bet · H701MJU11 · 2020-03-05 00:00:00 — Motionärerna anser att etablering av nya fiskodlingar samt förutsättningarna för befintliga odlingar att expandera ska förbättras och att rådande lagstiftning och reglering hindrar utveckling och förnyelse. En bättre samordning krävs mellan de myndigheter som ansvarar för prövning och tillsyn av vattenbruk. Enligt kommittémotion 2019/20:1618 av m.fl. (V) yrkande 2 bör regeringen ge ett förlängt uppdrag att arbeta med förslag på hur hållbart vattenbruk kan utvecklas i våra kustsamhällen. Akvakultur/vattenbruk är ett bra exempel på omställning mot ett hållbart brukande av våra resurser, och regeringen bör intensifiera arbetet med att få till en hållbar regelstruktur för de blå näringarna. Vidare anförs i yrkande 20 i kommittémotion 2019/20:2666 av m.fl. (M) behovet av att skyndsamt införa ett nytt regelverk för algodling och undanta verksamheten från tillståndsplikt på samma sätt som gäller vid odling av fisk, musslor och kräftor. Motionärerna välkomnar utredningen för enklare prövning av vattenverksamhet, men oroas av att det drar ut och att presumtiva vattenbrukare drar sig för att starta verksamhet. I yrkande 22 i samma motion föreslås att Havs- och vattenmyndigheten får i uppdrag att systematiskt analysera de miljömässiga och akvatiska effekterna av vattenbruk. Vidare anförs i yrkande 23 att tillståndsprocesser skyndsamt bör ses över i syfte att skapa bättre förutsättningar och öka graden av vattenbruk i . Bland annat behöver strandskyddsreglerna göras mer tillåtande och tillståndsgivningen för vattenbruk utan miljöpåverkan göras mycket enklare. I kommittémotion 2019/20:3267 av m.fl. (C) yrkande 25 anförs att åtgärder bör vidtas för att underlätta utvecklingen av vattenbruk. Enligt motionärerna har vattenbruk en stor potential när det gäller att skapa jobb och tillväxt i hela landet som dessa företag kan leverera klimatsmart mat. Dock beskriver många företag att regelverk och tillståndsprocesser gör det dyrt, osäkert och komplicerat att starta vattenbruk i . Regelverken behöver anpassas bättre till dessa näringars förutsättningar så att denna bransch kan fortsätta växa. behandling och kompletterande uppgifter Vattenbruk (även kallat akvakultur) är ett samlingsbegrepp för odling av vattenlevande djur och växter, såsom fisk, musslor, kräftdjur och alger. Det består av produktion för konsumtion, produktion för sätt- och bevarandeändamål samt kompensationsodling. Vattenbruksprodukter kan även användas för exempelvis framställning av kosttillskott, i djurfoder eller som biobränsle. Under ledning av tog bransch, forskare, intresseorganisationer och myndigheter fram en strategi för svenskt vattenbruk: Svenskt vattenbruk – en grön näring på blå åkrar. Strategi 2012–2020. Den uttalade visionen är: En växande, lönsam och hållbar bransch med en etisk produktion. Enligt strategin krävs minskad administrativ börda och tydliga bestämmelser. I den tillhörande handlingsplanen för utveckling av svenskt vattenbruk presenterades åtgärder som skulle bidra till att nå målen och visionen i den nationella vattenbruksstrategin. Inom ramen för livsmedelsstrategin har regeringen säkerställt finansiering för att genomföra handlingsplanen för utveckling av svenskt vattenbruk. Regeringen beslutade att skulle avsättas inom ramen för livsmedelsstrategin för genomförande av handlingsplanen samt att pengarna skulle fördelas och förvaltas av . lämnades en halvtidsutvärdering av handlingsplanen i vilken framför att handlingsplanens åtgärder har lett till aktiviteter som främjar hållbart vattenbruk. har vattenbruksbranschens utveckling påverkats av många olika faktorer med stor effekt på förutsättningarna för expansion och nyetablering. från mark- och miljödomstolen som ifrågasätter fiskodling i öppna kassar kommer exempelvis att ha en omfattande effekt på hur matfiskodlingen kommer att se ut . Även tolkningar av vatten- och havsmiljödirektivet i samband med miljöprövningsprocessen har gjort det svårt för nya och befintliga vattenbrukare att få tillstånd för sin verksamhet. Enligt handlingsplanen ska strategin utvärderas och slutrapporteras . Därefter kan en eventuell uppföljande strategi och handlingsplan tas fram. ansvarar för sammanställning och kommunikation av rapporter och utvärdering. Utskottet har behandlat förutsättningarna för att utveckla vattenverksamheten i . I betänkande 2017/18:MJU13 Fiskeripolitik anförde utskottet att det svenska vattenbruket har stor utvecklingspotential som bör tas till vara. Utskottet bedömde emellertid att regelverket för vattenbrukstillstånd och därtill själva tillståndsprocessen är behäftade med problem, vilket hämmar möjligheterna till utveckling. Mot denna bakgrund föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att se över de regelverk som reglerar vattenbruk. följde utskottets förslag (bet. 2017/18:MJU13, rskr. 2017/18:182). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2018/19:75). Regeringen gav uppdrag till att inom ramen för livsmedelsstrategin kartlägga och utreda förutsättningarna för en förenklad prövning av vattenbruksverksamheter (N2018/04401/FJR). Verket ska analys-era hur prövningen av vattenbruksverksamheter kan förenklas som miljöskyddet bibehålls och vid behov föreslå ändringar. Myndigheten ska särskilt beakta lösningar som kan vara både produktionsdrivande och miljöfrämjande. I regeringens beslut om uppdraget konstateras: För att starta och bedriva vattenbruksverksamhet kan det krävas tillstånd och andra former av godkännanden enligt flera parallellt tillämpliga regelverk. Vilka prövningar som krävs och respektive prövnings omfattning är beroende av bl.a. den aktuella verksamhetens storlek och lokalisering, vilken teknik som ska användas och vilken art som ska odlas. I arbetet med redovisningen av uppdraget ska hänsyn tas till möjliga nya tekniker som är under utveckling inom vattenbruksområdet. Regeringen anför vidare: Ny teknik och användningen av andra organismer än traditionella fiskarter ställer högre krav på ett förändrat regelverk för att både kunna öka vattenbruksproduktionen och upprätthålla kraven på miljöhänsyn. Uppdraget skulle ha redovisats , men myndigheten har fått förlängd tid för redovisning av uppdraget till . Regeringen framhåller att vattenbruket är en framtidsbransch som bidrar till både jobb och tillväxt i hela landet, till att nationella miljömål nås och till att förbättra tillgången till fisk och skaldjur. Enligt regeringen kan en produktionsökning inom vattenbruket öka självförsörjningsgraden av dessa livsmedel och minska sårbarheten i livsmedelskedjan. gav regeringen i uppdrag åt att inom ramen för livsmedelsstrategin genomföra ett antal åtgärder –2025 för att uppnå livsmedelsstrategins övergripande mål om en ökad livsmedelsproduktion som är hållbar och konkurrenskraftig. Uppdraget syftar till att både utveckla pågående och inleda nya insatser inom främst det strategiska området Regler och villkor, vilket har som mål att utformningen av regler och villkor ska stödja målet om en konkurrenskraftig och hållbar livsmedelskedja där produktionen ökar (N2019/03241/JL). En del i uppdraget har formulerats som ett vattenbrukspaket och innebär att ska vidareutveckla arbetet för att främja vattenbruket och genom koordinering av den svenska vattenbruksnäringen skapa en långsiktigt hållbar och konkurrenskraftig livsmedelskedja. Vidareutvecklingen ska särskilt beakta förädlingens och innovationens möjligheter för vattenbruksnäringen samt främja regelförenkling, teknikutveckling och samverkan. får för åtgärdens genomförande använda . –2025 beräknas för åtgärden. Stöd till företag får beviljas i enlighet med förordningen (2018:1500) om stöd för åtgärder inom ramen för livsmedelsstrategin. Därtill avsätts från livsmedelsstrategin för en fortsatt förstärkning av SLU:s utveckling av avelsarbete på fisk. Vattenbruket ingår även i den nya gemensamma strategi för fiskets framtid som tillsammans med Havs- och vattenmyndigheten ska ta fram. Den nya strategin, som ska omfatta yrkesfisket, vattenbruket, fritidsfisket och fisketurismen samt nya sektorsspecifika handlingsplaner, ska utgå från en ekosystemansats och bidra till att stärka måluppfyllnaden i Maritima strategin samt En livsmedelsstrategi för - fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet (prop. 2016/17:104). Strategin ska bidra till en konkurrenskraftig och hållbar livsmedelskedja, särskilt genom att beakta kompetensförsörjning, diversifiering och lönsamhet samt minska antalet arbetsplatsolyckor och dödsolyckor. I arbetet ingår även att beakta forskning och innovation samt besöksnäringens möjligheter. Uppdraget ska redovisas till regeringen () . I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 23) redovisas att produktionsvolymen av matfisk och musslor i vattenbruk har minskat under ett flertal år. ökade dock såväl produktion som värdet. fortsatte försäljningsvärdet att öka för både matfisk och sättfisk även om produktionsvolymen för matfisk minskade något. Antalet sysselsatta minskade relativt betydande under 2017i motsats mot . Andelen kvinnor inom vattenbruket var dock fortsatt . För vattenbruk av fisk, kräftdjur eller blötdjur krävs tillstånd enligt fiskerilagstiftningen. Tillståndet söks hos i det län där odlingen ska ligga. Beroende på fiskodlingens foderförbrukning kan det behövas tillstånd för miljöfarlig verksamhet enligt . Havs- och vattenmyndigheten har det nationella ansvaret för tillsynsvägledning om vattenbruk inom område. I samband med ansökan om tillstånd ställs krav på en miljökonsekvensbeskrivning (MKB). Även smittskyddslagen, djurskyddslagen och livsmedelslagen har regler som rör vattenbruk, i synnerhet fiskodling. Vattenbruk kan även behöva dispens från strandskyddsreglerna. Verksamhet inom jordbruk, skogsbruk, fiske eller renskötsel kan använda sig av undantaget för areella näringar i strandskyddsreglerna. Andra näringar än dessa omfattas inte av undantaget. Inom fisket ska det som brukas finnas naturligt på fastigheten och fastighetsägaren ska inte behöva särskilda anordningar eller anläggningar för att tillgodogöra sig dem. Detta gör att fiske som gäller skörd av ostron omfattas av undantaget (MÖD 2009:13), men däremot inte mussel-, kräft- eller fiskodling som kräver någon slags anläggning på fastigheten. Att utreda möjligheten att klassificera vattenbruket som en areell näring samt underlättad strandskyddsdispens för att främja utvecklingen av både skaldjursodling och matfiskodling finns med som förslag på åtgärder i den handlingsplan som under ledning av tagits fram i samarbete mellan myndigheter, näring, forskning och intresseorganisationer, i syfte att bidra till att nå målen och visionen i den nationella vattenbruksstrategin. Regeringen tillsatte en utredning som ska se över strandskyddslagstiftningen (dir. 2019:41). Utredningen är en del av januariavtalet, den sakpolitiska överenskommelsen mellan regeringen, och Liberalerna. Utredningen ska föreslå författningsändringar och andra åtgärder som innebär att strandskyddet görs om i grunden genom en ökad differentiering som tar hänsyn till att tillgången till sjöar och stränder, befolkningstätheten och exploateringstrycket varierar i landet. Förslagen ska delvis syfta till att förbättra förutsättningar för bostäder och näringsverksamhet främst för småföretagare, besöksnäring och gröna näringar i områden med lågt exploateringstryck. Det ska finnas ett fortsatt starkt och, om det behövs, förstärkt strandskydd för att värna våra obrutna strandlinjer, tillgängligheten inom allemansrätten och miljön i områden som redan är starkt exploaterade. Utredningen ska lämna in sitt betänkande till . När det gäller odling av alger i gäller enligt befintliga regleringar att algodlingar som överskrider klassas som en tillståndspliktig verksamhet enligt 11 kap. . Algodlingar kräver därmed en fullständig miljökonsekvensbeskrivning och prövas av mark- och miljödomstolen. Verksamheten ska oavsett storlek alltid anmälas till . Odlingar i strandnära miljöer kräver dispens från strandskyddsbestämmelserna enligt , från kommunen eller . Ska algerna användas till konsumtion ska verksamheten registreras som primärproducent hos . I halvtidsutvärderingen av handlingsplanen för utveckling av svenskt vattenbruk konstateras att utvecklingen av odling av makroalger har tagit fart genom ett antal större projektfinansieringar för forskning och utveckling. Ett exempel är Seafarm, ett gemensamt forskningsprojekt (KTH, , , samt Linnéuniversitetet) där makroalger odlas och används för en mängd olika ändamål i ett kretslopp där allt tas till vara. En viktig del i projektet är att bedöma hållbarheten i systemet, där alltifrån algodlingens effekter på miljön till nyttan i förhållande till kostnaderna ska bedömas. På uppdrag av Havs- och vattenmyndigheten presenterade , och en rapport som beskriver tillgängliga och möjliga odlingstekniker för odling av vattenlevande organismer i svensk miljö och dessas belastning/påverkan på miljön utifrån naturvetenskapliga aspekter och publicerade data. Sammanställningen ger en beskrivning av tekniker som kan användas i för odling av vattenlevande organismer (fisk, blötdjur, skaldjur och alger) i sötvatten- och havsvattenmiljöer samt i landbaserade odlingsmiljöer. I rapporten konstateras att teknikutvecklingen inom vattenbruket av miljömässigt hållbara produktionsformer går fort framåt, vad gäller både de mer traditionella öppna systemen och de nyare halvslutna och slutna odlingssystemen. Olika tekniker är lämpliga i olika typer av habitat, men det kan också vara flera tekniker som passar väl in i samma habitat. Vidare varierar den lämpligaste tekniken också beroende på art och storlek på fisken som odlas. Enligt utskottet är vattenbruk ett bra exempel på omställning mot ett hållbart brukande av de resurserna. Utvecklingspotentialen i den svenska vattenbruksnäringen har framhållits av utskottet. Behovet av smidigare tillståndsprocesser har särskilt uppmärksammats, och utskottet har välkomnat uppdraget till att analysera hur prövningen av vattenbruksverksamheter kan förenklas som miljöskyddet bibehålls. Utskottet anser likväl att regeringen bör vidta ytterligare åtgärder för att underlätta utvecklingen av vattenbruket och skyndsamt se över regelverket för att öka graden av vattenbruk. Vattenbruk har en stor potential att skapa jobb och tillväxt i hela landet, som dessa företag kan leverera klimatsmart mat. Många företag beskriver att regelverk och tillståndsprocesser gör det dyrt, osäkert och komplicerat att starta vattenbruk i . Utskottet anser därför att det är angeläget att finna en snar lösning på de uppmärksammade problemen och att detta bör tillkännages för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2019/20:601 (SD) yrkande 12, 2019/20:1618 (V) yrkande 2, 2019/20:2666 (M) yrkandena 20, 22 och 23 samt 2019/20:3267 (C) yrkande 25. Vattenbruk som areell näring När det gäller vattenbrukets förutsättningar i förhållande till övriga areella näringar och till gällande strandskyddsregler noterar utskottet den utredning som regeringen tillsatt i syfte att se över strandskyddslagstiftningen. I avvaktan på resultatet av pågående arbete i den frågan anser utskottet att motion 2019/20:601 (SD) yrkande 11 kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ålförvaltning, specifikt om förbud mot riktat fiske på ål i EU samt om utvärdering av medlemsstaternas nationella ålförvaltningsplaner. Jämför reservation 16 (M) och 17 (V). I kommittémotion 2019/20:1618 av m.fl. (V) yrkande 10 anförs att bör verka för att EU inför förbud mot riktat fiske på ål inom EU. Ålen är klassad som akut hotad i , och ett fiskeförbud är otillräckligt, enligt motionärerna som anser att inga tillstånd ska ges för ålfiske och att ett totalt moratorium, som även omfattar sötvatten, bör införas. bör även verka för att EU inför förbud mot riktat fiske på ål inom EU. Enligt kommittémotion 2019/20:2666 av m.fl. (M) yrkande 10 ska verka för att EU gör en samlad utvärdering av medlemsstaternas planer för ål. Motionärerna menar att de nationella ålförvaltningsplaner som medlemsländerna jobbar efter inte är tillräckliga. Motionärerna bedömer att det behövs en samlad utvärdering av dessa och att det krävs en gemensam åtgärdsplan som kraftigt minskar ålfisket i EU. behandling och kompletterande uppgifter (for Conservation of Nature, IUCN) bedömer att den europeiska ålen är akut hotad (CR). Den är upptagen på Citeskonventionens lista över utrotningshotade arter. EU:s ålförordning (rådets förordning (EG) nr 1100/2007) anger ramarna och målen för medlemsstaternas ålförvaltning. Förordningen ställer krav på att medlemsstaterna ska upprätta nationella förvaltningsplaner vars syfte är att nå målet en utvandring av blankål motsvarande av rikets historiskt naturliga blankålsproduktion. Varje förvaltningsplan ska innehålla åtgärder för att uppnå, övervaka och kontrollera uppsatta mål, men val av åtgärder får fastställas utifrån regionala och lokala omständigheter. ska medlemsländerna rapportera en utvärdering till kommissionen som beskriver effekten av nationellt genomförda åtgärder. Den svenska ålförvaltningsplanen godkändes officiellt av . Förvaltningsplanen baserar sig på en balans mellan åtgärder i form av reduktioner av fisketryck, förbättrad kontroll, ålyngelutsättningar och förbättrade möjligheter till passage förbi vattenkraftsanläggningar. Planen är adaptiv, vilket innebär att förhållandet mellan åtgärderna kan justeras efter behov. Som en del av den nationella ålförvaltningsplanen råder det ett generellt förbud för ålfiske i , i havet och i större delen av de svenska sötvattenområdena. Det är möjligt att få undantag från ålfiskeförbudet genom att ansöka om ålfisketillstånd hos Havs- och vattenmyndigheten. Tillståndsgivningen är restriktiv i det att man endast kan få tillstånd att fiska ål om man tidigare haft tillstånd att fiska ål, och det är inte möjligt att söka tillstånd för nyetablering av ålfiske. Tillstånd beviljas inte nya ägare vid generationsväxlingar eller när tillståndshavare av någon annan anledning upphör med sitt ålfiske. Ett antal yrkesfiskare har beviljats dispens från förbudet, liksom ett fåtal som fiskar med stöd av enskild rätt. Särskilda tillstånd har beviljats den som bedrivit riktat ålfiske . Tillstånden ges i sänder. Det råder inget totalförbud mot allt riktat fiske på ål i EU:s vatten. Vid förhandlingarna i ministerrådet om fiskemöjligheter togs beslutet att förbjuda kommersiellt fiske av ål , dvs. blankål, i alla EU:s vatten i Nordostatlanten inklusive . Förbudet skulle gälla i tre sammanhängande månader mellan och . Varje medlemsstat fick besluta om vilken exakt sammanhängande period . För del beslutade Havs- och vattenmyndigheten om en säsongsstängning mellan och . Inga begränsande åtgärder omfattade ål som är kortare än , dvs glasål. I samband med rådsbeslutet antog kommissionen och rådet även ett gemensamt uttalande om att medlemsstaterna fullt ut ska genomföra sina nationella förvaltningsplaner för ål. Om så är relevant ska de nationella förvaltningsplanerna stärkas genom att ytterligare minska de mänskliga faktorer som påverkar dödligheten under alla stadier av ålens livscykel. I de fall de nationella förvaltningsplanerna inte uppfyller sina mål vad gäller fiskeridödlighet och utvandring, eller om medlemsstaterna inte tillhandahåller tillräckliga uppgifter för att beräkna målnivåerna, ska berörda medlemsstater vidta åtgärder som har motsvarande verkan som de som överenskommits i förordningen om fiskemöjligheter. Därtill ska medlemsstaterna se över praxis för utsättning av ålyngel samt vid behov förbättra kontrollen av ålfiske. beslöt EU även om en övergripande utvärdering av den befintliga ålförordningen. genomförde kommissionen en offentlig samrådsprocess. I enlighet med ålförordningen rapporterade Havs- och vattenmyndigheten en utvärdering av nationellt vidtagna åtgärder till kommissionen. Myndighetens sammanfattande bedömning var att bestånds-påverkan av det kommersiella ålfisket längs är i linje med både det kortsiktiga målet i den nationella förvaltningsplanen och det långsiktiga målet för ålförordningen. Myndigheten redovisade även att arbetet kommer att fokuseras på dels fiskets påverkan inklusive det illegala och orapporterade fisket, dels turbindödlighet i inlandsvatten. fiskemöjligheter fattade rådet beslut om en fortsatt begränsning i fiskeperioden för ål. Genom bl.a. påverkan utvidgades begränsningen till att omfattade inte bara yrkesfiske efter vuxen ål utan alla ålens livsstadier samt fritidsfiske och därmed också alla EU:s vatten i Nordostatlanten. Även för infördes en liknande reglering. För de kommersiella arterna i de fyra största sjöarna där yrkesfiske bedrivs är beståndssituationen generellt god och bedöms vara oförändrad jämfört . Vid jordbruks- och fiskerådet nåddes en överenskommelse om ett fortsatt förbud för fritidsfiske efter ål samt en fortsatt stängningsperiod för yrkesfiske . Stängningsperioden gäller i EU:s vatten i , Nordostatlanten och och innebär att det under ålens vandringsperiod ska vara förbjudet att fiska ål i havet samt i övergångsvatten (s.k. estuarier). Liksom 2019 omfattar regleringen alla ålens livsstadier. Regeringen har inför förhandlingarna i rådet påtalat att situationen för den europeiska ålen är ytterst alarmerande och att effektiva och paneuropeiska åtgärder behöver vidtas i närtid för att minska den dödlighet för ål som härrör från mänsklig aktivitet under ålens samtliga levnadsstadier. Regeringen anser även att det är ytterst viktigt att kommissionen, utifrån resultaten från den pågående utvärderingen av EU:s befintliga ålförordning och de nationella förvaltningsplanerna, skyndsamt vidtar långsiktiga åtgärder genom en skärpning av EU:s befintliga ålförordning samt särskilt prioriterar uppföljningen och efterlevnaden av de nationella ålförvaltningsplanerna. I betänkande 2018/19:MJU3 Fiskeripolitik behandlade utskottet frågan om ett totalförbud för ålfiske i svenska vatten. Utskottet konstaterade då att den restriktiva tillståndsgivningen av ålfiskelicenser har resulterat i att påverkan av det svenska fisket efter ål är i linje med både det kortsiktiga målet för den svenska ålförvaltningsplanen och det långsiktiga målet för EU:s ålförordning. I svaret på en skriftlig fråga från (V) om huruvida regeringen avser att verka för att införa ett reduktionsmål i EU för att på så sätt skydda en hotad art som ålen från utrotning anförde statsrådet : Regeringens övergripande målsättning är att EU:s förvaltningsåtgärder ska vara i linje med den reformerade fiskeripolitikens mål och principer samt att den vetenskapliga rådgivningen utgör grunden för besluten. I enlighet med rådets förordning (EG) nr 1100/2007 av om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål har utarbetat en nationell plan för förvaltning av ål. fick sin plan godkänd av Europeiska kommissionen . Sedan det generella förbudet mot ålfiske infördes i har det svenska fisket av ål minskat . Kommissionen utvärderar den europeiska ålförvaltningen, och de nationella förvaltningsplanerna, och vi bör avvakta resultatet. Regeringen anser att det är viktigt att vi får till stånd en helhetslösning med långsiktiga åtgärder för ålen inom hela EU. Eftersom ålen är ett och samma bestånd i hela är återhämtningen beroende av att åtgärder genomförs i alla länder. Regeringen lämnade ett uppdrag till Havs- och vattenmyndigheten att i dialog med utreda hur ett frivilligt program för återköp av ålfiskerätter kan genomföras. Uppdraget är en del av januariavtalet. Enligt regeringens bedömning skulle ett frivilligt program för inlösen av ålfiskerätter kunna vara en möjlig åtgärd för att ytterligare minska fisket av ål för konsumtion och påskynda processen med att återuppbygga det europeiska ålbeståndet.