bet · H801KU3 · 2020-10-14 00:00:00 — Enligt nuvarande 5 kap. 12 § radio- och tv-lagen är det möjligt att ställa krav på att en leverantör av medietjänster ska göra tjänsten tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. Möjligheten omfattar dock inte tillhandahållanden av beställ-tv genom tråd eftersom YGL tidigare inte har medgett att tillgänglighetskrav ställs på sådana tillhandahållanden. finns det dock en möjlighet att ställa krav på att den som tillhandahåller beställ-tv genom tråd ska göra programmen tillgängliga för personer med funktionsnedsättning (3 kap. 2 § 4 YGL). Regeringen föreslår att bestämmelsen i radio- och tv-lagen om krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning ska gälla även för leverantörer som tillhandahåller beställ-tv genom tråd. Med den ändring som föreslås kommer alla leverantörer av medietjänster som avses i ändringsdirektivet att omfattas av radio- och tv-lagens krav, dvs. oavsett om en tv-sändning eller beställ-tv tillhandahålls genom tråd eller inte. Regeringen föreslår vidare att leverantörer av medietjänster som omfattas av kraven på att utforma tjänsten på ett sådant sätt att den blir tillgänglig för personer med funktionsnedsättning ska upprätta en handlingsplan för hur tjänstens tillgänglighet ska öka. Leverantören ska redovisa hur en tjänst har tillgängliggjorts. I redovisningen ska även handlingsplanen ingå. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som ska ingå i handlingsplanen och om redovisningen. I propositionen föreslås vidare att en leverantör av medietjänster som sänder meddelanden som är av vikt för allmänheten om en myndighet begär det, så snart det är möjligt ska utforma meddelandena så att de är tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Det gäller t.ex. meddelanden som ingår i Överenskommelsen angående varnings- och informationssystemet Viktigt meddelande till allmänheten (VMA). Det bör dock enligt regeringen inte införas någon skyldighet om att VMA ska göras tillgängligt i ljudradio för personer med funktionsnedsättning. Regeringen föreslår också att en ny sanktionsbestämmelse införs i radio- och tv-lagen med innebörden att den som inte följer ett beslut om skyldighet att utforma tv-sändningar, beställ-tv eller sökbar text-tv på ett sådant sätt att tjänsterna blir tillgängliga för personer med funktionsnedsättning ska kunna åläggas att betala en särskild avgift, i stället för att som föreläggas vite (17 kap. 5 a § radio- och tv-lagen). Ändringsdirektivet innebär en liberalisering av AV-direktivets regler om högsta tillåtna tid för annonser i tv-sändningar (artikel 23.1). Bakgrunden är marknadens utveckling med en ökande konkurrens från bl.a. beställ-tv-aktörer som inte omfattas av samma annonsregler. Enligt nuvarande bestämmelse i 8 kap. 1 § radio- och tv-lagen får annonser sändas i tv under högst mellan hela klockslag. Regeringen föreslår att annonser ska få sändas i tv under högst av tiden mellan och 18.00 samt av tiden mellan och 24.00. Regeringen framhåller att med förslaget kommer den svenska regleringen av högsta tillåtna tid för annonser i tv-sändningar fortsatt att motsvara direktivets miniminivå. De kommersiella tv-företagen ges därmed större frihet att besluta om hur mycket reklam som ska sändas under en given timme jämfört med nuvarande regelverk. Genom ändringsdirektivet blir huvudregeln att produktplacering i tv-program är tillåten med undantag för nyhets- och samhällsprogram, program om konsumentfrågor, religiösa program och barnprogram (artikel 11.2). gäller det omvända, att produktplacering är förbjuden med vissa undantag. Förändringen är avsedd att innebära en förenkling och ett förtydligande av regelverket. Regeringen föreslår att produktplacering inte ska få förekomma i nyhets- och samhällsprogram, program om konsumentfrågor, religiösa program och program som huvudsakligen riktar sig till barn (6 kap. 1 § radio- och tv-lagen). När det förekommer produktplacering i beställ-tv ska programmens strukturering i en katalog inte få påverkas på ett sådant sätt att det inverkar på det redaktionella oberoendet hos leverantören av medietjänsten. Bestämmelsen om krav på program där det förekommer produktplacering ska förtydligas så att det framgår att den också gäller program som tillhandahålls i beställ-tv. Genom ändringsdirektivet utvidgas AV-direktivets tillämpningsområde till att omfatta s.k. videodelningsplattformar. Något förenklat är en videodelningsplattform en tjänst där audiovisuellt innehåll, dvs. rörlig bild med eller utan ljud, laddas upp av användare av tjänsten och tillhandahålls allmänheten. Ett exempel på en videodelningsplattform är Youtube. Skälet till att låta videodelningsplattformar omfattas av AV-direktivet är att plattformarna anses konkurrera om samma publik och intäkter som tv-sändningar och beställ-tv. Det innehåll som delas på plattformarna anses dessutom få ett betydande genomslag eftersom det ger användarna möjlighet att forma och påverka andra användares åsikter. För att skapa balans mellan tillgång till innehållstjänster online, konsumentskydd och konkurrenskraft har AV-direktivet därför utvidgats till att omfatta även dessa plattformar. I artikel 28b.1 i ändringsdirektivet finns krav på att medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av videodelningsplattformar inom deras jurisdiktion vidtar lämpliga åtgärder för att skydda minderåriga och allmänheten från program, användargenererade videor och audiovisuella kommersiella meddelanden i enlighet med artikel 6a (se ovan). Enligt ändringsdirektivet ska en leverantör av videoplattformar även uppfylla AV-direktivets grundläggande minimikrav på audiovisuella kommersiella meddelanden om meddelandena marknadsförs, säljs eller arrangeras av leverantören själv (artikel 28b.2). De grundläggande kraven handlar bl.a. om att audiovisuella kommersiella meddelanden ska vara lätta att identifiera som sådana, att meddelandena inte får strida mot respekten för mänsklig värdighet eller uppmuntra till ett beteende som är skadligt för hälsa eller säkerhet. I AV-direktivet finns även förbud mot meddelanden för vissa typer av produkter och tjänster, bl.a. cigaretter och andra tobaksvaror och medicinska produkter och behandlingar som är tillgängliga endast efter ordination. När audiovisuella kommersiella meddelanden inte marknadsförs, säljs eller arrangeras av leverantören själv ska denne enligt ändringsdirektivet vidta lämpliga åtgärder för att direktivets regler följs. Vidare ska leverantören av en plattform tydligt informera användarna när användargenererade videor eller tv-program innehåller audiovisuella kommersiella meddelanden, under förutsättning att användaren uppgett detta vid uppladdningen av en video eller om leverantören har kännedom om detta. Enligt ändringsdirektivet ska medlemsstaterna införa mekanismer för att bedöma om de åtgärder som en leverantör vidtagit är lämpliga. Bedömningen av åtgärderna ska anförtros den nationella tillsynsmyndigheten. Genomförande genom bestämmelser i radio- och tv-lagen Regeringen föreslår att kraven i ändringsdirektivet till största delen ska genomföras genom bestämmelser i radio- och tv-lagen. Bestämmelserna ska samlas i ett nytt kapitel (9 a kap.). Av lagens inledande kapitel ska det framgå att lagen innehåller bestämmelser om videodelningsplattformar. Det ska också framgå att lagen tillämpas på videodelningsplattformar om leverantören av plattformen är etablerad i enligt AV-direktivet. I propositionen framhåller regeringen att skillnaden mellan leverantörer av audiovisuella medietjänster och videodelningsplattformar i direktivet är att leverantörer av videodelningsplattformar inte har redaktionellt ansvar för valet av de videor eller tv-program som finns på plattformarna. Det är därför inte möjligt att ställa samma krav på plattformsleverantörer som på leverantörer av medietjänster. Kraven i AV-direktivet på att vidta åtgärder avser inte heller själva innehållet på plattformen utan hur detta innehåll organiseras. Regeringen framhåller vidare att bestämmelserna om lämpliga åtgärder för att skydda minderåriga så långt som möjligt bör utformas med utgångspunkt i de bestämmelser som finns i 5 kap. 2 § radio- och tv-lagen. Regeringen föreslår att en leverantör av en videodelningsplattform ska vidta lämpliga åtgärder så att användargenererade videor, tv-program eller audiovisuella kommersiella meddelanden med ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller med pornografiska bilder inte ska tillhandahållas på ett sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn kan se dessa, om det inte av särskilda skäl ändå är försvarligt. Leverantören av en videodelningsplattform ska även vidta lämpliga åtgärder så att användargenererade videor, tv-program eller audiovisuella kommersiella meddelanden inte har ett innehåll som är sådant som avses i bestämmelser om olaga hot, uppvigling, hets mot folkgrupp, olaga våldsskildring eller barnpornografibrott samt brott enligt 3 § lagen om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet (2010:299). Regeringen anser vidare att det inte bör införas mer detaljerade eller striktare krav på plattformarna än vad ändringsdirektivet kräver, förutom när det gäller bestämmelser om reklam, sponsring och produktplacering. Enligt regeringen bör, om möjligt, motsvarande regler som för leverantörer av medietjänster gälla. Det innebär bl.a. att det bör införas ett förbud för plattformsleverantörer mot att tillhandahålla alkoholreklam och reklam riktad till barn. Regeringen föreslår således att en leverantör av en videodelningsplattform som ingår eller främjar avtal om produktplacering i användargenererade videor eller tv-program, på samma sätt som gäller för tv, ska lämna information om att produktplacering förekommer. Leverantören ska även följa radio- och tv-lagens förbud mot produktplacering av vissa varor och tjänster och förbud mot produktplacering i videor och tv-program som riktas till barn. En leverantör som ingår eller främjar avtal om sponsring av videor eller tv-program ska informera om vem som sponsrat videon eller programmet. Leverantören ska följa de förbud och begränsningar av sponsring som gäller för tv enligt radio- och tv-lagen. En leverantör som tillhandahåller reklam före, under eller efter användargenererade videor eller tv-program ska följa radio- och tv-lagens regler om – förbud mot avbrott av barnprogram och förbud mot reklam före, under eller efter barnprogram eller en del av sådana program – förbud mot reklam som syftar till att fånga uppmärksamheten hos barn – förbud mot reklam för medicinsk behandling som är tillgänglig endast efter ordination. Om en leverantör tillhandahåller reklam på plattformen ska det före och efter varje annonsering förekomma en särskild signatur som tydligt skiljer reklamen från det övriga innehållet. Signaturen ska bestå av ljud eller bild. Vid annonsering med delad skärm ska signaturen alltid vara synlig. Regeringen föreslår vidare att det i radio- och tv-lagen ska upplysas om att det finns förbud mot marknadsföring och krav på reklamidentifiering i annan lagstiftning. Bestämmelsen i alkohollagen om förbud mot kommersiella annonser i tv ska utvidgas till att omfatta även annonser som tillhandahålls av en leverantör av en videodelningsplattform före, under eller efter användargenererade videor eller tv-program. En leverantör av en videodelningsplattform ska vidta lämpliga åtgärder i syfte att få användarna av plattformen att agera i enlighet med de föreslagna bestämmelserna. Regeringen föreslår också att samma regler om tillsyn och sanktioner ska gälla för leverantörer av videodelningsplattformar som för leverantörer av audiovisuella medietjänster. och tv ska utöva tillsyn över bestämmelserna om produktplacering, sponsring, avbrott för reklam och annonssignatur. En leverantör som inte följer de föreslagna bestämmelserna ska kunna åläggas att betala en särskild avgift. ska utöva tillsyn när det gäller bestämmelserna om barnreklam och förbud mot reklam för medicinsk behandling som är tillgänglig endast efter ordination. En överträdelse ska ses som otillbörlig marknadsföring enligt marknadsföringslagen (2008:486). Myndigheten för press, radio och tv ska vidare utöva tillsyn när det gäller bestämmelserna om krav på lämpliga åtgärder. Myndigheten ska kunna besluta om de förelägganden som behövs för att bestämmelserna om lämpliga åtgärder följs. Myndigheten ska få förelägga en leverantör att lämna de upplysningar som myndigheten behöver för att kunna kontrollera att bestämmelserna följs. En leverantör som inte lämnar upplysningar ska kunna föreläggas att göra det. Beställradio från public service I propositionen föreslår regeringen vidare att radio- och tv-lagen utvidgas till att omfatta beställradio från public service. Beställradio är ljudradio som tillhandahålls på begäran, t.ex. poddradio. Regeringen föreslår att en definition av beställradio förs in i radio- och tv-lagen och att definitionen av leverantör av medietjänster ändras till att omfatta även den som tillhandahåller beställradio. Som skäl för sitt förslag anför regeringen att vissa av lagens grundläggande innehållsbestämmelser gäller för både tv-sändningar och beställ-tv oavsett om sändningarna sker genom tråd eller inte. Syftet med att även låta beställradio omfattas av radio- och tv-lagen är att de grundläggande bestämmelserna i lagen ska göras tillämpliga även på det utbud som tillhandahålls i denna form. Det handlar om demokratibestämmelsen, bestämmelsen om förbud mot otillbörligt gynnande av kommersiella intressen och vissa bestämmelser om sponsring. Dessa bestämmelser gäller både tv-sändningar och beställ-tv och det är bestämmelser som gäller för ljudradiosändningar. I likhet med vad som gäller för beställ-tv hindrar YGL inte en sådan reglering. Regeringen anför att demokratibestämmelsen (14 kap. 1 § radio- och tv-lagen) avser programverksamheten i dess helhet och ger uttryck för grundläggande principer i det svenska samhället. Det är därför rimligt att bestämmelsen också gäller för den delen av verksamheten hos public service-företagen som består av beställradio. Bestämmelsen om otillbörligt kommersiellt gynnande (14 kap. 2 §) är avsedd att värna lyssnarens intressen genom att träffa s.k. smygreklam. Med hänsyn till de särskilda krav på opartiskhet som gäller för verksamheten hos public service och de höga krav som även i övrigt bör kunna ställas på sådan verksamhet anser regeringen att bestämmelsen om förbud mot otillbörligt kommersiellt gynnande är en sådan grundläggande bestämmelse som även bör gälla för beställradio från public service. I radio- och tv-lagen finns vidare bestämmelser om sponsring (15 kap. 8–10 §§). Av bestämmelserna framgår bl.a. vilka program som inte får sponsras, vem som inte får sponsra program och när sponsringsmeddelande ska lämnas. Syftet med sponsringsmeddelanden är att skydda mottagaren genom att varna för att det finns en möjlig risk för att sponsorn har haft ett redaktionellt inflytande över programinnehållet. Regeringen anser att samma skäl som gör sig gällande för radio- och tv-lagens bestämmelser om sponsring för ljudradiosändningar gör sig gällande för beställradio. Även beställradio som tillhandahålls av public service bör därför omfattas av radio- och tv-lagens bestämmelser om sponsring. Regeringen föreslår också att och tv genom granskning i efterhand ska övervaka att de bestämmelser som gäller för beställradio följs. För att ska kunna fullgöra sitt uppdrag kommer Myndigheten för press, radio och tv att behöva begära in s.k. referensband. Förslaget innebär att lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsordningen och yttrandefrihetsgrundlagens områden ändras så att den som tillhandahåller beställradio som finansieras med public service-avgift ska spela in program. Förslaget innebär vidare att bestämmelserna i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk om att den som är skyldig att spela in ett program får framställa exemplar av verk som ingår i programmet ska ändras så att även beställradio från public service-företagen omfattas. Ett krav på registrering av beställradio bör också införas. Registrering ska göras hos Myndigheten för press, radio och tv. Syftet med vidaresändningsplikten är att säkerställa att de boende i en fastighet som är ansluten till kabel-tv-nätet har tillgång till samma programutbud som de skulle ha haft om fastigheten inte hade varit ansluten till kabel-tv-nätet. Bestämmelserna om vidaresändningsplikt finns i 9 kap. radio- och tv-lagen och omfattar sändningar från och . Regleringen innebär att vidaresändningsplikten inte omfattar fler än fyra programtjänster som sänds . Sökbar text-tv omfattas inte. Det nuvarande regelverket innehåller inte något krav på att de programtjänster som vidaresänds ska ha olika innehåll. Det möjliggör för en kabel-tv-operatör att uppfylla vidaresändningsplikten genom att vidaresända två programtjänster i vanlig respektive högupplöst bildkvalitet. Regeringen anser att det med hänsyn till syftet med vidaresändningsplikten är otillfredsställande att regleringen inte hindrar att en sådan situation skulle kunna uppkomma. Enligt regeringen bör därför 9 kap. 2 § förtydligas så att det framgår att de fyra programtjänster som omfattas av vidaresändningsplikten ska ha olika innehåll. Ett krav på att de vidaresända programtjänsterna ska ha olika innehåll innebär att allmänhetens behov av allsidig information tillgodoses, och därmed uppfylls syftet med vidaresändningsplikten. Regeringen föreslår även att vidaresändningsplikten ska omfatta sökbar text-tv under förutsättning att sändningen omfattas av villkor om opartiskhet och saklighet. Ledamöter i och tv Enligt 16 kap. 14 § radio- och tv-lagen ska och tv bestå av en ordförande och sex andra ledamöter. För ledamöterna finns ersättare till det antal som regeringen bestämmer. Minst en av ledamöterna eller ersättarna ska vara vice ordförande. Ordförande och vice ordförande ska vara eller ha varit ordinarie domare. Övriga ledamöter bör enligt förarbetena vara personer med kompetens, integritet och erfarenhet från olika delar av kultur- och samhällsliv (se prop. 1993/94:160 s. 42). Regeringen framhåller i propositionen att det är viktigt att ledamöterna i står obundna av olika partsintressen. Med nuvarande ordning finns det dock inget som hindrar att riksdagsledamöter, statsråd eller anställda i förordnas som ledamöter. Regeringen anser att oberoende bör stärkas genom att det av bestämmelsen om nämndens sammansättning i radio- och tv-lagen framgår att den som är riksdagsledamot, statsråd eller anställd i inte kan utses som ledamot i nämnden. Ett nytt medieetiskt system bildades Medieetikens Förvaltningsorgan av dels de tidigare aktörerna bakom , dels public service-företagen och TV4-gruppen. Syftet var att lägga grunden för ett nytt medieetiskt självregleringssystem som utöver tryckta medier även skulle omfatta radio och tv. bytte Allmänhetens () och () namn till Allmänhetens () och () med Medieetikens Förvaltningsorgan som ny huvudman. MO och ME ska pröva alla publiceringar för de medier som omfattas av självregleringen, oberoende av publiceringsplattform. Även radio- och tv-sändningar och webbpubliceringar, som inte kan prövas, ska omfattas. Grundförutsättningen för en medieetisk prövning av MO och ME är att en publicering faller in under tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen, eller sker i ett socialt medium där ett grundlagsskyddat massmedium bedriver verksamhet under sitt varumärke och det avser yttranden som utgivaren kan kontrollera. Prövningen är begränsad till frågor om publicitetsskada för en enskild, dvs. huruvida en publicering innebär ett omotiverat intrång i någons privatliv. Den som anser sig drabbad av en publicitetsskada kan anmäla detta för prövning hos MO och ME. Regeringen gör bedömningen att det finns stora fördelar med att ett utvidgat självreglerande system som prövar frågor om publicitetsskador för enskilda även omfattar radio och tv. Regeringen föreslår att tillståndsvillkoret om respekt för den enskildes privatliv tas bort från sändningstillstånden för public service-företagen (, och ) fr.o.m. , om företagen begär detta. Som skäl för regeringens bedömning och förslag anför regeringen följande. Genom att MO och ME prövar enskildas anmälningar om publicitetsskada uppkommer en reell risk för dubbelprövning av anmälningar riktade mot radio och tv. Ett sändningstillstånd för radio och tv kan enligt 4 kap. 9 § 12 radio- och tv-lagen förenas med ett villkor om att tillståndshavaren i sin sändningsverksamhet ska respektera den enskildes privatliv. Sådana villkor ingår i public service-företagens sändningstillstånd och i sändningstillstånden för bl.a. kanaler inom och . och tv granskar om program som sänts i tv eller radio står i överensstämmelse med de villkor som kan gälla för tjänsterna (16 kap. 2 § radio- och tv-lagen). Anmälningar av program i radio- eller tv-sändningar om intrång i en enskilds privatliv kommer därmed att kunna prövas både av och av MO och ME. En dubbelprövning riskerar bl.a. att skapa oklarhet för den enskilde om vilken instans som är den rätta och vad som gäller i de fall en prövning utfaller olika. Utredningen förespråkade därför att granskningen av respekt för den enskildes privatliv ska flyttas från till MO och ME genom att tillståndsgivarna inte längre ställer upp villkor om krav på respekt för den enskildes privatliv i sändningstillståndet. Utredningen ansåg således att detta villkor borde tas bort från sändningstillstånden. Regeringen anser dock att det finns skäl att ha kvar möjligheten i radio- och tv-lagen att förena sändningstillstånd med villkor om respekt för den enskildes privatliv. Balansen mellan allmänhetens behov av information och granskning av enskilda och makthavare å ena sidan och risken för omotiverade intrång i privatlivet å andra sidan är viktig att upprätthålla, och bidrar till allmänhetens förtroende för mediesektorn. Genom att det även i fortsättningen finns en möjlighet att förena sändningstillstånd med villkor om respekt för den enskildes privatliv bibehålls en säkerhetsmekanism. Sammantaget gör regeringen bedömningen att tillståndsvillkoren om respekt för den enskildes privatliv kan tas bort om public service-företagen själva önskar det. Det viktigaste skälet är den samlade bedömningen av det utvidgade självregleringssystemets fördelar. Övriga förslag och bedömningar i propositionen I propositionen lämnar regeringen vissa andra förslag och gör vissa bedömningar utöver de som tidigare nämnts i detta betänkande. Regeringen föreslår bl.a. att personuppgifter som har samlats in eller på något annat sätt genererats av leverantörer av medietjänster eller videodelningsplattformar för att uppfylla de krav som ställs på att skydda barn inte ska få behandlas för kommersiella ändamål. Regeringen gör bedömningen att Myndigheten för press, radio och tv bör utses till tillsynsmyndighet enligt AV-direktivet, i den mån uppgiften inte ligger på en annan myndighet. bör vidare få i uppgift att kartlägga och redovisa åtgärder som har vidtagits för att främja medie- och informationskunnighet. Regeringen gör även bedömningen att ett sändningstillstånd bör kunna återkallas om tillståndshavaren bedriver sändningar som utgör en fara för säkerhet, och regeringen anser att den närmare utformningen av regler om detta bör utredas vidare. Ändringsdirektivet ska vara genomfört i nationell rätt . Regeringen framhåller att det inte är möjligt att genomföra ändringarna till dess men att det är angeläget att de kan träda i kraft . Regeringen föreslår därför att lagändringarna träder i kraft . Regeringens förslag innebär att den som inte följer ett beslut om tillgängliggörande för personer med funktionsnedsättning istället för att föreläggas vite ska kunna åläggas att betala en särskild avgift.