bet · H701JuU33 · 2020-05-29 00:00:00 — Utskottet föreslår åtta tillkännagivanden till regeringen med anledning av motionsyrkanden om vapenfrågor. Förslagen rör i korthet följande frågor: • en särskild brottsrubricering för vapensmuggling • överföring av prövningen av vapenlicensfrågor till en ny tillståndsmyndighet • handläggningstider i ärenden om vapenlicens • översyn av vapenlagstiftningen • genomförandet av ändringsdirektiv i svensk rätt • synnerliga skäl i vapenlagen • licenshantering vid vapenbyte När det gäller dessa tillkännagivanden finns sex reservationer – (S, V, L, MP), (S, V, L, MP), (S, V, L, MP), (S, V, L, MP), (S, V, L, MP) respektive (S, V, MP). Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden, bl.a. med hänvisning till pågående utrednings- och beredningsarbete. I betänkandet finns totalt 22 reservationer (S, M, SD, C, V, KD, L, MP) och två särskilda yttranden (S, V, MP). Cirka 50 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /20. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ny tillståndsmyndighet för vapenlicensärenden Handläggning av vapenlicensärenden m.m. Översyn av vapenlagstiftningen m.m. Tillstånd att inneha skjutvapen Förvaring av vapen och ammunition Införande av vapen till m.m. Tillsyn av skjutbanor m.m. 1.Straffet för vapenbrott m.m., punkt 1 (C) 2.Föraransvar vid vapenbrott, punkt 2 (L) 3.Återfall vid vapenbrott, punkt 3 (L) 4.Ny tillståndsmyndighet för vapenlicensärenden, punkt 5 (S, V, L, MP) 5.Handläggningstider i vapenlicensärenden, punkt 6 (S, V, L, MP) 6.Översyn av vapenlagstiftningen, punkt 8 (S, V, L, MP) 7.Vapenlagens ställning i förhållande till EU-lagstiftningen, punkt 9 (SD) 8.Tidsbegränsade licenser, punkt 12 (S, V, L, MP) 9.Synnerliga skäl i vapenlagen, punkt 13 (S, V, L, MP) 10.Licenshantering vid vapenbyte, punkt 14 (S, V, MP) 11.Beviljande av vapenlicenser, punkt 15 (KD) 12.Utökad vapengarderob, punkt 16 (M, SD, KD) 13.Utökad patronkapacitet i hagelgevär, punkt 17 (SD) 14.Utlåning av vapen, punkt 18 (SD) 15.Förvaring av vapen, punkt 19 (M, SD) 16.Förvaring av ammunition, punkt 20 (SD) 17.Införande av vapen till m.m., punkt 21 (SD) 18.Auktorisation av skyttesammanslutningar, punkt 22 (SD) 19.Vapenamnesti m.m., punkt 23 (V) 20.Handel med vapen, punkt 24 (C, KD) 21.Rättshjälp i vapenlicensmål, punkt 25 (KD) 22.Tillsyn av skjutbanor m.m., punkt 26 (M, C) 1.Vapensmuggling, punkt 4 (S, V, MP) 2.EU:s vapendirektiv, punkt 10 (S, MP) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /20 Utskottets förslag till riksdagsbeslut Straffet för vapenbrott m.m. 2019/20:2959 av (M) och 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 28 i denna del. Reservation 1 (C) 2019/20:2794 av m.fl. (L) yrkande 15. Reservation 2 (L) 2019/20:2794 av m.fl. (L) yrkande 14. Reservation 3 (L) ställer sig bakom det som utskottet anför om att vapensmuggling ska ges en egen brottsrubricering och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 28 i denna del och 2019/20:554 av m.fl. (SD) yrkande 10. Ny tillståndsmyndighet för vapenlicensärenden ställer sig bakom det som utskottet anför om att överföra prövningen av vapenlicensfrågor till en ny tillståndsmyndighet och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 1 och 2019/20:3191 av m.fl. (KD) yrkande 6. Reservation 4 (S, V, L, MP) ställer sig bakom det som utskottet anför om kortare handläggningstider i vapenlicensärenden och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 2, 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 16 och 2019/20:3257 av m.fl. (C) yrkande 2. Reservation 5 (S, V, L, MP) Ett digitalt ansökningsförfarande m.m. 2019/20:2312 av m.fl. (S). ställer sig bakom det som utskottet anför om en översyn av vapenlagstiftningen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2220 av (M), 2019/20:2245 av Kopparklint (M) och 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 17 och 2019/20:2219 av (M). Reservation 6 (S, V, L, MP) Vapenlagens ställning i förhållande till EU-lagstiftningen 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 5. Reservation 7 (SD) ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska tillse att genomförandet av ändringsdirektiv i svensk rätt inte går längre än vad direktivet kräver och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 19, 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 25 och 2019/20:3257 av m.fl. (C) yrkande 15. Tillfälliga licenser för enhandsvapen 2019/20:309 av (SD). ställer sig bakom det som utskottet anför om tidsbegränsade licenser och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 20. Reservation 8 (S, V, L, MP) Synnerliga skäl i vapenlagen ställer sig bakom det som utskottet anför om synnerliga skäl och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 4 och 2019/20:3257 av m.fl. (C) yrkande 16 och 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 22. Reservation 9 (S, V, L, MP) ställer sig bakom det som utskottet anför om licenshantering vid byte av vapen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 21, 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 22 och 2019/20:3257 av m.fl. (C) yrkande 17. Reservation 10 (S, V, MP) 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 23. Reservation 11 (KD) 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 8 och 2019/20:1311 av och (båda M). Reservation 12 (M, SD, KD) Utökad patronkapacitet i hagelgevär 2019/20:311 av (SD). Reservation 13 (SD) 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 9. Reservation 14 (SD) 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 7, 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 18 och 2019/20:2938 av (M). Reservation 15 (M, SD) 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 10 och 2019/20:1301 av m.fl. (M). Reservation 16 (SD) Införande av vapen till m.m. 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 12 och 2019/20:2558 av och (båda M). Reservation 17 (SD) 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 6. Reservation 18 (SD) 2019/20:686 av (KD) och 2019/20:2147 av m.fl. (V) yrkande 8. Reservation 19 (V) 2019/20:2619 av och (båda S) och 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 26. Reservation 20 (C, KD) 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 24. Reservation 21 (KD) Tillsyn av skjutbanor m.m. 2019/20:1336 av Kopparklint (M) och 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 23. Reservation 22 (M, C) 2019/20:1047 av (S). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (SD), (KD), (M), (M), (L), Per Schöldberg (C), (S), (S), (S), (S), (V), (SD), (SD), (MP) och (KD). I betänkandet behandlar utskottet ca 50 motionsyrkanden om vapenfrågor från allmänna motionstiden /20. Motionsyrkandena handlar bl.a. om vapenbrott, vapensmuggling, vapenlicenser och andra frågor som rör vapen. Motionsyrkandena finns i bilagan. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. skärpta straff för vapenbrott och föraransvar för vapen som förvaras i en bil. Jämför reservation 1 (C), 2 (L) och 3 (L). I motion 2019/20:2959 av (M) anser motionären att möjligheterna att ytterligare skärpa straffen för olaga vapeninnehav bör ses över. I kommittémotion 2019/20:2794 av m.fl. (L) yrkande 14 begärs ett tillkännagivande om en straffskärpningsregel för innehav av vapen, explosiva varor eller krigsmateriel när en person tidigare är dömd för brott. I yrkande 15 anför motionärerna att det bör övervägas att införa ett föraransvar motsvarande det som gäller för fordonets skick m.m. även när det gäller t.ex. vapen som förvaras i en bil. I kommittémotion 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 28 i denna del begärs att handgranater ska klassas som vapen och att otillåten hantering av handgranater ska klassas som vapenbrott. Bakgrund och tidigare behandling Skärpta straff för vapenbrott m.m. Straffen för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor skärptes (prop. 2017/18:26, bet. 2017/18:JuU8, rskr. 2017/18:65). I 9 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) föreskrivs följande: Den som uppsåtligen innehar ett skjutvapen utan att ha rätt till det eller överlåter eller lånar ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet döms för vapenbrott till fängelse i högst . Om gärningen har begåtts av oaktsamhet eller om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Bestämmelser om grovt vapenbrott och synnerligen grovt vapenbrott finns i 1 a §, som föreskriver följande: Om brott som avses i 1 § första stycket är grovt, döms för grovt vapenbrott till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om 1. vapnet har innehafts på allmän plats eller på en annan plats där människor brukar samlas eller har samlats eller i ett fordon på en sådan plats, 2. vapnet har varit av särskilt farlig beskaffenhet, 3. innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett flera vapen, eller 4. gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Om brott som avses i 1 § första stycket är synnerligen grovt, döms för synnerligen grovt vapenbrott till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett ett stort antal vapen. Explosiva varor, t.ex. handgranater, regleras i lagen (2010:1011) om brand-farliga och explosiva varor, förkortad LBE. Den som hanterar, överför, importerar eller exporterar explosiva varor ska enligt 16 § LBE ha tillstånd till det. Bestämmelser om brott mot tillståndsplikten finns i 29 och 29 a §§ LBE. Vapenlagen och LBE har numera enhetliga straffskalor för de grova brotten. I samband med den senaste skärpningen av straffen för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor framhöll regeringen att synen på våldsbrott och andra avsiktliga angrepp på enskildas fysiska integritet hade skärpts (prop. 2017/18:26 s. 10 f.). Även om vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor inte är konstruerade på ett sådant sätt att det för straffansvar förutsätts att någon skadas är syftet med kriminaliseringen likväl att förebygga den skada skjutvapen eller explosiva varor kan orsaka. Tillgång till skjutvapen och explosiva varor utgör också en förutsättning för att grova våldsbrott ska komma till stånd, och en uppkommen våldssituation riskerar att få betydligt svårare följder om skjutvapen eller explosiva varor förekommer. Den ökade användningen av skjutvapen och explosiva varor medför inte minst ökade risker för skador även på personer som inte är involverade i de kriminella konflikter där våldet förekommer. Den skärpta synen på allvarliga våldsbrott var alltså enligt regeringen ett skäl att även se strängare på allvarliga vapenbrott och allvarliga brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. Många skjutningar uppstår mer eller mindre spontant och med en kort reaktionstid mellan upplevd kränkning och genomförd skjutning. En straffskärpning skulle därmed kunna få en viss brottsförebyggande effekt genom att kriminella personers omedelbara tillgång till skjutvapen minskar. konstaterade regeringen att straffstadgandena i såväl LBE som vapenlagen omfattar många olika slags gärningar. Det som först och främst motiverade en skärpt syn var de grova och synnerligen grova brotten, som t.ex. kan bestå i innehav av skjutvapen på offentliga platser. Mindre allvarliga överträdelser motiverade enligt regeringen inte samma skärpta syn. Mot denna bakgrund föreslog regeringen att straffmaximum för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor av normalgraden skulle ändras från fängelse till fängelse . För de grova brotten ändrades straffskalorna från fängelse i lägst ett och högst till fängelse i lägst två och högst , och för de synnerligen grova brotten höjdes straffminimum från fängelse till fängelse . Regeringen noterade att en höjning av straffminimum för de grova brotten till var en markant höjning och skulle innebära att straffminimum för dessa brott skulle bli högre än för t.ex. grov misshandel och grovt vållande till annans död. Det skulle innebära en betydande uppvärdering av den presumerade fara som ligger i ett grovt vapenbrott eller ett grovt brott mot tillståndsplikten i LBE. Den presumtiva skadeverkan av redan ett enstaka skjutvapen eller en handgranat är dock mycket stor och kan omfatta en stor krets av personer. Tillgången till illegala vapen och explosiva varor har också stor betydelse för att många av de allvarligaste våldsbrotten ska kunna komma till stånd. I kriminella miljöer innebär redan förekomsten av skjutvapen och explosiva varor – oavsett om de kommer till direkt användning eller inte – att ett våldskapital som skapar otrygghet hos allmänheten byggs upp. Det gäller inte minst i redan utsatta områden. Regeringen ansåg därför att redan innehav av t.ex. ett skjutvapen på allmän plats hade ett klart högre straffvärde än vad dåvarande straffskala gav uttryck för och att en höjning av straffminimum för de grova brotten till fängelse var motiverad. Den skärpta synen på vapenbrott och brott mot tillståndsplikten i LBE borde enligt regeringen inte bara få genomslag i straffskalan för de grova brotten utan även för de synnerligen grova brotten. Straffminimum för de synnerligen grova brotten borde höjas i motsvarande mån, dvs. med , till fängelse i lägst . En justering av straffminimum för de grova brotten borde enligt regeringen komma att påverka straffvärdesbedömningen även för brott av normalgraden. Regeringen ansåg dock inte att det fanns några egentliga skäl att justera straffminimum för dessa brott och därmed ytterligare skärpa straffen för de gärningar som ligger i den nedersta delen av de straffskalorna. När det gällde de högsta straffen konstaterade regeringen bl.a. att maximistraffet för de grövsta brotten relativt hade höjts i och med införandet av särskilda straffskalor för de synnerligen grova brotten (prop. 2013/14:226). Dessa straffskalor är dessutom reserverade för de allra grövsta brotten och används sällan. Regeringen ansåg mot den bakgrunden att det inte hade framkommit tillräckliga skäl för att höja straffmaximum även för de synnerligen grova brotten. Slutligen konstaterade regeringen även att en höjning av straffminimum för de grova brotten till fängelse bl.a. skulle få den konsekvensen att det finns en presumtion för häktning av den som på sannolika skäl är misstänkt för ett sådant brott (24 kap. 1 § andra stycket ). Utskottet var positivt till förslaget om skärpta straff för brott mot vapenlagen och tillståndsplikten för explosiva varor och ställde sig bakom regeringens lagförslag (bet. 2017/18:JuU8). såg utskottet det som problematiskt att förslaget inte omfattade en höjning av maximistraffet för de synnerligen grova brotten. Att minimi-straffet för brotten höjs från till medförde enligt utskottet att den föreslagna straffskalan riskerar att bli för snäv. Utskottet föreslog därför att skulle tillkännage för regeringen att den skulle återkomma med ett förslag om att höja maximistraffen för de synnerligen grova brotten. Enligt utskottet borde regeringen också överväga utformningen av kvalifikationsgrunderna i 9 kap. 1 a § vapenlagen i syfte att fler gärningar ska omfattas av dessa. Utskottet föreslog därför att skulle ge regeringen till känna att den skulle återkomma till med ett förslag om att fler vapenbrott ska anses som grova. Som en följd av detta borde även kvalifikationsgrunderna för synnerligen grovt vapenbrott ses över. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:65). När utskottet behandlade motioner om skärpta straff för vapenbrott anförde utskottet bl.a. att det vidhöll de uppfattningar som uttrycktes i samband med de tidigare tillkännagivandena, men att det inte fanns skäl att föreslå att skulle göra något nytt tillkännagivande om att skärpa straffen för vapenbrott. De aktuella motionerna avstyrktes (bet. 2017/18:JuU13 s. 83 f.). När utskottet behandlade motioner från allmänna motionstiden /19 anförde utskottet i fråga om skärpta straff för vapenbrott att det såg positivt på att en utredare, i enlighet med tillkännagivanden, hade fått i uppdrag att analysera om det fanns skäl att dels höja maximistraffet för synnerligen grovt vapenbrott, dels ändra kvalifikationsgrunderna i vapenlagen. Utskottet ansåg det dock angeläget att det arbetet bedrevs skyndsamt och att regeringen därefter skulle återkomma till med ett lagförslag som innebar skärpta straff för vapenbrott. Detta borde enligt utskottet ge regeringen tillkänna. följde utskottets förslag (bet. 2018/19:JuU29, rskr. 2018/19:298). När det gäller frågan om föraransvar krävs det enligt uttalanden i rättspraxis i princip att någon har ett skjutvapen i sin besittning för att han eller hon ska anses inneha vapnet (se NJA 1999 s. 480, jfr även RH 2007:84). Detta innebär inte ett krav på att personen ska ta omedelbar befattning med vapnet utan det är tillräckligt om han eller hon har omedelbar kontroll eller rådighet över det. Som framgår av straffbestämmelsen om grovt vapenbrott i 9 kap. 1 a § vapenlagen ska det också vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt beaktas om vapnet har innehafts på allmän plats eller på en annan plats där människor brukar samlas eller har samlats eller i ett fordon på en sådan plats. När utskottet behandlade ett motionsyrkande om föraransvar motsvarande det nu aktuella var utskottet inte berett att ställa sig bakom yrkandet och avstyrkte detta (bet. 2017/18:JuU13 s. 83 f.). Utskottet avstyrkte ett motsvarande motionsyrkande i betänkande 2018/19:JuU29 av liknande skäl. Motionsyrkanden om en särskild straffskärpningsgrund vid återfall i brott behandlades senast av utskottet i samband med behandlingen av motioner om straffrättsliga frågor (bet. 2019/20:JuU26 s. 96 f.). För en utförlig bakgrundsredovisning hänvisas till det betänkandet. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena, bl.a. med hänvisning till att det inom pågår ett arbete med anledning av tidigare tillkännagivande om straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet. behandlade motionsyrkanden om at handgranater ska klassas som vapen och att otillåten hantering av handgranater bör klassas som vapenbrott. Utskottet anförde bl.a. att det är viktigt att begränsa antalet illegala explosiva varor i samhället eftersom tillgången till explosiva varor är en förutsättning för att grova våldsbrott ska begås och ökar risken för att våldssituationer får svåra följder. Utskottet välkomnade de straffskärpningar som genomförts och noterade att de innebär att straffskalan för brott mot LBE nu motsvarar straffskalan för brott mot vapenlagen. Utskottet såg ingen anledning att vidta ytterligare åtgärder inom området. Motionsyrkandena avstyrktes (bet. 2018/19:FöU7 s. 99 f.). I promemorian En strängare syn på vapenbrott och smuggling av vapen och explosiva varor (Ds 2019:14) behandlas bl.a. vissa frågor relaterade till illegal hantering av vapen och explosiva varor. I promemorian föreslås uppräkningen av de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt (s.k. kvalifikationsgrunder) i 9 kap. 1 a § första stycket vapenlagen och 29 a § första stycket LBE justeras på följande sätt: – Den punkt som enligt befintlig reglering tar sikte på att vapnet respektive den explosiva varan har varit av särskilt farlig beskaffenhet förtydligas så att det framgår att vapnet respektive den explosiva varan kan vara av särskilt farlig beskaffenhet på grund av dess effekt, konstruktion eller utformning. Genom ändringen markeras att även andra omständigheter än ett vapens eldkraft och en explosiv varas sprängkraft bör vägas in vid farlighetsbedömningen. Ändringen innebär att fler vapen och explosiva varor än kommer att bedömas som särskilt farliga, och att fler gärningar därmed kommer att bedömas som grova brott. – I såväl vapenlagen som LBE införs en ny kvalifikationsgrund som innebär att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om vapnet respektive den explosiva varan har innehafts eller hanterats i en kriminell miljö. Enligt befintlig reglering beaktas detta inom ramen för den punkt som tar sikte på att gärningen varit av särskilt farlig art. Den nya punkten införs för att säkerställa att den försvårande omständigheten att gärningen ägt rum i en kriminell miljö får större genomslag i rättstillämpningen. Vidare föreslås kvalifikationsgrunden för synnerligen grovt brott i 9 kap. 1 a § andra stycket vapenlagen och 29 a § andra stycket LBE utvidgas så att det utöver omständigheten att gärningen avsett ett stort antal vapen respektive ett stort antal explosiva varor eller en särskilt stor mängd av en vara, särskilt ska beaktas om gärningen avsett flera vapen av särskilt farlig beskaffenhet eller explosiva varor av särskilt farlig beskaffenhet. Genom tillägget markeras att en gärning som avser särskilt farliga vapen eller explosiva varor bör kunna kvalificeras som synnerligen grovt brott även om antalet vapen eller varor inte är stort. Liksom tidigare ska frågan om huruvida ett brott ska bedömas som synnerligen grovt avgöras med beaktande av samtliga omständigheter vid brottet. Redan vid innehav av några särskilt farliga explosiva varor, såsom handgranater, på allmän plats eller i en kriminell miljö bör gärningen kunna bedömas som synnerligen grovt brott. Straffskalan för synnerligen grovt vapenbrott och synnerligen grovt brott mot tillståndsplikten för explosiva varor föreslås ändras så att straffmaximum höjs från fängelse till fängelse . Höjningen syftar till att skapa utrymme för mer nyanserade bedömningar också av de allra grövsta brotten. Promemorian, som har remitterats, bereds inom . Som framgår ovan skärptes straffbestämmelserna för vapenbrott och därefter ytterligare en gång, . Vidare har riktat tillkännagivanden till regeringen om att skärpa straffen för vapenbrott ytterligare, . Som också framgår ovan bereds förslagen i promemorian En strängare syn på vapenbrott och smuggling av vapen och explosiva varor (Ds 2019:14) inom . Mot denna bakgrund anser utskottet, även om det vidhåller de uppfattningar som uttrycktes i samband med de tidigare tillkännagivandena, att det inte finns skäl att föreslå att ska göra något nytt tillkännagivande om att skärpa straffen för vapenbrott. Motion 2019/20:2959 (M) avstyrks. I likhet med tidigare ställningstaganden är utskottet inte heller berett att ställa sig bakom förslagen i motion 2019/20:2794 (L) yrkandena 14 och 15 om en särskild straffskärpningsregel för återfall vid vapenbrott eller ett särskilt föraransvar för vapen som påträffas i bilar. Utskottet finner inte heller skäl att ta något initiativ med anledning av motionsyrkandet om att hantering av handgranater ska klassas som vapenbrott. Utskottet noterar att de straffskärpningar som genomförts innebär att vapenlagen och LBE numera har enhetliga straffskalor för de grova brotten och att ytterligare straffskärpningar som bl.a. tar sikte på innehav av handgranater är under beredning. Motion 2019/20:3248 (C) yrkande 28 i denna del avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att vapensmuggling ska ges en egen brottsrubricering och tillkännager detta för regeringen. avslår ett motionsyrkande om skärpta straff för vapensmuggling. Jämför särskilt yttrande 1 (S, V, MP). I kommittémotion 2019/20:554 av m.fl. (SD) yrkande 10 efterfrågar motionärerna skärpta straff för vapensmuggling. I kommittémotion 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 28 i denna del begärs att vapensmuggling skyndsamt ska ges en egen brottsrubricering. Motionärerna anför att bestämmelsen som reglerar smugglingsbrott träffar många olika slags varor och att bredden på straffskalan speglar detta. Vapensmuggling bör bedömas mer allvarligt och därför ges en särskild brottsrubricering. I lagen (2000:1225) om straff för smuggling, nedan smugglingslagen, finns bestämmelser om ansvar m.m. för gärningar som rör införsel till eller utförsel från landet av varor. I 3 § anges bl.a. att den som, i samband med införsel till landet av en vara som omfattas av ett särskilt föreskrivet förbud mot eller villkor för införsel, uppsåtligen bryter mot förbudet eller villkoret genom att underlåta att anmäla varan till tullbehandling, döms för smuggling till böter eller fängelse i högst .