bet · H701JuU30 · 2020-02-20 00:00:00 — Utredarna föreslår att ändras på så sätt att man tar bort stycket om att det krävs särskilda skäl för att döma lagöverträdare i åldern 18–till fängelse. I fråga om straffmätning för lagöverträdare i åldern 15–bedömer utredarna att man inte bör ändra bestämmelserna i om valet av påföljd för lagöverträdare i åldern 15–. Betänkandet har remitterats och remisstiden gick ut . Regeringen uppger i det s.k. 34-punktsprogrammet, Regeringens åtgärder mot gängkriminalitet, att förslag genomförs vad gäller upprepad grov brottslighet där en person i åldern 18–20, som tidigare dömts för brott där minimistraffet är fängelse, ska dömas för ett nytt brott med minimistraffet två års fängelse. Det av omarbetade förslaget kommer att behöva remitteras. Lagrådsremiss beslutas (Regeringens hemsida, ). Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om sänkt straffmyndighetsålder, senast i förra årets betänkande om unga lagöverträdare (bet. 2018/19:JuU15 s. 22 f.). Utskottet ansåg då att den nuvarande straffmyndighetsåldern var väl avvägd och avstyrkte motionsyrkandet. Utskottet har vidare tidigare behandlat motionsyrkanden om att straffrabatten för gärningspersoner ska tas bort eller minskas, bl.a. (bet. 2016/17:JuU21). Utskottet föreslog då ett tillkännagivande om att regeringen borde göra en översyn av bestämmelsen om att gärningspersonens ungdom ska beaktas särskilt i fråga om personer som fyllt men inte för brottet. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:224). När utskottet året därefter behandlade liknande yrkanden ansåg utskottet, mot bakgrund av den då tillsatta , att motionsyrkandena om att ta bort den s.k. straffrabatten för unga lagöverträdare fick anses vara i huvudsak tillgodosedda. Utskottet avstyrkte därför samtliga motioner i frågan (bet. 2017/18:JuU18 s. 33). I förra årets betänkande om unga lagöverträdare behandlande utskottet motionsyrkanden om straffrabatt för unga. Utskottet avstyrkte då samtliga motioner i ämnet med hänvisning till att betänkandet Slopad straffrabatt för unga myndiga (SOU 2018:85) bereddes inom och att denna beredning inte borde föregripas. behandlade utskottet motionsyrkanden om preskriptionstiden för mord när det gäller gärningspersoner . Utskottet anförde då följande (bet. 2019/20:JuU4 s. 12): Den som är är myndig och har i princip samma rättigheter och skyldigheter som alla andra medborgare i . En utgångspunkt bör enligt utskottet vara att en myndig person ska ta ansvar för sina handlingar. Det är mot den bakgrunden inte rimligt att lagöverträdare mellan och särbehandlas i fråga om preskription av ett så allvarligt brott som mord. Utskottet ser positivt på att en utredare nu har lämnat ett förslag som bl.a. innebär ändrade preskriptionsregler för mord och andra särskilt allvarliga brott som har begåtts av unga myndiga. Utskottet anser att det är angeläget att förslaget prioriteras och att regeringen skyndsamt återkommer till med ett lagförslag som innebär att mord och de övriga allvarliga brottstyper som räknas upp i 35 kap. 2 § ska kunna preskriberas endast om lagöverträdaren var för brottet. Detta bör tillkännage för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:34). När det gäller sänkt straffmyndighetsålder vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning om att den nuvarande straffmyndighetsåldern är väl avvägd och avstyrker motionerna 2019/20:543 (SD) yrkande 1, 2019/20:2398 (M) yrkande 1, 2019/20:2894 (M) och 2019/20:3096 (M). Vidare anser utskottet att ungdomar som begår brott måste mötas av raka och konsekventa reaktioner och att det är viktigt att åtgärderna är tydliga för att förhindra att ungdomar fastnar i kriminalitet. Den gällande ordningen innebär att om någon har begått ett brott innan han eller hon fyllt ska hans eller hennes ungdom beaktas särskilt vid straffmätningen. Straffnedsättningen blir större ju yngre personen var när brottet begicks. När det gäller personer som ännu inte fyllt – och som således är omyndiga – kan utskottet inte ställa sig bakom ett motionsyrkande om att dessa i vissa fall ska kunna dömas som vuxna, dvs. som om de hade fyllt . Utskottet kan inte heller ställa sig bakom att straffnedsättningen ska reduceras för den som är . Utskottet avstyrker därför motion 2019/20:543 (SD) yrkandena 2 i denna del och 3. Däremot finns det anledning att överväga i vilken utsträckning gärningsmannens ungdom ska beaktas särskilt vid straffmätningen om denne fyllt för brottet. Enligt utskottet bör det inte tas någon sådan hänsyn till gärningsmannens ungdom om det rör sig om återfall i brott. I dessa fall blir en straffreduktion kontraproduktiv och riskerar att skicka en signal om att den unges kriminella livsstil inte tas på tillräckligt allvar. Utskottet anser därför att man bör se över dagens system med straffreduktion för unga när det gäller återfall i brott och unga som har begått grova brott. Frågan om straffreduktion för unga har som framkommit ovan utretts och regeringen har också aviserat att den kommer att fatta beslut om en lagrådsremiss . Det är enligt utskottet viktigt att regeringen återkommer till med ett förslag som tillgodoser det anförda. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen tillkänna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2019/20:2793 (L) yrkande 14 och 2019/20:3248 (C) yrkande 21 samt tillstyrker delvis 2019/20:543 (SD) yrkande 2 i denna del, 2019/20:787 (SD), 2019/20:2728 (KD) yrkande 4 och 2019/20:3065 (M) yrkande 1. När det avslutningsvis gäller preskriptionstiden för mord noterar utskottet att tillkännagav för regeringen att den skyndsamt bör återkomma till med ett lagförslag som innebär att mord och andra allvarliga brott ska kunna preskriberas endast om lagöverträdaren var för brottet. Enligt utskottet saknas mot denna bakgrund anledning för att nu ta några ytterligare initiativ i frågan. Motion 2019/20:2793 (L) yrkande 15 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om en enhet inom med ansvar för unga lagöverträdare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig även bakom det som utskottet anför om nya ungdomspåföljder och tillkännager detta för Utskottet avslår övriga motionsyrkanden om effektivare tillämpning av påföljder och om sanktionerade krav på föräldrar till unga lagöverträdare att bistå myndigheter. Jämför reservation 19 (S, V, L, MP), 20 (S, C, V, MP) och 21 (M, SD). I partimotion 2019/20:2828 av m.fl. (M) yrkande 44 begär motionärerna att en ny enhet för unga ska inrättas inom . Den föreslagna enheten ska hantera barn och unga mellan som begått allvarliga våldsbrott eller andra grova brott och ansvara för vissa ungdomspåföljder såsom ungdomsvård och ungdomstjänst. Liknande yrkanden framställs även i kommittémotionerna 2019/20:2928 av m.fl. (M) yrkande 14, 2019/20:3065 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 17. m.fl. (SD) anför i kommittémotion 2019/20:543 yrkande 6 att de vill se fler påföljder för unga lagöverträdare, t.ex. i form av helgavskiljning med fotboja. Likaså anför m.fl. (KD) i kommittémotion 2019/20:2729 yrkande 5 att fler olika typer av påföljder bör införas för unga lagöverträdare. Även i kommittémotion 2019/20:2793 av m.fl. (L) yrkandena 12 och 13 anförs att det behövs nya former av påföljder för unga, såsom ungdomsövervakning. I de tre sistnämnda motionerna hänvisar motionärerna till promemorian Nya ungdomspåföljder (Ds 2017:25) som överlämnades till regeringen men som ännu inte nått i form av en proposition. Motionärerna förväntar sig att regeringen fullföljer lagstiftningsarbetet och presenterar färdiga förslag till . I kommittémotion 2019/20:3065 yrkande 3 anför m.fl. (M) att myndigheternas insatser gentemot ungdomar som återfaller i grov brottslighet eller på annat sätt ger uttryck för ett hänsynslöst beteende i högre grad bör syfta till att hindra ungdomar att begå nya brott. Motionärerna menar att inlåsning, övervakning och kontroll bör vara i fokus i högre utsträckning. I motion 2019/20:2398 av (M) yrkande 2 efterfrågar motionären en översyn av möjligheten att ställa krav på föräldrar till unga lagöverträdare att delta och bistå myndigheter, såsom socialförvaltningar, i åtgärder som är riktade mot deras barn med anledning av barnets brottslighet. I yrkande 3 i samma motion anför motionären att de föreslagna kraven på föräldrarna ska vara förenade med sanktionsmöjligheter. De särskilda påföljder för unga som finns är ungdomsvård, ungdomstjänst och sluten ungdomsvård. Dessa regleras främst i 32 kap. . Enligt 32 kap. 1 § får den som är och som begått brott dömas till ungdomsvård om han eller hon har ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga och den unge kan ges sådan vård eller åtgärd. Vården och åtgärderna ska syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt. Ungdomsvård får dömas ut endast om planerade åtgärder, i förekommande fall i förening med ungdomstjänst eller böter, kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Om åtgärderna ska vidtas med stöd av socialtjänstlagen ska rätten utfärda en föreskrift om att den unge ska följa det ungdomskontrakt som upprättats av socialnämnden. Innehållet i kontraktet ska framgå av domen. I de fall åtgärderna i stället vidtas med stöd av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, ska den vårdplan som upprättats av socialnämnden bifogas domen. Det finns även möjlighet för rätten att besluta att den unge ska biträda den skadelidande med visst arbete som syftar till att avhjälpa eller begränsa den skada brottet orsakat eller som annars i belysning av brottets och skadans art framstår som lämpligt. En förutsättning är dock att den skadelidande samtycker till detta. Den som är och som begått brott får dömas till ungdomstjänst om påföljden är lämplig med hänsyn till hans eller hennes person och övriga omständigheter (32 kap. 2 § ). Den som döms till ungdomstjänst är skyldig att utföra oavlönat arbete och delta i någon annan särskilt anordnad verksamhet i lägst 20 och högst . Den som är får dock endast dömas till ungdomstjänst om det finns särskilda skäl för det. En förutsättning för att rätten ska få döma någon till ungdomstjänst är vidare att påföljden kan anses vara tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet samt att det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. Om det behövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den unges tidigare brottslighet får rätten enligt 3 § förena ungdomsvård med ungdomstjänst eller dagsböter. Det är socialnämnden som ska bestämma det närmare innehållet i en utdömd ungdomstjänst i en arbetsplan och utse en handledare för den unge. ska även kontrollera att arbetsplanen följs (5 kap. 1 b § socialtjänstlagen). Ungdomstjänsten ska verkställas så snart det är möjligt och ska bestå av oavlönat arbete och någon annan särskilt anordnad verksamhet (prop. 2014/15:25 s. 22). I förarbetena anförs att det är lämpligt att det i ungdomstjänsten ingår moment som innebär att klargör villkoren för ungdomstjänsten för den unge samt ger honom eller henne möjlighet att reflektera över sin livssituation och diskutera det brott han eller hon begått. Därutöver kan ungdomstjänsten innefatta ett avslutande samtal mellan representant och den unge och, om möjligt, den unges vårdnadshavare och någon från arbetsplatsen. På så vis kan den unge ges en återkoppling om hur ungdomstjänsten fungerat (prop. 2005/06:165 s. 67). Ungdomstjänsten ska bestå av meningsfulla arbetsuppgifter. Det är viktigt att arbetet inte uppfattas enbart som en bestraffning. Vilka arbetsplatser som kan bli aktuella beror till stor del på de lokala förhållandena. Det kan t.ex. röra sig om verksamhet och olika ideella föreningar, trossamfund och andra liknande verksamheter som inte har kommersiellt syfte. Även statlig verksamhet kan komma i fråga. Om det uppstår svårigheter att hitta lämpliga arbetsplatser finns också den möjligheten att kommunen i egen regi anordnar lämpligt arbete. När (Brå) 2011 gjorde en utvärdering av påföljdsreform om ungdomsvård och ungdomstjänst visade det sig att vanliga arbetsuppgifter bland ungdomar som gör sin ungdomstjänst inom offentlig sektor eller inom en ideell verksamhet är vaktmästarsysslor, fastighetsskötsel och parkarbete. De som arbetar för en ideell verksamhet får ofta hjälpa till i en butik eller hjälpa till i någon idrottsverksamhet. Bland dem som gör sin ungdomstjänst inom ett privat företag är arbete i kök, kafé eller restaurang den vanligaste arbetsuppgiften. I vissa kommuner är köksarbete på hamburgerkedjor vanligt (rapport 2011:10). I de fall rätten finner att påföljden för den som begått ett brott innan han eller hon fyllt bör bestämmas till fängelse, ska den enligt 32 kap. 5 § i stället bestämma påföljden till sluten ungdomsvård , lägst och högst . Detta gäller dock inte om det, med hänsyn till den tilltalades ålder vid lagföringen eller annan omständighet, finns särskilda skäl som talar emot det. Bestämmelser om verkställighet finns i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. Där framgår det bl.a. att den dömde ska ges nödvändig vård och behandling och ges tillfälle till utbildning, aktiviteter, förströelse, fysisk träning och vistelse utomhus (12 §). Han eller hon får hindras att lämna det särskilda ungdomshemmet och även i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att verkställigheten ska kunna genomföras (13 §). Vidare föreskrivs det att verkställigheten alltid ska inledas på en låsbar enhet, men den dömde ska så snart förhållandena medger det ges möjlighet till vistelse under öppnare former (14 §). Enligt 1 § ska verkställigheten av sluten ungdomsvård ske vid sådana särskilda ungdomshem som avses i 12 § lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga. Det är (Sis) som ansvarar för verkställigheten (3 § lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård). Den ska planläggas och genomföras efter samråd med socialnämnden på den dömdes hemort. En individuellt utformad verkställighetsplan ska också upprättas för den dömde. trädde nya bestämmelser i kraft i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård som gett Sis en större och delvis annorlunda roll vid utslussning av unga som dömts till sluten ungdomsvård (prop. 2010/11:107, bet. 2010/11:JuU25, rskr. 2010/11:284). Bestämmelserna syftar till att förbättra verkställigheten och öka möjligheterna till successiv utslussning under kontrollerade former. Under den senare delen av verkställigheten ska den dömde genom konkreta åtgärder förberedas för ett liv i frihet (18 a §). Bestämmelsen tydliggör att Sis under den senare delen av verkställigheten genom konkreta åtgärder ska förbereda den dömde för ett liv i frihet. Behovet av konkreta åtgärder varierar utifrån strafftiden och de personliga och sociala förhållandena. En bedömning ska göras i varje enskilt fall av den dömdes behov av åtgärder under utslussningen. I normalfallet bör det dock innebära att någon form av kvalificerad insats görs utanför det särskilda ungdomshemmet under utslussningen. Förberedelserna kan avse olika områden, t.ex. utbildning, praktik, boende eller fritidsaktiviteter. Genom en lagändring som trädde i kraft tydliggjordes socialnämndens ansvar för att tillgodose det särskilda behov av stöd som unga kan ha efter att ha verkställt sluten ungdomsvård (prop. 2014/15:25, bet. 2014/15:JuU9, rskr. 2014/15:102). Regeringen gav en utredare i uppdrag att överväga och komplettera de bedömningar av och förslag om ungdomspåföljder som presenterats inom ramen för betänkande Nya påföljder (SOU 2012:34). I promemorian Nya ungdomspåföljder (Ds 2017:25) föreslås att det införs två nya påföljder för unga lagöverträdare: ungdomstillsyn och ungdomsövervakning. De föreslagna påföljderna ska avhjälpa brister och täcka upp luckor i det nuvarande påföljdssystemet. Syftet är att det för en person i princip alltid ska finnas en tillämplig ungdomspåföljd som är tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens allvar och den unges tidigare brottslighet. Därmed ska vuxenpåföljder och höga bötesstraff kunna undvikas. Som ett led i den fortsatta beredningen av promemorian publicerade regeringen ett utkast till lagrådsremiss med titeln . I utkastet föreslås att ungdomsövervakning införs som en ny påföljd för unga lagöverträdare. I likhet med vad som föreslås i promemorian anför regeringen att det finns behov av en ny påföljd som kan tillämpas när förutsättningar för ungdomsvård eller ungdomstjänst saknas som det inte finns tillräckliga skäl för sluten ungdomsvård. För att säkerställa att påföljden är tillräckligt ingripande bör den kunna straffmätas. Den nya påföljden bör vidare bygga på övervakning och kontroll och innebära någon form av uppoffring och frihetsinskränkning som är mer ingripande än ungdomsvård och ungdomstjänst, men utan att det innebär institutionsvård. För att ett nytt påföljdsslag ska kunna verka brottsavhållande och leva upp till bestämmelser bör innehållet i påföljden också utformas på så sätt att den så långt som möjligt angriper de riskfaktorer som kan antas öka risken för nya brott och understödjer de skyddsfaktorer som kan antas motverka en sådan risk. Utgångspunkten för valet av ungdomsövervakning som påföljd bör vara att brottslighetens straffvärde, art och den unges tidigare brottslighet påkallar en ingripande påföljd som de andra icke frihetsberövande ungdomspåföljderna inte är tillräckligt ingripande. För att påföljden ska kunna ges en sådan utformning att den ska kunna täcka angivna brister i systemet föreslås att dess tillämpningsområde inte bör styras utifrån en behovsbedömning, såsom vid ungdomsvård, eller en lämplighetsbedömning, såsom vid ungdomstjänst. Inte heller bör påföljdsvalet förutsätta samtycke från den unge eller dennes vårdnadshavare. Ungdomsövervakning bör i första hand komma i fråga för den som vid lagföringstillfället är . Endast om det finns särskilda skäl för det bör påföljden kunna dömas ut för en person som vid lagföringstillfället fyllt 18, men inte . Rätten ska få bestämma tiden för ungdomsövervakning till lägst och högst . Den som döms till ungdomsövervakning ska medverka i en verkställighetsplanering som ska mynna ut i en individuellt utformad verkställighetsplan. Verkställighetsplanen ska alltid innehålla föreskrifter om möten med en koordinator och om inskränkningar i den dömdes rörelsefrihet samt en upplysning om förbud mot bruk av narkotika, vissa andra medel och hälsofarliga varor. Inskränkningarna i rörelsefriheten ska bestå i antingen ett förbud att lämna bostaden under helgkvällar och helgnätter eller andra rörelseinskränkningar som t.ex. ett förbud att vistas på en viss plats eller inom ett visst område. Rörelseinskränkningarna ska kontrolleras med hjälp av elektroniska hjälpmedel. Om den dömde följer verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt, ska de rörelseinskränkande inslagen kunna trappas ned. Verkställighetsplanen ska även få reglera frågor om bl.a. den dömdes boende, skolgång eller annan sysselsättning, missbruksbehandling och andra åtgärder som syftar till att förebygga att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Kriminalvården föreslås ansvara för verkställigheten av ungdomsövervakning. Om den dömde inte inställer sig för att medverka i verkställighetsplaneringen eller inte kommer till möten med koordinatorn, ska Kriminalvården kunna begära hjälp av för att hämta den dömde. Föreskrifter om inskränkningar i rörelsefriheten ska också kunna verkställas med hjälp av . För att möjliggöra sådant informationsutbyte mellan Kriminalvården och andra myndigheter och aktörer som kan behövas för att bl.a. upprätta verkställighetsplanen föreslås vissa ändringar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Vidare föreslås det i utkastet till lagrådsremiss att förslaget att införa ungdomstillsyn som en ny ungdomspåföljd inte bör genomföras. Inte heller bör ungdomstillsyn införas för att kunna förstärka en ungdomsvård som annars inte är tillräckligt ingripande. Förslaget att införa ungdomspåföljden som benämns som ungdomstillsyn i promemorian Nya ungdomspåföljder (Ds 2017:25) motsvarar i huvudsak förslag till en ny ungdomspåföljd benämnd kontaktskyldighet för unga. Ungdomstillsyn ska enligt förslaget kunna komma i fråga i de fall då ungdomstjänst eller ungdomsvård visserligen är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens allvar, men det saknas förutsättningar för ett sådant påföljdsval. Så kan vara fallet om socialnämnden har bedömt att den unge saknar ett särskilt vårdbehov som den unge inte är lämplig för ungdomstjänst på grund av t.ex. missbruk. En grundläggande förutsättning vid överväganden om nya inslag i påföljdssystemet – med tillkommande uppgifter och kostnader för den myndighet som ska ansvara för verkställighet av påföljden – är att sådana förändringar endast bör komma i fråga om det finns ett tydligt behov av påföljden. Bedömningen i promemorian är att det kan antas att ungdomstillsyn inte skulle tillämpas i ett stort antal fall eftersom det inte är särskilt vanligt att den unge både saknar särskilt vårdbehov och är olämplig för ungdomstjänst. Det pekas även på att det sedan lämnade sina förslag har skett ett reformarbete som bl.a. syftar till att öka kvaliteten i socialnämndens yttranden samt de ungdomskontrakt och vårdplaner som ligger till grund för ungdomsvård. Mot den bakgrunden kan, enligt promemorian, de fall då domstolen anser sig förhindrad att döma till ungdomsvård antas ha minskat något. När det gäller förslagets materiella utformning pekar flera remissinstanser på att påföljdens närmare innehåll inte är klart avgränsat i förhållande till ungdomsvård, vilket leder till att påföljderna riskerar att överlappa varandra på ett sätt som skapar otydlighet. Vidare riskerar införandet av ytterligare en påföljd som ska kunna dömas ut för samma typ av brottslighet som ungdomsvård och ungdomstjänst att göra påföljdssystemet komplext och svåröverskådligt. Det kan också resas vissa invändningar när det gäller påföljdens ingripandegrad, särskilt i förhållande till ungdomstjänst. påpekar i sitt remissvar kan det finnas en risk för att en ung person medvetet skulle straffa ut sig från en utdömd ungdomstjänst i syfte att i stället dömas till ungdomstillsyn om den framstår som mindre ingripande. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att det saknas tillräckliga skäl för att införa ungdomstillsyn som en självständig påföljd eller som en förstärkningspåföljd till ungdomsvård. Regeringen föreslår i utkastet till lagrådsremiss att de nya bestämmelserna ska träda i kraft . I det s.k. 34-punktsprogrammet, Regeringens åtgärder mot gängkriminalitet, anges att lagrådsremissen om ungdomsövervakning avses att bli beslutad . En proposition är aviserad . Översyn av verksamheten vid gav regeringen i uppdrag att genomföra en bred översyn av verksamheten vid (Sis). Analysen ska syfta till att identifiera utvecklingsbehov och föreslå åtgärder som förstärker och utvecklar Sis förmåga att fullgöra sitt uppdrag. Uppdraget ska slutredovisas . Ska strafföreläggande även kunna avse ungdomstjänst? I kommittédirektiven till utredningen åtgärder när barn misstänks för brott (dir. 2019:103) som beslutades av regeringen , se ovan, anges också att utredaren ska ta ställning till om det bör införas en möjlighet för åklagare att genom strafföreläggande besluta om ungdomstjänst, och i vilka situationer det i så fall bör vara möjligt, och lämna förslag på de författningsändringar som bedöms nödvändiga. Åklagare kan under vissa förutsättningar utfärda ett strafföreläggande om den misstänkte erkänner gärningen och det är klart vad det ska bli för straff. Strafföreläggandet måste godkännas av den misstänkte.