bet · H701MJU15 · 2020-04-29 00:00:00 — Bestämmelsen i andra stycket ska, liksom den i första stycket, endast tillämpas restriktivt (undantagen kan dock här bli fler eftersom det enligt andra stycket – till skillnad från enligt första stycket – inte krävs synnerliga utan endast särskilda skäl). Vid prövningen ska det liksom annars göras en avvägning mellan miljöintresset och motstående intressen, framför allt markägarintresset men även lokalbefolkningens och besökande i reservatets intressen (jfr MÖD 2009:1 där dispens gavs för myggbekämpning i ett naturreservat i Nedre av sådana skäl). Av 7 kap. 7 § tredje stycket följer att beslut om upphävande eller dispens får meddelas endast om intrånget i naturvärdet kompenseras i skälig utsträckning på naturreservatet eller på något annat område. Kompensationen ska, som framgår av bestämmelsens formulering, ske genom faktiska åtgärder för miljön och inte genom ekonomisk ersättning. Kompensation ska ske i ”skälig utsträckning”, vilket synes innebära att förlorade naturvärden inte alltid behöver gottgöras helt och hållet. När det gäller kompensationens storlek sägs i motiven bara att den bör bestämmas på ett sätt som rimligen kan anses motsvara intrånget (prop. 1997/98:45 del 2 s. 77). Vad som närmare bestämt motsvarar den förlust i naturvärde som upphävandet eller dispensen innebär är dock svårt att avgöra, och det saknas domstolsavgöranden i frågan. Sannolikt får man kräva att kompensations-åtgärderna väsentligen är genomförda redan vid beslutet om upphävande eller dispens (jfr MÖD 2006:44). I förarbetena till nämnda bestämmelse (prop. 1997/98:45 del 2 s. 75) anges att avsikten med ett beslut om att inrätta ett naturreservat ska vara att skapa ett definitivt skydd och att avsteg från skyddet endast ska kunna göras undantagsvis och normalt inte för exploateringsföretag. Innan beslut av någon vikt fattas bör få yttra sig, och samråd ska regelmässigt ske mellan och kommunen när frågan om undantag kommer upp. För att kravet på synnerliga skäl ska vara uppfyllt krävs t.ex. att en väsentlig ändring har skett av området eller att en detaljplan eller områdesbestämmelser väsentligt har förändrat förutsättningarna för det skyddade området. publicerade en vägledning om hur man kan hantera frågor om dispens eller tillstånd, utvidgning, ändring eller upphävande av gällande beslut om naturreservat. Vägledningen kommer att utvecklas i takt med att rättspraxis växer fram genom vägledande rättsfall. har även tagit fram riktlinjer för uppföljning av friluftsliv, naturtyper och arter på områdesnivå (Uppföljning av skyddade områden i , rapport 6379, ). I denna anför myndigheten att uppföljning är en av grundstenarna i förvaltning av skyddade områden. För länsstyrelsernas del kommer uppföljning av bevarandemål och bevarandetillstånd att vara ett stöd för att kunna göra prioriteringar. Ansvaret för uppföljning av skötselmål och naturvärden ligger normalt på länsstyrelserna när det gäller alla Natura 2000-områden och statligt beslutade naturreservat. I Vägledning om utformning av skötselplan (Processbeskrivning bildande av naturreservat, skötselplan, ) anges att en skötselplan ska ingå i varje beslut om att bilda ett naturreservat. Skötselplanen bör åtföljas av en uppföljningsplan som anger hur bevarandemålen ska följas upp. Att ta fram en sådan plan bör vara en del i det samlade arbetet med reservatsbildning. Utskottet konstaterar att regelverk ställer krav på att kommuner ska samråda med innan de fattar beslut om att inrätta ett naturreservat. Kommunerna måste också ange skälen för beslutet och hur det kan överklagas. Om det finns synnerliga skäl kan en kommun upphäva ett beslut om att inrätta ett naturreservat. Utskottet vill dock framhålla att motivet för att fatta ett beslut om att inrätta ett naturreservat ska vara att skapa ett definitivt skydd och att avsteg från skyddet endast ska kunna göras undantagsvis. Vidare konstaterar utskottet att länsstyrelserna och kommunerna har en skyldighet att följa upp och utvärdera bevarandemålen för befintliga naturreservat. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att motion 2019/20:2226 (M) avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om skyddet av globala områden. Jämför reservation 35 (V). Enligt kommittémotion 2019/20:1618 av m.fl. (V) yrkande 12 bör i förhandlingar om ett globalt havsavtal driva krav om att skydda av de globala områdena . De djupa havens ekosystem är till största delen outforskade men starkt påverkade av människan. Motionärerna anser att i förhandlingar om ett globalt avtal bör ställa sig bakom en sådan målsättning för att skydda havet som ekosystem och livsmiljöerna för miljontals arter. Regeringen anför i proposition 2019/20:1 utgiftsområde 20 att den globala aspekten på skyddade områden är vital. För att kunna skydda marin biologisk mångfald globalt behövs ett välfungerande genomförandeavtal under Unclos (United Nations Convention on the of the Sea). Förhandlingar om ett sådant avtal pågår i FN och kan bli färdiga 2020. ska fortsätta att ta en ledande roll i förhandlingarna för ett juridiskt bindande avtal till Unclos om skydd av marin biologisk mångfald bortom nationell jurisdiktion. Regeringen avser att aktivt stödja och initiativ till en havskonferens som en uppföljning till den om havsmiljön som och stod värdar . Regeringen kommer även att fortsätta driva det globala havsmiljöarbetet i genomförandet av internationella avtal och överenskommelser som berör haven eller verksamheter till havs. Regeringen fortsätter havsmiljöarbetet utifrån ett antal prioriterade områden som alla har bäring på delmålen i hållbarhetsmål 14 i Agenda . Särskild prioritet läggs inom miljöpolitiken vid att stärka ekosystembaserad förvaltning, inklusive havsplanering och skydd av områden, minska föroreningar och marint skräp genom ansatsen Från källa till hav samt tydliggöra klimatets koppling till hav och kust för bättre havsförvaltning och klimatanpassning. undertecknade regeringen avsiktsdeklaration om ett globalt mål om att av internationellt vatten ska skyddas till 2030. Deklarationen ska dels vara ett förslag till nästa mål inom FN:s konvention för biologisk mångfald, dels bidra till processen att upprätta ett instrument för att skydda biologisk mångfald bortom nationell jurisdiktion inom . Miljö- och klimatminister anförde vid undertecknandet att havet måste skyddas och att inrättandet av skyddade områden är en av de viktigaste åtgärder vi kan vidta. När sådana områden är effektiva och välförvaltade kan de skydda biologisk mångfald, göra ekosystemet mer motståndskraftigt och bidra till ett mer hållbart brukande av resurser. Havsmiljön är under starkt tryck från klimatförändringar, överutnyttjande, föroreningar och övergödning. av internationellt vatten är skyddat. Regeringen vill se ett globalt mål om att av havet ska omfattas av marint områdesskydd. På nationell nivå fick Miljömålsberedningen i uppdrag att föreslå en strategi för förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser (dir. 2018:44). I uppdraget ingår att utreda behovet av och vid behov föreslå nya etappmål inom miljömålssystemet, analysera behovet av åtgärder och styrmedel och vid behov lämna förslag på förbättringar och nya kostnadseffektiva styrmedel och åtgärder som bidrar till bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser i enlighet med generationsmålet och havsanknutna miljökvalitetsmål samt bidrar till genomförande av mål 14 i Agenda om att bevara och nyttja haven och de resurserna på ett hållbart sätt. Utskottet anser att det är viktigt att säkerställa en långsiktig och ansvarsfull förvaltning av haven. I detta sammanhang kommer Miljömålsberedningens kommande strategi för förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser att spela en viktig roll. I likhet med regeringen vill utskottet se ett globalt mål om att av haven ska omfattas av marint områdesskydd till 2030, och utskottet välkomnar därför att regeringen undertecknat avsiktsdeklaration om detta. Med det anförda anser utskottet att motion 2019/20:1618 (V) yrkande 12 är tillgodosedd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om länsstyrelsernas roll i strandskyddsärenden och om strandskydd i nyanlagda våtmarker. Jämför reservation 36 (KD). Enligt motion 2019/20:1675 av (M) yrkande 2 bör länsstyrelsernas inblandning i strandskyddsärendena tas bort. Kommunerna bör ges ett större ansvar för att själva sköta strandskyddets omfattning och därmed ta ansvar för utvecklingen av boendet och byggandet utmed sjöar och vattendrag. Även i motion 2019/20:1451 av (KD) behandlas frågan om överprövningsrätt i frågor om strandskydd. För att få klarare regler och enklare hantering ska strandskyddslagen ses över och klargöra i vilka fall kommunens beslut ska kunna överprövas av . I kommittémotion 2019/20:2761 av m.fl. (KD) anförs att ett problem som bl.a. lantbrukare drabbats av är att de anlagt en våtmark på sin mark och därigenom skapat ett strandskydd som hindrar byggande i närheten av våtmarken. Detta motverkar den ur miljösynpunkt önskade tillkomsten av våtmarker. Motionärerna föreslår därför att det ska införas en specifik bestämmelse i strandskyddsreglerna som innebär att nyanlagd våtmark inte ska kunna skapa ett strandskydd (yrkande 56). Strandskyddet gäller vid alla sjöar och vattendrag, oavsett storlek. har möjlighet att i det enskilda fallet upphäva strandskyddet vid en liten sjö eller ett litet vattendrag om områdets betydelse för att tillgodose strandskyddets syften är liten (7 kap. 18 § ). När det gäller länsstyrelserna och strandskydd är det som huvudregel kommunerna vilka som första instans beslutar i frågor om dispens från strandskyddet (7 kap. 18 b § ). Kommunens beslut kan överklagas till och därefter till domstol. Oberoende av om kommunens beslut överklagas eller inte ska pröva kommunens dispensbeslut om det finns skäl att anta att det inte finns förutsättningar för dispens eller att en brist i ärendets handläggning kan ha haft betydelse för utgången i ärendet (19 kap. 3 b § ). I förarbetena till 19 kap. 3 b § (prop. 2008/09:119 del 1 s. 71) anförs att länsstyrelserna bör ta över huvudansvaret för statens kontroll av hur strandskyddsreglerna tillämpas i enskilda fall. Eftersom frågan om dispens har anknytning till kommunala frågor, bl.a. bygglov, kan det finnas en konflikt mellan kommunala önskemål och ambitioner å ena sidan och mer allmänna intressen av strandskydd å den andra. Frågan om dispens inom strandskyddsområden bedöms kunna anförtros kommunerna, men strandskyddet är fortfarande som utgångspunkt att anse som ett statligt intresse. Vidare anförs att överprövningsrätt inte bör vara obegränsad och att det är naturligt att bl.a. koppla överprövningen till frågan om hänsyn till strandskyddets syften. Rätten att överpröva kan naturligt kopplas till om det vid en inledande granskning av kommunens beslut i ett dispensärende finns skäl att anta att det inte finns förutsättningar för att ge dispens. bör också kunna ta till sig ärendet om det finns skäl att anta att en brist i ärendets handläggning kan ha haft betydelse för utgången i ärendet. anger i sin redovisning av Uppdrag att se över och föreslå ändringar i reglerna om landsbygdsutveckling i strandnära läge () att även artificiella sjöar och vattendrag skapade av människan kan omfattas av strandskydd. Artificiella vatten kan ha lika höga biologiska värden som naturliga vatten och också ha höga värden för friluftslivet. Ofta är det svårt att skilja på vad som är artificiellt respektive naturligt. Många naturliga sjöar och vattendrag – kanske merparten av dem – har påverkats av människan genom att dämmas, rätas ut eller på andra sätt anpassas. Det är mycket värdefullt att nya vatten skapas i landskapet, bl.a. för den biologiska mångfalden, för att jämna ut vattenflöden och för vattenrening. När någon vill anlägga ett nytt vatten, såsom en damm, en våtmark med vattenspegel eller ett slingrande flöde, som kan definieras som sjö eller vattendrag, kan det nya vattnet generera ett strandskydd som markägaren kanske inte är intresserad av. Det kan leda till att färre vatten anläggs och att strandskyddet i dessa fall blir kontraproduktivt. De värden som skapas genom anläggande av nya vatten är ju ofta samma värden som strandskyddet syftar till att bevara. har i tidigare regeringsuppdrag om små sjöar och vattendrag (, 2014) föreslagit att det ska vara möjligt för prövningsmyndigheten att undanta nya artificiella sjöar och vattendrag från strandskydd, om sökanden yrkar på detta i samband med prövning av ny vattenverksamhet. I Mark- och beslut över huruvida en anlagd våtmark omfattas av strandskyddsreglerna (F 5418-13, ) anförs att bedömningen av om ett vattenområde ska anses vara en insjö måste göras utifrån en samlad bedömning av omständigheterna i varje enskilt fall. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur övergödningen effektivt kan minskas genom stärkt lokalt åtgärdsarbete. överlämnade utredningen betänkandet Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning (SOU 2020:10) till regeringen. Utredningen föreslår bl.a. att ett generellt undantag från strandskyddet införs i 7 kap. 16 a § för våtmarker och dammar som har anlagts eller restaurerats med huvudsakligt syfte att minska näringsbelastningen på den lokala vattenmiljön. Syftet är att stimulera att fler våtmarker och dammar anläggs i jordbrukslandskapet för att få en bättre vattenmiljö. Betänkandet är nu under beredning inom . tillsatte regeringen en utredning om översyn av strandskyddet (dir. 2019:41). En särskild utredare ska föreslå författningsändringar och andra åtgärder som medför att strandskyddet görs om i grunden genom en ökad differentiering som tar hänsyn till att tillgången till sjöar och stränder varierar i landet, liksom befolkningstäthet och exploateringstryck. Det ska bli betydligt enklare att bygga strandnära i landsbygdsområden. Det lokala inflytandet ska öka. – identifiera förhållanden utifrån vilka strandskyddsreglerna kan differentieras med hänsyn till att tillgången till sjöar och stränder varierar i landet, liksom befolkningstäthet och exploateringstryck samt förutsättningar för djur- och växtliv och ange hur dessa förhållanden kan mätas och sättas i relation till varandra – föreslå åtgärder som ökar lokalt inflytande – föreslå de författningsändringar som krävs i dagens strandskyddsregler för att den variation av skyddsbehov som finns i landet ska få genomslag i strandskyddsreglerna utifrån de skäl som anges inledningsvis – utvärdera den nuvarande strandskyddslagstiftningen när det gäller hur ändamålsenlig, effektiv och legitim dess tillämpning är i olika delar av – vid behov föreslå ytterligare åtgärder för att uppnå syftena med reformen enligt ovan samt säkerställa ett differentierat, effektivt, ändamålsenligt och legitimt strandskydd – beakta möjligheten till regelförenklingar. Uppdraget ska redovisas . När det gäller länsstyrelsernas inblandning i strandskyddsfrågor konstaterar utskottet att länsstyrelsernas roll inte är obegränsad utan att den måste kopplas till prövningar av hänsyn antingen till strandskyddets syfte eller till om man kan anta att det finns en brist i handläggningen. Utskottet delar synen att det kan finnas en konflikt mellan kommunala önskemål och ambitioner i förhållande till mer allmänna intressen om strandskydd. Utskottet ser därmed ingen anledning att ändra länsstyrelsernas roll i strandskyddsfrågorna. Motionerna 2019/20:1451 (KD) och 2019/20:1675 (M) yrkande 2 avstyrks. Utskottet konstaterar att regeringen i enlighet med januariavtalet har tillsatt en utredning om en översyn av strandskyddet. Syftet är att göra om strandskyddet genom en ökad differentiering som tar hänsyn till att tillgången till sjöar och stränder, befolkningstätheten och exploateringstrycket varierar i landet. Vidare noterar utskottet att en utredning har föreslagit ett generellt undantag från strandskyddet för våtmarker och dammar som har anlagts eller restaurerats med huvudsakligt syfte att minska näringsbelastningen på den lokala vattenmiljön. I avvaktan på resultatet av dessa initiativ anser utskottet att motion 2019/20:2761 (KD) yrkande 56 kan lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om påverkan på vandringsleder i sårbar natur. Jämför reservation 37 (SD). Enligt kommittémotion 2019/20:343 av m.fl. (SD) yrkande 6 behövs en översyn av hanteringen av yttre påverkan på leder i sårbar natur. Många tar del av och nyttjar naturen och friluftslivet på olika sätt. Beroende på hur man utövar friluftsliv kan slitage på bl.a. leder i sårbar natur uppstå. Med anledning av detta behövs en översyn och i förlängningen en handlingsplan för att hantera olika former av slitage på natur i sårbar natur och miljö, inte minst för att stödja länsstyrelsernas arbete med detta. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 17) angav regeringen att upprustningen av det statliga ledsystemet i fjällen fortsatte då investerades. Bland annat har 36 broar bytts ut mot nya, 16 broar har renoverats och spång har anlagts. Totalt led har fått förnyad markering och 1 310 nya skyltar har köpts in vilka har satts ut eller ska sättas ut. –2018 beviljade länsstyrelserna 782 LONA-projekt (lokala naturvårdssatsningar) innefattande 2 362 åtgärder i 221 kommuner. Nära hälften av åtgärderna syftar till att stärka kommunernas friluftslivsarbete: t.ex. har vandrings-, rid- och cykelled och natur- och kulturstigar anlagts eller restaurerats. Vidare angav regeringen inom utgiftsområde 20 att det statliga ledsystemet i fjällen ska fortsätta att rustas upp och kompletteras. Det är viktigt att det finns information om lämpliga platser för friluftsaktiviteter och vad utövaren kan behöva tänka på när han eller hon vistas i naturen. Statliga leder i fjällen utgör en viktig infrastruktur och ökar tillgängligheten, ger bättre förutsättningar, säkerhet och trygghet för friluftsliv och naturturism och skapar arbetstillfällen. Regeringen bedömde att arbetet med att rusta upp vandringslederna behöver fortsätta och föreslog att anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur skulle ökas med . biföll regeringens förslag (bet. 2019/20:MJU1, rskr. 2019/20:221). Länsstyrelsernas och Laponiatjuottjudus fältorganisation ansvarar för planering, underhåll och skötsel av de statliga lederna i fjällen. är huvudman för ledsystemet och ansvarar för central planering och samordning. Övriga leder förvaltas av flera olika typer av huvudmän med olika slags organisationer för förvaltning och samverkan. fick i regleringsbrevet ett uppdrag om utveckling av friluftslivet. Uppdraget var tredelat och handlade dels om en metod för att identifiera naturområden, dels om förutsättningar för digital information, dels om utveckling av vandringsleder. redovisade uppdraget om utveckling av vandringsleder (Utveckling av friluftslivet – vandringsleder, ärendenummer NV-00652-16). Uppdraget syftade till att främja friluftsliv, turism och tillgänglighet. skulle kartlägga alla längre vandringsleder i fråga om status och skick och föreslå ett utvecklat arbetssätt. lämnade ett antal förslag på åtgärder. I redovisningen angav även följande: Förvaltning av det statliga ledsystemet i fjällen finansieras genom medel från anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur. De årliga anslag som ges till förvaltning av lederna i det statliga ledsystemet har höjts och ligger på till länsstyrelserna i , , och . Medel till förvaltning av statliga leder och leder inom skyddade områden inom världsarv ges genom en särskild anslagspost för finansiering av Laponiatjuottjudus/ . –2017 har dessutom extra medel tillskjutits ledförvaltarna på totalt för att rusta upp ledsystemet. Detta i kombination med god kunskap om upprustningsbehovet har möjliggjort en rad olika upprustningsinsatser. I den pågående översynen av ledsystemet är ambitionen att tillsammans med ledförvaltarna fortsätter arbetet med att säkerställa en långsiktig förvaltning av lederna som är anpassat till friluftslivet och tillgängliga resurser. Det handlar om att ta fram en ny vägledning för förvaltning av ledsystemet men också att fastslå en ekonomisk ram för framtidens ledsystem. publicerade en vägledning om förvaltning av det statliga ledsystemet i fjällen. Ett av syftena med vägledningen är att upprätthålla ett säkert ledsystem som är ekonomiskt långsiktigt hållbart och anpassat till dagens friluftsliv. I vägledningen finns bl.a. anvisningar för utformning av leder och anläggningar samt för deras skötsel och underhåll så att ledsystemet långsiktigt kan hållas i tillfredsställande skick. Utskottet noterar att har publicerat en vägledning om förvaltning av det statliga ledsystemet i fjällen som bl.a. syftar till att upprätthålla ett säkert ledsystem där anvisningar om skötsel och underhåll ingår. Upprustningen av det statliga ledsystemet i fjällen fortsätter, och även kommunerna arbetar med restaurering och anläggning av vandringsleder. Utskottet anser att det är viktigt att främja friluftslivet och välkomnar därför dessa fortsatta satsningar på att rusta upp och underhålla vandringsleder. Mot bakgrund av det anförda kan motion 2019/20:343 (SD) yrkande 6 lämnas utan åtgärd. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår de motionsförslag som beretts i förenklad ordning. Jämför särskilt yttrande 1 (M), 2 (SD), 3 (C), 4 (V), 5 (KD) och 6 (L). I ett antal motioner från allmänna motionstiden /20 har det väckts förslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare , i betänkandena /19:MJU2 Utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel och 2018/19:MJU9 Naturvård och biologisk mångfald, och har i enlighet med utskottets förslag avslagit motionsyrkandena. Utskottet ser inte någon anledning att nu göra en annan bedömning av de motionsyrkanden som tas upp i bilaga 2 och avstyrker därför motionsförslagen. Arbetet för biologisk mångfald, punkt 1 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2665 av m.fl. (M) yrkande 6 och 2019/20:3107 av m.fl. (C) yrkande 45 och 2019/20:3247 av m.fl. (C) yrkande 14. Arbetet för att främja den biologiska mångfalden bör öka i stadsplanerade områden. bedrivs arbetet framför allt på landsbygden men här krävs förändringar. Bebyggelse försvårar utbyten mellan lokala artpopulationer, vilket gör arterna sämre anpassade för miljöförändringar och för att tillhandahålla ekosystemtjänster. På samma sätt som människan planerar för bebyggelse och infrastruktur kan vi planera för livsmiljöer för växter och djur genom grön infrastruktur och spridningskorridorer. Arbetet för biologisk mångfald, punkt 1 (C) av (C) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3107 av m.fl. (C) yrkande 45 och 2019/20:3247 av m.fl. (C) yrkande 14 och 2019/20:2665 av m.fl. (M) yrkande 6. För är de som verkar nära naturen en viktig del i att den biologiska mångfalden bevaras. Därför vill vi utveckla metoder och styrmedel som utgår från att enskilda markägare kan och vill vara med i arbetet för biologisk mångfald och ersätts för den nytta de bidrar till. Ett öppet och rikt odlingslandskap och ett aktivt skogsbruk är en förutsättning för en biologisk mångfald. Handel med hotade arter, punkt 2 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:603 av m.fl. (SD) yrkande 17 och 2019/20:1533 av m.fl. (MP). Illegal handel med hotade djur- och växtarter är ett problem för biologisk mångfald. Handeln övervakas, men trots det sker det att sällsynta växter grävs upp för att säljas illegalt.