bet · H701TU14 · 2020-06-05 00:00:00 — Krav i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra motorfordon Som redovisats i tidigare avsnitt utgörs den rättsliga ramen för körkortslagstiftningen av EU:s körkortsdirektiv. Det andra direktivet, dvs. rådets direktiv /439/EEG om körkort, trädde i kraft och innebar bl.a. gemensamma minimikrav i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra motordrivna fordon. Att det är minimikrav som ställs innebär att medlemsstaterna får fastställa strängare krav för utfärdande eller förnyelse av körkort än de som framgår i direktivet. Kraven omarbetades inför det tredje körkortsdirektivet. Ändringarna följde av resultatet av arbetet i tre europeiska medicinska grupper inom områdena syn, diabetes och epilepsi. Övriga ändringar motiverades bl.a. av den medicinska utvecklingen och av de synpunkter som har kommit fram . De medicinska kraven har reviderats vid ett antal tillfällen efter att det tredje körkortsdirektivet beslutades till följd av ny kunskap på området. Transportstyrelsen är den myndighet som föreskriver vilka medicinska krav som ska gälla för att en person ska få ha olika behörigheter som körkort och taxiförarlegitimation. Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (TSFS 2010:125) om medicinska krav för innehav av körkort m.m. (nedan medicinföreskrifterna) innehåller bestämmelser om bl.a. medicinska krav för innehav av körkortstillstånd, körkort, traktorkort och taxiförarlegitimation samt läkares anmälningsskyldighet enligt körkortslagen. Föreskrifterna införlivar de medicinska kraven i EU:s tredje körkortsdirektiv och specificerar kraven ytterligare. Kommissionen klargjorde i ett överträdelseärende mot 2015 att de medicinska minimikraven för körkortsinnehav alltid ska vara uppfyllda (IP/15/2118). När det gäller synkrav reviderades de EU-gemensamma kraven till följd av ny kunskap . Kraven innebär bl.a. att den som ansöker om körkort av någon av kategorierna A, A1, A2, AM, B, B1 och BE ska, om nödvändigt med korrigerande linser, ha en s.k. binokulär synskärpa (visus) av minst 0,5 för båda ögonen tillsammans (bilaga III, punkt 6.1). Strängare krav gäller för de högre kategorierna, dvs. C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 och D1E (punkt 6.2). I har man valt att för de högre körkortsbehörigheterna ställa krav på att förare efter att de har fyllt visar att de fortsatt uppfyller hälsokraven genom att genomgå en läkarundersökning, där synen är en av flera hälsoaspekter som kontrolleras. Ett intyg om synprövning som avser både synskärpa och synfält ska enligt körkortsförordningen (1998:980) lämnas tillsammans med en ansökan om körkortstillstånd. publicerade VTI en studie om synskärpans påverkan på bilkörning (2019/0248). Syftet med studien var att undersöka synens påverkan på körförmåga, oavsett ålder. Till följd av att tidigare forskning har visat att det behövs fler syntester än enbart synskärpa för att bedöma bilkörning kompletterades synskärpa med kontrastseende och testet Useful Field of View (UFOV) samt simulatorkörning. Datainsamlingen genomfördes i en körsimulator från VTI. I korthet visade studien att synfunktioner spelar en viktig roll för säker bilkörning, oavsett ålder, och att körsimulator är ett användbart verktyg för att bedöma körförmåga. Författarna konstaterar också att det behövs ytterligare studier för att öka förståelsen för exakt vilken grad av nedsättning, kopplat till varje typ av synfunktion, som försämrar körbeteendet och leder till minskad trafiksäkerhet. Synfältet är det området som en person kan se utan att vrida blicken. Körkortsdirektivet specificerar vilka synfältskrav som ska uppnås. specificerar synfältskraven ytterligare (2 kap. 4 och 5 §§ TSFS 2010:125). Synfältsdefekter, i sin tur, innebär brister i vidvinkelseende och att man därmed har svårt att upptäcka snabba skeenden i trafiken. Möjliga orsaker till synfältsdefekter är grön starr, tillstånd efter en stroke eller att man har ögonskador orsakade av diabetes. I föreskrifterna framgår vilken metod som ska användas för att mäta det centrala och det perifera synfältet samt vilka resultat som är godkända och inte. beslutade kommissionen om ett överträdelseärende mot med anledning av att kommissionen ansåg att brustit i införlivandet av det tredje körkortsdirektivet i den del som avser synskärpa (IP/15/2118). Med anledning av överträdelseärendet fattade Transportstyrelsen beslut om ändring i Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om medicinska krav för innehav av körkort m.m. Ändringen innebar att 2 kap. 9 § togs bort ur föreskrifterna eftersom kommissionen i överträdelseärendet haft synpunkter på att denna bestämmelse innehöll ett undantag från gällande krav på synskärpa för den som före innehade körkort eller körkortstillstånd. Sådana undantagsregler, som handlar om förarens medicinska lämplighet att framföra ett fordon, är enligt kommissionen inte förenliga med körkortsdirektivet. Kommissionen har klargjort att medicinska förutsättningar aldrig kan omfattas av s.k. ”farfarsrättigheter” (art. 13.2) eftersom det skulle underminera betydelsen av fynd i ny forskning och nya rön. 2017 publicerade kommissionen en rapport om medlemsstaternas genomförande av det tredje körkortsdirektivet (The implementation of directive 2006/126/EC on driving licences. Final report). Av studien framgår bl.a. att 15 av de då 25 medlemsstaterna inte hade krav på återkommande hälsokontroller vid förnyelse av körkort i kategorierna A och B. De huvudsakliga skälen till varför återkommande hälsokontroller inte ansågs motiverade var bl.a. den administrativa och finansiella börda som sådana kontroller skulle utgöra för den enskilde. I samband med den ändring i körkortslagen som beslutades (prop. 2009/10:198, bet. 2009/10:TU22, rskr. 2009/10:350) ändrades bl.a. läkares anmälningsskyldighet i syfte att avdramatisera anmälan och därmed göra det lättare att anmäla personer vars körkortsinnehav kan ifrågasättas av medicinska skäl. Ändringen innebär att läkare är skyldiga att anmäla en körkortsinnehavare som är medicinskt olämplig att ha körkort. gällde att personen skulle vara uppenbart olämplig att ha körkort. Frågan regleras i 10 kap. 5 § körkortslagen där det föreskrivs att om en läkare vid undersökning av en körkortshavare finner att körkortshavaren av medicinska skäl är olämplig att ha körkort ska läkaren anmäla det till Transportstyrelsen. Innan anmälan görs ska läkaren underrätta körkortshavaren. Anmälan behöver inte göras om det finns anledning att anta att körkortshavaren kommer att följa läkarens tillsägelse att avstå från att köra körkortspliktiga fordon. Om en läkare vid undersökning eller genomgång av journalhandlingar finner det sannolikt att körkortshavaren av medicinska skäl är olämplig att ha körkort och körkortshavaren motsätter sig fortsatt undersökning eller utredning ska läkaren anmäla förhållandet till Transportstyrelsen. Olycksinblandning hos äldre bilförare presenterades Transportstyrelsens rapport och olycksinblandning hos äldre bilförare (2018-4875) som genomförts tillsammans med (). Studien har utrett om personbilsförare som är eller äldre och som har en sjukdomsdiagnos oftare är inblandade i trafikolyckor jämfört med förare i samma ålder och utan diagnos. Resultaten visar att förare med ålderstypiska sjukdomar som hjärt- och kärlsjukdomar och synfunktioner inte har en hög sannolikhet att vara inblandad i en olycka. Förare med demens, en diagnos som också är starkt åldersberoende, har en lägre sannolikhet för olycka, jämfört med förare utan denna diagnos. Detta kan bero på att man ofta slutar att köra bil när man fått sin demensdiagnos. Slutsatsen i rapporten är att det med utgångspunkt från både tidigare resultat och resultat från den aktuella studien inte finns något generellt behov av att gå vidare och fortsätta utreda allmänna periodiska hälsokontroller från en viss ålder. Däremot finns det några diagnosgrupper med en ökad sannolikhet för olycksinblandning som man i rapporten rekommenderar bör utredas närmare. Det gäller missbruks- och beroendesjukdomar, psykiska sjukdomar, epilepsi och diabetes. Dessa studier bör innefatta körkortsinnehavare i alla åldersgrupper. Enligt Transportsstyrelsens körkortsstatistik fanns det i totalt 6 669 000 körkortsinnehavare, och av dessa var 1 825 000 körkortsinnehavare . Enligt uppgifter från Transportstyrelsens olycksfallsdatabas, , rapporterades det sammanlagt 20 799 olyckor på svenska vägar med moped, mc, personbil, lastbil eller buss inblandade. Av dessa var förare inblandade i 1067 olyckor, dvs. vid av samtliga olyckor. Körkortsinnehavare som fått avslag på sin ansökan om körkortstillstånd eller taxiförarlegitimation eller fått sitt körkort, traktorkort eller taxiförarlegitimation återkallat på grund av att de inte längre uppfyller de medicinska kraven kan ansöka om dispens. Före ansökan om undantag krävs ett beslut där det fastställts att föraren inte uppfyller de medicinska kraven i medicinföreskrifterna. Transportstyrelsen kan inte pröva ansökan om undantag förrän beslutet har vunnit laga kraft. Om myndighetens beslut överklagas prövas ansökan om undantag först efter att domstolarnas prövning är klar. Transportstyrelsen är enligt egen utsago restriktiv med att medge undantag från de medicinska kraven och en förutsättning är att myndigheten bedömer att det kan ske utan fara för trafiksäkerheten. Av trafiksäkerhetsskäl kan behörigheten behöva begränsas på något sätt för att myndigheten ska kunna medge undantag och då krävs att begränsningen ger en betydande minskning av riskerna i trafiken. Exempel på begränsningar är körning (t.ex. från efter soluppgången till före solnedgången), körning inom en begränsad radie från körkortsinnehavarens bostad eller inom staden eller regionen samt körning utan passagerare. Det är bara den som är lämplig med tanke på de personliga och medicinska förhållandena som beviljas körkortstillstånd. Ansökan måste därför prövas utifrån detta. I ett antal motioner efterfrågas krav på återkommande hälso- och synkontroller för att på så sätt säkerställa förares körförmåga, i synnerhet äldre förare. I ett motionsyrkande behandlas frågan om dispens från de trafikmedicinska kraven. Det anförs i motion 2019/20:83 av (SD) att äldre förare bör lämplighetsprövas. Motionären anser att det saknas tydliga rutiner och riktlinjer inom sjukvården för att genomföra bedömningar av körförmågan. På liknande sätt föreslås i motion 2019/20:727 av (SD) att körkortsinnehavare från en ålder genomgår ett test av sina förmågor såsom syn, hörsel, uppfattning och reaktion med ett intervall för att få behålla sitt körkort. I motion 2019/20:1104 av (MP) yrkande 1 föreslås att regeringen utreder vilka krav som ska ställas vid förnyelse av körkort. Enligt motionären borde det vara lämpligt att vid förnyelse av B-körkort också testa körkortsinnehavarens teoretiska kunskaper och syn. Enligt yrkande 2 samma motion bör det utredas om ytterligare krav ska ställas på läkare så att personer som är olämpliga för bilkörning verkligen anmäls. I motion 2019/20:1368 av och (båda S) föreslås att regeringen överväger att utreda frågan om regelbundna syntester för att körkortsinnehavare ska få behålla sin behörighet. Enligt motionärerna visar forskning på att synen förändras och delvis försämras ju äldre man blir. I motion 2019/20:2161 av (M) föreslås att regeringen ser över gällande lagstiftning och återkommer med förslag till förändrad lagstiftning som ger möjlighet för personer med mindre allvarliga funktionsnedsättningar att få sin lämplighet prövad, genom exempelvis ett körprov och simulatortest, innan körkortet eventuellt dras in. Enligt motionären är det olyckligt att Transportstyrelsen återkallar körkort när man får misstankar om att förare har en väsentlig funktionsnedsättning utan att först pröva nedsättningens betydelse för körförmågan. Detta gäller inte minst synfältsbortfall av lägre eller högre grad. I motion 2019/20:2779 av (SD) föreslås en översyn av möjligheten att införa obligatoriska läkarkontroller av körkortsinnehavare. Regeringen bör ge relevanta myndigheter i uppdrag att se över möjligheten att införa obligatoriska läkarkontroller och komma med förslag om hur dessa kontroller ska utformas samt utifrån vilka kriterier. Det föreslås i motion 2019/20:2787 av (KD) att det införs syntester i samband med körkortsförnyelse. Enligt motionären är identifiering av eventuella synnedsättningar hos förare en möjlig åtgärd för att sänka dödligheten i trafiken. I kommittémotion 2019/20:3074 av m.fl. (L) föreslås att regeringen på lämpligt sätt, t.ex. genom en utredning eller uppdrag till ansvarig myndighet, ser till att trafikmedicinska bedömningar sker utan dröjsmål, med kompetens och likhet över landet för att säkra att man lever upp till gällande trafikmedicinska säkerhetskrav. Det behövs dessutom nationella riktlinjer för hur bedömningen av körförmåga hos en patient bör göras. Motionärerna framhåller att säkra förare och en säker trafikmiljö är avgörande för arbetet med nollvision i trafiken men att de trafikmedicinska bedöm-ningarna i är av olika kvalitet och förenade med långa väntetider. Enligt kommittémotion 2019/20:3246 av m.fl. (C) yrkande 41 bör regeringen, inom ramen för en utredning, låta undersöka det rimliga i att införa obligatoriska syntester för privatpersoner i samband med körkortsförnyelse efter en viss ålder. Motionärerna framhåller att det inte krävs synundersökningar för privatpersoner för att få köra bil, bortsett från tester i samband med anskaffandet av körkortet. Avslutningsvis anförs det i kommittémotion 2019/20:3347 av m.fl. (SD) yrkande 93 att regeringen bör utreda införandet av ett enklare test för äldre att framföra sitt fordon i syfte att skydda både andra trafikanter och föraren själv. Möjligheten att införa ett enklare test för förare bör därför utredas. I yrkande 94 i samma motion föreslår motionärerna vidare att regeringen utreder möjligheterna att införa en obligatorisk synkontroll efter för de lättare körkortsbehörigheterna. Motionärerna framhåller att vid 40–börjar de flesta att få försämrad syn. Krav på återkommande hälso- och synkontroller Utskottet vill börja med att påminna om att minimikraven i fråga om fysisk och psykisk lämplighet för att framföra motorfordon framgår av körkortsdirektivets tredje bilaga. Utskottet noterar att de medicinska kraven återkommande revideras inom ramen för EU:s arbete med körkortsdirektivet till följd av ny kunskap inom trafikmedicin. Statsrådet anförde i sitt svar på interpellation 2019/20:68 att deltar aktivt i detta arbete, vilket utskottet ser mycket positivt på. Utskottet noterar vidare att Transportstyrelsen tillsammans med VTI utredde huruvida äldre personbilsförare som har en sjukdomsdiagnos oftare är inblandade i trafikolyckor jämfört med förare i samma ålder och utan diagnos. Slutsatsen i rapporten är att förare med ålderstypiska sjukdomar som hjärt- och kärlsjukdomar och synfunktioner inte har en hög sannolikhet att vara inblandad i en olycka. Mot denna bakgrund beslutade Transportstyrelsen 2019 att inte vidare utreda behovet av att införa åldersbaserade hälsokontroller. Myndigheten bedömer att konsekvenserna för körkortshavare av behörighet B och den ökade kostnaden för hälso- och sjukvården inte står i proportion till den marginella säkerhetseffekt som förväntas uppnås med införande av allmänna hälsokontroller av äldre bilförare. Utskottet ser ingen anledning att betvivla myndighetens sakkunskap på området. När det gäller återkommande synkontroller noterar utskottet att sådana inte ingick i myndigheternas utredning. Transportstyrelsen bedömer inte desto mindre att det är tveksamt även i detta fall huruvida sådana kontroller skulle vara samhällsekonomiskt försvarbara. Utskottet vill därtill uppmärksamma att enligt uppgift från myndigheten har vissa andra medlemsstater i EU återkommande hälsokontroller, inte bara synkontroller. Utskottet noterar att enligt en studie av kommissionen har en majoritet av medlemsstaterna, , inga krav på återkommande hälsokontroller. Utskottet vill vidare uppmärksamma att Transportstyrelsen tagit initiativ till att se över vissa medicinska krav i medicinföreskrifterna, däribland synkraven. Enligt uppgift beräknar myndigheten att färdigställa projektet , och därefter avser myndigheten att påbörja ett föreskriftsarbete som förväntas pågå under . Utskottet avser att följa myndighetens arbete i frågan med mycket stort intresse. Utskottet har behandlat frågan om medicinska bedömningar av äldre förares lämplighet vid upprepade tillfällen, senast i betänkande 2018/19:TU7 Trafiksäkerhet. Utskottet påminde då om att ändring av körkortslagen och Transportstyrelsens föreskrifter innebär att det numera är lättare att anmäla personer vars körkortsinnehav kan ifrågasättas av medicinska skäl. Systemet med anmälningsskyldigheten har därmed blivit mer effektivt för att hindra personer att framföra motorfordon om de inte uppfyller de medicinska kraven för körkort. Utskottet vill i detta sammanhang uppmärksamma att enligt Transportstyrelsens körkortsstatistik återkallades sammanlagt 5 520 körkort av medicinska skäl, vilket är fler än något i tidsserien 1996–2019. I betänkande 2018/19:TU7 Trafiksäkerhet uppmärksammade utskottet även att det finns ett samarbete mellan företagen och optikerbranschen, kallat Synbesiktningen, där förare i samband med att bilen besiktigas kan välja att genomgå en synundersökning. Syftet är att uppmärksamma synens betydelse för ansvarsfull bilkörning. Vid utskottets behandling av trafikmedicinska frågor under föregående mandatperiod, betänkande 2017/18:TU11 Trafiksäkerhet, påpekade utskottet att trots att trafikmiljön och trafikintensiteten har förändrats sedan dagens äldre tog körkort har de flesta äldre förare lyckats anpassa sig till förändringarna. Stor körerfarenhet gör att många klarar även komplicerade situationer. När insikt och omdöme inte är försämrade är de flesta också medvetna om sina begränsningar och anpassar sitt körsätt därefter. Utskottet uppmärksammande att vid normalt åldrande är det enligt Transportstyrelsen bara påverkan på synen som har betydelse för trafiksäkerheten. Övriga förhållanden, som långsammare reaktioner och ökad stelhet, har mindre betydelse för lämpligheten att köra bil eftersom körerfarenhet, insikt och omdöme ofta uppväger detta. finns det ett stort engagemang i utskottet i fråga om trafikmedicinska frågor. Utskottet vill även detta år betona att såväl de EU-gemensamma medicinska kraven som nollvisionen fordrar kompetenta förare, vilket i sin tur förutsätter ett regelverk som effektivt fångar upp de förare som är olämpliga att föra motorfordon. Utskottet hänvisar till att nyttan med återkommande hälsokontroller av äldre förare utretts av den ansvariga myndigheten och att denna inte fann skäl att gå vidare i frågan. I fråga om synkontroller avser utskottet att bevaka frågan om behov av regelbundna synkontroller efter att man tagit sitt körkort i syfte att ytterligare öka trafiksäkerheten på våra vägar. Utskottet hänvisar i sammanhanget till att den ansvariga myndigheten kommer att färdigställa en översyn av vissa krav i medicinföreskrifterna, inte minst i fråga om syn, och att det efterföljande författningsarbetet kommer att ta vid . Utskottet kommer att noga följa utfallet av myndighetens arbete i denna del. Mot bakgrund av det ovan anförda avstyrker utskottet motionerna 2019/20:83 (SD), 2019/20:727 (SD), 2019/20:1104 (MP) yrkandena 1 och 2, 2019/20:1368 (S), 2019/20:2779 (SD), 2019/20:2787 (KD), 2019/20:3074 (L), 2019/20:3246 (C) yrkande 41 och 2019/20:3347 (SD) yrkandena 93 och 94. I motion 2019/20:2161 (M) efterfrågas möjlighet för personer med mindre allvarliga funktionsnedsättningar såsom synfältsbortfall att få sin lämplighet som förare av motorfordon prövad. Utskottet vill med anledning av detta understryka att de trafiksäkerhetspolitiska målen som beslutat om fordrar ett regelverk som i största möjliga mån säkerställer att förare är säkra och kompetenta. I fråga om synfältsdefekter konstaterar utskottet att forskning på området entydigt visar att sådana synproblem på aggregerad nivå påverkar körförmågan negativt, som samma studier konstaterar att det krävs en individuell bedömning, då förmågan till trafiksäkert beteende varierar kraftigt mellan individerna. Flertalet personer med synfältsdefekter kan genom sitt körbeteende kompensera synfelet och fortsatt framföra fordonet på ett trafiksäkert sätt. Utskottet konstaterar vidare att bedömningen av om en förare uppfyller de medicinska kraven görs av Transportstyrelsen, som också i vissa fall kan medge undantag från kraven om det kan ske utan fara för trafiksäkerheten. För att förare med synfältsbortfall ska kunna beviljas dispens måste synfältet mätas och värderas för att säkerställa att de EU-gemensamma reglerna är uppfyllda, och därmed att föraren är lämplig ur trafiksäkerhetssynpunkt. Utskottet välkomnar att det pågår ett översynsarbete vid Transportstyrelsen i fråga om de trafikmedicinska kraven på syn. publicerade Transportstyrelsen två rapporter om syn och diabetes i vilka det framgår att medicinföreskrifterna i vissa delar inte når upp till minimikraven i körkortsdirektivet och i vissa delar är strängare än direktivets krav. Transportstyrelsen kommer därför att påbörja ett arbete med att revidera föreskrifterna. Utskottet ser positivt på denna översyn från myndighetens sida och kommer att följa utfallet av författningsarbetet med mycket stort intresse och återkommer till frågan vid behov. Utskottet noterar vidare att det i inte finns möjlighet att genomföra ett körprov på väg när de medicinska kraven inte uppfylls. Detta beror på att körkortslagen reglerar att ett körkortstillstånd krävs för att få genomföra körprov på väg. Ett körkortstillstånd får inte beviljas för en person som inte uppfyller de medicinska kraven. Utskottet kan dock konstatera att körkortslagen inte ställer några specifika krav för att synen ska anses godkänd. Transportstyrelsens föreskrift möjliggör tester av körförmåga för individer med kognitivt nedsatt förmåga, t.ex. vid stroke och demens, innan ett körkort eventuellt dras in, dock inte för synfältsbortfall. Av denna anledning har en godkänd körning i en särskild simulator vid VTI tidigare vägt tungt i Transportstyrelsens bedömning om undantag från kraven rörande synfältsdefekter kan beviljas för körkort med behörighet B eller inte. rekommenderade Transportstyrelsen emellertid att simulatoranvändning skulle pausas för att ge utrymme för en utvärdering. Rekommendationen grundades bl.a. på att flera personer med mycket stora synfältsdefekter klarat körningen. Den frågeställning som lyftes var om simulatorn fyllde avsedd funktion. Transportstyrelsen påbörjade därefter en utvärdering för att undersöka om det finns belägg för att en körning i simulatorn med säkerhet kan visa vem som kan kompensera för sina synfältsdefekter och vem som inte kan kompensera. beslutade Transportstyrelsen att inte längre väga in godkänd körning i VTI:s simulator när myndigheten bedömer körförmågan hos personer som fått sitt körkort återkallat på grund av synfältsbortfall. Myndigheten baserar sitt beslut bl.a. utifrån en genomgång av vetenskaplig litteratur som visar att för att kunna dra slutsatser om körförmåga på väg baserat på utfall av körning i en simulator krävs det omfattande valideringar, däribland studier på väg. En sådan validering har inte utförts på simulatorn vid VTI. Utskottet kan dock konstatera att en uppföljning av de personer som godkänts för dispens genom VTI:s simulatortest efteråt uppvisar en lägre risk att hamna i en olycka rent statistiskt. Andra delar som har påverkat Transportstyrelsens ställningstagande är att testscenariot i simulatorn är begränsat. Utskottet noterar vidare att inom Chans till dispens-projektet har en metod utvecklats som innebär körning på inhägnad bana. Fördelarna med metoden är att den är standardiserad och inte utgör någon trafikfara.