bet · H701UFöU5 · 2020-06-12 00:00:00 — Utskottet välkomnar att lagförslagen kommer att öka förmåga att ge och ta emot militärt stöd från genom att beslutsförfarandet förenklas och effektiviteten i samarbetet ökar. Utskottet konstaterar vidare att och inte har åtagit sig ömsesidiga försvarsförpliktelser. Det svensk-finska försvarssamarbetet syftar till att skapa faktiska förutsättningar för ett gemensamt operativt agerande med militära resurser. Det innebär inte i sig skyldighet att agera på ett visst sätt i en viss situation. Mot bakgrund av det som anförs ovan avstyrker utskottet motion 2019/20:750 yrkande 1. Operativt militärt stöd mellan och flera länder och organisationer Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att regelverket för operativt militärt stöd mellan och bör utvidgas till att omfatta fler länder och organisationer. Jämför reservationen (M, C, KD, L). I två kommittémotioner, 2019/20:3525 av m.fl. (L) respektive 2019/20:3526 av m.fl. (M, KD), begär motionärerna ett tillkännagivande om att regelverket för operativt militärt stöd mellan och bör utvidgas till att omfatta fler länder och organisationer. Med fler länder och organisationer åsyftas EU och Nato samt samtliga deras medlemsländer. I propositionen behandlas frågan om att ge eller ta emot operativt militärt stöd från olika länder, dvs. inte enbart i förhållande till . Regeringen framhåller att det redan finns förutsättningar för att fatta sådana beslut, dvs. att i varje enskilt fall fattar beslut om överlåtelse av en förvaltningsuppgift till en annan stat. I propositionen anges vidare att det kan finnas skäl att bemyndiga regeringen att fatta vissa beslut om att ta emot respektive att lämna militärt stöd i förhållande till andra länder än . Utifrån det föreliggande beredningsunderlaget anser regeringen dock inte att det finns förutsättningar att i propositionen ta ställning till i vilken utsträckning och i förhållande till vilka länder en sådan ordning vore motiverad. I propositionen anges att och har likartade säkerhetspolitiska utgångspunkter. Genom sitt djup och sin omfattning är ländernas samarbete det mest långtgående bilaterala försvarssamarbetet, och i detta avseende intar det en särställning. Till exempel innefattar det finsk-svenska försvarssamarbetet operationsplanering och förberedelser för ett gemensamt användande av civila och militära resurser i olika scenarier, bl.a. i händelse av territoriella kränkningar eller väpnade angrepp. Det konstateras vidare i propositionen att försvarssamarbetet har bred förankring i . Regeringen får enligt 15 kap. 16 § regeringsformen sända väpnade styrkor till andra länder eller i övrigt sätta in sådana styrkor för att fullgöra en internationell förpliktelse som har godkänts av . Enligt samma paragraf får väpnade styrkor i övrigt sändas till andra länder eller sättas in om det är medgett i en lag som anger förutsättningarna för åtgärden, eller medger det i ett särskilt fall. Regeringsformen innehåller inte några regler som tar direkt sikte på förutsättningarna för att ska kunna ta emot utländskt militärt stöd, inklusive i form av militära styrkor. Uppgiften för Försvarsmakten, att möta ett väpnat angrepp mot och hindra kränkningar av svenskt territorium, utgör inte uppgifter som direkt grundar sig på regeringsformen. Det står dock klart att det rör sig om förvaltningsuppgifter och att det därmed enligt 10 kap. 8 § regeringsformen är möjligt att överlåta till en annan stat att utföra dessa uppgifter, inklusive att delta i deras utförande. För att förvaltningsuppgifter ska kunna överlåtas till en annan stat krävs beslut. beslutade om solidaritetsförklaring som innebär att inte kommer att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat medlemsland i EU, eller . förväntar sig att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10). beslutade inriktningen av försvar för perioden –2020 (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:FöU11, bet. 2014/15:UFöU5). I propositionen anförs att den svenska säkerhetspolitiken, inom ramen för målen för vår säkerhet, ska förebygga krig och framväxten av hot mot svensk, nordisk och europeisk säkerhet. Det framhålls att olika säkerhetssamarbeten och försvarspolitiska samarbeten kompletterar varandra och stärker säkerheten i vår del av världen. När det gäller säkerhetspolitiska samarbete med EU har godkänt en svensk ratificering av Lissabonfördraget (prop. 2007/08:168, bet. 2008/09:UU8). I fördragets artikel 24.2 anges att EU ska ”föra, utforma och genomföra en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik som grundas på en utveckling av ländernas ömsesidiga politiska solidaritet”. Genom Lissabonfördragets artiklar 42.7 (de s.k. säkerhetsgarantierna) och 222 (solidaritetsklausulen) institutionaliseras och stärks vidare det solidariska ansvar som EU:s medlemsländer har för säkerhet. Det framgår också av det försvarspolitiska inriktningsbeslutet att samarbetet i EU intar en särställning i svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Syftet med det nordiska försvarssamarbetet är att stärka parternas nationella försvar, undersöka gemensamma synergieffekter och finna effektiva gemensamma lösningar. Det nordiska försvarspolitiska samarbetet har intensifierats sedan upprättandet av Nordic Defence Cooperation (Nordefco) 2009. Det försvarspolitiska inriktningsbeslutet slår fast att det finns stora möjligheter till ett än mer fördjupat nordiskt försvarssamarbete med den principiella begränsningen att samarbetet inte bör innebära ömsesidiga försvarsförpliktelser. I den vision för Nordefco som de nordiska försvarsministrarna antog , Vision 2025, anges att staterna ska förbättra sin försvarsförmåga och sitt samarbete i fred, kris och konflikt. I de mål som ska ha uppnåtts till 2025 ingår att minimera begränsningar för militär rörlighet inom och mellan de nordiska länderna, att öka utbytet av lägesinformation i fred, kris och konflikt samt att förstärka Nordefco som en plattform för konsultationer vid kriser. När det gäller säkerhetspolitiska samarbete med Nato konstateras i inriktningsbeslutet att Nato är en central aktör för europeisk säkerhet och integration, ett forum för politisk dialog och ett instrument för att upprätthålla länken mellan och samt för internationell krishantering. samarbete med Nato grundar sig på partnerskapet inom () och Partnerskap för fred (PFF). undertecknade ett samförståndsavtal med Nato om värdlandsstöd som godkändes av (prop. 2015/16:152, bet. 2015/16:UFöU4) och trädde i kraft . Avtalet syftar till att säkerställa att värdlandet kan lämna effektivt stöd för militär verksamhet på sitt territorium i samband med övningar, krishanteringsinsatser eller andra insatser. Försvarsberedningen säger i sin rapport (Ds 2019:8) att säkerhet byggs solidariskt tillsammans med andra. Hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder. Försvarsberedningen erinrar också i sin rapport om att det följer av den solidariska säkerhetspolitiken att bör kunna ge och ta emot militärt stöd. Försvarsberedningen anger i sin rapport att EU är viktigaste utrikes- och säkerhetspolitiska plattform. Beredningen konstaterar att det råder europeisk enighet om att måste ta ett större ansvar för sin egen säkerhet, men att diskussionen om ambitionsnivå och om hur samarbetet ska utformas fortfarande pågår. Vidare anser Försvarsberedningen att det är av stor betydelse att EU:s förmåga att agera säkerhetspolitiskt stärks. Beredningen betonar den avgörande betydelse av att samarbetet utformas så att det europeiska och transatlantiska samarbetet kan bli ömsesidigt förstärkande. Försvarsberedningen anser vidare att så långt som möjligt måste utveckla möjligheterna att samordna operativ planläggning med bl.a. Nato. Det är viktigt att arbetet kraftsamlas där det gör mest nytta för den samlade försvarsförmågan inom totalförsvaret och därmed för den sammantagna krigsavhållande förmågan. måste arbetet bygga på realistiska förväntningar på vad som faktiskt är möjligt att gemensamt planera och samordna med andra stater och organisationer. Enligt Försvarsberedningen är det vidare viktigt att utröna de möjligheter som kan erbjudas inom ramen för respektive lands begränsningar. Försvarsberedningen konstaterar i rapporten att möjligheterna till ett fördjupat samarbete rörande planering även för situationer bortom fredstida förhållanden från svensk sida ytterst begränsas av att inte åtar sig ömsesidiga försvarsförpliktelser. För stater som är medlemmar i begränsas möjligheterna till gemensam planering med av var gränsen för de ömsesidiga försvarsförpliktelserna anses gå. Åtagandet avgränsas till att gälla medlemsstater. Natomedlemmarna kommer inte att tillåta att Nato för att lösa uppgifter inom ramen för de kollektiva försvarsförpliktelserna blir beroende av en stat som inte är medlem i organisationen eller att dessa förpliktelser utsträcks till en stat som inte är medlem i organisationen. Ytterst handlar detta om att inte undergräva förtroendet för de gemensamma försvarsförpliktelserna, något som inte heller ligger i intresse. Försvarsberedningen påminner i sin rapport (Ds 2017:66) om att den svenska unilaterala solidaritetsförklaringen, den nordiska solidaritetsdeklarationen och de bilaterala och regionala försvarssamarbeten som ingår i inte omfattar några ömsesidigt bindande försvarsförpliktelser och därför inte är någon ersättning för de kollektiva åtaganden som finns för medlemmarna i Nato. Det nordiska samarbetet är ett komplement till, och inte en ersättning för, de existerande samarbetena inom Nato. Inledningsvis konstaterar utskottet att har möjlighet att ge och ta emot operativt militärt stöd i förhållande till andra länder om lämnar sitt medgivande till det, såsom beskrivits i betänkandet under avsnittet Ökad beslutsbefogenhet för regeringen att sätta in svenska väpnade styrkor till stöd för . Utskottet konstaterar vidare att inte har åtagit sig några ömsesidiga försvarsförpliktelser i förhållande till andra länder eller organisationer. Utskottet noterar att det i propositionen anges att det kan finnas skäl att bemyndiga regeringen att fatta vissa beslut om att ta emot respektive att lämna militärt stöd även i förhållande till andra länder än . Utifrån det föreliggande beredningsunderlaget anser regeringen enligt propositionen dock inte att det finns förutsättningar att ta ställning till i vilken utsträckning och i förhållande till vilka länder en sådan ordning vore motiverad. Utifrån vad försvarsminister anförde i samband med föredragningen i utskottet kan utskottet således konstatera att det finsk-svenska försvarssamarbetet saknar motstycke i andra bilaterala försvarssamarbeten och att det är mot denna bakgrund som har valts ut för bemyndigandelagstiftning om operativt militärt stöd. Det är utskottets uppfattning att det krävs ytterligare utredningsunderlag och noggrant övervägande för att utvidga lagstiftningen till fler länder. I det avseendet kan den föreslagna lagen om operativt militärt stöd mellan och vara en utgångspunkt för fortsatt utredningsarbete för hur det militära samarbetet skulle kunna utvecklas med andra länder. Mot bakgrund av att det inte har utretts till fullo i vilken mån och i förhållande till vilka andra länder det vore befogat att utvidga regeringens bemyndigande att lämna respektive ta emot militärt stöd från andra länder och med hänsyn till det som i övrigt anförts ovan anser utskottet att motionerna 2019/20:3525 och 2019/20:3526 bör avslås. Operativt militärt stöd mellan och flera länder och organisationer, punkt 6 (M, C, KD, L) av (M), (M), (C), (L), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3525 av m.fl. (L) och 2019/20:3526 av m.fl. (M, KD). Säkerhetsläget i närområde har försämrats betydligt , främst som ett resultat av aggression mot och den illegala annekteringen av . bygger sin säkerhet tillsammans med andra. Solidaritetsförklaringen innebär att inte kommer att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-medlemsland eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om skulle drabbas. I artikel 42.7 i Lissabonfördraget slås det även fast att om en medlemsstat skulle utsättas för ett väpnat angrepp på sitt territorium, är de övriga medlemsstaterna skyldiga att ge den medlemsstaten stöd och bistånd med alla till buds stående medel i enlighet med artikel 51 i stadga. bör i enlighet med dessa åtaganden kunna ge och ta emot militärt stöd. Vi välkomnar ett fördjupat försvarssamarbete med som även innefattar gemensam operativ planering. Det är av central betydelse att det finsk-svenska försvarssamarbetet ses i en euroatlantisk kontext där detta samarbete förstärker och skapar bättre förutsättningar för samverkan inom EU och med Nato snarare än att utgöra ett alternativ. I en säkerhetspolitisk kris behöver regeringen handlingsfrihet när det gäller att välja medel för att skydda landet. Om fler länder skulle inkluderas i lagen om operativt militärt stöd mellan och , skulle regeringen få denna handlingsfrihet. Det är därför mer ändamålsenligt utifrån rådande hotbild, de faktiska behoven av militärt samarbete och den solidariska säkerhetspolitiken om den aktuella bemyndigandelagstiftningen som möjliggör att ge och ta emot militärt stöd mellan och utvidgas till att även inkludera samtliga EU- och Natoländer. En sådan utvidgad lagstiftning skulle även bättre spegla generella lagstiftning när det gäller att ge och ta emot militärt stöd. Operativt militärt stöd mellan och (M, C, KD, L) (M), (M), (C), (L), (M) och (KD) anför: De åtgärder som föreslås i betänkandet för att stärka förutsättningarna för operativt militärt stöd mellan och är en vidareutveckling av det fördjupade försvarssamarbetet länderna emellan. Säkerhet i samverkan är även en hörnsten i svensk säkerhetspolitik. Dock hade vi, likt Försvarsberedningen, velat se en bredare ansats i lagstiftningen där regelverket för operativt stöd mellan och borde generaliseras för att även omfatta andra länder och internationella organisationer. En viktig skiljelinje mellan svensk och finsk säkerhetspolitik är den s.k. Natooptionen som en lång rad finska regeringar av olika politisk färg har inkluderat i sina respektive regeringsprogram. I det senaste finska regeringsprogrammet uttrycks Natooptionen enligt följande: Till grunderna för säkerhets- och försvarspolitik hör att det finns ett nationellt spelrum och valmöjligheter. Detta gör att möjligheten att ansöka om medlemskap i kvarstår. Beslut ses alltid över i realtid med beaktande av förändringarna i den internationella säkerhetspolitiska miljön. I har de socialdemokratiskt ledda regeringarna valt en annan väg. Här har i stället den militära alliansfriheten betonats till förmån för möjligheten att fullt ut samverka med våra partnerländer inom Nato. Regeringen har svarat på våra krav om Natomedlemskap med att stänga dörren, vilket vid ett närmare samarbete med nu underminerar deras option. Detta görs i när den säkerhetspolitiska utvecklingen i närområdet försämrats efter angrepp mot . Vår uppfattning är alltjämt att ska söka Natomedlemskap och i linje med detta uttala att i detta skede likt inkluderar en Natooption i den säkerhetspolitiska linjen. Detta blir särskilt angeläget i ljuset av de förändringar som föreslås för att stärka möjligheterna till operativt militärt stöd mellan länderna. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2019/20:110 Operativt militärt stöd mellan och : 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om operativt militärt stöd mellan och . 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring av skyddslagen (2010:305). 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i luftfartslagen (2010:500). 2019/20:3522 av m.fl. (SD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen på begäran av bör få sätta in svenska väpnade styrkor för att i enlighet med internationell rätt stödja med att hindra kränkningar av finskt territorium och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör införas en möjlighet att besluta att en finsk militär styrka som lämnar operativt militärt stöd till ska ha befogenhet att fatta beslut om undanförsel eller förstöring enligt lagen om undanförsel och förstöring och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3525 av m.fl. (L): ställer sig bakom det som anförs i motionen om en utvidgning av lagtexten om regeringens rätt att ta emot och begära militärt stöd från till att även innefatta samtliga EU- och Natomedlemmar inklusive och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3526 av m.fl. (M, KD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regelverket för operativt stöd mellan och bör generaliseras för att även omfatta andra länder och internationella organisationer och tillkännager detta för regeringen. Motion från allmänna motionstiden /20 2019/20:750 av m.fl. (SD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska ingå ett defensivt försvarsförbund med och tillkännager detta för regeringen. 1 Förslag till lag om operativt militärt stöd mellan och 2 Förslag till lag om ändring av skyddslagen (2010:305) 3 Förslag till lag om ändring i luftfartslagen (2010:500)