bet · H701MJU8 · 2020-03-04 00:00:00 — föreslår ett ekonomiskt stöd för anläggning och, i de fall det är lämpligt, skötsel av våtmarker som syftar till att minska växthusgasutsläpp. Rapporten bereds inom . Det skogsfinska kultur- och odlingslandskapet Ett av de miljökvalitetsmål som har beslutat om är Ett rikt odlingslandskap (prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183). Miljökvalitetsmålets definition är att odlingslandskapets och jordbruksmarkens värde för biologisk produktion och livsmedelsproduktion ska skyddas som den biologiska mångfalden och kulturmiljövärdena bevaras och stärks. Målet har två preciseringar om kulturmiljöer: • Biologiska värden och kulturmiljövärden i odlingslandskapet som uppkommit genom långvarig traditionsenlig skötsel är bevarade eller förbättrade. • Kultur- och bebyggelsemiljöer i odlingslandskapet är bevarade och förutsättningar finns för fortsatt bevarande och utveckling av värdena. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 20) redovisas att länsstyrelserna har genomfört insatser för att stärka kulturmiljöer bl.a. genom åtgärder för att upprätthålla äldre brukningsmetoder, växtsorter och byggnadsvård. Vidare anges att ett livskraftigt jordbruk i bedrivs på ett sätt som gör att odlingslandskapets natur- och kulturmiljöer kan stärkas. Med de satsningar som regeringen gjorde i budgetpropositionen på förstärkningar av landsbygdsprogrammet för vissa betesmarkstyper och slåtterängar med höga värden ökar förutsättningarna att stärka viktiga värdekärnor. Hävden av dessa marker är även viktig för att upprätthålla kulturlandskapens värden. Ekonomiska resurser via jordbrukarstöd, landsbygdsprogram, anslag för skydd och skötsel av värdefull natur samt kulturmiljövårdsanslaget bidrar väsentligt till ett öppet och varierat odlingslandskap. De enskilda lantbrukarna utför en betydelsefull del av arbetet, och genom gårdsstöd och miljöersättningar ökar förutsättningarna för att viktiga åtgärder genomförs. För de värdefulla kultur- och bebyggelsemiljöer som är knutna till odlingslandskapet finns dock fortsatta utmaningar och behov av utvecklat samarbete kring information, råd och stöd mellan myndigheter och enskilda lantbrukare. Inom landsbygdsprogrammet finns det möjlighet att söka stöd för investeringar som bidrar till att bevara och restaurera natur- och kulturmiljöer i odlingslandskap och renskötselområden. Samlingar av hus och byggnader som är kulturhistoriskt värdefulla och gör området mer tilltalande kan också ingå i detta. utvärderar löpande hur EU:s gemensamma jordbrukspolitik påverkar miljön i . Arbetet bedrivs inom projektet miljöeffekter vars syfte är att göra analyser av jordbrukspolitikens effekter på miljön och ta fram olika framtidsscenarier för att kunna se möjligheter till förbättringar. har inom ramen för projektet tagit fram två rapporter om kulturmiljöer i odlingslandskapet och möjligheten till ersättningar till jordbrukare för skötsel av detta (Behövs ersättningar till jordbrukare för skötsel av kulturmiljöer? En utvärdering av miljöersättningen till natur- och kulturmiljöer i landsbygdsprogram 2007–2013 [2016] och Större miljönytta – lägre kostnad. Så nås målen för kulturmiljöer i odlingslandskapet med kommande landsbygdsprogram []). Dessa rapporter ingår som underlag i arbetet för att förbereda kommande landsbygdsprogram efter 2020. Regeringen beslutade att ge tio myndigheter, bl.a. och , i uppdrag att utarbeta vägledande strategier för respektive myndighets arbete med kulturmiljöfrågor (Ku2017/01563/KL). Syftet med uppdraget var att myndigheterna skulle utarbeta ett mer samlat och strategiskt förhållningssätt till hur deras verksamheter påverkar kulturmiljön och bidrar till de nationella kulturmiljömålen och att därigenom skapa bättre förutsättningar att tillvarata den potential som kulturmiljön utgör för ett hållbart samhälle. Myndigheterna redovisade sina rapporter till () . Regeringen gav i uppdrag att stödja och följa myndigheternas arbete med att ta fram och genomföra strategierna. ska också ansvara för en gemensam dialog och möjliggöra erfarenhetsutbyte mellan myndigheterna i framtagandet och genomförandet av strategierna. redovisade sitt uppdrag . () kommer att analysera resultatet av uppdraget och i det överväga fortsatta insatser. Slutligen kan noteras att i inledde ett arbete med att ta fram ett nytt kunskapsunderlag för länets byggnadsminnen. Detta gjordes i form av en karaktärisering av varje byggnadsminne. En av de första kategorierna som togs fram var Finngårdar. Miljö- och jordbruksutskottet uttalade följande om fäbodbruk i betänkande 2018/19:MJU17 om Landsbygdsprogrammet 2014–2020: Utskottet noterar att det inom landsbygdsprogrammet finns möjlighet att söka miljöersättningar för att sköta fäbodbruk och att det även finns medel inom olika kompetensutvecklingsprojekt som skulle kunna omfatta fäbodbruk. Vidare har bland andra myndigheter fått i uppdrag att ta fram vägledande strategier för deras arbete med kulturmiljöfrågor. Bevarande av fäbodar och fäbodbruk är också en kulturmiljöfråga. Inom landsbygdsprogrammet 2014–2020 finns det möjlighet att söka miljöersättning för att sköta fäbodbete och se till att fäbodbruket och de effekter som det ger på kulturmiljön och miljön ska finnas kvar. Miljöersättningen för fäbodbruk inom landsbygdsprogrammet 2014–2020 uppgår till totalt . Enligt landsbygdsprogrammet är målarealen för fäbodarna . Måluppfyllelsen var , då omfattades av ansökningar för fäbodbete (2019:13 Landsbygdsprogrammet 2014–2018 – Resultat och förväntade effekter). Det finns även medel inom landsbygdsprogrammet för kompetens-utveckling inom traditionell småskalig matkultur där exempel på projekt som beviljats medel är kunskapsförmedling och kompetensutveckling inom fäbodbruk och utmarksbete med lantrasdjur samt med fokus på mjölkproduktion och mjölkförädling. Inom landsbygdsprogrammet har öronmärkts för vissa åtgärder kopplade till småskalig matkultur och diversifiering av samiska näringar som också berör fäbodbruket. Vidare kan noteras att , i samverkan med bl.a. , och och folkminnen, har fått i uppdrag att främja ett levande och dynamiskt kulturarv kopplat till mat- och livsmedelsframställning. Myndigheterna ska synliggöra, tillvarata och utveckla bl.a. kulturmiljöer och landskap. Inom ramen för detta uppdrag publicerade 2018 rapporten framåt – En behovskartläggning av fäbodbruket i , som kartlägger behoven hos det svenska fäbodbruket. I rapporten finns även förslag på handlingsplaner för att ta itu med de största identifierade problemen. Sammanfattningsvis redovisas att de stora framtidsfrågorna för fortsatt utveckling av fäbodbruk i är myndigheters samordning och samarbete, att rovdjursförvaltning görs konkret och effektiv, att det fria fäbodbetet och rätten till gemensamt fritt bete bevaras och att fäbodmiljöer skyddas i kommunala översiktsplaner. När det gäller frågan om utrotningshotade husdjursraser kan noteras att det till miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap finns ett etappmål som lyder: ”Husdjurens lantraser och de odlade växternas genetiska resurser är hållbart bevarade”. har fått i uppdrag av regeringen att följa utvecklingen av de hotade raserna och arterna samt säkerställa att målet uppfylls. Myndigheten har tillsammans med berörda aktörer tagit fram rapporten , nyttja och utveckla – handlingsplan för uthållig förvaltning av svenska husdjursraser 2010–2020 (rapport 2010:14). Syftet med handlingsplanen är att hindra vidare förlust av husdjursgenetiska resurser och på så sätt trygga livsmedelsproduktionen samt att bevara det kulturarv som våra husdjursraser utgör. Inom landsbygdsprogrammet går det att söka två ersättningar för bevarande av lantraser. Djurägare kan söka miljöersättning för hållande av hotade husdjursraser. Syftet med ersättningen är att stimulera och underlätta för djurägare som håller hotade raser. omfattade miljöersättningen för hotade husdjursraser 5 400 djurenheter (2019:13 Landsbygdsprogrammet 2014–2018 – Resultat och förväntade effekter). Utöver det har lantrasföreningar möjlighet att söka projektstöd inom landsbygdsprogrammet. Stödet till lantrasföreningar innefattar alla de arter och raser som finns listade i den svenska landsbygdsförordningen och som är berättigade till stöd. Föreningarna kan söka stöd för att genomföra aktiviteter som på olika sätt främjar rasens bevarande. Syftet med åtgärden är att stödja lantrasföreningarna med att organisera och leda bevarandearbetet. Inom projektstöd till lantrasföreningar har nästan beviljats till totalt 63 projekt –2018 (2019:13 Landsbygdsprogrammet 2014–2018 Resultat och förväntade effekter). bedömer i rapporten rikt odlingslandskap – Fördjupad utvärdering (rapport 2018:31) att tillståndet för preciseringen av hotade lantraser är godtagbart. Bedömningen baseras på att det finns väl fungerande föreningar och organisationer som verkar för bevarandet av biologisk mångfald på husdjursområdet, men även på att det finns engagerade djurägare. Bevarandet är beroende av att det finns stöd att söka för att hålla raserna. Det långsiktiga tillståndet är svårbedömt. Vad gäller frågan om rovdjursangrepp och fäbodbruk kan vidare noteras att 2013 beslutade om en inriktning för rovdjurspolitiken (prop. 2012/13:191, bet. 2013/14:MJU7, rskr. 2013/14:99). Enligt denna inriktning är målet för vargstammen i bl.a. att vargens förekomst i län med fäbodbruk i huvudsak ska begränsas till de områden där vargen gör minst skada. I propositionen anförs att det i inriktningen ges redskap att förvalta rovdjuren adaptivt i enlighet med ekosystemansatsen. En del av ekosystemansatsen är enligt propositionen försiktighetsprincipen som bl.a. handlar om att bevara och säkra fortlevnaden av landets unika kulturyttringar, däribland fäbodbrukande, och därmed ge förutsättningar för att den biologiska mångfald som gynnas och upprätthålls genom dessa näringar kan finnas kvar för kommande generationer. När det gäller ägofredslagstiftningen framgår bl.a. följande av den nämnda kartläggningen av svenskt fäbodbruk. Rätt till gemensamt bete enligt lagen (1933:269) om ägofred (ägofredslagen) innebär att en ägare av en fastighet är berättigad att i vissa fall utnyttja en grannfastighets mark till bete för sina hemdjur. Endast fastigheters skogs- eller utmark som gränsar till varandra kan komma i fråga för gemensamt bete. Åker- eller ängsmark omfattas inte. Rätt till gemensamt bete enligt ägofredslagen gäller dessutom bara om det inte fanns något stängsel mot den angränsande skogs- eller utmarken . Ägofredslagen spelar roll och tillämpas i de mellersta och nordliga länen där fritt skogsbete förekommer i anslutning till fäbodar, fjälljordbruk och andra typer av småskaliga jordbruk. fick en särskild utredare i uppdrag av regeringen att undersöka om det är nödvändigt och lämpligt med särskilda bestämmelser om betesrätt och stängsel vid fäbodbruk och andra småskaliga former av djurhållning. Uppdraget redovisades i betänkandet SOU 2003:116 Betesrätt vid fäbodbruk. Av betänkandet framgår bl.a. att rätten till bete kan följa av såväl sedvanerätt som bestämmelser i lag. I ägofredslagen finns bestämmelser om stängsel och gemensamt bete. Där föreskrivs bl.a. att om en fastighet utnyttjas till bete för hemdjur ska stängsel sättas upp mot ägor på annan fastighet om detta är den bästa lösningen för att hindra djuren från att ta sig in på grannfastigheten. Vid fäbodbruk anses dock enligt sedvana gälla att djurhållaren inte har någon sådan stängselskyldighet. Utredningen ledde inte till något lagförslag från regeringens sida. Enligt uppgift från () pågår inget arbete om att förändra ägofredslagstiftningen. Betesförmedlingarna kopplar samman markägare med djurägare som behöver hitta betesmark till sina djur. Betesförmedlingar finns i 16 av landets län. Endast , , , och saknar betesförmedling. Det är länsstyrelserna i de olika länen som startat och administrerar betesförmedlingarna. Av 2019:13 Landsbygdsprogrammet 2014–2018 – Resultat och förväntade effekter framgår att regeringen har gjort en satsning på kompetensutveckling som omfattar . Pengarna ska användas av länsstyrelserna för att initiera lokala nätverk med fokus på skötsel av betesmarker och på att samordna och sprida kunskap om alternativa skötselmetoder. Medlen har bl.a. använts till att finansiera länsstyrelsernas arbete med betesförmedlingarna. Inom landsbygdsprogrammet finns ersättningar som går att få om man sköter och bevarar bl.a. betesmarker och skogsbete. Syftet är att bevara och förstärka betesmarkernas natur- och kulturmiljövärden. Det går även att få ersättning för restaurering av betesmarker. Ersättningen syftar till att öka arealen betesmarker och på så sätt utveckla odlingslandskapets natur- och kulturmiljöer. För att ytterligare öka intresset för att bevara och förstärka betesmarker och slåtterängar beslutade regeringen att tillföra det svenska landsbygdsprogrammet . Satsningen innebar enligt nämnda rapport från att ersättningsnivån för vissa ängs- och betesmarker höjdes . I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 20) anför regeringen att den ökade satsningen på ängs- och betesmarker har medfört att ersättningsnivåerna till vissa betesmarker och slåtterängar ökat. Vidare framgår att länsstyrelserna påbörjat insatser med syftet att öka brukarnas kunskap om alternativa skötselmetoder för ängs- och betesmarkerna. Vad gäller betesmark kan vidare noteras att en av de fastställda preciseringarna av miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap är att odlingslandskapet ska vara öppet och variationsrikt med betydande inslag av hävdade naturbetesmarker och slåtterängar. I årliga uppföljning av miljömålen 2019 (Rapport 6890 Miljömålen – Årlig uppföljning av nationella miljömål 2019 – med fokus på statliga insatser) anges när det gäller miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap att det ekonomiska stödet, bl.a. inom landsbygdsprogrammet, fortsätter att bidra till att betesmarker hävdas. Vidare anges att det enligt länsstyrelserna finns ett fortsatt intresse hos markägare för att restaurera betesmarker. Det gynnar inte bara biologisk mångfald utan också kulturmiljövärden, friluftsliv och landsbygdsutvecklingen i stort. Betesmarksarealen har, enligt uppgift i uppföljningsrapporten, minskat med ca (0,) , medan ängsmarkerna ökat med nästan (). Trots viss årlig variation i arealerna har betesmarksarealen varit relativt stabil runt . I uppföljningen anges vidare att länsstyrelserna har pekat på svårigheter med att sköta en del av de mest värdefulla betesmarkerna inom ramen för jordbrukarstöden. Det gäller t.ex. trädrika betesmarker, strandängar och sandiga gräsmarker. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 20) att har getts i uppdrag att se över hur gällande regler begränsar möjligheterna att finansiera dessa marker inför utformningen av det svenska genomförandet av GJP 2021–2027. har tillsammans med , och tagit fram en plan för odlingslandskapets biologiska mångfald (rapport 2019:1). Planen är ett samverkansprojekt inom . I planen anges att naturbetesmarker behöver fortsätta att användas för att bevara biologisk mångfald och att det är prioriterat ur såväl ekologisk som ekonomisk synvinkel. För att nå miljömålen behöver naturbetesmarker därför restaureras och skötas. I planen anges ett antal åtgärder för att bevara och utöka arealen ängs- och betesmark. Bland åtgärderna återfinns bl.a. höjda ersättningar till skötsel av betesmarker och slåtterängar, stöd för restaurering av ängs- och betesmarker som inkluderar kostnader för projektledning, utredning av behovet av högre ersättningar till särskilt skötselkrävande betesmarker och slåtterängar och utredning av behovet av att komplettera landsbygdsprogrammet med nationell finansiering för lämplig skötsel av vissa ängs- och betesmarker. I planen anges vidare att det råder underskott på betesdjur i stora delar av och att det därför sannolikt krävs betydligt fler betesdjur för att det ska gå att öka arealen betesmarker. Vidare kan noteras att landsbygdsministe anförde följande som svar på skriftlig fråga 2018/19:497 av (SD) om hag- och betesmarker: Regeringen är angelägen att ängs- och betesmarkernas rika biologiska mångfald ska bevaras och utvecklas och följer noggrant myndigheternas arbete med bland annat uppföljningen av miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap. Under miljökvalitetsmålet specificeras bland annat att odlingslandskapet ska vara öppet och variationsrikt med betydande inslag av hävdade naturbetesmarker och slåtterängar. Den absolut viktigaste faktorn för att upprätthålla den biologiska mångfalden i dessa marker är de enskilda djurhållarna som bedriver betesdrift och därmed bidrar till att dessa marker bibehålls och vårdas. Lantbruksföretag med djurhållning och naturbetesdrift behöver dock få goda förutsättningar för en långsiktig lönsamhet, vilket är en fråga som uppmärksammas i regeringens livsmedelsstrategi. I innevarande period av landsbygdsprogrammet (2014–2020) finns till hävd och restaurering av ängs- och betesmarker. Härtill kommer EU:s finansiering av gårdsstödet (garantifonden) som för hävd av ängs- och betesmarker uppgår till . För att förbättra förutsättningarna för en fortsatt hävd av ängs- och betesmarker med särskilt höga naturvärden tillfördes via riksdagsbeslutet om 2018 års statsbudget. Totalt sett betalas i genomsnitt till lantbrukare för hävd och restaurering av ängs- och betesmarker. pågår förhandlingar om EU-förordningar för den kommande gemensamma jordbrukspolitiken (2021–2027). Kommissionen har föreslagit att av budgeten i Landsbygdsfonden ska gå till miljö- och klimatåtgärder och att kompensationsstöd i form av regionala stöd inte ska räknas in i denna andel. Regeringen är positiv till höjda ambition på miljö- och klimatområdet men anser att kravet på hur stor andel av EU-budgeten som går till miljö- och klimatåtgärder bör vara ännu högre än kommissionens förslag. Parallellt med förhandlingarna om den framtida jordbrukspolitiken pågår arbetet med planeringen av det praktiska genomförandet inklusive val av åtgärder. Våtmarkerna är viktiga för bl.a. klimatarbetet, vattenhushållningen och den biologiska mångfalden. Utskottet välkomnar därför den våtmarkssatsning som regeringen initierade 2018 och noterar de positiva effekter som denna satsning har medfört för både miljö och klimat. Vidare noterar utskottet att det går att söka ersättning för våtmarksrelaterade projekt inom landsbygdsprogrammet. Det går även att söka ersättning för restaurering eller anläggning av våtmarker inom eftersom våtmarker infördes som ett eget bidragsområde. Som framgått ovan pågår beredning inom av om förutsättningarna för återvätning av organogen jordbruksmark. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att motion 2019/20:603 (SD) yrkande 16 lämnas utan åtgärd. Det skogsfinska kultur- och odlingslandskapet Utskottet delar regeringens bedömning att ett livskraftigt jordbruk i ska bedrivas på ett sätt som stärker odlingslandskapets natur- och kulturmiljöer och noterar att kulturmiljövärden ingår som en del av miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap. Som redovisats ovan finns det inom landsbygdsprogrammet möjlighet att söka stöd till investeringar för att bevara och restaurera natur- och kulturmiljöer, vilket även omfattar samlingar av hus och byggnader. Utskottet konstaterar att det pågår förhandlingar om den nya programperioden inom GJP. Som en del i detta arbete ingår bl.a. frågan om kulturmiljöer i odlingslandskapet. Som framgått ovan har tio myndigheter på regeringens uppdrag utarbetat vägledande strategier för arbetet med kulturmiljöfrågor. Redovisningen av detta uppdrag bereds nu inom . Mot denna bakgrund finner utskottet att motion 2019/20:599 (SD) yrkande 7 kan lämnas utan åtgärd. Som utskottet har noterat finns det inom landsbygdsprogrammet möjlighet att söka ersättning för fäbodbruk. Även vad gäller lantraser finns möjlighet att söka olika typer av ersättning. Det finns även möjlighet att söka stöd för kompetensutveckling inom småskalig matkultur, vilket bl.a. berör fäbodbruket. har även arbetat fram förslag till en handlingsplan för fäbodbruket. Utskottet konstaterar vidare att rätten att vid fäbodbruk ha djur på bete utan stängselskyldighet är sedvanerättslig och således inte reglerad i ägofredslagen. Mot denna bakgrund finner utskottet inte skäl att vidta några åtgärder med anledning av motion 2019/20:1801 (C) yrkandena 1 och 2. Liksom regeringen är utskottet angeläget om att bevara och utveckla ängs- och betesmarkernas rika biologiska mångfald. Utskottet ser därför positivt på de åtgärder som regeringen har vidtagit på detta område. I detta sammanhang vill utskottet särskilt framhålla den satsning på kompetensutveckling som länsstyrelserna använt för att utveckla betesförmedlingarna. Utskottet noterar vidare att regeringen höjt ersättningsnivån för vissa ängs- och betesmarker och även gett i uppdrag att se över gällande regler inför den nya programperioden inom GJP. Därutöver har , tillsammans med andra myndigheter, tagit fram en plan för odlingslandskapets biologiska mångfald. Med hänsyn till de insatser som regeringen och övriga myndigheter gjort inom området och det arbete som pågår inför den nya programperioden inom GJP föreslår utskottet att motion 2019/20:2665 (M) yrkande 5 lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förutsättningarna för produktion och förädling av växtbaserade livsmedel och om livsmedelsstrategin. Enligt motion 2019/20:975 av (S) bör möjligheterna att skapa bättre förutsättningar för produktion och förädling av växtbaserade livsmedel ses över. Ekonomiska och strukturella incitament för olika former av matproduktion bör ses över. Till exempel kan livsmedelsstrategin kompletteras med en tydlig målsättning och handlingsplan för den svenska växtbaserade livsmedelsproduktionen och ett likt det som föreslagit för animaliesektorn inrättas. Motionären föreslår vidare en särskild satsning på forskning om framtida grödor och stärkt investeringsstöd för växtodlare. I motion 2019/20:1964 av och (båda M) yrkande 1 anförs att regeringen bör förstärka livsmedelsstrategin så att den omfattar hur kan bli världsledande på forskning, utveckling, produktion och export av vegetariska och veganska livsmedel. Regeringen anför i livsmedelsstrategin (prop. 2016/17:104) att den positiva utvecklingen för den svenska vegetabilieproduktionen bör fortsätta. Det ligger i linje med en ökad hållbar livsmedelskonsumtion. Regeringen bedömer att kan ha högre ambitioner för den redan framgångsrika produktionen av vegetabilier, t.ex. spannmål och raps. Det finns potential att öka produktionen ytterligare eftersom konkurrenskraften är hög. Vidare bedömer regeringen att en långsiktigt hållbar och konkurrenskraftig jordbruks- och trädgårdsproduktion i hela förutsätter tillgång till lämpliga växtsorter i hela landet. Nya tekniska metoder och innovationer bör utnyttjas för att säkerställa tillgång till lokala och regionala sorter samt för att bidra till största möjliga utnyttjande av produktionsresurser och till jordbrukets anpassning till ett förändrat klimat. Det är viktigt att tillräckliga växtförädlingsinsatser kommer till stånd för att öka tillväxten. En utvecklad växtförädling som tillgodoser behovet av lämpliga lokala och regionala växtsorter för hela landet innebär en mångfald av grödor och möjligheter till diversifiering på gårdsnivå. När det gäller innovationer och forskning om olika livsmedel anför regeringen i livsmedelsstrategin att kunskaps- och innovationssystemet behöver stärkas så att det i större utsträckning kan bidra till ökad produktivitet, innovationer samt hållbar livsmedelsproduktion och livsmedelskonsumtion. Inom ramen för livsmedelsstrategin har regeringen gett i uppdrag åt för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) att inrätta ett tioårigt nationellt forskningsprogram för livsmedel.