bet · H701KU15 · 2020-04-06 00:00:00 — I skrivelsen beskrivs även andra myndighetsuppgifter i det brottsförebyggande arbetet. Kommuner och Regioner (SKR) arbetar enligt regeringen aktivt inom det brottsförebyggande och trygghetsskapande området och stöttar kommunerna i att arbeta kunskapsbaserat med utgångspunkt i lokala problembilder. SKR har t.ex. ett nätverk för kommuner som arbetar aktivt med brottsförebyggande frågor och som träffas regelbundet för att utbyta erfarenheter och diskutera aktuella frågor inom det brottsförebyggande området. Som ett led i anpassningen till en lokalt förankrad polis har det inrättats två nya funktioner i : områdespolis och kommunpolis. Områdespolisernas uppdrag är att arbeta långsiktigt med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande utifrån den lokala problembilden. I varje lokalpolisområde ska det även finnas en samordningsfunktion, en kommunpolis. Kommunpolisens uppdrag är att säkra kontinuitet i arbetet med samverkan med kommunerna och andra lokala aktörer utifrån behov. I de flesta kommuner finns vidare någon form av strategisk samverkansorganisation som hanterar brottsförebyggande frågor. Sådan samverkan kan ha olika namn, exempelvis lokalt brottsförebyggande råd, trygghetsråd eller folkhälsoråd. samverkar med kommuner genom s.k. samverkansöverenskommelser där lokala problembilder och behov av brotts-förebyggande insatser identifieras. Business improvement districts (BID) är en internationell term som ännu saknar ett allmänt vedertaget svenskt namn och som innebär att bl.a. fastighetsägare tillsammans med boende och offentliga aktörer lyfter ett område genom bl.a. investeringar i den offentliga miljön, i fastigheter och i trygghetsskapande åtgärder. I finns ingen särskild lagstiftning som reglerar samverkan enligt BID-modellen utan samarbetet bygger på frivillighet. Främst fastighetsägare och näringsliv, men även stadsdels-förvaltningar, kommuner och polisen kan involveras i arbetet. fick Brå i uppdrag att beskriva det brottsföre-byggande arbetet i en årsrapport (Ju 0062/17). Syftet är att beskriva arbetet lokalt, regionalt och nationellt samt sammanfatta slutsatser och utvecklings-behov. I den senaste årsrapport (, s. 5) skriver Brå bl.a. följande om det lokala brottsförebyggande arbetet. Det framgår i svaren från lokala aktörer att forum för strategisk samverkan, till exempel ett övergripande råd, finns i närmare nio av tio svarande kommuner. Men det framgår också att både kommun och polis, likt , upplever att det brottsförebyggande arbetet prioriteras lägre än andra sakfrågor. De flesta kommunerna har en eller flera personer med uppdrag att samordna det brottsförebyggande arbetet. Majoriteten av de svarande i kommunenkäten är placerade vid kommunledningsfunktioner och har en strategisk och övergripande funktion. Upp emot en tredjedel arbetar på räddningstjänsten eller på ett räddningstjänstförbund. Vanligast är att ha titeln säkerhetssamordnare, brottsförebyggande samordnare eller strateg samt folkhälsosamordnare eller strateg. Det är dock väldigt få (cirka en femtedel) som arbetar heltid med brottsförebyggande frågor. Generellt är situationen relativt lik den som beskrevs , även om exempelvis antalet övergripande samverkansforum verkar ha ökat något. Majoriteten av kommunpoliserna arbetar strategiskt brottsförebyggande i en kommun (). Det är dock relativt vanligt att en kommunpolis arbetar i två eller tre kommuner (). Antalet områdespoliser skiljer sig åt mellan olika kommuner, med en variation från 0 till 32 områdespoliser per kommun. En femtedel av de svarande kommunpoliserna uppger att det inte finns någon områdespolis i de kommuner där de arbetar, vilket totalt omfattar 64 kommuner. Resultaten visar sammantaget att möjligheterna att bedriva områdespolisverksamhet ser olika ut i landet, eftersom antalet områdespoliser är ojämnt fördelat. Brå bedömer i rapporten (s. 6) att utvecklade länsstyrelserna sitt regionala stödarbete, nya lagar initierades och ett flertal myndigheter, Brå och andra aktörer arbetade vidare med det brottsförebyggande uppdraget. Trots att dessa organisatoriska förutsättningar och stödstrukturer har stärkts kan det inte ännu sägas ha lett till ett generellt intensifierat praktiskt brottsförebyggande arbete. Sammanfattningsvis anges följande utmaningar för det brottsförebyggande arbetet: • Prioritet och kunskap om de brottsförebyggande frågorna behöver höjas. • Mer riktat arbete utifrån samverkansprocessen behövs. • Fler aktörer behöver involveras och innovationsförmågan öka. Regeringen gav i uppdrag att ta fram en väg-ledning för brottsförebyggande och trygghetsskapande perspektiv och åtgärder i samhällsbyggnadsprocesser (N2018/04599/SPN). presenterade sin rapport (2019:20). I rapporten skriver bl.a. följande (s. 77). Det finns en grundläggande övertygelse inom samhällsbyggnadssektorn att det med god arkitektur och planering går att förebygga och förhindra brott, och på så vis öka tryggheten. Vid all planering och byggande krävs en väl genomförd analys, lokalkännedom och långsiktig samverkan för att uppnå goda resultat. sker det brottförebyggande och det trygghetsskapande arbetet sällan i synergi och samverkan, vilket gör att de fysiska åtgärderna inte alltid samspelar med övriga insatser som görs. Det kan bero på misstro mellan dem som förespråkar sociala åtgärder respektive dem som vill ha mer tekniska lösningar, men även på avsaknad av en plattform för samarbete inom kommunen. Samverkan och kompetens. Under genomförandet av uppdraget har det tydligt framgått att det är få kommuner som har inarbetade rutiner för samverkan i det ordinära brottsförebyggande och trygghetsskapande arbetet, i synnerhet i den fysiska planeringen. Tillgången på kunskap och metodik, liksom förutsättningarna för samverkan, ser väldigt olika ut i olika delar av landet. (…) Tryggheten är platsspecifik. Varje plats har unika förutsättningar, och en nyckelfaktor för ett gott resultat är därför samarbete mellan de olika samhällsbyggande instanserna. För att uppnå en planering som bygger på lokalkännedom och platsspecifik kunskap är det viktigt med fler samverkansparter redan under planerings- och projekteringstiden, exempelvis polisen och den kommunala trygghetssamordnaren, men även andra berörda lokala parter och kommunala förvaltningar. Regeringen bedömer i budgetpropositionen att det i vissa delar har skett en positiv utveckling inom den brottsförebyggande verksamheten, bl.a. genom att den situationella brottspreventionen har ägnats större uppmärksamhet . Brås uppdrag att utveckla det nationella stödet för det brottsförebyggande arbetet bedöms ha bidragit till ökat stöd på regional och lokal nivå. På regional nivå fortsätter länsstyrelserna att utveckla sitt arbete med att stödja och bidra till erfarenhetsutbyten och samordning i det lokala brottsförebyggande arbetet. Arbetet behöver enligt regeringen emellertid fortsätta utvecklas och fler aktörer involveras, inte minst i områden med en utbredd problematik med brott och otrygghet. Mycket talar enligt regeringen för att får ta stort ansvar för problem som berör andra aktörer på lokal nivå. Det är därför viktigt att det finns en samordning på nivå för att hålla ihop arbetet. 2019/20:1 utg. omr. 4 s. 46). Utredning om hur kommunerna kan få ett lagstadgat ansvar för brottsförebyggande arbete beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda och lämna förslag om hur kommunerna kan få ett lagstadgat ansvar för brottsförebyggande arbete (dir. 2019:94). Regeringen hänvisar bl.a. till att i ett tillkännagivande till regeringen har ställt sig bakom det som anfört om kommunernas roll i det brottsförebyggande arbetet (bet. 2017/2018:KU33 punkt 17, rskr. 2017/18:213). I direktiven anförs också att kommunerna tillsammans med utgör kärnan i det lokala brottsförebyggande arbetet, och det är viktigt att detta arbete bedrivs långsiktigt, effektivt och kunskapsbaserat. I uppdraget ingår att bl.a. beskriva och analysera verksamheter inom kommunerna som kan bidra till det brottsförebyggande arbetet, föreslå hur ett lagstadgat kommunalt ansvar för det brottsförebyggande arbetet bör utformas och vilka verksamheter som bör omfattas av ett sådant ansvar och lämna förslag som bidrar till att kommunerna på ett effektivt sätt kan fullgöra sitt ansvar för det brottsförebyggande arbetet. Uppdraget ska redovisas . Regeringens skrivelse 2016/17:126 Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program behandlades av justitieutskottet i betänkande 2016/17:JuU15. föreslog att skulle lägga skrivelsen till handlingarna. Utskottet föreslog även ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden om att regeringen dels inte ska tillsätta en nationell samordnare för brottsförebyggande frågor, dels ska återkomma till med en redovisning av vilka konkreta brottsförebyggande åtgärder regeringen avser att vidta och när man avser att vidta dessa åtgärder. I en reservation (S, MP, V) föreslogs att inte skulle göra något tillkännagivande. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2016/17:321). Motioner om s.k. BID-samverkan avstyrktes av civilutskottet i betänkande 2017/18:CU16. uttalade att det i grunden ser positivt på olika former av mer eller mindre reglerad samverkan mellan privata och offentliga aktörer som syftar till att förbättra villkoren för såväl de boende som näringslivet i vissa avgränsade områden. Däremot var utskottet tveksamt till att skulle peka ut en särskild modell som extra angelägen att titta närmare på i linje med vad som föreslogs i motionerna. och Liberalerna reserverade sig. Motioner om lokalt brottsförebyggande arbete har även tidigare behandlats av . Utskottet uttryckte i betänkande 2014/15:KU18 sitt stöd för att kommunerna deltar aktivt i ett brottsförebyggande arbete som bedrivs lokalt och i samverkan mellan olika aktörer, såsom polisen och kommunerna. Utskottet betonade även vikten av att kommunernas socialnämnder lever upp till sitt ansvar enligt socialtjänstlagen när det gäller brottsoffer. Utskottet, som utgick från att denna uppfattning även delades av regeringen, föreslog att skulle avslå motionerna (s. 45). Motionsyrkanden om lokalt brottsförebyggande arbete var i betänkande 2016/17:KU17 föremål för förenklad beredning. föreslog i betänkande 2017/18:KU33 ett tillkännagivande till regeringen om kommunernas roll i det brottsföre-byggande arbetet (s. 47). Utskottet uttalade bl.a. att kommunerna och andra lokala aktörer har en nyckelroll i det brottsförebyggande arbetet. Utskottet ansåg vidare att lagen behöver förtydligas så att kommunerna får en uttalad uppgift att arbeta brottsförebyggande inom ramen för sina ansvarsområden. Det finns enligt utskottet skilda uppfattningar inom kommunsektorn om hur långt kommunernas ansvar sträcker sig för de brottsförebyggande insatserna i stort. För att skapa och upprätthålla tryggheten lokalt måste det finnas en samverkan där både kommun och polis deltar. arbete med lokala samverkansöverenskommelser och medborgarlöften m.m. bör enligt utskottet kompletteras med att kommunernas roll i det brottsförebyggande arbetet får en tydligare reglering i lag. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2017/18:213). Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att utreda och lämna förslag om hur kommunerna kan få ett lagstadgat ansvar för brottsförebyggande arbete, se ovan. behandlade utskottet motioner om lokalt brottsförebyggande arbete (bet. 2018/19:KU31 s. 54). Utskottet hänvisade till det tillkännagivande som beslutade om och fann inte skäl att föreslå ytterligare tillkännagivanden om lokalt brottsförebyggande arbete. Utskottet avstyrkte därmed motionsyrkandena. Två reservation lämnades (C och L). Utskottet noterar att regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att utreda och lämna förslag om hur kommunerna kan få ett lagstadgat ansvar för brottsförebyggande arbete. Det arbetet bör inte föregripas. Motionsyrkandena avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att ålägga kommuner att göra en turistöversiktsplan. I motion 2019/20:241 av och (båda C) yrkande 1 begärs att det utreds hur kommunerna ska göra en turistöversiktsplan. I motionen anförs att är kommuner skyldiga att göra en översiktsplan för att visa hur man tänker sig att kommunen ska utvecklas. Den skyldigheten finns dock inte för hur man ska underlätta för turismen. Kommunerna behöver göra planer för hur man ser tillväxten för besöksnäringen i sitt område. Kommunerna bör åläggas att lyfta in sådana frågor i övriga planer eller göra en särskild turistöversiktsplan. I (2010:900), förkortad PBL, finns bestämmelser om planläggning av mark och vatten och om byggande. Bestämmelserna syftar till att, med hänsyn till den enskilda människans frihet, främja en samhällsutveckling med jämlika och goda sociala levnadsförhållanden och en god och långsiktigt hållbar livsmiljö för människorna i dagens samhälle och för kommande generationer (1 kap. 1 § PBL). Av 1 kap. 2 § PBL framgår att det är en angelägenhet att planlägga användningen av mark och vatten. Varje kommun ska vidare ha en aktuell översiktsplan, som omfattar hela kommunen. Översiktsplanen ska ange inriktningen för den långsiktiga utvecklingen av den fysiska miljön. Planen ska ge vägledning för beslut om hur mark- och vattenområden ska användas och hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras. Av översiktsplanen ska bl.a. framgå grunddragen i fråga om hur av mark- och vattenområden är avsedda att användas och kommunens syn på hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras (3 kap. 1–5 §§). Utskottet ser inte skäl till att ta initiativ till en utredning om att ålägga kommuner att genomföra sådana turistöversiksplaner som yrkas. Motions-yrkandet avstyrks därför. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår de motioner som beretts i förenklad ordning. I motioner från allmänna motionstiden /20 har väckts förslag som rör antalet ledamöter och ersättare i fullmäktige, fullmäktigesammanträde , minoritetsskydd, förtroendevaldas rätt till insyn, styrelsens ställning i förhållande till övriga nämnder, medborgerlig förslagsrätt, kommunala folkomröstningar, ekonomisk förvaltning och revision. Utskottet har behandlat samma eller i huvudsak samma frågor tidigare . har i enlighet med utskottets förslag avslagit motionsyrkandena. Utskottet står fast vid sina tidigare ställningstaganden, och det finns inte heller andra skäl att åter behandla motionerna i vanlig ordning. Motionerna avstyrks därför. Den kommunala självstyrelsen, punkt 1 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:547 av m.fl. (SD) yrkande 1. Den kommunala självstyrelsen är en central och viktig princip som har ur-holkats genom medlemskap i unionen. Detta sker genom tvingande lagstiftning som varken kommunernas, regionernas eller politiker kan påverka. Tydliga exempel på EU:s överstatlighet finns bl.a. i kommunallagens bestämmelser om valbarhet och rösträtt. Genom Lissabon-fördraget är kommuner och regioner tvingade att låta personer som saknar svenskt medborgarskap få rösta och ställa upp i val. Vår uppfattning är att sådana rättigheter ska vara förbehållna personer med svenskt medborgar-skap. Kommunerna bör också återfå den makt som tagits ifrån dem genom lagstiftning som tvingar kommunerna att ta emot ett stort antal flyktingar och ensamkommande. Genom en sådan lagstiftning binder staten kommunerna vid långsiktiga ekonomiska och sociala åtaganden som får stora negativa konsekvenser. Regeringen bör återkomma till med konkreta förslag på hur den kommunala självstyrelsen kan stärkas. Nytt frikommunförsök, punkt 2 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2831 av m.fl. (M) yrkande 24. Ett sätt att minska den statliga styrningen är att genomföra ett nytt frikommunförsök, vilket bland annat förordats av Tillitsdelegationen och Kommuner och Regioner. Ett begränsat antal, t.ex. 10–15, kommuner och regioner ska ges möjlighet att utifrån lokala förutsättningar och behov identifiera undantag från nuvarande regelverk för att pröva en mer ändamålsenlig styrning. Tanken är att detta, vid sidan av en generellt minskad detaljreglering och styrning av verksamhet, kan bidra till att komma betydligt längre när det gäller att stimulera innovation och förnyelse av metoder samt att minska byråkratin. Frikommunförsöket kan ge underlag för behov av eventuella ändringar i lagar och styrningen vilket kräver systematisk och vetenskapligt baserad kunskapsinhämtning. Vi anser att det bör införas ett nytt frikommunförsök. Undantag från lokaliseringsprincipen för bredbandsutbyggnad, punkt 4 (M, KD) av (M), (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2597 av m.fl. (M) yrkande 57, 2019/20:2718 av m.fl. (M) yrkande 32 och 2019/20:2775 av m.fl. (KD) yrkande 89, 2019/20:1313 av och (båda M) yrkande 1 och 2019/20:1313 av och (båda M) yrkande 2. På flera platser i landet har det uppmärksammats att kommunallagens lokaliseringsprincip sätter käppar i hjulet för de kommunala stadsnät som vill erbjuda fiberlösningar till de som bor på andra sidan av en kommungräns. Lokaliseringsprincipen hämmar stadsnätens utveckling och i förlängningen även bredbandsutbyggnaden på landsbygden. För att uppnå statens bredbands-mål och underlätta för alla att få tillgång till bredband måste nödvändiga justeringar göras i lagstiftningen. Vi menar, i likhet med , att ett undantag från lokaliseringsprincipen bör införas för att möjliggöra utbyggnad av bredband över kommungränserna. Regeringen bör skyndsamt återkomma till med ett lagförslag som tillgodoser det anförda. Byte av partitillhörighet och ersättare i fullmäktige, punkt 6 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:547 av m.fl. (SD) yrkande 4 och 2019/20:3168 av (SD) yrkande 3. De nuvarande reglerna medför begränsade möjligheter för partierna att efter ett val hantera avhopp av politiska kandidater från de partier som valt dem. Detta är en ordning som riskerar att leda till lägre väljarrepresentativitet och potentiellt tomma stolar. vill med anledning av detta knyta mandaten tydligare till de politiska partierna. Politiska vildar ska därför, under förutsättning att de inte är invalda genom personval, kunna bli av med sitt uppdrag i fullmäktige såväl som nämnder, styrelser, bolag och stiftelser. Personer som blivit tillsatta som råd, eller getts uppdrag i nämnder, styrelser och bolag, i praktiken av sin fullmäktigegrupp, ska också kunna avsättas om de inte längre åtnjuter förtroende från en majoritet i partigruppen. Lokalt brottsförebyggande arbete, punkt 13 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 8 och 2019/20:2016 av m.fl. (L) yrkande 9. Den grova brottsligheten och ungdomsbrottsligheten breder ut sig och skapar otrygghet i hela landet och särskilt i vissa utsatta områden. Grunden i att bekämpa grov brottslighet är en väl fungerande polis och en stärkt rättskedja. Det bästa sättet att skapa trygghet och säkerhet är emellertid att genom ett förebyggande arbete bekämpa brott redan innan de har begåtts. Jag vill att kommunerna ska ta ett större ansvar för det brottsförebyggande arbetet genom att involvera fler aktörer, såsom ordningsvakter och fastighets-ägare. Kommunerna bör även ha ett brottsförebyggande perspektiv i arbetet med detaljplaner och öka användningen av s.k. BID-samarbeten som är en internationellt etablerad metod för samverkan mellan privat och offentlig sektor. En annan åtgärd som bör vidtas är att se över möjligheterna att träffa överenskommelser mellan staten och ett antal kommuner där man går in långsiktigt med åtgärder i utsatta områden. Regeringen bör vidta åtgärder som tillgodoser det anförda. Lokalt brottsförebyggande arbete, punkt 13 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2016 av m.fl. (L) yrkande 9 och 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 8. Det brottsförebyggande arbetet behöver långsiktighet och förankring i den lokala miljön där arbetet bedrivs. Därför har kommunerna och andra lokala aktörer en nyckelroll i det brottsförebyggande arbetet. Jag anser att lagen behöver förtydligas så att kommunerna får en uttalad uppgift att arbeta brottsförebyggande inom ramen för sina ansvarsområden. finns det bestämmelser i socialtjänstlagen som belyser ansvaret för stöd till brottsoffer, och kommunerna har också ett särskilt ansvar för unga. Däremot finns det skilda uppfattningar inom kommunsektorn om hur långt kommunernas ansvar sträcker sig för de brottsförebyggande insatserna i stort. För att skapa och upprätthålla tryggheten lokalt måste det finnas en samverkan där både kommun och polis deltar. arbete med lokala samverkansöverenskommelser och medborgarlöften m.m. bör kompletteras med att kommunernas roll i det brottsförebyggande arbetet får en tydligare reglering i lag. Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /20 2019/20:154 av (S): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga en översyn av kommunallagen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:215 av (KD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillsätta en utredning som syftar till att begränsa hur kommunerna får använda utdelning ur kommunala bolag och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:241 av och (båda C): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda hur kommunerna ska göra en s.k. TÖP och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:547 av m.fl. (SD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att återta den kommunala självstyrelsen och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om verksamhet och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om oppositionens inflytande på och insyn i den ekonomiska förvaltningen och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om tomma stolar och politiska vildar och tillkännager detta för regeringen. 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om antalet ledamöter och ersättare i fullmäktige och tillkännager detta för regeringen. 6.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka minoritetsskyddet och tillkännager detta för regeringen. 7.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om kommunala folkomröstningar och tillkännager detta för regeringen. 8.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om styrelsernas och nämndernas ansvarsfördelning och tillkännager detta för regeringen. 9.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om förtroendevaldas rätt till insyn och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:804 av (SD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ändra kommunallagen för att underlätta folkinitiativ och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:1050 av och (båda S): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga en ändring i lagen om proportionellt valsätt och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:1165 av och (båda M):