bet · H801KU10 · 2020-11-30 00:00:00 — I yttrandet anges bl.a. att verket inte har någonting emot att ta emot information genom utlämnande på medium för automatiserad behandling om en sådan lösning är tekniskt möjlig för berörda myndigheter. hade fortsatta kontakter med . Det framkom då att det pågick en dialog mellan berörda myndigheter för att reda ut både juridiska och tekniska förutsättningar för ett informationsutbyte och att skulle återkomma till när dialogen var avslutad. inkom till med en hemställan om förordningsändringar för att möjliggöra ett effektivt informationsutbyte med , och i ärenden som rör uppehållstillstånd för arbete och andra tillstånd för arbete. I hemställan anger bl.a. att det skulle vara möjligt att konstruera informationsöverföringen som ett utlämnande på medium för automatiserad behandling i stället för att använda sig av direktåtkomst. Det anges vidare, mot bakgrund av de uppenbara fördelar ett utlämnande på medium för automatiserad behandling innebär, att såväl som de utlämnande myndigheterna anser att det är den konstruktion som bör väljas för den nu aktuella informationsöverföringen. hemställan bereddes med berörda myndigheter. I såväl oktober som inkom med en reviderad version av hemställan. I den senaste hemställan har inte tagits med några förordningsändringar såvitt avser informationsutbyte med . Gemensamberedning av förordningsändringarna påbörjades . Dessa beräknas träda i kraft . Vidare önskades en kommentar till att regeringen nära efter det att det aktuella tillkännagivandet beslutades av inte hade återkommit till med förslag i enlighet med tillkännagivandet eller med en underrättelse om att regeringen inte avsåg att tillgodose tillkännagivandet. Som svar på frågan angavs följande. I samband med remissbehandlingen av de förslag som omfattas av tillkännagivandet framfördes synpunkter som innebar att det var nödvändigt att bereda frågan vidare. Avsikten med beredningen har varit att tillgodose det som har uppfattats vara syftet med tillkännagivande – att underlätta för att ha ett effektivt informationsutbyte med andra myndigheter i ärenden som rör bl.a. uppehållstillstånd för arbete. Som framgår av promemoria har dessa åtgärder redovisats i skrivelserna skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2017 /18:75 s. 53) och skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2018/19:75 s. 43-44). Som framgår av svaret på fråga 1 fick ett slutligt underlag från att bereda vidare inom . Att det tagit förhållandevis beror på att det varit både juridiskt och tekniskt komplicerade frågor och att medverkan krävts av berörda myndigheter. Utskottet konstaterar att det tog nära innan regeringen fattade de beslut som innebar att den ansåg att tillkännagivandet kunde ses som slutbehandlat. kan konstateras att det rört sig om komplicerade frågor och att beredning såväl inom myndigheter som inom har pågått . Utskottet har tidigare framhållit vikten av att regeringen behandlar skrivelser skyndsamt och gör ansträngningar för att undvika onödig tidsåtgång. Huruvida den redovisade tidsåtgången är rimlig bör bedömas med hänsyn till tillkännagivandets innehåll och de beredningsåtgärder som behöver vidtas. Vad som framkommit i granskningen ger inte anledning till något ytterligare uttalande av utskottet. 2.6 Svar på skriftliga frågor om utredning av medicinska åldersbedömningar I en anmälan till (dnr 421-2019/20), bilaga A.2.6.1, anges att bör granska hur justitie- och migrationsminister svar på två skriftliga frågor förhåller sig till regeringsformens bestämmelser om funktion som kontrollmakt gentemot regeringen. I anmälan görs gällande att de svar som justitie- och migrationsministern har lämnat på skriftliga frågor om att tillsätta en utredning av medicinska åldersbedömningar har varit otillräckliga. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom , bilaga A2.6.2. rapporterade att regeringen nu tillsätter en oberoende utredning av medicinska åldersbedömningar i asylprocessen. I tidningsartikeln angavs bl.a. att det nu står klart att Socialdemokraterna och i en uppgörelse beslutat att tillsätta en utredning för att se över de medicinska åldersbedömningarna. , migrationspolitiska talesperson, uttalade i artikeln följande: ”Mot bakgrund av den kritik som varit från experter så anser vi att det behövs en utredning för att se över det här systemet.” I artikeln anges vidare att enligt ska utredningen tillsättas och finns inga direktiv – ”De kommer att presenteras när utredningen formellt tillsätts. Vi ser gärna att det görs så fort som möjligt.” I regeringsförklaringen uppgav statsministern att ”en oberoende granskning av metoden för medicinska åldersbedömningar ska genomföras.” ställde en skriftlig fråga (2018/19:891) till justitie- och migrationsministern om när statsrådet avser att tillsätta den aviserade utredningen om de medicinska åldersbedömningarna. I frågan hänvisade till att det gått över sedan regeringen meddelat att en utredning skulle tillsättas. svarade justitie- och migrationsministern följande: gav regeringen i uppdrag att, utifrån aktuell forskning och beprövad erfarenhet, med stor skyndsamhet påbörja genomförandet av medicinska åldersbedömningar inom ramen för ansökningar om uppehållstillstånd. Det finns olika undersökningsmetoder för medicinsk åldersbedömning, men ingen som exakt kan bestämma en individs ålder. har uppgett att man vid valet av undersökningsmetod har gett företräde till metoder som har större sannolikhet att bedöma vuxna som barn än tvärt om. Alla former av medicinska åldersbedömningar innehåller dock osäkerheter. Hur stora dessa osäkerheter är och på vilket sätt de återspeglas i utlåtanden har varit föremål för debatt. Mot bakgrund av detta är det önskvärt med ett fördjupat kunskapsunderlag om den metod som används av . Regeringen kommer därför nu att tillsätta en utredning med det uppdraget. ställde en ny skriftlig fråga (2019/20:162) till justitie- och migrationsminister om vilket datum som ministern avser att tillsätta den aviserade utredningen om de medicinska åldersbedömningarna. Justitie- och migrationsministern svarade : ”Innan regeringen kan fatta beslut om kommittédirektiv måste det på samma sätt som andra regeringsbeslut beredas i . Beslut kan fattas så snart beredningen är avslutad.” Kommittédirektiv om ett utökat kunskapsunderlag om metod för medicinsk åldersbedömning (dir. 2020:64) beslutades . En riksdagsledamot får framställa interpellationer och frågor till ett statsråd i angelägenheter som rör statsrådets tjänsteutövning i enlighet med de närmare bestämmelser som meddelas i riksdagsordningen (13 kap. 5 § regeringsformen). I 8 kap. riksdagsordningen finns bestämmelser om interpellationer, skriftliga frågor och frågestund (muntliga frågor). När det gäller skriftliga frågor framgår bl.a. att om ett svar inte lämnas inom den tid som anges i en tilläggsbestämmelse, ska statsrådet meddela när frågan kommer att besvaras eller att den inte kommer att besvaras. I tilläggsbestämmelsen anges att en skriftlig fråga som ges in senast besvaras senast . Om riksdagsarbetet kräver det, får talmannen efter samråd med gruppledarna besluta att svar i stället ska lämnas efter att frågan framställdes. Det skriftliga svaret lämnas till , som överlämnar svaret till den ledamot som har ställt frågan (8 kap. 7 § riksdagsordningen). I Regeringsformen – med kommentarer (m.fl., , 2 uppl., 2018, s. 645) anges bl.a. följande om 13 kap. 5 § regeringsformen. De s.k. spörsmålsinstituten, dvs interpellationer och frågor, är en del av kontrollmakten men de fyller även en ren upplysningsfunktion. Gränsen mellan funktionerna är flytande. Att interpellationer och frågor får avse statsrådets tjänsteutövning innebär att statsrådets hela ämbetsutövning kan bli föremål för interpellationer och frågor. Statsrådet är inte skyldig att svara. I utskottets granskning (bet. 2004/05:KU20) behandlade utskottet tre anmälningar som bl.a. hade det sambandet att de alla innehöll påståenden om att statsråd skulle ha lämnat vilseledande eller oriktiga uppgifter i sina spörsmålssvar. I två fall handlade det om interpellationssvar och i ett fall om svar på en skriftlig fråga. I det första ärendet uttalade utskottet, utan att för den skull kommentera huruvida vilseledande uppgifter ansågs ha förekommit i statsrådets svar, att det är respektive statsråd som själv bestämmer hur en interpellation ska besvaras (s. 45 f.). I de andra två ärendena föranledde utredningen inte något uttalande från utskottet (s. 50 f. resp. s. 52 f.). genomförde utskottet en brett upplagd granskning av frågeinstituten (bet. 2009/10:KU10 s. 148 f). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt och att genom regleringen av dem förankras den enskilda riksdagsledamotens rätt att fråga ett statsråd om sådant som rör hans eller hennes tjänsteutövning (s. 162 f). Vidare påpekade utskottet att instituten fyller en viktig funktion inom det parlamentariska systemet genom de möjligheter som de ger till information, debatt och kontroll av regeringen. Vikten av att dessa institut fungerar tillfredsställande var enligt utskottet mot denna bakgrund uppenbar. Vidare har utskottet i sin granskning anfört att det givetvis är viktigt att det svar som lämnas av ett statsråd vid en muntlig frågestund är korrekt (bet. 2011/12:KU20 s. 42). Utskottet har även understrukit vikten av att ett statsråd vid svaret på en interpellation hade säkerställt att hans uttalanden grundades på uppgifter som var korrekta (bet. 2015/16:KU20 s. 76). Enligt utskottet ansvarar de statsråd som svarar på en interpellation för vilket underlag de har för svaren. Genom en skrivelse som sänts till har utskottet begärt svar på vissa frågor. Som svar överlämnades en promemoria som har upprättats inom (bilaga A2.6.2). På frågan om det inom fram till hade vidtagits några beredningsåtgärder för att ta fram direktiv till en utredning om granskning av metoden för medicinska åldersbedömningar angavs att ett utkast till kommittédirektiv hade tagits fram. Gemensam beredning av utkastet inleddes . Den gemensamma beredningen pågick fortfarande . Frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt. Instituten fyller en viktig funktion inom det parlamentariska systemet genom de möjligheter som de ger till information, debatt och kontroll av regeringen. Utskottet påminner om vikten av att statsråd när de lämnar svar på frågor från riksdagsledamöter gör det inom den reglerade tidsramen och att svaren i den utsträckning det är möjligt innehåller den information som riksdagsledamoten efterfrågat. 3 Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. 3.1 Intressekonflikter i utredningen för flyget I en anmälan till (dnr 1797-2018/19), bilaga A3.1.1, begärs att utskottet granskar regeringens och statsrådet hantering av intressekonflikter och jäv i samband med Utredningen om styrmedel för att främja användning av biobränsle för flyget. Anmälaren konstaterar att det tidigare språkröret för , , var utredare. Vidare anför anmälaren att var ledamot i styrelsen för ett bolag som utvecklar biodrivmedel för bl.a. flyget samt att hon ägde aktier i bolaget. Anmälaren anför också att som utredningen pågick ökade sitt aktieinnehav. Enligt anmälaren borde det finnas en uppenbar intressekonflikt om man ansvarar för en utredning som man är styrelseledamot och delägare i ett bolag som verkar inom samma område som utredningen. Enligt anmälaren framgår det av en kommentar från Miljö- och till radios program Ekot att departementet hade kännedom om att var styrelseledamot i bolaget men inte bedömde att det var fråga om en jävssituation. En annan aspekt är enligt anmälaren att statsrådet är partikollega till . Till grund för granskningen har legat bl.a. två promemorior från , bilaga A3.1.2–3. Utredningen om styrmedel för att främja användning av biobränsle för flyget tillsatte regeringen en särskild utredare för att analysera hur flygets användning av hållbara biobränslen kunde främjas för att minska utsläppen (dir. 2018:10). Den särskilda utredaren skulle – analysera hur flygets användning av hållbara biobränslen med hög klimatprestanda kan främjas för att bidra till övergången till ett fossilfritt energisystem och minskad klimatpåverkan – vid behov föreslå hur det eller de styrmedel som är lämpligast för att minska flygets utsläpp genom användning av hållbara biobränslen bör utformas – bedöma vilken inblandning av biobränsle som är rimlig att uppnå när styrmedel som utredningen föreslår ska träda i kraft med hänsyn till tillgång och pris på sådana bränslen samt efterfrågan i andra sektorer – bedöma förutsättningarna för att öka inblandningen av hållbara biobränslen utifrån samma faktorer. Uppdraget skulle redovisas . I ett pressmeddelande som publicerades på regeringens webbplats anfördes att regeringen tillsatt som särskild utredare för att analysera hur flygets användning av hållbara biobränslen kan främjas för att minska utsläppen. I pressmeddelandet angavs bl.a. följande: – Att flyget ställer om till att använda hållbara biobränslen är en nödvändig åtgärd för att vi ska kunna uppnå målen i . har lång erfarenhet och kan bidra med stor kunskap om klimatfrågorna till utredningsarbetet, säger klimatminister . Utredningen, som antog namnet Utredningen om styrmedel för att främja användning av biobränsle för flyget, överlämnade sitt betänkande Biojet för flyget (SOU 2019:11) till regeringen . I betänkandet föreslogs bl.a. att flygets utsläpp skulle omfattas av tydliga politiska mål för att driva både politiken och näringslivet i riktning mot ett fossilfritt flyg till 2045 och att Miljömålsberedningen skulle ges i uppdrag att ta fram mål för minskade utsläpp i flyget. Vidare föreslogs att flygfotogen skulle omfattas av en reduktionsplikt för att främja användning av biojetbränsle med låga växthusutsläpp. Reduktionsplikt innebär att leverantörer av flygfotogen ska minska växthusgasutsläppen från levererat drivmedel genom inblandning av biodrivmedel. Plikten ger långsiktiga villkor för drivmedelsleverantörer, flygbolag och producenter av biojetbränsle. Enligt uppgifter i massmedierna, t.ex. en artikel på webbplats , var med i styrelsen för företaget som utvecklar miljövänliga bränslen som hon ledde utredningen om bioflygbränsle. Enligt artikeln har miljöminister i en kommentar till TT via e-post uppgett att hennes departement hade kunskap om Wetterstrands engagemang i företaget men inte betraktade det som en jävssituation. Vidare framgår att hon skrivit: Min bedömning är att det här inte har påverkat utredningens förslag, men det är olyckligt att misstanke mot utredningens trovärdighet väcks. Av en artikel publicerad på webbplats anges bl.a. att i en intervju uttalat följande: Jag har suttit i bolaget . Jag har varit helt öppen med det när uppdraget om utredningen startade. Bolaget som jag sitter i styrelsen för har ingen kommersiell verksamhet inom flygbränsle. Det är ett utvecklingsbolag som arbetar med förgasningsteknik, säger den statliga utredaren . Det som är en relevant fråga är om sakligheten i utredningen påverkats av att jag har suttit i en styrelsen som inte har någon kommersiell verksamhet inom flygbränsle men som möjligen om skulle kunna ha det. Och i detta är det ingen som har ifrågasatt utredningens resultat. Det tycker jag är den allra viktigaste aspekten i detta. På en fråga från till om när hon meddelade regeringen eller att hon också ägde aktier i bolaget svarade : Det är en uppgift som finns tillgänglig om styrelseuppdraget. Mera specifikt aktieinnehav i detalj meddelade jag då bolaget ingick i ett samarbete som skulle kunna leda till att man kan komma att uppföra en anläggning för flygbränsle. har enligt en artikel publicerad på () webbplats i ett e-postmeddelande till SVT skrivit bl.a. följande: Jag har varit öppen och transparent samt redovisat alla mina kringengagemang tydligt från början inför att jag blev utsedd till statlig utredare. har inte haft några invändningar. Utredningens resultat har inte på något sätt påverkats av mina kringengagemang. Gasen som Cortus tänker sig tillverka är en råvara som har många användningsområden. Ett av dessa är en möjlighet att tillverka transportbränslen. Det finns alltså ingen anläggning för flygbränsle, och en sådan skulle ta och stora investeringar att få till stånd. Enligt en artikel på webbplats har en tjänsteman vid Miljö- och i en kommentar till programmet Ekot skrivit följande: Miljö- och kände till att var styrelseledamot i men bedömde inte att det utgjorde en jävssituation. I 1 kap. 9 § regeringsformen anges att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Bestämmelsen omfattar inte och regeringen i fråga om deras normgivning. Den riktar sig dock även till regeringen när den uppträder som högsta myndighet i förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Arbetstagare vid förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen anställs av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer, enligt 12 kap. 5 § första stycket regeringsformen. Av 12 kap. 5 § andra stycket regeringsformen framgår att vid beslut om statliga anställningar vid förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen ska avseende fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. Enligt förarbetena (prop. 1973:90 s. 405 f.) är bestämmelsen ett uttryck för principen att statliga tjänster ska tillsättas efter objektiva grunder utan att hänsyn tas till ovidkommande omständigheter. Med ”förtjänst” avses närmast den vana som förvärvats genom föregående tjänstgöring. Med ”skicklighet” brukar förstås lämpligheten för befattningen, som visar sig genom teoretisk och praktisk utbildning samt den dittillsvarande verksamhetens art. Bestämmelsen är utformad så att även andra sakliga grunder än förtjänst och skicklighet kan få vägas in i bedömningen, och i propositionen nämndes i det sammanhanget arbetsmarknadspolitiska och lokaliseringspolitiska hänsyn. Bestämmelsen omfattar inte förordnande att inneha uppdrag, exempelvis uppdrag som ledamot av styrelse eller nämnd vid statlig myndighet eller uppdrag som ledamot i en kommitté. I förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser om jäv. I 16 § anges att den som för en myndighets räkning tar del i handläggningen på ett sätt som kan påverka myndighetens beslut i ärendet är jävig om han eller hon eller någon närstående är part i ärendet eller annars kan antas bli påverkad av beslutet i en inte oväsentlig utsträckning, han eller hon eller någon närstående är eller har varit ställföreträdare eller ombud för en part i ärendet eller för någon annan som kan antas bli påverkad av beslutet i en inte oväsentlig utsträckning, han eller hon har medverkat i den slutliga handläggningen av ett ärende hos en annan myndighet och till följd av detta redan har tagit ställning till frågor som myndigheten ska pröva i egenskap av överordnad instans, eller det finns någon annan särskild omständighet som gör att hans eller hennes opartiskhet i ärendet kan ifrågasättas. Information om förvaltningslagens tillämpning hos kommittéer och särskilda utredare ges nedan under rubriken . Kommittéväsendet, eller utredningsväsendet, berörs inte särskilt i regeringsformen. Skälet till detta är att kommittéväsendet normalt sett är ett led i beredningen av regeringsärendena, och hur detta ska gå till är en angelägenhet för regeringen. Enligt förarbetena till regeringsformen bör det förhållandet att regeringen är slutligt ansvarig för utformningen och innebörden av de förslag som läggs fram för föra med sig att det ytterst är upp till regeringen att avgöra hur utredningsarbetet bör bedrivas (prop. 1973:90 s. 288). Därför får det anses vara regeringens sak att avgöra sådana frågor som om en kommitté ska tillsättas eller om uppdraget ska anförtros en särskild utredare och att ange de riktlinjer efter vilka utredningens arbete ska bedrivas. I nämnda förarbeten deklarerade det ansvariga statsrådet som sin åsikt att utredningar genom parlamentariskt sammansatta kommittéer var ett utomordentligt värdefullt inslag vid beredningen av lagstiftningsfrågor och andra likartade viktigare ärenden och att denna utredningsform liksom dittills borde utnyttjas i betydande omfattning (s. 288). Av 12 kap. 1 § RF följer att de statliga förvaltningsmyndigheterna i regel lyder under regeringen. Detta gäller även kommittéer och särskilda utredare eftersom de utgör myndigheter. Allmänna bestämmelser om kommittéer och särskilda utredare finns i kommittéförordningen (1998:1474). Av 1 § kommittéförordningen framgår att förordningen tillämpas på kommittéer som har tillkallats på grund av ett regeringsbeslut och som har ett utredningsuppdrag. Vad som sägs i förordningen om kommittéer och om ordförande i kommittéer gäller också särskilda utredare, om inget annat framgår av sammanhanget. Det framgår vidare av förordningen att förvaltningslagen tillämpas endast vid kommittéernas handläggning av administrativa ärenden och ärenden om utlämnande av allmänna handlingar (23 §). Statsrådsberedningen har tagit fram (Ds 2000:1), som innehåller information och riktlinjer för kommittéordförande, särskilda utredare, kommittésekreterare och andra inom kommittéväsendet. Av handboken framgår att regeringen som ett led i arbetet med att leda den offentliga verksamheten lägger fram förslag till riksdagsbeslut och förser med det nödvändiga beslutsunderlaget (s. 9). Det framhålls vidare att de svenska departementen är små jämfört med sina motsvarigheter i andra länder och att huvuddelen av arbetet med att förbereda större reformer görs inom kommittéväsendet. En kommitté har till uppgift att ta fram fakta, analysera framtagen information och lägga fram förslag (s. 9). Därutöver påpekas i handboken att kommittéerna lyder under regeringen och att det är regeringen som ger dem deras uppdrag. Det betonas dock att kommittéerna arbetar och lägger fram resultatet av sitt arbete i eget namn. Det framhålls vidare att tillkallandet av en kommitté är uttryck för en planering på ganska lång sikt och en politiskt betydelsefull handling. Kommittéer beskrivs i handboken som myndigheter som har bildats tillfälligt för att ta fram underlag för ett politiskt ställningstagande. Det anges vidare att regeringen i direktiven beslutar om de närmare formerna för utredningsarbetet. När det gäller själva direktiven anges i att innehållet varierar från fall till fall. är direktiven ganska vida och de ger därmed stor frihet åt kommittén (s. 10). I andra fall lägger direktiven snäva band på kommitténs handlingsfrihet. Enligt handboken är bl.a. politiska beslut avgörande i de fallen. Det framhålls vidare att ett utredningsuppdrag ibland grundas på ett riksdagsbeslut och att kärnan i direktiven då utgörs av vad har sagt i frågan. Det är det ansvariga statsrådet som utser de personer som i olika funktioner ska delta i arbetet (s. 10). I de fall oppositionspartier ska vara företrädda i kommittéerna utser det ansvariga statsråd dessa ledamöter efter förslag från partierna. granskade utskottet ett statsråds handläggning av tillsättningen av befattningen som sekreterare i en kommitté (bet. 1992/93:KU30 s. 108 f.). Statsrådet hade, enligt anmälan, valt att inte förorda en sökande till tjänsten med hänvisning till att det inte vore lämpligt om kommittén () fick en sekreterare som var uttalad förespråkare för samma linje (registrerat partnerskap) som kommitténs ordförande och några experter i kommittén tidigare deklarerat. Det skulle nämligen kunna inverka menligt på förtroendet för kommittén och leda till att dess kommande förslag ifrågasattes på andra än rent sakliga grunder. Den sökande hade bl.a. åberopat att han följt och medverkat i debatten (om de homosexuellas situation i samhället).