bet · H701JuU32 · 2020-03-03 00:00:00 — 2018/19:FiU42, rskr. 2018/19:291). Uppdraget ska redovisas . redovisade ett uppdrag som inspektionen fick regleringsbrev att utveckla sitt tillsynsarbete inom penningtvättsområdet. skulle redovisa riskbilden inom tillsynsobjekten i fråga om penningtvätt och finansiering av terrorism och hur samarbetet bedrivs inom och med andra nationella och internationella myndigheter och hur detta utvecklas, samt på vilket sätt myndigheten bidrar till Europeiska bankmyndighetens arbete på området. har i regleringsbrevet fått i uppdrag att, när det gäller brott enligt lagen (2014:307) om straff för penningtvättsbrott och lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, redovisa uppgifter om antalet misstänkta personer som har lagförts och om antalet beslut i åtalsfrågan uppdelat på beslut som innebär att åtal har väckts, åtalsunderlåtelse har meddelats, strafföreläggande har utfärdats, åtal inte har väckts på grund av att brott inte kan bevisas respektive åtal inte har väckts av andra skäl m.m. Enligt budgetproposition (prop. 2019/20:1 utg.omr. 2 s. 26) ska ett hållbart finansiellt system inte tillåta missbruk i form av penningtvätt och finansiering av terrorism. Arbetet inom området har i hög grad bedrivits internationellt, eftersom den brottslighet som systemet ska motverka ofta har gränsöverskridande inslag. Arbetet har fokuserat på att säkerställa att det internationella ramverket för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism ska vara effektivt utan att ge avkall på rättsstatens grundläggande principer. Arbetet har framför allt bedrivits inom ramen för förhandlingar i den internationella organisationen on Money Laundering (FATF) och i EU. granskades av FATF med uppföljning (s. 30). genomfördes flera förändringar; bl.a. förbättrades möjligheter att utföra ägar- och ledningsprövningar i banker och andra finansiella företag . Bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism är en hållbarhetsaspekt som enligt budgetpropositionen möter ökat intresse nationellt och internationellt (s. 30). FATF bekräftade att system för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism tillhör de bättre i världen genom att godkänna att flyttas till den s.k. normala uppföljningsprocessen, vilket endast tre andra medlemmar lyckats med tidigare. Tillsammans med de kvalitativa granskningar som gjorts av FATF noterar regeringen statistiken som visar att finanspolisen tar emot allt fler rapporter om misstänkta transaktioner. För att förstärka arbete med att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism har efter förslag från regeringen beslutat att anvisa ytterligare medel (bet. 2019/20:FiU2, rskr. 2019/20:129). En tillfällig satsning på länsstyrelsernas arbete inom området som genomfördes i propositionen Vårändringsbudget har förlängts för att stärka tillsynen mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Vidare avser regeringen att återkomma till med förslag om att införa ett system som gör det möjligt för vissa myndigheter att få tillgång till uppgifter om bankkonton (prop. 2019/20:1 utg.omr. 3 avsnitt 3.4). Som tidigare nämnts har behandlat propositioner om brottsutredande myndigheters tillgång till information från finansiella företag, tillsyn över advokater och advokatbolag och skärpta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Regeringen betonar budgetproposition (utg.omr. 3 s. 37) att ska fortsätta att bidra i arbetet med att bekämpa organiserad brottslighet. Terroristorganisationer och enskilda med kopplingar till terrorism hittar nya och fler tillvägagångssätt för att finansiera sin verksamhet. Det kräver att myndigheterna kontinuerligt uppmärksammar risker och identifierar motåtgärder. ska därför förstärka arbetet med att förhindra och motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. Samverkan med andra är central eftersom frågorna är komplexa och berör flera myndigheter. Kulturminister förklarade i en interpellationsdebatt om utländsk finansiering av moskéer att regeringen inte hade något pågående ärende om att förbjuda sådan finansiering (ip. 2017/18:592). Kulturministern uttalade i ett svar på en skriftlig fråga om utländsk finansiering av svenska moskéer (fr. 2017/18:270) följande. har frågat mig om regeringen har någon kontroll över hur omfattande den utländska finansieringen av moskéer är i och om jag avser att vidta några åtgärder för att förhindra att detta sker framöver. Det finns i inte någon laglig skyldighet för en ideell förening att särredovisa varifrån en intäkt kommer. Eftersom denna skyldighet inte finns saknas det uppgifter om omfattningen av utländsk finansiering. Regeringen avser inte att vidta någon åtgärd i syfte att ålägga ideella föreningar att särredovisa varifrån en intäkt kommer. Utskottet avstyrkte i betänkandet En mer heltäckande terrorismlagstiftning (bet. 2017/18:JuU35, rskr. 2017/18:390) ett motionsyrkande om finansiering av terrorism och om förbud mot utländsk finansiering av terrorism med hänvisning till att utskottet ansåg att åtgärder mot finansiering av terrorism, liksom mot penningtvätt, kontinuerligt har förbättrats, men att man betonade att det är viktigt att lagstiftningen fortlöpande ses över och utvecklas. Utskottet avstyrkte även ett motionsyrkande om att kriminalisera förberedelse till resa i terrorismsyfte och hänvisade till att det mot bakgrund av den tidiga fullbordanstidpunkten (när en resa påbörjats) är svårt att se behov av att kriminalisera försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Utskottet vidhöll i betänkande 2018/19:JuU16 Terrorism sin tidigare inställning och konstaterade att åtgärderna mot bl.a. finansiering av terrorism har förbättrats. Man betonade dock att det är viktigt att lagstiftningen fortlöpande ses över och utvecklas. Utskottet har tidigare inte funnit skäl att kriminalisera försök, förberedelse eller stämpling till resa i terrorismsyfte. Utskottet vidhåller sin uppfattning att det mot bakgrund av den tidiga fullbordanstidpunkten (när en resa påbörjats) är svårt att se behov av att kriminalisera försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Enligt finns inget behov av straffansvar för försök, förberedelse eller stämpling till brotten offentlig uppmaning, rekrytering eller utbildning för terrorism eller resa i terrorismsyfte. Utskottet vill inte föregripa den pågående beredningen av förslag. Motionerna 2019/20:555 (SD) yrkande 13 och 2019/20:3366 (L) yrkande 4 avstyrks. När det gäller det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2019/20:2732 (KD) yrkande 6 om att förbjuda utländsk finansiering av extremism konstaterar utskottet att de åtgärder som vidtagits av regeringen mot finansiering av terrorism, liksom mot penningtvätt, kontinuerligt har förbättrats. Som framgår av den lämnade redovisningen pågår ett omfattande arbete med dessa frågor, men utskottet vill framhålla att det är viktigt att lagstiftningen fortlöpande ses över och utvecklas. Utskottet ser inte skäl för att bifalla motionen. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av sekretesslagstiftningen för att dels säkerställa att Säkerhetspolisen i tillräcklig omfattning har direktåtkomst till asylsystem, dels öka möjligheterna till informationsutbyte mellan myndigheter för att förebygga och förhindra brott, och tillkännager detta för regeringen. avslår fyra motionsyrkanden om en ny samordningsfunktion, myndighetstillhörighet för Center mot våldsbejakande extremism, regional samordning och informationsdelning. Jämför reservation 9 (S, C, V, MP), 10 (M) och 11 (L). I kommittémotion 2019/20:553 av m.fl. (SD) yrkande 23 framhålls att det bör bli lättare att bryta sekretess i offentlighets- och sekretesslagen. Om har träffat på en person som visat tydliga tecken på radikalisering bör presumtionen vara att polisens önskemål om att en uppgift röjs väger tyngre än individens integritetsintresse om det inte är uppenbart att så inte är fallet. Enligt kommittémotion 2019/20:555 av m.fl. (SD) yrkande 22 bör Säkerhetspolisen ges direkttillgång till asylsystem. Detta bör tydliggöras i lag. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2019/20:3067 yrkande 16 att sekretesslagstiftningen ses över så att fler aktörer ska kunna förhindra brott i större utsträckning än . Enligt kommittémotion 2019/20:3067 av m.fl. (M) yrkande 10 bör en ny nationell samordningsfunktion införas för att stärka samordningen mellan , , och i ärenden som rör terrorism. Uppgiften ska bl.a. vara att driva på så att relevant lagstiftning används för att säkerställa att potentiella terrorister inte får uppehållstillstånd eller medborgarskap och så att tidigare meddelade uppehållstillstånd återkallas. m.fl. (L) begär i kommittémotion 2019/20:3366 yrkande 1 att myndighetstillhörigheten för det nationella centret mot våldsbejakande extremism utvärderas. Den nationella stödfunktionen mot våldsbejakande extremism borde enligt motionärerna ha lagts under . I motionens yrkande 2 begärs en analys av hur den regionala samordningen mot radikalisering kan stärkas. En ny funktion bör införas på regional nivå för att ta fram lägesbilder, göra riskbedömningar och samordna de insatser som kan behövas på grund av varningssignaler som har fångats upp av olika samhällsaktörer som socialtjänst, skola, polis och säkerhetspolis. I motionens yrkande 8 yrkas på ett tillkännagivande om informationsdelning. Säkerhetspolisen förmedlar relevant information om personer som återvänt från konfliktområden till , men informationen förs inte vidare ned till rätt nivå i organisationen. Bestämmelser om behandling av personuppgifter och regler till skydd för den personliga integriteten finns på såväl internationell som nationell nivå. På internationell nivå finns bestämmelser i form av olika internationella konventioner och rekommendationer samt regleringen inom EU. På nationell nivå finns regler dels i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, dels i EU:s personuppgiftsförordning, Protection Regulation (GDPR). Regler om utlämnande av uppgifter från en myndighet till en annan finns både i OSL och i myndigheternas registerförfattningar. För att myndigheter ska kunna utbyta information krävs dels att informationen inte omfattas av sekretess eller att sekretessen kan brytas, dels att bestämmelser om behandling av personuppgifter i myndigheternas registerförfattningar ger stöd för att uppgifter kan lämnas ut. Enligt 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen (TF) har varje svensk medborgare rätt att ta del av allmänna handlingar. Rätten att ta del av allmänna handlingar får begränsas endast om det är påkallat med hänsyn till vissa angivna intressen, bl.a. rikets säkerhet eller dess förhållanden till en annan stat eller mellanfolklig organisation, intresset av att förebygga eller beivra brott eller skyddet för en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden (2 kap. 2 § TF). En sådan begränsning ska anges noga i en bestämmelse i en särskild lag (OSL) eller, om det i visst fall är lämpligare, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till. När det gäller sekretess mellan myndigheter bör följande nämnas. OSL reglerar inte bara begränsningarna av rätten att ta del av allmänna handlingar utan också den tystnadsplikt som gäller i det allmännas verksamhet. Sekretess innebär ett förbud mot att röja en uppgift, oavsett om det sker genom utlämnande av en handling, genom att uppgiften röjs muntligen eller på något annat sätt (3 kap. 1 § OSL). Sekretessen innebär således dels handlingssekretess, dels tystnadsplikt. Sekretess gäller såväl mot enskilda som mot andra myndigheter. En grundläggande princip i OSL är att sekretess som huvudregel inte följer med en uppgift när den lämnas till en annan myndighet. Om en sekretessreglerad uppgift lämnas från en myndighet till en annan gäller sekretess för uppgiften hos den mottagande myndigheten antingen om sekretess följer av en s.k. primär sekretessbestämmelse, som är tillämplig hos den myndigheten, eller om sekretess följer av en bestämmelse om överföring av sekretess. Om ingen av dessa förutsättningar är uppfylld blir uppgiften offentlig hos den mottagande myndigheten. Motsvarande gäller om en myndighet har direktåtkomst till sekretessreglerade uppgifter hos en annan myndighet (7 kap. 2 § OSL). I det fallet gäller dock en generell bestämmelse om överföring av sekretess (11 kap. 4 § OSL). Syftet med sekretess mellan myndigheter är i första hand att värna den enskildes integritet. har myndigheter behov av att utbyta information med varandra. har det också ansetts vara en självklar princip att myndigheter är skyldiga att samarbeta och bistå varandra i den utsträckning som det kan ske. Principen kommer till uttryck i bl.a. 6 § förvaltningslagen (1986:223) där det föreskrivs att varje myndighet ska hjälpa andra myndigheter inom ramen för den egna verksamheten. Vidare föreskrivs i 6 kap. 5 § OSL att en myndighet på begäran av en annan myndighet ska lämna uppgifter som den förfogar över, om inte uppgifterna är sekretessbelagda eller det skulle hindra arbetets behöriga gång. Denna föreskrift om informationsskyldighet mellan myndigheter kan ses som en precisering av den allmänna samverkansskyldighet som gäller enligt förvaltningslagen. För att tillgodose myndigheternas informationsbehov finns i OSL flera undantag från sekretessen mellan myndigheter, s.k. sekretessbrytande bestämmelser. Sådana bestämmelser finns även i andra författningar som OSL hänvisar till eller i form av lag- eller förordningsreglerad uppgiftsskyldighet för en myndighet, då 10 kap. 28 § OSL blir tillämplig. De sekretessbrytande bestämmelserna har utformats efter en intresseavvägning mellan myndigheternas behov av att utbyta uppgifter och det intresse som den aktuella sekretessbestämmelsen avser att skydda. I OSL finns även sekretessbrytande bestämmelser och undantag från sekretess. Den enskilde kan själv förfoga över sekretess som gäller till skydd för honom eller henne, om inte annat anges i OSL. Sekretess till skydd för den enskilde gäller nämligen enligt 10 kap. 1 § och 12 kap. 1 § OSL som huvudregel inte i förhållande till den enskilde själv. Detta innebär att sekretessbelagda uppgifter som annars inte skulle få lämnas till en myndighet kan överlämnas till en annan myndighet om den enskilde samtycker till uppgiftslämnandet. har ett särskilt samverkansansvar, som t.ex. kan gälla polisen och hälso- och sjukvården (5 kap. 1 a § socialtjänstlagen [2001:453]). Ett exempel på myndighetsöverskridande samverkan är arbetet i sociala insatsgrupper för att förebygga att unga fastnar i kriminalitet. Inom dessa grupper samarbetar med och andra berörda myndigheter på nivå för att hjälpa unga som riskerar att bli kriminella. Syftet är att på individnivå göra det möjligt att samordna hjälp och stöd från berörda myndigheter och övriga aktörer under ledning av . Informationsutbytet mellan aktörerna möjliggörs till stor del genom samtycke från den enskilde. har haft regeringens uppdrag att utvärdera arbetet med sociala insatsgrupper. bedömer att behöver nationellt stöd i handläggningen av ärenden där barn eller ungdomar misstänks ha begått brott och i bedömningen av risk- och skyddsfaktorer runt normbrytande beteende. har genomfört en förstudie och bedömer att fortsatt arbete, bl.a. en omarbetning av handboken som begår brott, bör inledas. Detta arbete kommer att slutredovisas och kommer därefter att spridas som ett sammanhållet stöd till . kan även utan samtycke under vissa förutsättningar föra över information till polisen för att förhindra eller förebygga att en person som är begår brott. Enligt 10 kap. 18 a § OSL gäller följande. Sekretessen enligt 26 kap. 1 § hindrar inte att en uppgift som rör en enskild som inte fyllt lämnas till , om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den unge kommer att utöva brottslig verksamhet, om uppgiften kan antas bidra till att förhindra det, och om det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den unge eller av andra särskilda skäl inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. En uppgift som angår misstanke om ett begånget brott får dock lämnas endast under de förutsättningar som i övrigt anges i denna lag. Enligt 10 kap. 24 § OSL hindrar sekretess normalt inte att en uppgift som angår misstanke om ett brott lämnas till t.ex. , om fängelse är föreskrivet för brottet och påföljden kan antas bli annan än böter. Det gäller dock inte för bl.a. uppgifter som omfattas av socialtjänstsekretess. För sådana uppgifter gäller enligt 10 kap. 23 § OSL i stället ett krav på att det ska röra sig om misstanke om ett brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . För uppgifter som gäller försök till brott är huvudregeln ett krav fängelse i straffskalan för att de ska få lämnas ut. Enligt den s.k. generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL får en sekretessbelagd uppgift lämnas till en annan myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgifterna lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Detsamma gäller överlämnande av uppgifter mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet. Vissa sekretessbestämmelser har ansetts särskilt angelägna att upprätthålla gentemot andra myndigheter, t.ex. socialtjänstsekretessen (26 kap. 1–6 §§ OSL). Dessa områden är därför undantagna från generalklausulens tillämpningsområde. En förutsättning för att generalklausulen ska vara tillämplig är att utlämnandet inte strider mot en sådan specialreglering av uppgiftslämnandet i fråga som finns i lag eller förordning. Enligt 10 kap. 28 § OSL hindrar sekretess inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. För , Säkerhetspolisen och andra myndigheter finns en särskild bestämmelse om att göra s.k. orosanmälningar till när barn far illa (14 kap. 1 § socialtjänstlagen). Denna anmälningsskyldighet bryter sekretessen mellan myndigheter (10 kap. 28 § OSL). I proposition 2017/18:36 Ett mer effektivt informationsutbyte vid Nationellt centrum för terrorhotbedömning föreslog regeringen lagändringar för att få ett mer effektivt informationsutbyte vid centrumet (bet. 2017/18:JuU9, rskr. 2017/18:143). Lagändringarna, som trädde i kraft , ger Säkerhetspolisen, och Försvarsmakten möjlighet att, inom ramen för samarbetet vid Nationellt centrum för terrorhotbedömning, lämna ut uppgifter till varandra elektroniskt genom direktåtkomst. Direktåtkomsten ska inte omfatta fler uppgifter än vad myndigheterna kunde lämna ut till varandra före lagändringarna. Syftet med förslaget var att effektivisera det informationsutbyte som förekommit inom samarbetet för att skapa bättre förutsättningar för myndigheterna att göra korrekta bedömningar av terrorhot i rätt tid. Som tidigare nämnts i detta betänkande har beslutat enligt förslagen i tre propositioner som bl.a. behandlar brottsutredande myndigheters tillgång till information från finansiella företag. Nationellt center mot våldsbejakande extremism m.m. Nationellt center mot våldsbejakande extremism (CVE) inrättades 2018 vid (Brå), en myndighet under som har hand om övrig brottsbekämpning och brottsförebyggande verksamhet. Det nationella centret har tre huvudsakliga uppgifter, nämligen insatsteam för handfast operativt stöd till kommuner, ökad kunskap om extremismens drivkrafter och uttryck och samordning av nationella insatser. CVE ska stärka och utveckla det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. Centret har till uppgift att främja utvecklingen av förebyggande arbete på nationell, regional och lokal nivå. Centret ska också verka för en högre grad av samordning och effektivitet i det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism, ge behovsanpassat stöd till kommuner, myndigheter och andra aktörer som i sin verksamhet hanterar frågor om förebyggande av våldsbejakande extremism samt samla in och sprida kunskap om förebyggande av våldsbejakande extremism. Kriminalvården skrev i en delredovisning av ett uppdrag att utveckla och långsiktigt förankra arbetet mot våldsbejakande extremism (Ju2016/06988/) att Kriminalvården har löpande samverkan med främst Säkerhetspolisen, och i frågor som rör våldsbejakande extremism. Tillsammans med , och ingår Kriminalvården i en arbetsgrupp för att förebygga radikalisering i inlåsta miljöer. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 4 s. 27) skriver regeringen att CVE har uppdraget att stärka och utveckla det kunskapsbaserade arbetet med förebyggande åtgärder nationellt, regionalt och lokalt samt att ge behovsanpassat stöd till yrkesverksamma. CVE har under sitt första år arbetat med att kartlägga behov och kunskapsluckor. Dialoger har förts med lokala, regionala och nationella aktörer inom kommunerna, staten och civilsamhället, andra relevanta institutioner och religiösa samfund. besökte centrets personal ett trettiotal kommuner. Stödet till kommunerna har främst inneburit att bistå dem i arbetet med att ta fram en lägesbild, utveckla samverkan mellan aktörer på området och sprida kunskap. Olika myndigheter har ansvar för centrala delar, som lagstiftning, vägledning och kunskapsspridning. I arbetet med att stötta lokala aktörer har centret som uppgift att verka för en högre grad av samordning mellan olika insatser och uppdrag. CVE har därför inrättat ett nätverk av 14 nationella myndigheter. Utöver det arbete som CVE bedriver har myndigheter specifika uppdrag (prop. 2019/20:1 utg.omr. 4 s. 28). Kriminalvården har stärkt och integrerat arbetet mot våldsbejakande extremism i sitt säkerhetsrelaterade och återfallsförebyggande arbete. Arbetet fortsatte och myndigheten har redovisat sina insatser till regeringen (Ju2019/01233/). Kriminalvården har t.ex. utvecklat en grundläggande webbutbildning för personal som kommer att omfatta återvändare, kopplingen mellan våldsbejakande extremism och organiserad brottslighet samt ensamagerande gärningspersoner. Myndigheten har också initierat en försöksverksamhet med kognitiv beteendeterapi riktad till klienter med kopplingar till våldsbejakande extremism. Digitala plattformar spelar en viktig roll i spridandet av våldsbejakande extremistisk propaganda. () har ett pågående uppdrag att kartlägga och analysera dessa budskap och att utveckla nya verktyg för analys. lämnade FOI rapporten – profiler, riskbedömningar och digitala spår. Utöver en genomgång av forskning om ensamagerande innehåller rapporten ett förslag på textanalysverktyg för riskbedömning av skriftlig kommunikation som prövas av olika myndigheter (Ju2018/04935/). Verktyget är tänkt att användas som komplement till andra riskbedömningar och syftar till att utveckla arbetet med att identifiera potentiella ensamagerande gärningspersoner. () har redovisat uppdrag om skolans roll i arbetet mot våldsbejakande extremism samt utvecklat stöd för lärare när det gäller att möta intolerans i klassrummet (U2018/03702/S). Av redovisning framgår att skolans främsta roll i arbetet mot våldsbejakande extremism är det demokratistärkande arbetet med alla elever. På individnivå har skolans personal en skyldighet att göra en orosanmälan till socialnämnden om de misstänker att barn far illa. Samordningsfunktion för åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Av budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 s. 176) framgår att tillsammans med 15 andra myndigheter deltar i den samordningsfunktion för åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism som finns inom . Samordningsfunktionens första nationella riskbedömning publicerades och kommer att uppdateras framöver (jfr förordningen [2017:675]) om ändring i förordningen [2009:92] om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism). Regeringen har beslutat om olika uppdrag för att utveckla arbetet inom och och dessas samverkan. har numera en särskild funktion med ett processansvar för att säkerställa att målen i strategin mot terrorism nås, nämligen det nationella (bet. 2018/19:JuU16).