bet · H701JuU19 · 2020-02-14 00:00:00 — Företag som utvecklar hårdvara, programvara eller appar arbetar kontinuerligt för att upptäcka och täppa igen sådana säkerhetsbrister som kan utnyttjas för att komma in i teknisk utrustning. Den kvalitativa effektiviteten av hemlig dataavläsning kan alltså påverkas av olika faktorer. Det får dock enligt regeringen förutsättas att den brottsbekämpande myndighet som ska verkställa åtgärden har gjort en noggrann kartläggning och analys för att säkerställa att verkställighetstekniken i det enskilda fallet ger tillgång till de uppgifter som eftersöks. I propositionen konstateras även att hemlig dataavläsning är ett mycket resurskrävande tvångsmedel. Regeringen menar dock att detta inte är något som i sig innebär att arbetsmetoden är ineffektiv. De gånger hemlig dataavläsning kan verkställas på ett effektivt sätt får man tillgång till information som man inte hade kunnat skaffa fram på något annat sätt, eftersom en sådan åtgärd ibland är den enda framkomliga vägen i en utredning. Regeringen konstaterar slutligen att även de kriminellas eget agerande kan påverka hur effektivt det är att använda hemlig dataavläsning, t.ex. genom säkerhetsuppdateringar. Enligt regeringen kan det dock inte förmodas att verkställigheten av hemlig dataavläsning på ett generellt plan skulle bli så lidande att den inte längre skulle kunna vara sakligt motiverad. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att hemlig dataavläsning bör kunna användas som metod för att komma åt uppgifter som de brottsbekämpande myndigheterna har ett påtagligt behov av. Åtgärden kommer dock att kunna genomföras i färre ärenden än där det finns behov av den. När hemlig dataavläsning kan genomföras förväntas åtgärden leda till betydligt bättre tillgång till information än vad dagens metoder ger tillgång till. Det är proportionerligt att införa regler om hemlig dataavläsning Regeringen bedömer att hemlig dataavläsning, vid en jämförelse med den nuvarande användningen av hemliga tvångsmedel, innebär att riskerna för enskildas personliga integritet ökar. Enligt regeringen är det ändå proportionerligt att införa regler om hemlig dataavläsning under förutsättning att dessa balanseras med rättssäkerhetsgarantier och regler för att minska riskerna för informationssäkerheten. Regeringen redovisar i avsnitt 8.6 i propositionen sina bedömningar och de avgränsningar som krävs för att hemlig dataavläsning ska vara en proportionerlig åtgärd. Sammanfattningsvis menar regeringen att de positiva effekter som förslaget får i form av att försvåra de kriminellas verksamhet klart överväger de negativa effekter som förslaget får i form av integritetsinskränkningar för den som blir föremål för åtgärden. En ny lag om hemlig dataavläsning införs Regeringen föreslår att en ny lag med bestämmelser om hemlig dataavläsning införs. Lagen ska tidsbegränsas till att gälla efter införandet. Eftersom nya tvångsmedel ger upphov till risker för otillbörliga integritetsintrång anser regeringen att ett fördjupat underlag kan behövas inför ett ställningstagande till om lagen bör permanentas. Vid en framtida utvärdering och beredning ska nyttan, behovet och proportionaliteten av hemlig dataavläsning återigen analyseras och bedömas. Genom hemlig dataavläsning ska uppgifter som är avsedda för automatiserad behandling i hemlighet och med ett tekniskt hjälpmedel få läsas av eller tas upp i ett avläsningsbart informationssystem. Med avläsningsbart informationssystem avses antingen en elektronisk kommunikationsutrustning eller ett användarkonto till, eller en på motsvarande sätt avgränsad del av, en kommunikationstjänst, lagringstjänst eller liknande tjänst. De uppgiftstyper som föreslås ska kunna läsas av eller tas upp efter tillstånd till hemlig dataavläsning är dels uppgifter som får hämtas in enligt de nu gällande reglerna om hemliga tvångsmedel, dels uppgifter som hemliga tvångsmedel tidigare inte gett tillgång till. I den förstnämnda kategorin har hemlig dataavläsning enligt regeringen närmast karaktären av en verkställighetsmetod för befintliga hemliga tvångsmedel. Regeringen föreslår att tillstånd till hemlig dataavläsning ska få beviljas för att läsa av eller ta upp uppgifter om innehåll i meddelanden som i ett elektroniskt kommunikationsnät överförs eller har överförts till eller från ett telefonnummer eller någon annan adress (kommunikationsavlyssningsuppgifter) uppgifter om annat än innehåll i meddelanden som i ett elektroniskt kommunikationsnät överförs eller har överförts till eller från ett telefonnummer eller någon annan adress (kommunikationsövervakningsuppgifter) uppgifter om i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikationsutrustning finns eller har funnits (platsuppgifter) uppgifter som framkommer genom optisk personövervakning (kameraövervakningsuppgifter) uppgifter som avser tal i enrum, samtal mellan andra eller förhandlingar vid sammanträden eller andra sammankomster som allmänheten inte har tillträde till (rumsavlyssningsuppgifter) uppgifter som finns lagrade i ett avläsningsbart informationssystem men som inte avses i 1–5 uppgifter som visar hur ett avläsningsbart informationssystem används men som inte avses i 1–6. Vid hemlig dataavläsning som gäller kommunikationsavlyssnings- eller kommunikationsövervakningsuppgifter får meddelanden som överförs eller har överförts i ett elektroniskt kommunikationsnät även hindras från att nå fram (jfr 27 kap. 19 § andra stycket RB). Eftersom hemlig dataavläsning innebär ett ökat integritetsintrång för den enskilde föreslår regeringen att det i den nya lagen uttryckligen anges att ett tillstånd till hemlig dataavläsning får beviljas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktas mot eller för något annat motstående intresse (proportionalitetsprincipen). En utgångspunkt för proportionalitetsprövningen bör enligt regeringen vara att hemlig dataavläsning för en viss uppgiftstyp endast är proportionerlig om andra åtgärder för att komma åt uppgifterna inte är tillräckliga, skulle vara väsentligt svårare att genomföra eller kan förväntas leda till större integritetsintrång. Hemlig dataavläsning under en förundersökning Enligt regeringen bör utgångspunkten för vilka krav som ska vara uppfyllda för att hemlig dataavläsning ska få användas för att läsa av eller ta upp uppgifter som får hämtas in med befintliga hemliga tvångsmedel motsvara de som gäller för de bakomliggande tvångsmedlen. Vid hemlig dataavläsning för att läsa av eller ta upp uppgifter som inte är möjliga att hämta in med hemliga tvångsmedel bör kravet för hemlig dataavläsning enligt regeringens bedömning motsvara vad som gäller för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. Detta medför enligt regeringen att de strafftrösklar som är föreskrivna för dessa tvångsmedel också som utgångspunkt ska tillämpas för hemlig dataavläsning. Mot den bakgrunden föreslår regeringen att hemlig dataavläsning ska få användas vid förundersökning om sådana brott som kan aktualisera hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. När det gäller hemlig dataavläsning för att läsa av eller ta upp rumsavlyssningsuppgifter ska dock hemlig dataavläsning endast få användas vid förundersökning om sådana brott som kan föranleda hemlig rumsavlyssning. När det gäller avläsning eller upptagning av kommunikationsövervaknings- och platsuppgifter, dvs. uppgiftstyper som får hämtas in genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, innebär regeringens förslag att kravet för hemlig dataavläsning sätts högre än vad som gäller för inhämtning av uppgifterna enligt nuvarande regler. Vilka brott som kan föranleda hemlig dataavläsning varierar alltså beroende på vilken åtgärd som tvångsmedlet avser. De straffnivåer som bestämmer när respektive tvångsmedel kan aktualiseras är enligt regeringens mening ändamålsenliga och tar hänsyn till tvångsmedlets ingripande karaktär som kraven för användning av det inte ställs för högt. Om lagstiftningen skulle utformas på så sätt att endast Säkerhetspolisen skulle ha möjlighet till hemlig dataavläsning eller att strafftröskeln skulle sättas lika högt som för hemlig rumsavlyssning, som vissa remissinstanser anser, skulle tillämpningsområdet enligt regeringen begränsas på ett sätt som inte stämmer med behovet av tvångsmedlet. Det skulle innebära att det vid mycket allvarliga brott som faller utanför Säkerhetspolisens verksamhetsområde fortfarande skulle saknas möjlighet att läsa av t.ex. krypterad trafik. Det skulle i förlängningen kunna leda till att vissa brott inte kan utredas. Hemlig dataavläsning ska som utgångspunkt få användas endast om någon är skäligen misstänkt för ett brott. Åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. Hemlig dataavläsning som används för att läsa av kameraövervakningsuppgifter ska endast få avse en plats där den misstänkte kan antas komma att uppehålla sig. En sådan plats får inte vara någons stadigvarande bostad. Vidare ska hemlig dataavläsning som används för att läsa av rumsavlyssningsuppgifter få användas endast på en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig. Är platsen någon annan stadigvarande bostad än den misstänktes, ska avläsningen få utföras endast om det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig där. Regeringen framhåller att platskravet är viktigt för att kunna bedöma det förväntade integritetsintrånget och hänvisar till den bedömning som gjordes i propositionen Hemlig kameraövervakning (prop. 1995/96:85 s. 29). I den propositionen diskuterade regeringen frågan om tillståndet skulle knytas till person eller plats. Om tillståndet skulle avse en person konstaterade regeringen att ändamålsprincipen, behovsprincipen och proportionalitetsprincipen skulle bli svåra att tillämpa. Som exempel anfördes att det inte skulle gå att tillämpa proportionalitetsprincipen eftersom det på förhand inte är känt vilka eller hur många platser som skulle komma att övervakas. Vid en förundersökning som avser ett visst brott skulle, beroende på omständigheterna, övervakning av en allmän plats kanske anses vara godtagbar medan övervakning av en enskild plats, t.ex. genom att kameran riktades mot ett bostadsfönster, inte skulle kunna komma i fråga. Mot denna bakgrund och av praktiska skäl fann regeringen att tillstånd till hemlig kameraövervakning skulle knytas till plats i stället för till person. Regeringen gör i detta lagstiftningsarbete samma principiella bedömning och föreslår att en verkställighet genom hemlig dataavläsning också ska vara underkastad ett platskrav. Att det kan krävas spaningsarbete eller liknande insatser för att säkerställa platsvillkoret utgör enligt regeringen inte ett tillräckligt skäl att göra någon annan bedömning. Regeringen konstaterar även att ställningstagandet ligger i linje med den slutsats som Utredningen om regeländringar för vissa hemliga tvångsmedel har kommit fram till i betänkandet Förenklat förfarande vid vissa beslut om hemlig avlyssning, nämligen att det inte finns tillräckliga skäl att knyta ett tvångsmedel till en person, bl.a. eftersom de integritetsintrång som annars kan befaras är för stora (SOU 2018:30 s. 53–59). Regeringens förslag innebär vidare att hemlig dataavläsning ska få avse ett avläsningsbart informationssystem som används, eller som det finns särskild anledning att anta har använts eller kommer att användas, av någon som är skäligen misstänkt för ett brott. Hemlig dataavläsning som gäller kommunikationsavlyssnings-, kommunikationsövervaknings- eller platsuppgifter ska även få avse ett avläsningsbart informationssystem som det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte som tillståndet avser har kontaktat eller kommer att kontakta. Tillstånd till hemlig dataavläsning som gäller kommunikationsövervaknings- eller platsuppgifter ska även få beviljas för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet, om åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Avläsning eller upptagning av kommunikationsövervakningsuppgifter ska då endast få avse förfluten tid. En sådan åtgärd ska endast få avse ett avläsningsbart informationssystem som har använts vid ett brott eller i anslutning till en brottsplats vid brottstidpunkten eller som av någon annan anledning är av synnerlig vikt för utredningen. Hemlig dataavläsning utanför en förundersökning Regler om hemlig tvångsmedelsanvändning utanför en förundersökning finns som framgått ovan i preventivlagen, lagen om särskild utlänningskontroll och i inhämtningslagen. Regeringen gör i propositionen bedömningen att även hemlig dataavläsning bör få användas i underrättelseverksamhet och vid särskild utlänningskontroll. Eftersom införandet av hemlig dataavläsning till stor del syftar till att återställa de brottsbekämpande myndigheternas förmåga att förhindra och utreda brott bör utgångspunkten enligt regeringen vara att kraven som gäller för det hemliga tvångsmedlet enligt respektive lag ska gälla även för hemlig dataavläsning. När det gäller avläsning eller upptagning av lagrade uppgifter och uppgifter som visar hur ett informationssystem används konstaterar regeringen att det saknas befintliga hemliga tvångsmedel som kan bilda utgångspunkt för vilka krav som bör ställas upp. Regeringen gör här, liksom i förundersökningsfallen, bedömningen att sådana uppgifter bör få hämtas in under samma förutsättningar som gäller för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. När det gäller inhämtningslagsfallen föreslår regeringen att ett tillstånd till hemlig dataavläsning som gäller kommunikationsövervaknings- eller platsuppgifter ska få beviljas om åtgärden är av synnerlig vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka sådan brottslig verksamhet som anges i inhämtningslagen. Vid sådan hemlig dataavläsning ska meddelanden inte få hindras att nå fram. Ett tillstånd till hemlig dataavläsning för kommunikationsövervakningsuppgifter ska endast få avse uppgifter i förfluten tid. Uppgifter som får hämtas in enligt inhämtningslagen är samma sorts uppgifter som får hämtas in efter beslut om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation under förundersökning för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet. Inhämtningslagen uppställer som krav att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Inhämtning får också ske om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar även viss annan samhällsfarlig brottslighet som räknas upp i lagen och vars straffskalor föreskriver lindrigare straff än fängelse. Till skillnad från vad som gäller enligt inhämtningslagen innebär regeringens förslag att åtgärden ska vara av synnerlig vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka den brottsliga verksamheten. Regeringen anser att det är lämpligt att införa detta strängare krav när hemlig dataavläsning ska användas i inhämtningslagsfallen, framför allt med hänsyn till att det kravet föreslås för hemlig dataavläsning i övrigt. Förbud mot hemlig dataavläsning Regeringen föreslår att ett tillstånd till hemlig dataavläsning inte ska få avse ett avläsningsbart informationssystem som stadigvarande används eller är särskilt avsett att användas i verksamhet där tystnadsplikt gäller enligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen och 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen i verksamhet som bedrivs av advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter eller familjerådgivare av präster inom trossamfund eller av dem som har motsvarande ställning inom sådana samfund, i verksamhet för bikt eller enskild själavård. Hemlig dataavläsning som gäller rumsavlyssningsuppgifter ska inte få avse en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för sådan verksamhet som avses ovan. Regeringen framhåller att verkställighet av hemlig dataavläsning innebär att man använder tekniker som skulle kunna ge tillgång till alla uppgifter som finns i ett visst avläsningsbart informationssystem. I informationssystem som används av t.ex. advokater, präster, läkare och journalister finns det en mängd känsliga uppgifter som är så skyddsvärda att sekretessen kring dem bör få företräde framför det brottsbekämpande intresset. Det finns behov av ett starkt skydd så att denna information inte kan spridas vidare till obehöriga. Därför bör det enligt regeringen införas ett förbud mot hemlig dataavläsning för informationssystem i sådana verksamheter. Regeringen noterar att detta är ett avsteg från vad som gäller vid hemlig övervakning av elektronisk kommunikation enligt . Regeringen bedömer dock, med hänsyn till integritetsintrånget i själva verkställighetstekniken, att det finns skäl att reglera förbudet mot att läsa av eller ta upp de olika uppgiftstyperna från de aktuella informationssystemen på samma sätt, och därför bör även kommunikationsövervakningsuppgifter omfattas av förbudet. Även proportionalitetsbedömningen kan sätta gränser för om det är tillåtet med hemlig dataavläsning för att läsa av uppgifter när det inte står helt klart att informationssystemet stadigvarande används i vissa skyddade verksamheter. Genom ett krav på att informationssystemet stadigvarande ska användas i den skyddade verksamheten bedömer regeringen att risken för missbruk, t.ex. att kriminella kan anpassa sig efter undantaget i lagstiftningen, minskar. När det gäller det föreslagna förbudet mot hemlig dataavläsning avseende präster inom trossamfund eller av dem som har motsvarande ställning inom sådana samfund samt i verksamhet för bikt eller enskild själavård skriver regeringen att det är självklart att det bör omfatta informationssystem som används i verksamhet som bedrivs i t.ex. kyrkor, synagogor och moskéer. Regeringen konstaterar att det blir mer komplicerat när en helt vanlig lokal med inga eller mycket få religiösa inslag påstås användas för t.ex. själavård. Det kan t.o.m. vara så att kriminella försöker freda platser från hemlig dataavläsning genom att påstå att de används i verksamhet för själavård. Enligt regeringen bör förbudet mot hemlig dataavläsning inte gälla på en sådan plats. Vidare bör det fredade utrymmet endast vara det begränsade utrymme som är direkt avsett för bikt eller själavård. Det förhållandet att en präst kan hålla ett själavårdande samtal i en kyrkbänk bör inte innebära att platsen är fredad från hemlig dataavläsning. Däremot menar regeringen att ett biktbås eller ett rum som är särskilt inrättat för själavård aldrig bör kunna bli föremål för hemlig dataavläsning. framhåller regeringen att även om en viss plats inte är fredad från hemlig dataavläsning så föreslås en skyldighet att avbryta verkställigheten och förstöra upptagningarna om det framkommer uppgifter som är skyddade enligt 27 kap. 2 § första stycket RB, t.ex. uppgifter från bikt eller själavård. Ytterst blir det en fråga vid tillståndsprövningen och verkställigheten att i varje enskilt fall bedöma om hemlig dataavläsning bör utföras på den aktuella platsen eller om den har en skyddad ställning. Av dagens hemliga tvångsmedel är det endast hemlig rumsavlyssning som kan föranleda intrång i annars skyddade utrymmen för att i hemlighet och efter tillstånd installera tekniska hjälpmedel (27 kap. 25 a § RB). Regeringen konstaterar att det vid verkställighet av hemlig dataavläsning i vissa fall kommer att vara nödvändigt för den som ska verkställa åtgärden att komma närmare informationssystemet eller ha det i sin fysiska besittning, t.ex. då hårdvara ska användas vid verkställighet eller när det inte är möjligt att installera programvara på distans. När det står klart var informationssystemet finns behöver den verkställande myndigheten få tillgång till det. Ett sätt att få tillgång till informationssystemet är att tillåta den brottsbekämpande myndigheten att få tillträde till utrymmen som annars är skyddade mot intrång, t.ex. enligt reglerna i 4 kap. . En möjlighet till tillträdestillstånd för hemlig dataavläsning utgör en utvidgning av möjligheterna till ett sådant tillstånd. Regeringen anser emellertid att en möjlighet till tillträdestillstånd bör införas för att tvångsmedlet ska ha önskad effektivitet. Vid hemlig dataavläsning ska den verkställande myndigheten således enligt regeringens förslag, efter särskilt tillstånd, i hemlighet få skaffa sig tillträde till och installera tekniska hjälpmedel på en plats som annars skyddas mot intrång. Ett sådant tillstånd ska endast få avse en plats där det finns särskild anledning att anta att det avläsningsbara informationssystemet finns tillgängligt. Om platsen är en bostad som stadigvarande används av någon annan än den misstänkte eller en person som är föremål för hemlig dataavläsning enligt preventivlagen eller lagen om särskild utlänningskontroll, ska tillstånd få beviljas endast om det finns synnerlig anledning att anta att informationssystemet finns där. Tillträdestillstånd ska inte få avse en plats där det bedrivs verksamhet som skyddas av frågeförbudet i 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena RB. Regeringen noterar att i sitt remissvar påpekar att det under verkställighet av hemlig dataavläsning kan uppstå en möjlighet till installation på platser som är lämpligare och mindre integritetskänsliga än den misstänktes hem. Dessa tillfällen kan dock vara svåra att förutse vid domstolens tillståndsprövning, och ett särskilt tillträdestillstånd för dessa platser, exempelvis ett skåp i ett omklädningsrum, kanske inte hinner hämtas in innan tillfället går förlorat. anser därför att ett beslut om hemlig dataavläsning bör innebära ett generellt tillstånd till tillträde till vissa typer av platser som annars skyddas mot intrång, t.ex. fordon och allmänna förvaringsutrymmen. Den verkställande myndigheten borde därför, enligt , ha ett generellt tillstånd att bereda sig tillträde till platser dit allmänheten har tillträde. Alternativt föreslår att åklagaren ska kunna besluta om tillträdestillstånd till sådana platser när tillfälle uppkommer. Regeringen anser, med hänsyn till det allvarliga integritetsintrånget, att kraven för tillträdestillstånd bör vara så högt ställda att det inte bör finnas möjlighet till sådana generella tillstånd som föreslår. Däremot föreslår regeringen att åklagare ska ha rätt att under vissa förutsättningar fatta interimistiska beslut (se vidare nedan). Ett sådant beslut ska även kunna avse tillträdestillstånd. Om tillfälle till verkställighet plötsligt uppkommer kommer det alltså enligt förslaget att finnas möjlighet att snabbt få ett interimistiskt tillträdestillstånd. Regeringen föreslår att frågor om hemlig dataavläsning ska prövas av domstol på ansökan av åklagare. En ansökan om hemlig dataavläsning vid särskild utlänningskontroll ska dock göras av Säkerhetspolisen eller . När en ansökan om hemlig dataavläsning har kommit in till domstolen ska den utse ett offentligt ombud i ärendet och hålla ett sammanträde. Om det kan befaras att det skulle medföra en fördröjning av väsentlig betydelse för utredningen eller för möjligheterna att förebygga, förhindra eller upptäcka den brottsliga verksamheten att inhämta domstolens tillstånd i frågor om hemlig dataavläsning, föreslår regeringen att tillstånd ska få ges av åklagaren i avvaktan på domstolens beslut (interimistiskt tillstånd). Ett sådant tillstånd ska dock aldrig få avse rumsavlyssningsuppgifter eller fall som avser särskild utlänningskontroll. Om åklagaren har gett ett interimistiskt tillstånd ska åklagaren enligt förslaget utan dröjsmål skriftligt anmäla beslutet till domstol. I anmälan ska skälen för åtgärden anges. Domstolen ska därefter skyndsamt pröva ärendet. Om domstolen finner att det inte finns skäl för åtgärden ska den upphäva beslutet. Har åklagarens beslut verkställts innan domstolen gjort sin prövning ska domstolen pröva om det funnits skäl för åtgärden.