bet · H701MJU15 · 2020-04-29 00:00:00 — Sammantaget bedömer att intresset för säljakt kommer att öka ytterligare . Utskottet konstaterar att sälen orsakar betydande skador för kustfisket, en näring som redan är hårt ekonomiskt pressad. Det handlar dels om skador på fiskeredskapen, dels om att sälarna tar fångst från redskapen. Utskottet riktade därför ett tillkännagivande till regeringen i förra årets betänkande om att införa licensjakt på säl. Utskottet noterar att regeringen har möjliggjort för att besluta om licensjakt på gråsäl och att myndigheten beslutade att 2 000 gråsälar får fällas i licensjakten. Vidare noterar utskottet att i jakttidsöversynen föreslår att licensjakt ska möjliggöras för alla arter av säl. Utskottet anser att motionerna 2019/20:593 (SD) yrkande 21, 2019/20:1367 (S), 2019/20:1745 (C) yrkande 4, 2019/20:2439 (M) och 2019/20:3257 (C) yrkande 13 kan lämnas utan åtgärd i avvaktan på resultatet av det ovan anförda. Vad gäller övriga motionsyrkanden om sälförvaltning och utökad jakt på säl konstaterar utskottet att det enligt gällande regelverk finns en möjlighet till skyddsjakt på säl. Med hänsyn till art- och habitatdirektivets regler finns det dock ingen möjlighet att införa allmän jakt på säl. Utskottet konstaterar att den nationella förvaltningsplanen för gråsäl uppdaterats och att den nu inkluderar beståndsreglerande jakt. Av förvaltningsplanen framgår också att förvaltningen bl.a. ska syfta till att minska skador på fisk, särskilt torsk. Utskottet anser mot denna bakgrund att det inte finns anledning att vidta några åtgärder när det gäller sälförvaltning eller utökad jakt. Därmed kan motionerna 2019/20:415 (C) yrkande 3 i denna del, 2019/20:501 (C), 2019/20:1009 (M) i denna del, 2019/20:1585 (SD) yrkande 1 och yrkande 2 i denna del, 2019/20:2105 (L) yrkande 2 och 2019/20:3408 (KD) yrkande 7 i denna del avslås. Vad gäller frågan om ersättning för sälavskjutning finns det inte någon ekonomisk ersättning som betalas ut vid jakt av säl. Trots avsaknad av ersättning har enligt intresset för att fälla säl ökat , och myndigheten bedömer att intresset för säljakt kommer att öka . Därmed anser utskottet att motion 2019/20:593 (SD) yrkande 22 kan lämnas utan åtgärd. Förvaltning av skarv och andra stora fåglar Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förvaltning av skarv, oljering av skarvägg och förvaltning av andra stora fåglar. Jämför reservation 17 (M, SD), 18 (KD), 19 (SD) och 20 (M). Förvaltning av skarv och oljering av skarvägg Enligt kommittémotion 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 25 behöver regionala förvaltningsplaner för skarven införas i alla län i för att förvaltningen av skarv ska fungera bättre. Enligt yrkande 26 bör skyddsjakt på skarv tillåtas i fiskeområden . Om inte fiskare tillåts fiska måste möjligheterna att förhindra skarven från att fånga fisk förbättras. Parallellt med det arbetet bör regeringen verka för att medel ur Europeiska havs- och fiskerifonden ska kunna betalas ut för jakt på skarv och säl för att stärka incitamenten till jakt (yrkande 28). I kommittémotion 2019/20:2761 av m.fl. (KD) yrkande 30 anförs att skarv även ska få jagas i anslutning till fågelns boplatser. Jakt på skarv får inte bedrivas närmare än från känd boplats för skarv. Denna begränsning i jakten bör avskaffas. I kommittémotion 2019/20:593 av m.fl. (SD) yrkande 20 anförs att oljering av skarvägg är den mest effektiva skyddsjaktsåtgärden för att komma åt skarven. Oljering är en selektiv och beprövad metod, som utförs efter äggläggningens början och bedöms vara både lämplig och skonsam. Den utgör en kontrollerad bas för adaptiv förvaltning. Regeringen bör återkomma med förslag på hur den utökade skyddsjakten ska bedrivas och beskriva hur tillämpningen kan verkställas. Även i motion 2019/20:1461 av m.fl. (M) yrkande 2 anförs att äggbehandling bör införas i större utsträckning för att minska beståndet av skarv i och i hela . Förvaltning av andra stora fåglar Enligt kommittémotion 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 12 i denna del bör skyddsjakt på icke jaktbara arter som svan förenklas. För jordbruket är betande fåglar ett stort problem som orsakar skador till stora värden. Problemet ökar fort och därför behöver det bli enklare och snabbare att få till skyddsjakt på icke jaktbara arter, t.ex. svan. (M) anför i motion 2019/20:1636 yrkande 1 att möjligheten till årliga inventeringar av djur som orsakar stora skador på lantbruk och fiskerinäring, t.ex. skarv, tranor och svanar, bör utredas. Enligt yrkande 2 bör möjligheten till beslut om minsta antal för att säkra gynnsam bevarandestatus utredas, och enligt yrkande 3 bör möjligheten till tillåten jakt på överskjutande antal efter säkrad bevarandestatus utredas. Att besluta om minsta antal av en art för att säkra en gynnsam bevarandestatus och därefter införa årliga inventeringar av djurarter och utifrån dessa tillåta jakt på överskjutande antal är ett sätt att få bukt med de ökande problemen. behandling och kompletterande uppgifter Förvaltning av skarv och oljering av skarvägg Fågeldirektivet innehåller regler till skydd för samtliga fågelarter som förekommer naturligt inom EU, liksom för deras ägg, bon och livsplatser. Direktivet ålägger medlemsstaterna att införa ett generellt system för skydd av samtliga fåglar som ska förbjuda att man avsiktligt dödar eller fångar dessa fåglar. Skarven omfattas av detta regelverk. Enligt direktivet får medlemsstaterna dock medge undantag från förbudet av vissa angivna anledningar, om det inte finns någon annan lämplig lösning. Undantag får bl.a. göras av hänsyn till människors hälsa och säkerhet, flygsäkerheten, för att förhindra allvarlig skada på gröda, boskap, skog, fiske och vatten eller för att skydda flora och fauna. De fågelarter som är upptagna i bilaga II till direktivet får med hänsyn till populationsnivå, geografisk spridning och reproduktion inom unionen jagas i enlighet med nationell lagstiftning. Skarven är inte upptagen i bilaga II till direktivet. Fågeldirektivet medger således inte s.k. allmän jakt på skarv i enlighet med nationell lagstiftning. För detta krävs en ändring i direktivets bilagor. Vid behandling av meddelandet om en handlingsplan för naturen, människorna och näringslivet (COM(2017) 0198) anförde kommissionen att man inte avser att göra några ändringar i direktivets bilagor då man vid utvärderingen av direktivet kommit fram till att det var ändamålsenligt. Fågeldirektivet har genomförts i svensk rätt genom bl.a. bestämmelser i jaktlagen (1987:259) och jaktförordningen (1987:905). Om det på grund av ett viltbestånds storlek finns påtagliga risker för trafikolyckor eller för allvarliga skador av vilt, får enligt 7 § jaktlagen den myndighet som regeringen bestämmer besluta om jakt för att förebygga eller minska dessa risker. Av 23 a och 24 §§ jaktförordningen följer att får fatta beslut om skyddsjakt på skarv om det inte finns någon annan lämplig lösning och om det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Beslut om jakt får dock endast fattas med hänsyn till vissa i förordningen utpekade intressen som allmän hälsa och säkerhet eller andra tvingande skäl som har ett allt överskuggande allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär och betydelsefulla positiva konsekvenser för miljön. Skyddsjakt får även meddelas för att förhindra allvarlig skada på t.ex. fiske, vatten eller annan egendom och för att skydda vilda djur eller växter eller bevara livsmiljöer för sådana djur eller växter. Ett beslut om skyddsjakt får även avse rätt att göra ingrepp i fåglars bon eller förstöra fåglars ägg. Av 27 § jaktlagen framgår att jakt ska bedrivas så att viltet inte utsätts för onödigt lidande. När skyddsjakt beviljas måste den risk för lidande som viltet och dess ungar riskerar att utsättas för vägas mot risken för allvarlig skada på det som man avser att skydda. 23 a § jaktförordningen anger att om det inte finns någon annan lämplig lösning, och om det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde, får beslut om skyddsjakt även avse att göra ingrepp i fåglars bon eller förstöra fåglars ägg (förordning 2009:1265). Enligt 29 § jaktförordningen är det länsstyrelserna som beslutar om skyddsjakt på skarv. Jakten får bedrivas med hagelgevär eller kulgevär, minst klass 3. Vissa länsstyrelser medger även skyddsjakt genom förstörande av ägg genom prickning eller oljering (dvs. att sticka hål på äggskal eller behandla ägg med olja och därigenom förhindra att äggen kläcks). uttalade i beslut (NV-03742-13 och NV-04459-13) att äggprickning är en jaktmetod som kan användas vid skyddsjakt efter skarv. Avgörande faktor är emellertid vid vilken tid jaktmetoden tillåts. Anledningen till detta är att skarvar lägger sina ägg . I en skarvkoloni kan det därför finnas ägg av olika åldrar och i olika grad utvecklade embryon eller kläckfärdiga ungar. tar fram nationella förvaltningsplaner. Det har gjorts för björn, varg, järv, lodjur, kungsörn, vildsvin och skarv. Utifrån de nationella förvaltningsplanerna tar sedan länen fram regionala förvaltningsplaner. Länsstyrelserna har det regionala ansvaret inom viltförvaltningen. Länsstyrelserna ansvarar för inventering, som ofta genomförs i samarbete med jägare och andra naturintresserade. I varje län finns en viltförvaltningsdelegation som fattar övergripande beslut om viltförvaltningen i länet, bl.a. om övergripande riktlinjer för viltförvaltning. I Nationell förvaltningsplan för skarv (2014) redogörs för aktuell forskning, den nationella bilden av skarvpopulationen och de konflikter som finns i frågan. Förvaltningsplanen har karaktären av en vägledning. I förvaltningsplanen rekommenderar att länsstyrelserna tar fram en förvaltningsplan som tar upp regionala förhållanden. En sådan plan bör innehålla en kartläggning av känsliga områden och sårbara fiskpopulationer samt vilka åtgärder som kan vara lämpliga i de olika områdena. Ett antal länsstyrelser har tagit fram regionala förvaltningsplaner för skarv, bl.a. . remitterade ett förslag på förvaltningsplan för skarv i och arbetar nu med att sammanställa synpunkterna. Vid debatten av interpellation 2018/19:88 Skarven anförde landsbygdsminister följande om den regionaliserade skarvjakten: Jag kan konstatera att jag tycker att det är bra att vi på svensk nivå har valt att regionalisera frågan och att ansvaret ligger på länsstyrelserna. Det innebär att beslutsbefogenheterna finns regionalt och nära dem som är berörda av frågorna. Länsstyrelserna beviljar skyddsjakt - det är min bild. Detta kan göras på två sätt. Det kan ske utifrån att enskilda individer eller allmänhet söker tillstånd för att jaga, och det kan ske på initiativ från . Det finns all anledning att fundera på hur man tydligt informerar om de möjligheter som finns. Det handlar också om att försöka säkerställa att beslut om skyddsjakt fullt ut efterlevs. Problemet i detta sammanhang är inte att länsstyrelserna är speciellt njugga i fråga om att bevilja skyddsjakt. Det är däremot ett problem att man inte skjuter av i enlighet med den beviljade skyddsjakten. Det finns nämligen ett begränsat intresse för jägare att skjuta - av olika skäl, som jag tänker att vi kanske inte ska gå in på just . Frågan är alltså komplex. Vi följer den kontinuerligt . Men har jag inte för avsikt att vidta några nya åtgärder på detta område. Min bild är att vi har de verktyg som krävs utifrån politikens roll. Däremot finns det en hel del att göra när det gäller att informera om de möjligheter som finns och när det gäller att säkerställa att man fullt ut levererar utifrån de möjligheter som finns. Av den nationella förvaltningsplanen för skarv framgår att skyddsjakt på skarv för skydd av fisk kan vara motiverat i fiskeförbudsområden eller fredningsområden avsatta i enlighet med fiskelagstiftningen eller , detta under förutsättning att inskränkningen i fisket är motiverad med utgångspunkt från specifikt skydd av fisk. Vid beslut om skyddsjakt ska det framgå av beslutet vilket område och vilken art eller vilket bestånd jakten avser att skydda. Skyddsjakt kan som nämns ovan beviljas av efter ansökan eller på initiativ. Det finns ingen möjlighet att bedriva skyddsjakt på storskarv på enskilds initiativ. Regeringen har genom ändring i 2 § jaktförordningen (2018:639) gett i uppdrag att minst se över de jakttider som regleras i denna förordning. Vid behov ska föreslå ändringar. har i den första översynen inom ramen för detta uppdrag tagit fram förslag till ändringar. I preliminära förslag Jakttidsöversyn 2019/2020, paket 1 föreslås att det införs skyddsjakt på storskarv på enskilds initiativ vid fasta och rörliga fiskeredskap och fiskodling, vid utsättningsplatser samt i fredningsområden för fisk. För en enskild skulle det innebära en möjlighet att förebygga skada när behovet uppstår utan att först ansöka om skyddsjakt och invänta handläggningstid och beslut. Förslaget ligger i linje med Strategi för svensk viltförvaltning – att viltförvaltningen aktivt ska bidra till att förebygga skador och andra problem, att regler ska förenklas där det är möjligt samt att beslut ska fattas så nära de människor som berörs som möjligt. Vid remitteringen av förslagen har det kommit in synpunkter bl.a. när det gäller skyddsjakt på storskarv i fredningsområden. i har bl.a. kommenterat att det kan vara bättre att styra skyddsjakten till fredningsområdets fredningstider i stället för till generella datum. Vid fredningstider är det viktigt att inte fisken utsätts för fiske eller predation. Dessa tider är olika beroende på vilken art som förvaltas eller vilket ändamål fredningen har. håller nu på att sammanställa remissynpunkterna, och myndighetens ambition är sedan att överlämna förslagen till regeringen . Regeringen har därefter möjlighet att besluta om ändring av jakttider och när dessa ändringar i så fall ska träda i kraft. En annan metod för skyddsjakt på skarv är s.k. oljering av skarvens ägg. Förvaltningsrätten i har i en dom (mål nr 9421-19) slagit fast att det går att bedriva skyddsjakt efter skarv genom att oljera fåglarnas ägg. Bakgrunden till domen var att hade avslagit överklagandes ansökan om att oljera skarvägg . Enligt borde inte oljering genomföras eftersom det fanns indikationer på att störning i skarvkolonier kan få till följd att kolonierna flyttar. I förvaltningsrättens dom konstaterades bl.a. att inte haft fog för att avslå ansökan om oljering med hänsyn till risk för koloniförflyttning. i har tagit fram ett förslag till förvaltningsplan för skarv i länet. I förslaget, som varit på remiss, redovisas att under processen med att ta fram förvaltningsplanen har behovet av ökad kunskap om äggbehandling lyfts upp. delar deltagarnas bedömning att utförande av sådana åtgärder bör föregås av utbildning och att det ska bevakas av oberoende part. Vidare behöver effekten av äggbehandling utredas. Även frågan om vilken effekt en upprepad störning i en koloni har på fåglarnas omflyttning behöver beaktas. Förvaltningsplanen var på remiss fram till , och pågår beredning inom . Medlemsstaterna ska enligt artikel 5 i fågeldirektivet införa ett generellt system för skydd av fågelarterna, där det förbjuds att avsiktligt störa fåglar, särskilt under deras häcknings- och uppfödningsperiod, i den mån dessa störningar inte saknar betydelse för att uppnå syftet med direktivet. Detta innebär att skyddsjakt inte får bedrivas i närheten av skarvkolonierna då fåglarna ligger på ägg för att inte störa häckning. I riktlinjer för beslut om skyddsjakt, rapport 6568, anges att den beslutande myndigheten, i detta fall , så långt som möjligt bör säkerställa att skyddsjakten löser det problem som den är tänkt att lösa innan beslut om skyddsjakt fattas. Av riktlinjerna framgår även att ska bedöma om åtgärden är lämplig, och i denna bedömning bör eventuella negativa effekter av åtgärder vägas in. Som exempel anges risken att problemet flyttas till ett närliggande område. Av den nationella förvaltningsplanen för skarv framgår att det finns en risk att fåglar som störs på häckningsplatser sprider sig över större områden. I preliminära förslag Jakttidsöversyn 2019/2020, paket 1, som nämns ovan, föreslås att skyddsjakt på storskarv ska införas på enskilds initiativ, dock inte närmare än från känd boplats för skarv. I motiveringen till förslaget anför myndigheten att föreslaget avstånd till koloni är , vilket ligger i linje med gällande rättsläge. Länsstyrelsernas beslut brukar variera, men till koloni är uppskattningsvis ett genomsnittligt avstånd bland dessa. () avstyrker i sitt remissvar förslaget att inte tillåta skyddsjakt närmare boplats av storskarv än året om. Det skulle enligt SLU innebära att en skarvkoloni som etablerar sig nära ett område eller objekt som man vill skydda skulle medföra att det inte går att skydda objektet genom skyddsjakt på enskilds initiativ. Som anförs ovan håller nu på att sammanställa remissynpunkterna och myndighetens ambition är sedan att överlämna förslagen till regeringen, som därefter har möjlighet att besluta om förslagen. Inom havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020 finns det stöd att söka för att minska effekterna av skarvskadorna. Det handlar om stöd till investeringar i utrustning för att skydda redskap och fångster från däggdjur och fåglar som skyddas av art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet, under förutsättning att det inte undergräver fiskeredskapens selektivitet och att alla lämpliga åtgärder införs för att förhindra fysiska skador på rovdjur. Åtgärden omfattar även stöd för inlandsfiske enligt samma villkor. presenterade kommissionen ett förslag till förordning om en ny europeisk havs- och fiskerifond (EHFF) för perioden –2027. Förslaget anger hur medlen från unionens budget ska riktas till stöd för den gemensamma fiskeripolitiken, unionens integrerade havspolitik och unionens internationella åtaganden inom världshavsförvaltningen under nästa budgetperiod. har öppnat för möjligheten att få understöd från Europeiska havs- och fiskerifonden för skyddsjakt på arter som skadar fiskbestånden, t.ex. skarv och säl. Det föreslås även att yrkesfiskare ska kunna få ersättning för skador som orsakats av dessa arter. Möjligheten till stöd ingår i förslag till Europeiska havs- och fiskerifondens regelverk för åren 2021–2027 (P8_TA(2019)0343). antog förslaget i plenum . En partiell allmän inriktning av förslaget antogs av rådet den 14–, och trepartssamtal mellan rådet, kommissionen och inleddes . Enligt information från har förhandlingarna mellan och rådet rört block 1 som omfattar bestämmelserna om programmering, uppföljning och utvärdering. Tanken har varit att dela upp förhandlingarna med i olika block för att ge medlemsstaterna bättre förutsättningar att påbörja det nationella arbetet med att ta fram nya operativa program som förhandlingarna pågår. Bestämmelsen som handlar om stöd för skyddsjakt på arter som skadar fiskbestånden tillhör block 3. Det kroatiska ordförandeskapet har för avsikt att inleda trepartssamtal om block 2 (som framför allt handlar om åtgärder för fiskeflottan) under sitt ordförandeskap. För block 3 finns det ännu ingen tidsplan. Förvaltning av andra stora fåglar Frågor om stora fåglars påverkan på de areella näringarna har behandlats av utskottet tidigare, senast i betänkande 2018/19:MJU9 Naturvård och biologisk mångfald. Utskottet redovisade dåvarande landsbygdsminister svar på skriftlig fråga 2017/18:522 Betande fåglar : Enligt Strategi för svensk viltförvaltning – med mål och åtgärder för (NV-00303-15) har verket som mål att till 2020 ha vidtagit förebyggande åtgärder för att minska skadorna orsakade av vilt på de areella näringarna. Bland annat ska till 2018 i samråd med berörda aktörer ha utarbetat förslag till acceptansnivå för skador av vilt på de areella näringarna förutom rennäringen. Till 2020 ska det även finnas nya nationella förvaltningsplaner för bl.a. stora fåglar, som ökar möjligheterna till flerartsförvaltning. är även aktivt inom avtalet om bevarande av flyttande sjöfåglar i och Eurasien (Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds, AEWA). AEWA är ett avtal utvecklat under med bevarandeåtgärder för ett antal våtmarksfåglar. Inom ramen för avtalet arbetar man bl.a. med att ta fram förvaltningsplaner över nationsgränserna för gäss (spetsbergsgås, sädgås, vitkindad gås och grågås). Målet är att komma fram till gemensamma mål, över landsgränserna, för dessa populationer. Under AEWA finns en arbetsgrupp som arbetar med populationsmodellering och en arbetsgrupp som tar upp frågor om grödoskador. medverkar i båda dessa grupper. Vad gäller frågan om inventering av skarvkolonier framgår följande av förvaltningsplanen. finns inget nationellt program för övervakning av skarvbeståndet i . Inom den nationella miljöövervakningen täcks skarven till viss del av de nationella delprogrammen Svensk fågeltaxering och Svensk sjöfågelinventering. Totalinventeringar görs inte inom de löpande nationella programmen, men data för de häckande och övervintrande populationerna är tillräckligt goda för att göra årliga trendberäkningar över beståndsutvecklingen. Totalinventeringar på nationell nivå gjordes och , som delar av ett EU-gemensamt initiativ. I finns inget samordnat övervakningssystem för stora betande fåglar såsom svanar, tranor eller gäss. Viltskadecenter (VSC) fick 2017 i uppdrag av att gå igenom och belysa de olika övervakningssystem som täcker de stora betande fåglarnas (gäss, sångsvan och tranor) numerär och populationsutveckling i . I uppdraget ingick även att yttra sig om eventuella behov av att samla dessa system i någon form av gemensam databas för att göra data mer tillgängliga för förvaltningen. Enligt uppgifter från kommer VSC:s rapport om olika övervakningssystem att ingå i arbetet med att fastställa acceptansnivåer för skador av stora betande fåglar. Parallellt pågår en nulägesbeskrivning på av hur man mäter skador i andra länder, vad det finns för ersättningssystem, vilka grödor som påverkas främst etc. Nästa steg, i linje med strategin för svensk viltförvaltning, är att ta fram en förvaltningsplan för betande fåglar. Ambitionen är att den ska vara klar . Syftet med förvaltningsplanen är att definiera nationella mål för förvaltning och åtgärder samt ge förslag på hur målen kan utvärderas. Planen ska vägleda och stödja den regionala förvaltningen och förtydliga ansvarsrollerna. Storfågelforum är ett samarbetsorgan för arbete med frågor om förvaltningen av storfåglar – tranor, gäss och svanar. Storfågelforum etablerades 2014 och består av tio representanter för jägarorganisationer, naturskyddsorganisationer, brukarorganisationer och myndigheter. En stor del av Storfågelforums verksamhet är informationsutbyte. När det gäller bevarandestatus är det ett begrepp som har sitt ursprung i art- och habitatdirektivet. Det har införlivats i svensk lagstiftning och definieras i 16 § förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt : Med bevarandestatus för en art avses summan av de faktorer som påverkar den berörda arten och som på lång sikt kan påverka den naturliga utbredningen och mängden hos dess populationer. En arts bevarandestatus anses gynnsam när: uppgifter om den berörda populationsutveckling visar att arten på lång sikt kommer att förbli en livskraftig del av sin livsmiljö naturliga eller hävdbetingade utbredningsområde varken minskar eller sannolikt kommer att minska inom en överskådlig framtid och det finns och sannolikt kommer att fortsätta finnas en tillräckligt stor livsmiljö för att populationer ska bibehållas på lång sikt.