bet · H701MJU11 · 2020-03-05 00:00:00 — I kommittémotion 2019/20:2666 av m.fl. (M) yrkande 17 anförs att bottentrålning bör ersättas av mer selektiva fiskemetoder och att avsedda medel i Europeiska havs- och fiskerifonden ska användas. Motionärerna understryker vikten av ett fortsatt arbete för att utveckla mer selektiva och skonsamma fiskemetoder, och anser att regeringen bör se till att tillgängliga medel används i . Vidare anförs i motion 2019/20:1780 av Per Lodenius m.fl. (C) att det behövs en helhetssyn och bättre samordning mellan fiskepolitik och miljöpolitik i , bl.a. satsningar på traditionellt kustfiske och passiva redskap framför det storskaliga trålfisket. EU:s åtgärder är av stor betydelse men har stora möjligheter att på egen hand förbättra balansen i fiskeripolitiken och miljö. I kommittémotion 2019/20:1618 av m.fl. (V) yrkande 6 anser motionärerna att regeringen bör verka för att och gemensamt inför förbud för trålfiske på strömming i och sydvästra i lämplig omfattning för att stärka det ekologiska systemet och småskaliga kustfisket. Strömming är en viktig födoresurs för torsk och en rad andra rovfiskar i , och i detta område är torsken även i betydligt bättre skick, vilket är ytterligare skäl för ett förbud. I motion 2019/20:415 av (C) yrkande 2 anförs att trålning bör förbjudas i och i delar av . Enligt motionären innebär det storskaliga industrifisket med båtar från ett mycket stort problem för yrkesfiskare vid samt att det torskbestånd som etablerat sig i minskar kraftigt. behandling och kompletterande uppgifter Trålfiske är tillåtet enligt EU:s gemensamma fiskeripolitik. I har trålfisket begränsats på svenskt vatten så långt det är möjligt enligt den EU-lagstiftning och de internationella avtal som finns. råder ett generellt förbud mot trålfiske innanför den s.k. trålgränsen, 3–4 sjömil utanför svensk kuststräcka. Det finns vissa undantag från förbudet som gäller för mer selektiva och skonsamma trålredskap, enligt villkor som meddelas av Havs- och vattenmyndigheten. Utanför trålgränsen regleras fisket genom avtal med grannländer samt genom EU:s gemensamma fiskeripolitik, vilket innebär att behöver komma överens med andra länder ifall fiskeregleringar ska inrättas. Exempelvis lämnade tillsammans med och ett förslag till fiskeregleringar i det 2000-området Bratten. Regleringarna antogs av . gäller bestämmelser som begränsar såväl trålfiske som annat fiske i området. Av januariavtalet, den sakpolitiska överenskommelsen mellan regeringen, och Liberalerna, framgår att regeringen har åtagit sig att utveckla det hållbara fisket med åtgärder för att minska bottentrålning i känsliga områden i och EU samt att införa ett generellt stopp för bottentrålning i skyddade områden. Möjlighet till begränsade undantag kan ges i förvaltningsplanen, och åtgärder för att stötta de fiskare som byter redskap ska kunna införas. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 23) redogör regeringen för att arbetet med att införa fiskeregleringar i skyddade områden sker havsområdesvis. Havs- och vattenmyndigheten håller i samordningen av arbetet, inklusive samråd för att införa nödvändiga bevarandeåtgärder för att nå målet till 2020. Enligt myndighetens senaste kartläggning bedrivs bottentrålning i ett fåtal av de drygt 300 skyddade områden som finns i svenska vatten, och länsstyrelserna har bedömt att regelverket för bottentrålning kan behöva ses över i ett tjugotal områden. I områden utanför trålgränsen innebär detta att ändrade bestämmelser behöver antas inom ramen för EU:s gemensamma fiskeripolitik. I enlighet med januariavtalet gav regeringen i uppdrag till Havs- och vattenmyndigheten att lämna förslag för att genomföra ett generellt stopp för bottentrålning i svenska skyddade områden, med möjlighet till begränsade undantag. Havs- och vattenmyndigheten ska lämna förslag till ändringar i den nationella fiskelagstiftningen . ska myndigheten även redovisa hur ett generellt stopp kan tillämpas även på utländska fiskefartyg. När det gäller begränsningar i fisket för skydd av torskbestånden och torskens föda redogörs i avsnittet ovan även för de beslut om fiskemöjligheter som fattades av rådet , och som bl.a. innefattar lekstängningsperioder samt krav på användning av mer selektiva redskap. Regeringen har satsat medel på att vidareutveckla fiskemetoder för selektivt och skonsamt fiske. avsattes i ett uppdrag till Havs- och vattenmyndigheten för detta i syfte att underlätta omställning till landningsskyldigheten som började införas och som gäller för fiskbestånd med kvoter i alla fisken . på () har på uppdrag av Havs- och vattenmyndigheten upprättat ett sekretariat för selektivt fiske vid Havsfiskelaboratoriet i . Sekretariatet har till uppgift att främja och stimulera utveckling av selektivt fiske för att underlätta för yrkesfisket att uppnå kraven som ställs i den gemensamma fiskeripolitiken inom EU. var fokusområden för arbetet att bidra till att utveckla och öka användning av selektiva och skonsamma redskap för att underlätta omställning till landningsskyldigheten. I inriktningen ingick även utveckling av selektivitet i syfte att förbättra beståndsstatus, samt ett mer skonsamt fiske vad gäller habitatpåverkan. har satsningar bl.a. gjorts inom demersalt fiske i och . Några projekt har även avsett pelagiskt fiske. Av regleringsbrevet för Havs- och vattenmyndigheten framgår att avsätts för utveckling av selektiva och skonsamma samt rovdjurssäkra redskap i samverkan med fiskerinäringen och SLU. Som nämnts ovan har Havs- och vattenmyndigheten även i uppdrag att redovisa vilka kriterier myndigheten tillämpar vid fördelning av svenska fiskemöjligheter, bland annat i syfte att skapa incitament till fiskefartyg som använder selektiva fiskeredskap eller miljövänligare fiskemetoder. Havs- och vattenmyndigheten presenterade förslag till ändring i föreskrifterna för att öka selektivitet i trålfisket i och . Enligt myndigheten finns det på grund av beståndssituationen för i synnerhet torsk i och behov av att införa åtgärder för att minska fiskeridödligheten för torsk. En viktig komponent är att förbättra redskapsselektiviteten. Förslaget innebär att vid fiske med trål i ska den mer selektiva Seltratrålen användas fr.o.m. . Detsamma gäller i fr.o.m. . Försök med de åtgärder som föreslås har genomförts inom ramen för satsningen på att utveckla ett mer selektivt och skonsamt fiske för vilket regeringen avsatte medel för mellan 2014–2017. Redskapen har utvärderats vetenskapligt av SLU Aqua. Förslaget var ute på remiss till . Inom det nuvarande havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020 har det funnits medel för stöd till projekt för utveckling av skonsamma och rovdjurssäkra redskap, samt möjligheter för enskilda fiskare att söka investeringsstöd för införskaffande av selektiva fiskeredskap. Enligt uppgifter från kan den nationella satsning på selektiva metoder som regeringen gjorde 2014–2017 ha inneburit att de öronmärkta medlen i havs- och fiskeriprogrammet inte utnyttjats fullt ut . förhandlas det om ett förslag till förordning om Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF) för perioden –2027. Syftet med förslaget är att ange ramarna för hur medlen från unionens budget under nästa programperiod ska riktas till stöd för EU:s gemensamma fiskeripolitik, unionens integrerade havspolitik och unionens internationella åtaganden inom världshavsförvaltningen. Parallellt med förhandlingarna har regeringen påbörjat arbetet med ett nytt havs- och fiskeriprogram –2027. gavs i uppdrag av regeringen att, med utgångspunkt i slutsatserna från myndighetens framtagna omvärldsanalys, utarbeta en behovsanalys och förslag till prioriteringar och mål för ett operativt program för genomförande av Europeiska havs- och fiskerifonden för perioden –2027 (N2019/02362/FJR). Uppdraget ska slutredovisas . antogs en ny förordning om tekniska regler för fisket (och rådets förordning (EU) 2019/1241 om bevarande av fiskeresurserna och skydd av ekosystem genom tekniska åtgärder). Förordningen trädde i kraft och gäller i alla EU:s vatten. De antagna åtgärderna omfattar bl.a. fångst och landning av fiskeresurser, fiskeredskap och maskstorlekar, stängda områden och säsonger. Bestämmelserna, som främst gäller yrkesfiske och i tillämpliga fall fritidsfiske, kommer att göra fiskeredskapen mer selektiva. Genom bestämmelserna införs också kvantitativa indikatorer som ska bidra till att minska de oönskade fångsterna av arter som inte når upp till minsta referensstorlekar för bevarande samt bifångsterna av arter som inte nyttjas kommersiellt och känsliga arter, t.ex. valar, delfiner, tumlare, havsfåglar och reptiler. Fiske av sällsynta arter såsom vissa hajar och rockor kommer att förbjudas. Ett totalförbud mot trålfiske med elektrisk ström införs fr.o.m. , med möjlighet för medlemsstaterna att förbjuda eller begränsa den här typen av fiske i sina kustvatten. Det planeras dock en utfasningsperiod som gör det möjligt för fiskerisektorn att anpassa sig. Andra fiskemetoder som sprängämnen, gift, bedövande ämnen, elektrisk ström, tryckluftshammare eller andra slagredskap som kan skada någon typ av korall kommer att förbjudas. Utskottet konstaterar att trålfiske är tillåtet enligt EU:s gemensamma fiskeripolitik. har, helt i enlighet med gällande EU-regler och internationella avtal, begränsat trålfisket på svenskt vatten så långt det är möjligt. Det innebär att det råder ett generellt förbud mot trålfiske utanför svensk kust, med vissa undantag för fiske som bedrivs med mer selektiva och skonsamma trålredskap. Utanför trålgränsen regleras fisket enligt EU:s gemensamma fiskeripolitik samt genom avtal med grannländer, vilket innebär att det krävs överenskommelser med flera andra länder om nya fiskeregleringar ska inrättas. Utskottet har ställt sig positivt till det arbete som bedrivs för att minimera trålfiskets miljömässiga påverkan. Utskottet har även välkomnat den satsning på utveckling av selektiva och skonsamma redskap som regeringen genomfört . Utskottet noterar nu med tillfredsställelse att regeringen fortsätter att avsätta medel för detta ändamål. Därtill anser utskottet att det är positivt att förhandlingarna om den nya EU-förordningen om tekniska regler nu avslutats. Det nya regelverket kommer att bidra till att göra yrkesfisket mer selektivt, minska oönskade fångster och fasa ut skadliga fiskemetoder. Vidare påminner utskottet om att regeringen har åtagit sig att arbeta för att det hållbara fisket utvecklas dels genom åtgärder för att minska bottentrålning i känsliga områden i och EU, dels genom ett generellt stopp för bottentrålning i skyddade områden. Utskottet noterar att regeringen som ett led i detta arbete lämnat i uppdrag till Havs- och vattenmyndigheten att ta fram förslag på hur ett generellt stopp för bottentrålning i svenska skyddade områden kan genomföras. I uppdraget ingår även att redovisa hur ett sådant generellt stopp kan tillämpas i förhållande till utländska fiskefartyg. I avvaktan på utfallet av det pågående arbetet avstyrker utskottet motionerna 2019/20:415 yrkande 2, 2019/20:1618 yrkande 6, 2019/20:1780 (C), 2019/20:2666 (M) yrkande 17 samt 2019/20:3408 (KD) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om fiskerikontroll och efterlevnad, däribland om uppföljning av EU:s kontrollprogram, om att uppmärksamma regelöverträdelser och om ett effektivt och fungerande kontrollsystem. Jämför reservation 13 (M, SD, KD). I yrkande 3 i kommittémotion 2019/20:2666 av m.fl. (M) anförs behovet av att verka för att uppföljningen av EU:s kontrollprogram ska skärpas. Det handlar om att säkerställa ett långsiktigt hållbart upptag, men också om att ge svenska fiskare möjlighet att konkurrera på lika villkor. Enligt yrkande 4 i samma motion har regeringen ett ansvar för att uppmärksamma på regelöverträdelser i anslutning till den gemensamma fiskeripolitiken, så att kan vidta åtgärder för att tillse att det gemensamma regelverket efterlevs. I motion 2019/20:1112 av och (båda MP) yrkande 5 anförs att det behövs en väl fungerande övervakning så att vi med betydligt större säkerhet än vet att nuvarande och kommande bestämmelser om mängden fisk som får fiskas upp av svenska licensinnehavare efterlevs, både det som lossas i andra länder och det som lossas i . Ett effektivt och förebyggande kontrollsystem innebär både risk för upptäckt, sannolikhet för påföljd och hur påföljderna utformas. behandling och kompletterande uppgifter Inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken finns ett omfattande regelverk för fiskerikontroll. För att säkerställa efterlevnad av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken har rådet antagit en övergripande kontrollförordning (rådets förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i unionen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs) och en genomförandeförordning (kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 404/2011 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1224/2009). Förordningarna tillämpas på all verksamhet som omfattas av den gemensamma fiskeripolitiken och omfattar regler för kontroll av all fisk som fångas, landas, transporteras och säljs inom EU. EU:s kontrollsystem innefattar även förordningar om olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (illegal, unregulated and unreported, IUU), Europeiska fiskerikontrollbyrån (, EFCA) och specifika kontroll- och inspektionsprogram (SCIP). Nuvarande kontroll- och genomförandeförordning har kritiserats för att vara ineffektiv och otydlig och för att inte ha förbättrat efterlevnaden av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser. Europeiska revisionsrätten konstaterar exempelvis i sin granskningsrapport 8/2017 Särskild rapport: EU:s fiskerikontroller – mer behöver göras, att medlemsstaterna inte fullt genomfört kontrollförordningens krav och att en del artiklar behöver ses över för att medlemsstaterna ska kunna utföra en effektiv fiskerikontroll. presenterade kommissionen ett förslag till ny kontrollförordning (COM(2018) 368 final). Förslaget syftar till att överbrygga de luckor som finns i förhållande till grundförordningen för den gemensamma fiskeripolitiken, anpassa kontrollregelverket till Lissabonfördraget samt förbättra efterlevnaden av fiskeripolitikens regler. Förslaget syftar även till att uppnå effektivare kontrollåtgärder, förbättrad efterlevnadskultur och verkställighet samt lika villkor för fiskets aktörer. En av förslagets grundidéer är att förbättra tillgången till och kvaliteten på data genom digitalisering av rapporteringen och harmonisering av inspektionsprocesserna och övervakningen. I detta syfte föreslås konkreta åtgärder för bättre dokumentation och kontroll av landningsskyldigheten genom viss användning av kameror för riskfartyg, ett mer tillförlitligt och fullständigt informationssystem för fisket, inklusive fullständig digitaliserad rapportering av fångster, elektronisk rapportering för alla fartyg, förstärkta regler om kontroll av fiskeredskap, mätning av fiskekapacitet, geografisk övervakning av fartyg samt anpassning till hur fisket och teknikerna för fiskets bedrivande ständigt utvecklas. Regeringen har välkomnat förslaget till revidering och anser att det är angeläget att nå målen som sätts upp inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 23) redovisar regeringen att förhandlingarna om den nya kontrollförordningen fortfarande pågår och inte förväntas avslutas . Regeringen avser att verka för ett kontrollsystem som är effektivt, ändamålsenligt och anpassat till den gemensamma fiskeripolitiken, bl.a. genom ny teknik. Regeringen anser att kontrollåtgärderna ska vara proportionerliga och ändamålsenliga samt leda till förbättrad fiskerikontroll, rättvisa konkurrensregler för fiskets aktörer och förenkling. Havs- och vattenmyndigheten har det övergripande ansvaret för att genomföra EU:s fiskerikontroll i . Fiskerikontrollen sker bl.a. genom uppföljning av kvoter och effort (fisketid), dokumentkontroll, landningskontroll, transportkontroll och beslut om fiskestopp. Det övergripande nationella ansvaret innebär också ett strategiskt ansvar för fiskerikontrollens utveckling. Kontroller genomförs även tillsammans med andra länder inom EU, s.k. joint deployment plans, där ett antal medlemsstater genomför gemensamma kontrollinsatser i vissa havsområden. Kontrollerna genomförs i samverkan med EFCA. genomgick fiskerikontrollen en förändring som innebär att verksamheten nu bedrivs utifrån ett riskbaserat arbetssätt. Det betyder att fokus läggs på de delar av fisket där myndigheten bedömer att risken för överträdelser är störst. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 23) redovisas att det riskbaserade angreppssättet har fortsatt att utvecklas och att det ger en möjlighet att hålla hög kvalitet som insatser och resurser kan fokuseras där de ger mest nytta. utpekades åtta riskkategorier där målet var att öka regelefterlevnaden. För sju av dessa ökade regelefterlevnaden . stoppades inga svenska kvoter på grund av att de var uppfiskade. Det totala kvotutnyttjandet uppgick till . fokuserades arbetet även på att minimera den hanteringen genom att få in fler av fiskets aktörer i det elektroniska rapporteringsflödet. För att förbättra kontroll av fångst och tillfredsställa konsumenternas behov av säkrare information om fångsten och dess ursprung har Havs- och vattenmyndigheten utvecklat ett nationellt spårbarhetssystem i enlighet med EU:s kontrollförordning. I budgetpropositionen redovisas att infasningen av systemet skedde i nära dialog med berörda aktörer. Det är ca 300 aktörer som bedöms beröras av kravet. Av januariavtalet, den sakpolitiska överenskommelsen mellan regeringen, och Liberalerna, följer att regeringen åtagit sig att stärka kontrollen för att stoppa illegalt fiske utan att öka den samlade administrativa bördan för företagen. Av avtalet framgår det även att regeringen åtagit sig att genomföra försök med kameraövervakning av fiskefartyg för att se till att utkastförbudet följs. gav regeringen och vattenmyndigheten i uppdrag att föreslå hur ett försök med kamerabevakning kan utformas på olika typer av fartyg och föreslå inom vilket eller vilka fartygssegment ett sådant försök kan genomföras. Analysen skulle ta hänsyn till det arbete som sker på EU-nivå med revidering av den nu gällande förordningen om fiskerikontroll avseende kamerabevakning. I uppdraget ingick att utreda vilka kostnader försöket skulle innebära för berörda privata aktörer (inklusive hur det påverkar svenska fiskares konkurrenskraft) och för staten samt att analysera i vilken mån dessa kostnader är samhällsekonomiskt motiverade. Det ingick även att utreda om det för försökets genomförande kan krävas något incitament för fartygsägarna. Beredning pågår i . Vidare gav regeringen i uppdrag åt Havs- och vattenmyndigheten och att föreslå vad som kan förbättras och effektiviseras inom fiskerikontrollen för att bidra till livskraftiga fiskbestånd. Detta mot bakgrund av att det bl.a. kommit fram uppgifter om brister vad gäller efterlevnaden av den s.k. landningsskyldigheten. Det har också framkommit uppgifter som indikerar att det kan finnas skäl att förstärka kontrollverksamheten i fråga om art- och storlekssammansättning i fångsten ombord för att bl.a. möjliggöra realtidsstängningar. är det viktigt att inte öka den samlade administrativa bördan för företagen, varför Havs- och vattenmyndigheten och enligt uppdraget även ska lämna förslag som kan minska administrationen för företagen. Uppdraget ges i enlighet med januariavtalet och ska redovisas . När det gäller överträdelsehantering och sanktioner är medlemsstaterna ansvariga för att kontrollera och genomdriva den gemensamma fiskeripolitiken. Kommissionen kan dock utföra sina egna oberoende inspektioner, bl.a. genom att delta i nationella inspektioner för att kontrollera om de nationella myndigheterna tillämpar reglerna korrekt. Medlemsstaterna ska vidta lämpliga administrativa åtgärder som sanktioner eller straffrättsliga förfaranden vid överträdelser av reglerna. Vid allvarliga överträdelser måste EU-länderna också tillämpa ett system med straffpoäng för innehavare av fisketillstånd och för befälhavare av fiskefartyg. Poäng för flera allvarliga brott kan leda till upphävande och i slutändan indragning av tillståndet. EU-länderna kan också utsättas för sanktioner om de inte genomdriver den gemensamma fiskeripolitikens regler, däribland undanhållande av stöd från Europeiska havs- och fiskerifonden, stängning av ett fiske tills situationen är löst, eller en minskning av kvoterna (i fall av överfiske). Om ett EU-land inte vidtar lämpliga åtgärder för att lösa problemet kan kommissionen ställa landet inför Europeiska unionens domstol. För att säkerställa ett hållbart fiske och att bestämmelser som reglerar fisket följs i ska Havs- och vattenmyndigheten besluta om sanktionsavgifter, särskilda avgifter och påföra prickar när överträdelser sker enligt fiskelagen (1993:787), lagen (1994:1709) om EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken och förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen, samt ett antal bindande EU-förordningar. Sanktionerna riktar sig mot befälhavare, fiskelicensinnehavare och förstahandsmottagare. Havs- och vattenmyndigheten kan även anmäla överträdelser av fiskerilagstiftningen till för att åklagaren ska väcka åtal för fiskebrott. Havs- och vattenmyndighetens rätt att meddela sanktionsavgifter framgår av förordningen om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen samt av lagen om EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Som utskottet vid upprepade tillfällen påpekat är det av grundläggande betydelse att EU-gemensamma regler efterlevs på ett korrekt och enhetligt sätt av samtliga parter för att reglerna ska få avsedd effekt. Det är en förutsättning för att uppnå målen om en miljömässigt hållbar fiskeriförvaltning men även för att säkerställa jämlika konkurrensvillkor. Utskottet konstaterar att det framkommit kritik mot effektiviteten i nuvarande kontrollsystem, bl.a. från Europeiska revisionsrätten. Utskottet ser därför positivt på kommissionens förslag till en reviderad kontrollförordning som syftar till att uppnå effektivare kontrollåtgärder, förbättrad efterlevnadskultur och verkställighet samt lika villkor för fiskets aktörer. Utskottet instämmer i regeringens uppfattning att ett nytt kontrollsystem måste vara både proportionerligt och ändamålsenligt som det måste säkerställa en förbättrad fiskerikontroll och rättvisa konkurrensregler för fiskets aktörer. Utskottet välkomnar att regeringen åtagit sig att stärka kontrollen för att stoppa illegalt fiske utan att den samlade administrativa bördan för företagen ökar. Som ett led i detta arbete har Havs- och vattenmyndigheten redovisat ett uppdrag om hur kameraövervakning av fiskefartyg kan utformas. Vidare ser utskottet positivt på att ansvariga myndigheter fått i uppdrag att ta fram förslag på förbättrings- och effektiviseringsåtgärder inom fiskerikontrollen och att behovet av att minska den administrativa bördan för företagen även uppmärksammats i detta sammanhang. Med hänvisning till det som anförs ovan och till det arbete som pågår är utskottet inte berett att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionerna 2019/20:1112 (MP) yrkande 5 och 2019/20:2666 (M) yrkandena 3 och 4. Motionerna avstyrks därmed i berörda delar. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om behovet av ytterligare åtgärder och en översyn av regelverket för att främja svenskt vattenbruk. avslår ett motionsyrkande om en omklassning av vattenbruk till areell näring. Jämför reservation 14 (S, L, MP) och 15 (SD). I kommittémotion 2019/20:601 av m.fl. (SD) yrkande 11 anförs att en omklassning av vattenbruk till areell näring bör utredas. I yrkande 12 i samma motion anförs behovet av att reducera den administrativa bördan för vattenbruk.