bet · H701KU11 · 2020-01-17 00:00:00 — Vidare noterar regeringen att SiS fortfarande inte har tillräcklig kapacitet för att anvisa en lämplig plats när efterfrågan är som störst. Enligt regeringen behöver myndigheten fortsätta att utveckla metoder, förhållningssätt, riktlinjer och rutiner samt fortsätta att utbilda chefer och medarbetare i krishantering, etik och bemötande. I budgetpropositionen anförs under ett avsnitt med rubriken unga i samhällsvård (prop. 2019/20:1 utg.omr. 9 avsnitt 7.4.2 s. 171) att regeringen beslutade om ett åtgärdspaket för att stärka den sociala barn- och ungdomsvården. I åtgärderna ingår enligt regeringen en bred översyn av SiS verksamhet samt uppdrag till att analysera dels utredningar av barn- och ungdomsärenden, dels situationen på samtliga HVB-hem och de särskilda ungdomshem som drivs av SiS. betänkande 2017/18:JuU16 Kriminalvårdsfrågor innehåller ett avsnitt om häktade. I betänkandet (s. 10 f.) finns en utförlig redogörelse för bl.a. vidtagna och planerade åtgärder för att minska isoleringen av intagna i häkte samt utredningar och uppdrag till myndigheter när det gäller häktade. I sitt ställningstagande (s. 19) uttalar justitieutskottet följande: Som utskottet konstaterat i tidigare betänkanden har det riktats återkommande internationell och nationell kritik mot häktnings- och restriktionsanvändningen i . Utskottet instämmer i regeringens bedömning att frågan om åtgärder för att minska isoleringen av intagna i häkte bör vara en av de mest prioriterade frågorna när det gäller Kriminal-vårdens verksamhet. En grundläggande utgångspunkt är att häktning innebär ett lidande för den enskilde och att den häktade inte ska isoleras från omvärlden i större utsträckning än nödvändigt. Utskottet konstaterar att regeringen vidtagit åtgärder för att nå fram till att färre personer är i häkte, minska den häktades tid i isolering och motverka de skadliga effekterna av isolering. Som framgår ovan har en särskild utredare lämnat betänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52). Förslagen bereds inom , och regeringen har för avsikt att överlämna en proposition till . Brå har på uppdrag av regeringen lämnat rapporten minska isolering i häkte (rapport 2017:6) som bl.a. innehåller förslag till åtgärder utöver förslagen som lämnas i det ovan nämnda utredningsbetänkandet. Som framgår ovan pågår även ett aktivt arbete hos och Kriminalvården. Kriminalvården har i regleringsbrevet i uppdrag att bl.a. redovisa resultatet av myndighetens fortsatta arbete med att utveckla och utöka de isoleringsbrytande åtgärderna för klienter i häkte. Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår att det pågår ett arbete för att förbättra de isoleringsbrytande åtgärderna. Utskottet ser även positivt på myndigheternas arbete med samverkansmöten. Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att frågor om häktning, användande av restriktioner och isolering av ungdomar i häkten är uppmärksammade, att det pågår ett omfattande arbete på området och att regeringen har för avsikt att överlämna en proposition . Detta arbete bör enligt utskottet inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motionerna 2017/18:413 (L) yrkande 1–5, 2017/18:3191 (M, C, L, KD) yrkande 14, 2017/18:3605 (V) yrkande 3 och 2017/18:3837 (KD) yrkande 5. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2017/18:184). Betänkandet SOU 2016:52 har remissbehandlats inom . Någon proposition har ännu inte beslutats. I ett avsnitt i budgetpropositionen om åtgärder för att minska isoleringen av häktade (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.7.3 s. 52) anför regeringen bl.a. att Kriminalvården måste utveckla sitt arbete för att minska tiden i isolering och möjliggöra kvalitativa isoleringsbrytande åtgärder. Regeringen föreslår därför att Kriminalvården tillförs resurser som ska bidra till denna utveckling. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.4.4 s. 33) uttalar regeringen följande i fråga om isoleringsbrytande åtgärder: har fått återkommande nationell och internationell kritik för sin häktnings- och restriktionsanvändning. Regeringen har vidtagit flera åtgärder på området. Som ett resultat av dessa har bl.a. häktes- och restriktionsutredningen lämnat förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner och föreslå särskilda regler för barn. Regeringen arbetar med förslagen. Frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling I betänkande 2014/15:KU11 föreslog att skulle göra ett tillkännagivande till regeringen om att låta utreda frågan om möjliga åtgärder för att, med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen, möta de utmaningar som kan uppstå vid mycket frekventa och omfattande framställningar om att få ta del av allmänna handlingar. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:127). I promemorian Frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling (Ds 2017:37) behandlas frågor som rör hanteringen av sådana ärenden. Syftet har varit att utreda om det finns behov av att vidta åtgärder för att möta de utmaningar som myndigheter kan ställas inför vid hanteringen av ärendena. I promemorian anges att den enkätundersökning som har gjorts inom ramen för uppdraget visar att ärendena sällan ger upphov till stora problem för myndigheterna. Dessutom finns det enligt utredningen ett flertal åtgärder som myndigheterna kan vidta för att effektivt hantera de aktuella situationerna. Exempel på sådana åtgärder redovisas i ett särskilt avsnitt i promemorian. Mot denna bakgrund föreslås inte några ändringar i den grundläggande rätten att ta del av allmänna handlingar. I promemorian anges att det förekommer att föreskrivna avgifter för kopior av allmänna handlingar inte betalas. För att säkerställa att så sker föreslås att myndigheter, om det finns särskilda skäl i det enskilda fallet, ska kunna kräva att en sökande betalar hela eller en del av den föreskrivna avgiften i förskott. Ett sådant särskilt skäl anges kunna vara att den enskilde frekvent har begärt tillgång till kopior av allmänna handlingar men tidigare inte har betalat den föreskrivna avgiften. Det föreslås också att beslut om avgift för kopior av allmänna handlingar som lämnas ut i elektronisk form ska kunna överklagas till . Enligt utredningen kommer därmed reglerna för överklagande i dessa situationer att överensstämma med vad som gäller för överklagande av beslut om avgifter för papperskopior. Promemorian har remissbehandlats och bereds inom . Utskottet vill inledningsvis framhålla vikten av det arbete som bedrivs av JO och värdet av JO:s årliga ämbetsberättelse. En grundläggande utgångspunkt är att JO:s tillsyn är extraordinär till sin karaktär. Den ska alltså inte ersätta den ordinarie tillsynsverksamhet som finns internt hos vissa myndigheter eller hos särskilda tillsynsmyndigheter. I likhet med vad utskottet har uttalat om den ordinarie tillsynsverksamheten (bet. 2016/17:KU11 s. 19, bet. 2017/18:KU11 s. 21 och bet. 2018/19:KU11 s. 23) vill utskottet på nytt betona att en tydlig, effektiv och väl fungerande ordinarie tillsyn är nödvändig för den offentliga verksamhetens legitimitet. Den ger också bättre förutsättningar för JO att utföra sin extraordinära tillsyn. Förändringar i den ordinarie tillsynsverksamheten kan få direkta implikationer för JO:s extraordinära tillsynsverksamhet, exempelvis på hälso- och sjukvårdsområdet, vilket framhölls av chefsJO bl.a. i förra årets ämbetsberättelse. I sammanhanget noterar utskottet att regeringen har som målsättning att klagomålshanteringen i hälso- och sjukvården ska vara enkel, enhetlig och rättssäker samt att frågan om klagomålsprocessen på detta område har utvärderats av såväl Statskontoret som . Utskottet har också föreslagit att i en översyn av JO ska ingå bl.a. att analysera i vilken utsträckning förutsättningarna för JO:s extraordinära tillsynsverksamhet påverkas av förändringar i den ordinarie tillsynsverksamheten och myndigheternas klagomålshantering (bet. 2019/20:KU4 s. 32). Syftet med JO:s verksamhet är att främja rättssäkerheten, och tyngdpunkten i uppdraget ligger på grundläggande rättsprinciper och det medborgerliga perspektivet. Utskottet har tidigare betonat att myndigheternas respekt för medborgarnas rättigheter och integritet är en självklarhet i en rättsstat. Mot bakgrund av det som har framkommit i ämbetsberättelsen finner utskottet återigen anledning att framhålla respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten. Sådan respekt ska naturligtvis iakttas även när myndigheterna bemöter enskilda som är frihetsberövade och när myndigheter vidtar andra tvångsåtgärder mot enskilda. Utskottet understryker därför vikten av att myndigheterna kontinuerligt arbetar med frågor om bemötande och grundläggande rättsstatliga principer. Av ämbetsberättelsen framgår vidare att tillämpningen av bestämmelserna om utlämnande av allmänna handlingar respektive reglerna om meddelarfrihet fortfarande vållar bekymmer på vissa håll. Utskottet finner detta bekymmersamt. Det är ett grundläggande krav att myndigheter, kommuner och regioner fullgör sina skyldigheter enligt offentlighetsprincipen samt tillämpar reglerna om meddelarfrihet på ett korrekt sätt och i överensstämmelse med gällande regelverk. Utskottet vill även framhålla vikten av att den ärendehantering som förekommer i den offentliga förvaltningen håller en god förvaltningsrättslig standard. För att detta ska kunna säkerställas krävs bl.a. att tjänstemän i den offentliga förvaltningen har den kompetens som krävs. Myndigheter, kommuner och regioner har i sin roll som arbetsgivare ett ansvar för att de anställda ges den kompetensutveckling och det stöd i övrigt som kan behövas för att utföra sina arbetsuppgifter på ett alltigenom korrekt sätt. Utskottet har tidigare pekat på vikten av att statsanställda har goda kunskaper om den statliga värdegrunden och om de grundläggande principer och regelverk som gäller för statsförvaltningen. Efter ett initiativ av riktade ett tillkännagivande till regeringen om att införa en introduktionsutbildning för statsanställda (bet. 2017/18:KU37, rskr. 2017/18:230). Utskottet välkomnar att Tillitsdelegationen genom ett tilläggsdirektiv har fått i uppdrag att bl.a. göra en kartläggning av och analysera introduktionsutbildningar som statliga myndigheter tillhandahåller sina anställda samt att lämna förslag till hur och när en gemensam, obligatorisk introduktionsutbildning för statsanställda kan införas. Utskottet noterar att ombudsmännen även under detta verksamhetsår har uppmärksammat brister och oklarheter i såväl lagstiftning som i myndigheters regelverk och rutiner inom flera olika rättsområden. Framställningar och iakttagelser från JO bör vara ett angeläget inslag i arbetet med att förbättra lagstiftning, andra föreskrifter och rutiner. Utskottet anser därför att det är mycket värdefullt att ombudsmännen informerar om sina iakttagelser och påtalar de behov av författningsändringar eller andra åtgärder som har identifierats genom ombudsmännens tillsynsarbete. Utskottet förutsätter också att regeringen noggrant överväger i vad mån det behövs lagändringar eller andra åtgärder med anledning av ombudsmännens iakttagelser. Utskottet konstaterar att ombudsmännen även redovisar iakttagelser om brister och problem med långa handläggningstider och vad gäller vissa myndigheters regeltillämpning och ärendehantering. Att myndigheter brister i rättstillämpningen eller har otillräckliga resurser, felaktig organisation eller bristfällig kompetens är naturligtvis otillfredsställande. Ombudsmännens iakttagelser och de behov av förändringar och nödvändiga åtgärder som de identifierar ska tillmätas stor vikt av regeringen och berörda myndigheter. Ombudsmännens beslut, vägledande uttalanden och iakttagelser bör vara av grundläggande betydelse inte bara i arbetet med att förbättra lagstiftning och komma till rätta med specifika missförhållanden, utan även för att förebygga brister och felaktigheter i den offentliga verksamheten, således i det allmänna arbetet för en god förvaltning. Utskottet välkomnar därför att JO vidtar åtgärder för att sprida information om och nå ett generellt genomslag för ombudsmännens tillsynsarbete. Avslutningsvis noterar utskottet med tillfredsställelse att JO under /19 har genomfört fler inspektioner än under tidigare verksamhetsår. Enligt utskottet utgör JO:s inspektionsverksamhet, inte minst de oanmälda inspektionerna, ett viktigt komplement till JO:s löpande klagomålshantering. Förteckning över behandlade förslag Redogörelse /20:JO1 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse. Ordföranden: är , och jag öppnar sammanträdet. Jag vill hälsa alla välkomna till dagens öppna sammanträde med konstitutionsutskott. Vi vill särskilt hälsa välkomna chefsJO . JO , JO , JO Per Lennerbrant och kanslichefen . Vi har en tradition att ombudsmän kommer till och vid ett öppet möte redovisar sina iakttagelser och slutsatser utifrån det år som har varit. Det uppskattar vi. Vi kommer att få en redogörelse från hela ämbetet och sedan en möjlighet för oss ledamöter att ställa frågor. Utgångspunkten för arbetet för ombudsmän, eller för det som vi i dagligt tal kallar justitieombudsmännen, är enkelt uttryckt att säkerställa den enskildes intresse av att få en lagenlig och i övrigt korrekt behandling från myndigheternas sida. är en del av det konstitutionella skyddet för den enskildes grundläggande fri- och rättigheter. Därför är det naturligtvis viktigt och värdefullt för oss i utskottet att få den här möjligheten att återkommande kunna följa upp och diskutera de iakttagelser som har gjorts. Med detta vill jag överlämna ordet till chefsjustitieombudsmannen . Varsågod, ordet är ditt. , chefsJO: Jag vill börja med att tacka för att vi får komma hit och berätta om JO:s verksamhet, som vi alla är mycket stolta över att få vara en del av. Jag kommer först att säga något om verksamheten som helhet för att sedan berätta om JO:s särskilda uppdrag med att besöka institutioner där människor hålls frihetsberövade, för att förebygga omänsklig och förnedrande behandling. Sist kommer jag att nämna några frågor från mitt eget tillsynsområde. lämnade två av de fyra ombudsmännen sina uppdrag: , som gick i pension som JO, och , som blev justitieråd i som JO. Vi var mycket tacksamma att två nya ombudsmän då redan hade valts av . tillträdde JO och JO Per Lennerbrant. Det betyder att dagens redogörelse för två av ansvarsområdena kommer att lämnas av ombudsmän som inte själva har medverkat i den ämbetsberättelse som vi nu har överlämnat. Ett annat nytt ansikte här är också kanslichefen som har efterträtt som gick i pension som uppskattad kanslichef och ännu fler på andra befattningar hos JO. När det så gäller vårt tillsynsarbete har vi sett en fortsatt ökning av klagomålen till JO med ett par hundra ärenden. Vi slog åter rekord när det gäller det totala antalet nya ärenden som gott och väl passerade 9 000. Bland de större ärendegrupperna var det kriminalvården som ökade, medan ärenden om socialtjänst och polisen höll sig på i princip oförändrad nivå. Även utlänningsärendena ökade något igen. Bland de mindre ärendegrupperna syntes en kraftig ökning av klagomålen mot förvaltningsdomstolarna med . Åtminstone en del av den ökningen tycks bero på problem med långa handläggningstider, särskilt vid de förvaltningsrätter som också är migrationsdomstolar. Ökningen handlar inte bara om långsam handläggning. Det rör sig också om annat. Men det är en ganska liten ärendegrupp. Det ger ett stort procentuellt utslag att antalet ärenden ökar från kanske 120 till 170. Det är alltså inte ett stort antal nya ärenden. Vi avgjorde tillsammans lite drygt 450 fler ärenden än förra verksamhetsåret tack vare engagerade och skickliga medarbetare, så vi lyckades att hindra ärendebalansen från att öka. Däremot får jag tyvärr konstatera att både antalet fullt utredda ärenden och antalet kritikbeslut minskade något jämfört med det föregående verksamhetsåret. Liksom tidigare är det ganska stora skillnader mellan ombudsmännens ansvarsområden i de avseendena. Men vi har inspekterat mer än tidigare, särskilt med fokus på frihetsberövade. Inspektionerna är som ni vet av många skäl ett viktigt komplement till klagomålshanteringen, inte minst för att vi ska få information på områden där enskilda människor har begränsade möjligheter att själva upptäcka brister eller komma med klagomål. Vi har även detta år haft en hel del internationellt samarbete både genom många besök här hos JO och deltagande i olika nätverk utanför både för att sprida information om JO:s verksamhet och för att få inspiration till egen utveckling. Med det övergår jag till att berätta lite om JO:s Opcat-verksamhet. Som ni vet har JO uppdraget som nationellt besöksorgan enligt tilläggsprotokollet Opcat till mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling. Vi har en särskild Opcat-enhet som är en viktig resurs för ombudsmännen för att fullgöra uppdraget. Den enheten genomför inspektioner vid olika institutioner och anstalter där människor kan hållas frihetsberövade. Det är inte någonting nytt i JO:s uppdrag, men det är en viktig resurs för att vi ska kunna göra fler inspektioner och förhindra omänsklig och förnedrande behandling av människor som är frihetsberövade i psykiatrin eller kriminalvården eller på grund av missbruk. Administrativt ligger enheten under chefsJO:s ansvar, men verksamheten berör i praktiken tre av ombudsmännen. Opcat-enhetens arbete bidrar till överblick tvärs över våra ansvarsområden och identifierar beröringspunkter mellan olika myndigheter som håller människor frihetsberövade. Det kan vara Kriminalvården, och vårdgivare inom psykiatrin. Enheten har under det senaste verksamhetsåret genomfört ett stort antal inspektioner men arbetar också mycket med metodutveckling i olika avseenden. En viktig fråga för JO generellt är hur vi når ut med resultaten av vårt arbete. Ett sätt är att sammanställa rapporter för särskilda frågor. Vi har under verksamhetsåret publicerat både en årsrapport från Opcat-enheten och en tematisk rapport om transporter av frihetsberövade. I rapporterna dras samlade slutsatser av det som har kommit fram vid JO:s tillsyn, och vi lyfter upp viktiga frågor att uppmärksamma framöver. Då är det för mitt eget tillsynsområde som är område 2. Det omfattar bland annat kriminalvården, försvaret, hälso- och sjukvården, skatt och folkbokföring, och också ett ganska stort antal centrala myndigheter som bl.a. , , , , och så vidare, och även frågor om offentlig upphandling. Antalet nya ärenden på mina områden ökade under verksamhetsåret ordentligt med 450 ärenden. Det förklaras delvis av att jag tog över ansvaret för skatteärendena. Men det beror också på ökningen av bland annat kriminalvårdsärenden. Som jag framhåller i ämbetsberättelsen har mitt tillsynsarbete under det gångna verksamhetsåret delvis präglats av Opcat-enhetens inspektioner och dialogmöten med myndigheter. Det finns många verksamheter där människor hålls frihetsberövade inom mina ansvarsområden. Det gäller inte minst kriminalvården där Opcat-enheten på mitt uppdrag genomförde 20 inspektioner under verksamhetsåret och tillsynsavdelningen ytterligare 3. Kriminalvården är den näst största ärendegruppen hos JO. Som jag har framhållit har den myndigheten ett komplext uppdrag med besvärliga intresseavvägningar. Kriminalvården har bland annat ett ansvar för att upprätthålla ordningen och säkerheten i landets häkten och anstalter och för att förebygga återfall i brott. ska de intagnas verkställighet utformas så att de negativa följderna av frihetsberövandet motverkas. Kontroll- och tvångsåtgärder får bara användas om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden, och naturligtvis ska alla åtgärder som vidtas ha stöd i lag. Som ni vet täcker JO-anmälningarna på området ett mycket brett spektrum av olika frågor. Viktiga aspekter som också uppmärksammas vid inspektionerna gäller bland annat användningen av tvångsåtgärder som till exempel kroppsvisitationer eller placering i avskildhet. Det innebär att den intagne inte längre får vistas i gemensamhet med andra intagna, det som för är huvudregeln både i häkte och anstalt. Det finns alltid risk att en avskildhetsplacering leder till isolering, det vill säga att umgänget med andra människor begränsas så mycket att det kan skada både den fysiska och den psykiska hälsan. Sådan isolering är förstås inte förenlig med kravet på att de negativa följderna av frihetsberövandet ska motverkas. Det har också varit en källa till internationell kritik mot . För egen del har jag följt Kriminalvårdens arbete med att tillgodose fängelselagens och häkteslagens huvudregel om vistelse i gemensamhet. Jag får konstatera att det tyvärr återstår en hel del att göra. Detsamma gäller arbetet med isoleringsbrytande åtgärder för de intagna som inte vistas i gemensamhet. De ska få komma ut och träffa människor ändå. De här frågorna är aktuella i flera ärenden som ännu inte har avslutats. Jag får därför anledning att återkomma till dem längre fram. Det är frågor som jag arbetat mycket med under verksamhetsåret. Ett annat problem som varit aktuellt är platsbristen i Kriminalvårdens häkten och anstalter. Den har lett till överbeläggningar med åtföljande risker av olika slag, vilket sannolikt har bidragit till ökningen av klagomål mot Kriminalvården. Jag öppnade också ett särskilt initiativärende där Opcat-enheten genomförde en serie inspektioner för att se hur de intagna påverkades av överbeläggningarna. Det kom bland annat fram att intagna i större utsträckning har fått flyttas mellan olika häkten. I några fall har även sjuka eller skadade intagna flyttats runt. Platsbrist i anstalterna har medfört att intagna efter att de har blivit dömda ändå har fått stanna kvar i häkte i stället för att flyttas till en kriminalvårdsanstalt, innebärande att innehållet i deras verkställighet har fördröjts. De har också fått vistas under mindre positiva förhållanden. Även det initiativärendet är fortfarande pågående. Jag kommer alltså att återkomma till den frågan. Ett av de beslut som har tagits med i årets ämbetsberättelse gäller Kriminalvårdens utredning i ärenden om varningar på grund av misskötsamhet. En varning kan påverka förutsättningarna för bland annat villkorlig frigivning. Ett beslut om varning kan överklagas till förvaltningsdomstol. Det är givetvis angeläget att Kriminalvårdens utredning i sådana ärenden uppfyller rimliga rättssäkerhetskrav. När det gäller t.ex. hot och våld mellan intagna är det inte ovanligt att ord står mot ord. Då händer det att en intagen vill använda inspelningen från en övervakningskamera som bevisning. I det här beslutet i ämbetsberättelsen kritiserar jag Kriminalvården bland annat för att myndigheten trots att det fanns vissa brister i utredningen av en misstänkts misskötsamhet inte tog del av övervakningsfilmen enligt den enskildes begäran. Kriminalvården upplyste inte heller om möjligheten att begära ut inspelningen enligt reglerna om utlämnande av allmänna handlingar. Den intagne fick en varning. När hans överklagande nådde förvaltningsrätten hade övervakningsfilmen automatiskt spelats över. Enligt min uppfattning bör Kriminalvården ha en generös inställning till användande av övervakningsfilmer som bevismedel i ärenden om varning. går jag över till hälso- och sjukvården som är en ärendegrupp som omfattar både den frivilliga hälso- och sjukvården och den psykiatriska tvångsvården liksom rättspsykiatrisk vård och också ett antal centrala myndigheter som , och . Flera av besluten i årets ämbetsberättelse gäller hanteringen av uppgifter i patientjournaler. Uppgifter om enskilda människors hälsa är typiskt sett mycket integritetskänsliga, och patientjournaler kringgärdas av stark sekretess. Det är också en viktig förutsättning för att förtroendet mellan patienter och vårdpersonal och därmed ytterst patientsäkerheten ska kunna upprätthållas.