bet · H701FiU22 · 2020-03-12 00:00:00 — Jag anser, precis som var inne på, att fintech, digitalisering och globalisering är förändringar som i grunden är väldigt positiva för samhällsutvecklingen. Vi får ökad konkurrens, prispress, innovationer, ökad effektivitet, en mer diversifierad marknad med mera. På ett sätt tycker man att då borde riskerna kunna spridas på fler aktörer, och därmed borde systemriskerna minska. Det kan vara sant ur en aspekt, men sammanlänkningen som jag just pratade om gör att det finns betydande risker. Precis som var inne på finns det också ett regleringsgap. Det är inte säkert att alla nya företag som etableras hamnar under tillsyn eller omfattas av befintliga regler för finansiell krishantering. På så sätt växer en form av skuggbanksektor fram. är det kanske inte ett superstort problem, för dessa aktörer är fortfarande små, men vi behöver följa och analysera den utvecklingen för att säkra att vi har regler som inte släpar efter. Här har lagstiftaren en central roll. Det är viktigt att alla är , då utvecklingen går fort. Vi måste orka hänga med. Då är frågan vad gälden gör. Var kommer vi in? Jo, vi är en ganska central aktör på den svenska finansmarknaden genom vårt uppdrag att hantera statsskulden och ansvara för statens samlade likviditet. Vi ser bland annat till att myndigheter som CSN och kan betala ut lån och bidrag till enskilda. Det är en verksamhet inom den statliga betalningsmodellen, som vi kallar den, som omsätter . Det är alltså väldigt mycket pengar. Om exempelvis statens likviditetshantering inte fungerar innebär det att staten inte kan fullgöra sina betalningar, och om staten inte kan betala sina räkningar hotas den finansiella stabiliteten. Om betalningar från välfärdssystemen inte fungerar kan det få stora konsekvenser för enskilda, och är det många enskilda kan det hota stabiliteten i samhället. Att hantera statens samhällsviktiga betalningar är alltså vårt huvuduppdrag. Det är alltid centralt för oss i alla lägen, och det kräver att vad vi kallar den statliga betalningsmodellen är robust. Vår omvärld har förändrats. Cyberhot har seglat upp som ett av de största hoten. Enbart på Riksgälden avstyrs som sagt 30 miljoner intrångsförsök . Det är således helt uppenbart för oss att säkerhetsläget har förändrats helt. Ett antagonistiskt angrepp kan mycket väl ske genom ett cyberangrepp direkt mot den finansiella sektorn eller mot de delar som den finansiella sektorn är beroende av. Cyber kan också användas för att skapa oreda genom att sprida desinformation, påverkanskampanjer med mera. Det kan också få allvarliga konsekvenser om man stör förtroendet. Det här är inget nytt. Vi kan gå tillbaka till under finanskrisen. Där spreds ett rykte i medierna att svenska banker skulle lämna regionen. Det var inte sant, men det skapade som konsekvens långa köer utanför bankkontoren med kunder som ville ta ut sina pengar. Man skapade alltså en fysisk bank run. Det är oerhört allvarligt. Vad gör då gälden? Jo, för att säkerställa kontinuiteten arbetar vi just nu med att stärka dagens betalningsmodell. Vi ser också över hur framtidens betalningsmodell skulle kunna se ut. Kanske kommer dagens betalningsförmedlare att finnas kvar, kanske inte. Kanske gör vi mycket mer internt, både av säkerhetsskäl och på grund av de penningtvättshärvor som varit och som väcker frågor. Fusk och fel kommer att behöva stävjas. Där samarbetar vi med andra, bland annat med utredning. Allt detta gör vi för att kunna upprätthålla statens likviditetshantering och genomföra välfärdsbetalningar även i en förändrad omvärld och även med ökade säkerhetskrav. På det sättet bidrar vi till den finansiella stabiliteten. Men vi behöver hjälp. Vi behöver hjälp att säkra infrastruktur som el, internet, kablar, kommunikation med mera. Avslutningsvis: Cyber är en stor risk i det finansiella systemet. Vi behöver förstå det bättre. Vi kan inte göra allt själva; vi behöver hjälp nationellt och över olika sektorer. Ett cyberangrepp är ett av de största hoten mot det finansiella systemet, och den finansiella sektorn är enligt en av de mest utsatta. Konsekvenserna kan bli förödande, och förloppen kan gå väldigt snabbt. Förövarna är nya typer av kriminella som vill skaffa sig pengar eller information. Det kan också vara stater som vill skapa oreda och kaos. Cyberrymden är otroligt komplex. Vi behöver bygga upp mer kunskap på området och bättre förstå hotbilden – hur den ökar och hur den minskar. Vi förstår finansiell kris, men vi behöver förstå hur man hanterar en systemkris som är orsakad av en cyberattack. Ett problem är att det inte finns någon som har det övergripande ansvaret för cyberhot. Vi behöver ha ett samlat cyberförsvar. Vi välkomnar regeringens initiativ att etablera ett cybercentrum. Det är viktigt att det blir starkt, får en central roll och kommer på plats snabbt. Men vi behöver också ett centraliserat ansvar för infrastrukturen som den finansiella sektorn är så beroende av. Som sagt, minns att 30 miljoner intrångsförsök är 1 miljon per dag och ungefär 11 000 som jag har stått här och talat. , : Stort tack för möjligheten att vara här och prata om finansiell stabilitet och då särskilt de mer tekniska frågorna och fintechfrågorna i det ämnet! Jag ska hålla mig till ämnet, och då är kanske mina synpunkter som siste man inte så enormt revolutionerande eller annorlunda eftersom det är samma frågor vi pratar om. Jag börjar med frågor om finansiell stabilitet. Jag ansluter mig till tidigare talare här och noterar bara att det handlar om låga räntor. Förväntningarna var att vi skulle återgå till något mer normalt, det vill säga högre räntor än vi har . Globalt förblir räntorna låga, hur länge är svårt att säga, och vi så att säga importerar de låga räntor som finns på annat håll. Det är bakgrunden, och pratar vi mer om inte bara låga räntor utan låga räntor . Det innebär precis som vi hört tidigare att i en sådan värld tvingas man in i andra marknader. Risktagandet kan öka. Det kan leda till att olika typer av tillgångar blir övervärderade, och det som går snabbt upp brukar komma snabbt ned. finns det ett evigt bekymmer här, och det handlar om skuldernas storlek. Den stora frågan som vi har i svensk ekonomi även fortsättningsvis är hushållens skuldsättning. Vi har tidigare hört kommentarer om bostadsmarknaden och hur skulderna ser ut där, så jag ska inte upprepa en stor mängd detaljer när det gäller detta. Det är bara det att om historien ger oss någorlunda vägledning vet vi att finansiella kriser och ett fall i bostadspriserna normalt sett leder till mycket djupare och mycket mer varaktiga konsekvenser i samhällsekonomin om man får en stor kris. Det är något vi har pratat om . Många som tittar på detta utomlands ifrån, till exempel , , och kommissionen, har noterat detta. De återkommer till frågan gång på gång och säger att i detta avseende lever vi farligt. Detta betyder att problemen på bostadsmarknaden behöver hanteras. Bostadsbristen har stabiliserats något, ser man om man tittar på hur det har sett ut bakåt i tiden, men osäkerhet kvarstår. Bostadsmarknaden fungerar dåligt, och det är riktigt att skatte‑ och bostadspolitiken i vid mening hanterar dessa åtgärder. Det är lite synd. Professor skrev en artikel i och sa som inledning i den artikeln att han beklagar att han skriver samma artikel som han skrev . Det fångar i någon mån de svårigheter vi har när det gäller att hantera bostadsmarknaden och de bekymmer som finns där. Mot den bakgrunden och eftersom det här går långsamt har det som vi ser det varit oerhört viktigt med de makrotillsynsåtgärder som har vidtagit. Dem har vi alltid stött, och högst sannolikt kommer vi att stödja ytterligare åtgärder i fortsättningen om det inte händer något annat på bostadsmarknaden. Men det är ändå bara att sätta ett plåster i ena hörnet. Ett annat sätt att beskriva detta, som också fångar det vi hört här , är att vi har ett stort system av banker som är sammanlänkade och beroende av varandra. Svenska banker har mycket stora exponeringar mot bostäder och kommersiella fastigheter, och de är mycket beroende av marknadsfinansiering – av bankernas utlåning har fastigheter i en eller annan form som säkerhet. Ett annat sätt att uttrycka detta är att säga att i princip har vi gjort om affärsbankerna i till bolånebanker. Vi borde fråga oss om det är så vi ska ha det också . Över till ämnet fintech och cyberhot. Hur kan det påverka den finansiella stabiliteten? Det är en fråga som diskuteras mycket , men i ett lite längre tidsperspektiv är inte finansiella tjänster och teknisk utveckling något helt nytt. Teknisk utveckling har funnits länge – telegrafkabeln mellan och kom 1866, och redan då oroade man sig för vad som kunde hända. har vi fått både kreditkort och uttagsautomater, mobiltelefoner med mera. För att ändå ge detta ett tidsperspektiv i är det så att digitaliseringen av den finansiella sektorn i började när vi digitaliserade svenska värdepapper, och det skedde 1989. är i stort sett alla värdepapper i digitala, utom sedlar. Även om man diskuterar sedlar ganska mycket har detta hänt . Vi har bara vant oss vid att det är på det sättet utan att fundera vidare på det. Vad som sker är att vi har en snabb teknisk utveckling. Det leder till att det finns, för att förenkla något, ungefär tre typer av fintechbolag i branschen där man ägnar sig åt utveckling inom detta område. Vi har en grupp snabbfotade, innovativa, ganska små finansföretag. De har en mängd olika lösningar men kanske inte alltid så många kunder, och de försöker naturligtvis på sin kant sprida sitt budskap. Sedan har vi de etablerade finansföretagen, som är väl medvetna om att man måste fortsätta in i den nya världen därför att man annars får problem med konkurrensen. Slutligen har vi de riktigt stora globala fintechjättarna. De flesta av dem är på ett eller annat sätt verksamma i . Det är Google, Amazon, Facebook, , asiatiska företag som Alibaba och Tencent, Pay, Google Pay och Alipay, Wechat och så vidare. Alla dessa stora företag är gränsöverskridande, och de är gränsöverskridande i stor skala. Det innebär att det numera är svårt att se något som är unikt så att säga hemmavid när det gäller finansprodukter och teknisk utveckling. Den finns naturligtvis en hel del risker av olika slag med detta. En sådan risk, som vi alltid har att leva med, är att olika typer av säkerhetsförbättringar inte alltid hänger med i den tekniska utvecklingen. Det gäller att hänga med, för det går snabbt. En annan utmaning är att ny och gammal teknik inte alltid kan samsas. De som är stora har som regel väldigt gamla system. En långkörare som vi och andra har pratat om är att Euroclear, som kommer från den svenska värdepapperscentralen, i vissa avseenden fortfarande har samma datasystem som jag var med och fattade beslut om när jag satt i . Man har haft väldiga problem med att flytta in i nutiden. Vi har också de stora bigtechföretagen, som har en enorm räckvidd när det gäller att introducera nya saker. Vad detta innebär är att vi har att hantera dessa frågor i en digital värld och i en global värld. Den finansiella infrastrukturen går igenom och kommer sannolikt också framöver att gå igenom en lång rad olika teknikskiften. Vi har artificiell intelligens, robotar med mera. Som vi såg på spagettikartan tidigare är alla dessa system oerhört nära sammanlänkade med varandra, och det leder naturligtvis till ökade operativa risker. Det betyder att i den här världen är det svårt att överblicka alla beroenden som finns. Eftersom det är svårt att överblicka beroendena finns det spridningsrisker, men det finns också koncentrationsrisker om alla tror att de använder olika system men det visar sig att de har nästan samma system eller att alla servrarna är på mer eller mindre samma ställe. Sedan finns det cyberrisker som är uppenbara i sammanhanget. Med denna typ av risker blir det också en ny typ av brottslighet jämfört med tidigare. När jag började i den här branschen var en mycket stor fråga sprängning av bankomater. Men om vi inte använder sedlar i någon större utsträckning längre är det ju ingen större poäng att spränga bankomater, utan då flyttar brottsligheten in i något annat i stället. Vad detta innebär är att olika typer av attacker sannolikt kommer att lyckas och redan har lyckats på olika håll i världen. I min bransch är det mest kända fallet – åtminstone publika fallet, för det kan ju finnas annat som inte är känt – ett intrångsförsök som lyckades i . Angriparna försökte genomföra falska transaktioner till ett värde av . De lyckades överföra innan man fick stopp på det hela, och liksom bara försvann ut i cyberrymden. Dem kan man inte spåra. Vad detta har att göra med är inte bara det tekniska. Det handlar om människor, om processer och om teknologi, och ofta visar det sig att det är människorna som är den svagaste länken i systemen. Det betyder att de här frågorna inte kan vara halvvilande borta på någon it-avdelning utan måste upp på lednings‑ och styrelsenivå i många organisationer. Det är också viktigt, eftersom allt hänger ihop, att det finns ett nära samarbete mellan den privata sektorn och den offentliga sektorn. Ett annat exempel är på , som råkade ut för en attack som ledde till att man i stort sett fick stänga banken. Det tog att reda ut hur man skulle trassla sig ur detta. Det finns en alldeles färsk forskningsartikel från Federal Reserve i där man noterar att om en av de fem största bankerna som är aktiva på den amerikanska penningmarknaden skulle få problem med sina betalningar, ja, då skulle sannolikt systemet få mycket stora problem väldigt fort. Och vi har ju inte en mindre del av beroende när det gäller den svenska marknaden. Vad det har lett till är att dessa frågor är mycket mer i fokus hos oss än de har varit tidigare. Det finns två delar i det här – vad vi själva gör och vad man gör i sektorn i vid mening. Att detta är viktigt för oss är kanske inte så konstigt eftersom vi driver det stora centrala betalningssystemet , där omsättningen är någonstans kring 600 miljarder . Det betyder att vi är en väldigt central aktör så länge man pratar om svenska kronor. Detta är alltså ett prioriterat område, och så som vi just hörde att det är hos Riksgälden kan det mycket väl vara även hos oss – att det sker ungefär 1 miljon attacker . I det avseendet är detta något som vi lever med i realtid. Vi har inrättat en tjänst, informationssäkerhetschef. Vi bygger på ett ledningssystem för informationssäkerhetsfrågor. Vi är i färd med att byta it-leverantör, och i det sammanhanget har vi höjt säkerhetskraven väsentligt. Vi arbetar mycket med dessa frågor på både nationell och internationell nivå. Vi samarbetar med en lång rad andra aktörer i FSPOS och med både offentlig och privat sektor. Vi deltar i MSB:s arbete, och vi deltar i alla möjliga olika internationella arbetsgrupper när det gäller att hantera dessa frågor. Den här bilden visar det diagram som vi har gjort för att fånga interdependensen, alltså det ömsesidiga beroendet, i dessa system. Detta är allt viktigare för stabilitetsanalysen, en helt annan typ av analys än i övrigt jämfört med om man tittar på hur bostadspriserna går upp eller ned. En viktig sektor att hålla ögonen på här är de stora finansiella infrastrukturerna, clearinghus och liknande, för om de får problem får i stort sett alla problem väldigt fort. Det som är viktigt är att vi är överens om någon form av minimistandard i det svenska systemet när det gäller att hantera dessa frågor. Det är ju ofta den svagaste länken; det är där man söker sig in i systemet, och sedan fortplantar sig bekymren. Ett sätt att göra detta är att testa hela systemet. Där har vi på valt att koordinera ett system som heter TIBER-SE. Det är ett sätt att testa motståndskraften i det svenska systemet på ett standardiserat sätt. Vad man gör är att man simulerar attacker och ser hur en organisations anställda, processer och it-system fungerar eller inte fungerar i de sammanhangen. Detta är ett europeiskt ramverk som vi anpassar till svenska förhållanden. Vi fattade beslut om det och är i färd med att organisera det i på ett sådant sätt att man kan genomföra dessa test. Man sätter helt enkelt ihop ett team som försöker ta sig in i systemen. Ett stort antal aktörer i den svenska finansiella sektorn är med i systemet. Vi kommer att koordinera arbetet, men varje aktör hyr på ett standardiserat sätt in en firma som sedan gör testerna. Det handlar inte om att gradera detta, utan det handlar framför allt om att lära sig hur systemet fungerar eller inte fungerar och hur man försvårar att ta sig in i systemet. Det är en ny värld, en annan värld, när det gäller administrativt arbete kring detta. Men det kommer att vara en viktig värld att hantera framöver. Givet att systemen är så beroende av varandra kommer det att kräva en mycket hög grad av samordning, också samordning med andra utanför den finansiella sektorn. Det är alldeles uppenbart att om strömmen går, ja, då fungerar ingenting av detta. Ordföranden: Då har vi fått tre föredragningar av de tre myndigheterna. ger vi ordet till finansmarknadsministern för kommentarer. Statsrådet : Herr ordförande! Jag vill tacka de tre föregående talarna för givande och intressanta anföranden. Jag vill också tacka utskottet för möjligheten att komma hit och tillsammans med myndigheterna ge en bild av den finansiella stabiliteten och även diskutera de risker som finns framöver. Det är en fråga som är ständigt aktuell och även, som vi har hört, föränderlig. Stabilitet är ju inget vi kan ta för givet i det finansiella systemet. Vi har bittra erfarenheter av de tider när vi inte har klarat av att upprätthålla den finansiella stabiliteten. Där visar erfarenheterna att det är viktigt att vi agerar tidigt och så långt som möjligt försöker agera förebyggande. Tidiga åtgärder för att hantera risker som håller på att byggas upp är sällan populära. Ofta ifrågasätts de: Är de verkligen nödvändiga? Vi har ju ingen kris just . Jag vill säga att det är just i tider när vi inte har en akut kris som risker byggs upp, och vi har ett stort ansvar att agera för att i möjligaste mån undvika framtida kriser. Som vi hört från de tidigare talarna är finansiell stabilitet ett brett ämne. Det finns många olika aspekter att diskutera, inte minst i när finansmark-naden är under snabb utveckling genom till exempel digital finansiell innovation eller det vi kallar fintech. Tillsammans med cyberhot är det också fokus för dagens utfrågning, vilket jag tycker är väldigt bra. Utöver fintech och cyberhot kommer jag att fokusera på tre ytterligare områden som vi i regeringen anser är av särskild vikt när det gäller just finansiell stabilitet. Det är hushållens skuldsättning, som har varit uppe tidigare. Det är lågräntemiljön, som medför nya risker. Det är också klimatförändringarnas påverkan på de finansiella marknaderna. är, som vi väl känner till, en liten och öppen ekonomi. Vi påverkas i allra högsta grad av vad som händer i vår omvärld. De osäkerheter som råder, till exempel pågående handelskonflikter och geopolitiska spänningar, är därför högst relevanta för svensk ekonomi att följa. Det är viktigt att vi står beredda inför kommande kriser och bereder oss på sämre tider. Det gör vi genom att se till att även i fortsättningen ha starka offentliga finanser. hade också både ett överskott i de offentliga finanserna och en sjunkande statsskuld, vilket gör att vi står väl rustade för sämre tider. Med det sagt finns det självklart också utmaningar för den finansiella stabiliteten. Jag tänkte kommentera några av dem. Det första området är hushållens skuldsättning. Som vi har sett tidigare är hushållens skulder fortfarande på en hög nivå. Men vi kan också se att de åtgärder som vidtagits har haft effekt och att skulderna nu växer i betydligt långsammare takt . Det är positivt att hushållens skulder nu växer mer i linje med hushållens inkomster än vad vi sett tidigare. har vi också sett en stabilisering av bostadspriserna, även om de har ökat något . Vi ser också att tiden för att få en bostad såld på marknaden har kortats betydligt. Det här är bra för den makroekonomiska och finansiella stabiliteten i . Det finns en betydligt mycket sundare amorteringskultur än vi haft tidigare. är det normalt – ja, självklart – att amortera på sin skuld. Så har det inte alltid varit, och det är viktigt att komma ihåg. Amorteringskulturen har satt sig, framför allt när man är mycket högt belånad. Ett normalläge där det amorteras på skuld skapar trygghet för det enskilda hushållet men också för samhället i stort. De svårigheter som unga har att komma in på marknaden för ägda bostäder beror framför allt på de höga bostadspriserna och inte på de genomförda åtgärderna, till exempel amorteringskraven. bolåneundersökningar har också visat att andelen av nya bolån som går till unga, här definierat som åldersgruppen 18–, har legat på ända . låg andelen på enbart . Regeringen arbetar också aktivt med att förbättra bostadsmarknadens funktionssätt. Ett exempel är det investeringsstöd för hyresbostäder och studentbostäder som infördes . Sedan stödet infördes har över 29 000 nya bostäder byggts med hyror som relativt sett är lägre än för andra bostäder. Det har också bidragit till att fler har kunnat ta steget in på bostadsmarknaden. Men utmaningarna på bostadsmarknaden är komplexa. För att lösa utmaningarna behöver vi ta ett samlat grepp och titta på flera olika åtgärder. finns också ett brett program med flera olika förslag, allt från förenklingar av bygg‑ och planprocesser och reformering av hyresmodellen med fri hyressättning vid nybyggnation till en bredare översyn av skatter, där bostadsmarknadens funktionssätt ska vara i fokus. Det andra området som jag tänkte uppehålla mig vid är den långa perioden av låga räntor som vi nu är inne i. Lågräntemiljön påverkar hela det finansiella systemet. Bland annat handlar det om ett ökat risktagande för investerare i jakten på avkastning och också risker för uppblåsta tillgångspriser. Ett bestående lågt ränteläge är utmanande för bank-, försäkrings- och pensionssektorn. För bankerna innebär en låg räntenivå att deras primära intjäningskanal, räntenettot, minskar när inlåningsräntorna inte kan följa med i den sjunkande utlåningsräntan. I är problemet något mindre än på kontinenten eftersom våra banker har en större andel av marknadsfinansiering och därmed också är mindre beroende av inlåning än vad stora delar av det europeiska banksystemet är. Men en fortsatt låg lönsamhet i den europeiska banksektorn är en utmaning. För att kompensera det pressade räntenettot uppstår också risken att bankerna ökar utlåningen mot områden som har lägre kreditkvalitet och högre risk. Men de svenska bankerna rapporterar en stark intjäning trots det låga ränteläget. Försäkrings- och pensionsbolag har långa åtaganden . Där är de låga räntorna särskilt problematiska. Här finns en stor risk att de framtida pensionerna inte blir tillräckliga om avkastningen är svag. Det riskerar också att driva bolagen till att söka avkastning i alltmer riskfyllda tillgångsslag. växer också värdet på pensionsåtagandena när diskonteringsräntan sjunker. Det i sig försämrar också bolagens solvensgrad. Regeringen följer utvecklingen mycket noga. Vi håller också en nära dialog med myndigheterna och hör deras bedömningar av läget. Att arbeta med att analysera lågränteläget och dess effekter på marknaden förs framåt även på global nivå, bland annat av och . Även på EU-nivå följer vi området noga, och det är en del av kommissionens arbetsprogram . Det tredje området jag tänkte uppehålla mig vid är hur klimatförändringarna kan påverka den finansiella stabiliteten. Här handlar det bland annat om rent fysiska risker. Hur kommer till exempel bränderna i att påverka försäkringsbolagen som försäkrar fastigheter? Hur kommer de att påverka bankernas säkerheter? Hur påverkas framtiden och försäkringsbolagens vilja att ens försäkra utsatta tillgångar? Hur påverkar det i sin tur bankernas vilja att ge krediter?