiserad brottslighet. Arbetet innebär en förtätad samverkan mellan kriminalvård, socialtjänst och polis i området. Det är också ett sätt att kommunicera Kriminalvårdens verksamhet till allmänheten och synliggöra Kriminalvården som aktör i arbetet för ökad trygghet. Det andra samarbetet riktar sig till personer med missbruksproblem som begår ett stort antal brott, men som inte är så grova. Frivilligorganisationers samverkan med Kriminalvården I i brott – hur kan samhällets samlade resurser användas bättre? (RiR 2015:4) rekommenderar Kriminal-vården att verka för att frivilligorganisationer kopplas in i högre grad än . Regeringen anför följande i skrivelsen om om återfall i brott (skr. 2015/16:27 s. 12 f.): Eftersom merparten av de klienter som tas in i anstalt avtjänar fängelsestraff som är kortare än har Kriminalvården endast möjlighet att vidta åtgärder som är anpassade till klienternas behov. Samverkan med andra aktörer, t.ex. Arbetsförmedlingen, , kommuner och landsting är därför en avgörande framgångsfaktor för ett väl fungerande återfallsförebyggande arbete. Regeringen bedömer dock att det finns förutsättningar att i större utsträckning involvera även socialt ansvarstagande företag och civilsamhällets organisationer i arbetet. Regeringen avser därför att genomföra vissa ändringar i förordningen (2002:954) om statsbidrag till vissa organisationer inom kriminalvårdens område för att förtydliga utgångspunkterna för bidragsgivningen och därmed skapa bättre förutsättningar för samarbetet. Regeringen överväger vidare att ytterligare höja statsbidragets storlek. För att involvera flera aktörer i det återfallsförebyggande arbetet har justitie- och migrationsministern tagit initiativ till en utvecklad samverkan mellan Kriminalvården och näringslivet genom att bjuda in till ett rundabordssamtal om socialt ansvarstagande företag som del i arbetet. Syftet med samtalet var att utbyta erfarenheter samt identifiera möjligheter och utmaningar för ett samarbete mellan aktörerna. Regeringen utesluter inte att det även på andra områden kan komma att krävas ytterligare åtgärder för att skapa tydligare incitament för samverkan. Vidare övervägs behovet av särskilda regeringsuppdrag, tydligare regleringar i myndighetsinstruktionerna eller uppdrag i myndigheternas regleringsbrev om samverkan med Kriminalvården. Frågorna bereds i . Kommunernas ansvar för brottsförebyggande arbete beslutade regeringen att en särskild utredare ska utreda och lämna förslag om hur kommunerna kan få ett lagstadgat ansvar för brottsförebyggande arbete (dir. 2019:94). I direktiven anförs att brottsligheten behöver motverkas med effektiva brottsbekämpande metoder och ändamålsenlig lagstiftning. Samhället måste också bedriva ett brett och utvecklat förebyggande arbete mot brott och återfall i brottslighet och för att förhindra att unga involveras i kriminalitet. Kommunerna har en viktig roll i detta arbete och flera centrala brottsförebyggande verktyg finns inom den kommunala verksamheten. • beskriva och analysera verksamheter inom kommunerna som kan bidra till det brottsförebyggande arbetet • föreslå hur ett lagstadgat kommunalt ansvar för det brottsförebyggande arbetet bör utformas och vilka verksamheter som bör omfattas av ett • lämna förslag som bidrar till att kommunerna på ett effektivt sätt kan fullgöra sitt ansvar för det brottsförebyggande arbetet. Uppdraget ska redovisas . I Kriminalvårdens regleringsbrev anges följande (s. 5): Kriminalvården har i uppdrag att utveckla myndighetens återfallsförebyggande arbete för personer dömda för våldsbrott mot närstående (S2018/04674/JÄM). I uppdraget ingår även att utreda förutsättningarna för att inom ramen för myndighetens verksamhet bedriva återfallsförebyggande arbete för personer dömda för hedersrelaterade brott. Uppdraget ska delredovisas och slutredovisas . Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 4) framgår att ett av Kriminalvårdens mål är att minska risken för återfall i brott. Som återfall räknar Kriminalvården de klienter som avtjänat straff inom kriminalvården och sedan döms till en ny kriminalvårdspåföljd . Andelen återfall i brott räknat på detta sätt är , vilket är en betydligt lägre siffra än då återföll i brott. Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /16 avstyrkte utskottet motionsyrkanden med begäran om en översyn av statliga myndigheters uppbackning av kommunernas avhopparverksamhet och förbättring av det återfallsförebyggande arbetet (bet. 2015/16:JuU21 s. 17 f.). Utskottet hänvisade då dels till att medel avsatts i budgeten för avhopparverksamhet, dels till det arbete som då pågick vid Brå och inom . Utskottet ansåg att resultatet av det pågående utredningsarbetet skulle avvaktas. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:174). Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /17 avstyrkte utskottet motionsyrkanden med begäran om en översyn av statliga myndigheters uppbackning av kommunernas avhopparverksamhet och väl fungerande avhopparverksamhet (bet. 2016/17:JuU19 s. 15 f.). Utskottet hän-visade då dels till att medel avsatts i budgeten för avhopparverksamhet, dels till Brås rapport 2016:6 och det arbete som pågick inom . Utskottet ansåg att frågorna var uppmärksammade och såg därför inget skäl att ställa sig bakom de begärda tillkännagivandena. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:203). Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /18 föreslog utskottet två tillkännagivanden som avsåg återfallsförebyggande arbete (bet. 2017/18:JuU16 s. 28 f.). Det ena gällde bättre anpassade frivårdsinsatser för unga gängkriminella. Det andra avsåg tillsättning av en utredning med motsvarande uppdrag som den tidigare utredningen flexibel och effektiv kriminalvård hade för att utvärdera det återfallsförebyggande arbetet inom . följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:184). När det gäller det senare tillkännagivandet anför regeringen följande i skrivelsen skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2019/20:75 s. 62): har ställt sig bakom det som utskottet anför om att tillsätta en utredning med motsvarande uppdrag som den nedlagda utredningen flexibel och effektiv kriminalvård hade för att utvärdera det återfallsförebyggande arbetet inom . Frågan hanteras inom ramen för den ordinarie myndighetsstyrningen. Kriminalvården har bl.a. i regleringsbrevet för fått i uppdrag att vid varje prognostillfälle redovisa vidtagna och planerade åtgärder för en resurseffektiv verksamhet. Motsvarande uppdrag har lämnats till Kriminalvården i regleringsbrevet för . Regeringen har vidare fått biträde från Statskontoret i syfte att titta närmare på effektiviteten i Kriminalvårdens lokalförsörjning. Regeringen överväger löpande ytterligare åtgärder för att tillmötesgå tillkännagivandet. Punkten är inte slutbehandlad. I samma betänkande avstyrkte utskottet motionsyrkanden om en väl fungerande avhopparverksamhet och en samlad översyn av all avhopparverksamhet (bet. 2017/18:JuU16 s. 29). Utskottet framhöll att det är viktigt att samhället hjälper och ger stöd till de personer som vill lämna kriminella grupperingar. En väl fungerande avhopparverksamhet över hela landet är en viktig del i det återfallsförebyggande arbetet. Vidare hänvisade utskottet dels till att medel avsatts i budgeten för avhopparverksamhet, dels till Brås rapport 2016:6 och det arbete som pågick inom .