bet · H701SoU9 · 2020-06-01 00:00:00 — Enligt 2 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, svarar varje kommun för inom sitt område och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Enligt 2 a kap. 1 § SoL är det den kommun där den enskilde vistas som ansvarar för stöd och hjälp. Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på något annat sätt har enligt 4 kap. 1 § första stycket SoL rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Enligt andra stycket samma bestämmelse gäller att den som inte kan försörja sig men som kan arbeta har rätt till försörjningsstöd enligt första stycket om han eller hon står till arbetsmarknadens förfogande. Om det finns godtagbara skäl har den enskilde enligt andra stycket samma bestämmelse rätt till försörjningsstöd även om han eller hon inte står till arbetsmarknadens förfogande. Den enskilde ska genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet ska utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv. Enligt 4 kap. 1 b § SoL ska av inkomsterna av anställning inte beaktas vid bedömningen av rätten till bistånd för den som har fått försörjningsstöd i följd (särskild beräkningsregel). Denna regel gäller . Försörjningsstöd lämnas enligt 4 kap. 3 § SoL för skäliga kostnader för livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning och telefon boende, hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring samt medlemskap i fackförening och arbetslöshetskassa. Skäliga kostnader enligt första stycket 1 ska i enlighet med vad regeringen närmare föreskriver beräknas enligt en för hela riket gällande norm (riksnorm) på grundval av officiella prisundersökningar av olika hushållstypers baskonsumtion. Om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl ska socialnämnden dock beräkna dessa kostnader till en högre nivå. Nämnden får också i ett enskilt fall beräkna kostnaderna till en lägre nivå, om det finns särskilda skäl för detta. Enligt 5 kap. 1 § ska socialnämnden bl.a. verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighetsutveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och unga bedriva uppsökande verksamhet och annat förebyggande arbete för att förhindra att barn och unga far illa. allmänna råd om ekonomiskt bistånd I allmänna råd om ekonomiskt bistånd (SOSFS 2013:1) ges rekommendationer till stöd för bedömningen i vissa fall av den enskildes rätt till ekonomiskt bistånd enligt SoL. I de allmänna råden finns rekommendationer om riksnormen (s. 1) och exempel på kostnader som kan ingå när det gäller livsföring i övrigt (s. 4 f.). När det gäller bedömningen av behovet av ekonomiskt bistånd framgår det vidare av de allmänna råden att socialnämnden bör räkna med hushållets samtliga faktiska inkomster. Vissa faktiska inkomster bör socialnämnden dock i regel inte räkna med, såsom skadestånd som den enskilde får för att kompensera ekonomiska förluster och som inte utgör ersättning för inkomstförlust (s. 20). bör dock i regel räkna med försäkringsersättningar och skadestånd som kompenserar den enskilde för förlust av egendom som kunnat tillgodose hushållets behov genom att avyttras. Bakgrund och pågående arbete Kunskap om ekonomiskt bistånd I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 9 s. 122 f.) anför regeringen att den nationella webbplatsen Kunskapsguiden fortsätter att utvecklas. ansvarar för att tillsammans med andra myndigheter och aktörer samla kunskap inom bl.a. ekonomiskt bistånd. Enligt regeringen underlättar Kunskapsguiden kunskapsstyrning, kunskapsspridning och kunskapsinhämtning. Vidare anförs att samverkan med Arbetsförmedlingen är viktig för att öka kvinnors och mäns möjligheter att få rätt insatser. För att ge enskilda individer tillgång till ett likvärdigt, jämlikt och jämställt stöd från den kommunala individ- och familjeomsorgen oavsett var de bor i landet och för att stärka kvaliteten i verksamheten anförs i budgetpropositionen (utg.omr. 9 s. 121) att följande indikatorer används för att följa utvecklingen: – antal mottagare och utbetalningar av ekonomiskt bistånd – andel av biståndsmottagare som är långvariga mottagare – andel kommuner som har en aktuell överenskommelse om samverkan med Arbetsförmedlingen. I regleringsbrevet fick i uppdrag att ta fram, sammanställa och sprida exempel på arbetssätt och insatser som erbjuds av vissa kommuner och som riktas till föräldralediga kvinnor och män som tar emot försörjningsstöd i syfte att förbereda dem för att kunna stå till arbetsmarknadens förfogande efter föräldraledigheten. Vidare framförs att det är viktigt att både kvinnor och män möts av samma förväntningar och ges rätt förutsättningar för att kunna försörja sig själva. Uppdraget ska redovisas till regeringen () . överlämnade sitt slutbetänkande Effektivt, tydligt och träffsäkert – det statliga åtagandet för framtidens arbetsmarknad (SOU 2019:3). Utredningen föreslår att Arbetsförmedlingen ska samverka med kommunerna för att underlätta övergången från arbetslöshet till arbetsliv och för att öka möjligheterna till egen försörjning för personer som uppbär försörjningsstöd. Vidare föreslås att kommunens insatser ska syfta till att undanröja arbetshinder av sociala skäl för personer som får försörjningsstöd, medan Arbetsförmedlingen ska ansvara för och tillgodose och erbjuda arbetsmarknadspolitiskt stöd. Statistik om ekonomiskt bistånd publicerar Ekonomiskt bistånd – årsstatistik, som är en rapport som redovisar antalet biståndsmottagare och biståndshushåll samt utbetalat ekonomiskt bistånd uppdelat efter olika bakgrundsfaktorer som kön, ålder, hushållstyp och kommun. Rapporten ingår i officiella statistik. publicerar även Försörjningshinder och ändamål med ekonomiskt bistånd, en rapport som bl.a. redovisar ändamålen med utbetalda belopp samt försörjningshinder för biståndsmottagare. I svaret på en interpellation om felaktiga utbetalningar av ekonomiskt bistånd (ip. 2019/20:215) anförde statsrådet bl.a. följande: Så till frågan om hembesök. kan i vissa ärenden ha ett befogat intresse av att göra hembesök hos en biståndssökande. Sådana hembesök bör dock med hänvisning till den personliga integriteten göras med försiktighet och i sådana fall då de är nödvändiga för att få ett tillfredsställande underlag för prövning av personens ansökan om ekonomiskt bistånd. Att generellt utvidga lagstiftningen till att göra systematiska och oanmälda hembesök så som interpellanten önskar är dock förenat med svåra avvägningar, och frågan är inte okomplicerad. bedömer jag att har väl avvägda befogenheter för att kontrollera den enskildes rätt till bistånd och att samverka med andra myndigheter för att beivra bidragsbrott. Motionsyrkanden om begränsningar i rätten till försörjningsstöd, prestationskrav och bidragstak behandlades senast i betänkande 2018/19:SoU9 Socialtjänst- och barnfrågor. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2018/19:187). Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning. Genom biståndet tillförsäkras den enskilde en skälig levnadsnivå. Utskottet delar statsrådets uppfattning att oanmälda hembesök till biståndssökande är en komplicerad fråga och är inte berett att föreslå någon åtgärd. Utskottet ser heller ingen anledning att ta initiativ om begränsning av försörjningsstöd och bidrag till den som inte är svensk medborgare. Motionerna 2019/20:2442 (M) och 2019/20:2833 (M) yrkande 19 avstyrks. Som utskottet redan har påpekat tillförsäkras den enskilde en skälig levnadsnivå genom biståndet. Om det finns särskilda skäl ska socialnämnden beräkna kostnader till en högre nivå än den riksnorm som gäller för riket. ska bl.a. verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden, främja en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och unga och förhindra att barn och unga far illa. Med det anförda finner utskottet inte skäl att nu vidta någon åtgärd med anledning av motion 2019/20:744 (V) yrkandena 1 och 2. När det gäller motionsyrkanden om riksnormen för försörjningsstöd noterar utskottet att riksnormen beräknas på grundval av officiella prisundersökningar av olika hushållstypers baskonsumtion. Vid särskilda skäl ska kostnaderna beräknas till en högre nivå och de får också beräknas till en lägre nivå. Mot bakgrund av det befintliga regelverket och allmänna råd om ekonomiskt bistånd anser inte utskottet att det är nödvändigt att ta några initiativ med anledning av förslagen i de aktuella motionsyrkandena. Därmed avstyrks motionerna 2019/20:744 (V) yrkande 3 och 2019/20:2833 (M) yrkande 18. Utskottet vill påminna om att olika indikatorer används för att följa utvecklingen av ekonomiskt bistånd så att individer ges tillgång till ett jämlikt och jämställt stöd, oavsett var de bor i landet. Utskottet ser positivt på att webbplatsen Kunskapsguiden som samlar kunskap om ekonomiskt bistånd fortsätter att utvecklas. Utskottet anser att det inte är nödvändigt att ta några initiativ med anledning av förslagen i motionerna 2019/20:744 (V) yrkande 5, 2019/20:3189 (M) yrkande 7, 2019/20:3250 (C) yrkande 18 och 2019/20:3253 (C) yrkande 25. Yrkandena bör avslås. Utskottet anser inte heller att motion 2019/20:3253 (C) yrkande 39 om gemensamma riktlinjer för att minska de geografiska ojämlikheterna ger tillräckliga skäl att ta något initiativ. När det gäller motionsyrkandena om skillnaden mellan bidrag och lön samt regelverket för försörjningsstöd vid deltidsarbete vill utskottet påminna om att kommunerna enligt socialtjänstlagen ansvarar för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver och att de tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Vid anställning undantas av inkomsterna vid bedömningen av rätten till bistånd för den som har fått försörjningsstöd i följd. När det gäller ett motionsyrkande om att vidta åtgärder för att minska den andel av befolkningen som är beroende av försörjningsstöd kan utskottet konstatera att har i uppdrag att sprida exempel på arbetssätt och insatser som erbjuds av vissa kommuner och som riktas till föräldralediga kvinnor och män som tar emot försörjningsstöd i syfte att förbereda dem för att kunna stå till arbetsmarknadens förfogande efter föräldraledigheten. Utskottet är inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2019/20:744 (V) yrkande 4, 2019/20:821 (SD) yrkandena 14 och 15 samt 2019/20:1945 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utsatta EU-medborgare. Jämför reservation 29 (V). I partimotion 2019/20:2578 av m.fl. (V) yrkande 1 föreslår motionärerna ett tillkännagivande om att regeringen bör tydliggöra den rättsliga statusen för utsatta EU-medborgare som lever i , med utgångspunkt i de människorättskonventioner som är bundet av. Nationell samordning av insatser I partimotion 2019/20:2578 av m.fl. (V) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag för att stärka det statliga ansvaret och den regionala samordningen för utsatta EU-medborgare i syfte att minska belastningen på kommunerna och få dem att ta sitt ansvar. I yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag om nationellt ansvar för utsatta EU-medborgares boende och undersöka möjligheterna att införa ett statligt anslag som kommunerna kan söka pengar från för att ordna boenden åt de mest utsatta, inklusive hemlösa EU-medborgare. Vidare föreslås i yrkande 10 ett tillkännagivande om att regeringen bör formulera om uppdragsbeskrivningen för nästa nationella samordnare så att uppdraget syftar till att minska utsattheten och fattigdomen hos utsatta EU-medborgare, med ett tydligt människorättsperspektiv. Bistånd till utsatta EU-medborgare I partimotion 2019/20:2578 av m.fl. (V) yrkande 8 föreslår motionärerna ett tillkännagivande om att regeringen bör se över rätten till socialt bistånd för människor som de facto uppehåller sig i och inte endast är på genomresa, enligt de konventioner som är bundet av. samarbete med andra länder I partimotion 2019/20:2578 av m.fl. (V) yrkande 12 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med en ny strategi för samarbetet med och som tar itu med fattigdom, diskriminering och antiziganism och stärker romers egenmakt. Enligt 2 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), nedan förkortad SoL, svarar varje kommun för inom sitt område och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har enligt 4 kap. 1 § SoL rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Den som inte kan försörja sig men som kan arbeta har rätt till försörjningsstöd om han eller hon står till arbetsmarknadens förfogande. Vidare har den enskilde om det finns godtagbara skäl rätt till försörjningsstöd även om han eller hon inte står till arbetsmarknadens förfogande. Den enskilde ska genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå, och biståndet ska utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv. Av 3 kap. 1 § SoL framgår att socialnämnden har till uppgift att bl.a. genom uppsökande verksamhet och på annat sätt främja förutsättningarna för goda levnadsförhållanden och svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. ska enligt 3 kap. 4 § SoL i den uppsökande verksamheten upplysa om och erbjuda grupper och enskilda sin hjälp. vägledning för i arbetet med EU/EES-medborgare har på regeringens uppdrag utvecklat stödet för i mötet med EU/EES-medborgare som vistas i utan uppehållsrätt: publicerade en vägledning i syfte att bidra till ett rättssäkert och likvärdigt förhållningssätt och stöd i hela landet, Vägledning för i arbetet med EU/EES-medborgare (2017). Vägledningen innehåller information om EU/EES-medborgares rätt till socialt bistånd, möjligheter och ansvar i mötet med EU/EES-medborgare i utsatta förhållanden och ansvar för barn och unga. Av vägledning framgår att den fria rörligheten inom EU/EES har inneburit att vid handläggning av ärenden och utformning av insatser måste bedöma på vilken laglig grund den enskilde vistas i . För att ha rätt till socialt bistånd som inte är akut krävs som regel att EU/EES-medborgare kan visa att de har uppehållstillstånd eller uppehållsrätt i landet. Vidare konstateras att likabehandlingsprincip innebär att en EU/EES-medborgare som bedömts ha uppehållsrätt i har rätt till bistånd på samma villkor som svenska medborgare. Principen om likabehandling innebär dock även att kan ställa samma krav på biståndssökande EU/EES-medborgare som på svenska medborgare, exempelvis vad gäller skyldigheten att efter förmåga bidra till sin egen försörjning och vara arbetssökande. Det framgår även att EU/EES-medborgare som bedöms sakna uppehållsrätt i , t.ex. personer som sökt sig till utan att ha realistiska möjligheter att göra sig gällande på den svenska arbetsmarknaden och som måste tigga för att klara sin försörjning, bara har rätt till bistånd för att avhjälpa en akut nödsituation. Om ansökan om bistånd involverar barn ska, i enlighet med och 1 kap. 2 § SoL, principen om barnets bästa beaktas vid bedömningen. Bakgrund och pågående arbete fick i i uppdrag av regeringen att –2017 utveckla samverkan och samordna det arbete som bedrivs när det gäller medborgare inom EU/EES som vistas tillfälligt i utan uppehållsrätt (S2016/00724/FST och S2016/02758/FST (delvis)). – stärka samverkan och samordningen mellan statliga myndigheter, kommuner, det civila samhället och andra relevanta aktörer som möter målgruppen – utarbeta metodstöd och genomföra kompetensutvecklingsinsatser riktade till de samverkande aktörerna – inrätta en rådgivande servicefunktion riktad till kommuner och andra aktörer i frågor om hur arbetet och samverkan kan bedrivas på ett ändamålsenligt och likformigt sätt. i har tillsatt en samordnare för uppdraget och lanserade webbplatsen . Webbplatsen är en gemensam plattform mellan flera myndigheter och representanter för SKR och innehåller information om relevant lagstiftning och om rättigheter för och stöd till EU-medborgare som befinner sig i . Webbplatsen syftar till att stärka samverkan och bidra till ett rättssäkert och mer likvärdigt arbetssätt i landet. beslutade regeringen att förlänga uppdraget till i (82016/02758/FST (delvis)). skulle fortsätta att utveckla samverkan och samordna arbetet mellan statliga myndigheter, kommuner och det civila samhället i fråga om utsatta EU/EES-medborgare –2019. En ny del i uppdraget var att även skulle främja och underlätta samverkan på lokal nivå mellan och hemländerna genom att upprätta kontaktnät och genom att ge information och rådgivning. Uppdraget slutredovisades i rapporten om nationell samordning avseende utsatta EU/EES-medborgare som saknar uppehållsrätt i . I rapporten framhåller i att det är svårt att inhämta en nationell lägesbild om utsatta EU/EES-medborgare eftersom målgruppen ofta lever utanför flera av samhällets olika skyddsnät när de vistas tillfälligt i . Lägesbilder har inhämtats från flera aktörer, bl.a. SKR, , kommuner och vårdgivare, , länsstyrelserna, , , civila samhällsorganisationer och näringslivet. Aktörerna efterfrågar tydligare nationella riktlinjer och vägledning om bl.a. tillståndslösa, samordningsnummer och socialt bistånd. Vidare framförs att det finns en stor vilja och goda möjligheter för fortsatt samverkan nationellt och på lokal nivå med hemländerna. Av länsstyrelsernas regleringsbrev framgår att alla länsstyrelser ska ansvara för regionala kompetensutvecklingsinsatser i frågor som rör utsatta EU/EES-medborgare, riktade mot myndigheter, kommuner och de av det civila samhällets organisationer som möter målgruppen. Kompetensutvecklingsinsatserna ska utgå från regionala behov och baseras på kunskapsstöd från statliga myndigheter samt den kunskap och information som sammanställts av den nationella samordningen vid i –2019. Uppdraget ska redovisas . I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 9 s. 138) framhålls att har ett samförståndsavtal med och på områdena barnrätt, jämställdhet och social välfärd/trygghet. Avtalen syftar till att utbyta erfarenheter och goda exempel mellan länderna och underlätta samarbete mellan civilsamhällesorganisationer i respektive land. Motionsyrkanden om utsatta EU-medborgare behandlades senast i betänkande 2017/18:SoU13 Socialtjänstfrågor. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2017/18:188 och 189). När det gäller frågan om åtgärder för utsatta EU-medborgare i påminner utskottet om att varje kommun svarar för i sitt område och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Utskottet noterar att det i fråga om den rättsliga statusen och socialt bistånd för utsatta EU-medborgare som lever i framgår av vägledning att vid handläggning av ärenden och utformning av insatser måste bedöma på vilken laglig grund den enskilde vistas i . För att ha rätt till socialt bistånd som inte är akut krävs som regel att EU/EES-medborgare kan visa att de har uppehållstillstånd eller uppehållsrätt i landet. Utskottet finner inte skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2019/20:2578 (V) yrkandena 1 och 8. Utskottet noterar att i har slutredovisat sitt uppdrag om att utveckla samverkan och samordna det arbete som bedrivs när det gäller medborgare inom EU/EES som vistas tillfälligt i utan uppehållsrätt. Vidare ansvarar alla länsstyrelser för regionala kompetensutvecklingsinsatser i frågor som rör utsatta EU/EES-medborgare, riktade mot myndigheter, kommuner och de av det civila samhällets organisationer som möter målgruppen. Genom samförståndsavtal med och bedömer utskottet att samarbetet mellan civilsamhällesorganisationer i respektive land underlättas. Med hänvisning till vad som ovan anförts anser utskottet inte att bör ta något initiativ. Motion 2019/20:2578 (V) yrkandena 2, 4, 10 och 12 avstyrks. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om en expertgrupp för att vidareutveckla metoden Bostad först och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om hemlöshet. Jämför reservation 30 (S, C, MP), 31 (V) och 32 (M, SD, KD). Expertgrupp för att vidareutveckla metoden Bostad först I partimotion 2019/20:3293 av m.fl. (KD) yrkande 92 föreslår motionärerna ett tillkännagivande om att det bör inrättas en nationell expertgrupp för att vidareutveckla metoden Bostad först och bistå kommunerna i deras arbete med att införa Bostad först. I partimotion 2019/20:2578 av m.fl. (V) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen ska ta fram en nationell handlingsplan mot hemlöshet med en nollvision för hemlösheten. I partimotion 2019/20:3293 av m.fl. (KD) yrkande 91 föreslås ett tillkännagivande om att bör ges i uppdrag att utarbeta regler för hur Bostad först ska vara den primära insatsen för hemlösa/bostadslösa personer med samtidig beroendesjukdom. I motion 2019/20:1157 av och (båda SD) föreslås ett tillkännagivande om insatser för äldre hemlösa. I motion 2019/20:2455 av (MP) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att ta ett nationellt ansvar för att minska hemlösheten. I yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om att boendemodellen Bostad först ska utökas kraftigt och att tillskapandet av en statlig bostadsstiftelse bör ses över. I yrkande 6 föreslår motionären ett tillkännagivande om behovet av tillförlitlig statistik som tydligt visar på hur situationen för hemlösa utvecklas och att statistiken bör tas fram med tätare mellanrum. Varje kommun svarar för inom sitt område och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver (2 kap. 1 § socialtjänstlagen [2001:453], nedan förkortad SoL). I 2 a kap. 1 § framgår att den kommun där den enskilde vistas ansvarar för stöd och hjälp enligt 2 kap. 1 §, om inte annat följer av 3–5 §§. Bakgrund och pågående arbete Regeringen anger budgetproposition (prop. 2019/20:1 utg.omr. 9 s. 138) att den gett i uppdrag att fördela –2021 till de kommuner som har flest personer i akut hemlöshet enligt kartläggning av hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden . Regeringen rapporterar vidare att den avsatt och gett Kammarkollegiet i uppdrag att betala ut medel till svenska , , Svenska Röda Korset, , och räddningsmission med syftet att stärka de ideella organisationernas insatser mot hemlöshet bland unga vuxna. Medlen ska användas till åtgärder mot hemlöshet bland unga vuxna där psykisk ohälsa kan vara en bidragande orsak till hemlösheten. I svaret på en skriftlig fråga om en ny hemlöshetsstrategi (fr. 2018/19:537) anförde statsrådet bl.a. följande: Hemlöshet är både en social fråga och en fråga om det faktiska utbudet av bostäder ... Utifrån socialtjänstlagen har kommunen skyldighet att tillhandahålla bostäder till särskilt utsatta grupper och har det yttersta ansvaret för att personer som bor i kommunen får den hjälp och det stöd som de behöver. har på regeringens uppdrag genomfört en nationell kartläggning av hemlöshetens omfattning och karaktär 2017. Kartläggningen kan utgöra en del i underlag för kommunernas riktlinjer för bostadsförsörjningen. Motionsyrkanden om insatser för hemlösa och Bostad först-modellen behandlades senast i betänkande 2018/19:SoU9 Socialtjänst- och barnfrågor. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2018/19:187). Ett motionsyrkande om att utreda en statlig bostadsstiftelse behandlades i betänkande /19:CU11 Bostadspolitik. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (prot. 2018/19:77). Varje kommun har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver.