bet · H801KU10 · 2020-11-30 00:00:00 — Av 1 kap. 9 § regeringsformen följer att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Denna s.k. objektivitetsprincip innebär att ett förvaltningsorgan i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som det är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (och , Allmän förvaltningsrätt, 27 uppl., 2018, s. 71). Som framgår gäller bestämmelsen inte bara för domstolar och förvaltningsmyndigheter utan även för andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. Utformningen av bestämmelsen i denna del innebär att den även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Regeringens normgivning omfattas inte av bestämmelsen. Den yttre ramen för objektivitetsprincipen följer av 1 kap. 9 § regeringsformen medan dess närmare innehåll fås bl.a. genom uttalanden av ombudsmän () och Justitiekanslern samt Högsta förvaltningsdomstolens avgöranden vid dessa instansers prövning och granskning av konkreta myndighetsbeslut och myndigheters ageranden. granskade utskottet efter en anmälan den dåvarande integrationsministerns publicering av myter rörande invandring på regeringens webbplats (bet. 2011/12:KU20 s. 154 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att det får anses legitimt att regeringen använder sin och gemensamma webbplats för att informera om regeringens politik och därmed sammanhängande samhällsfrågor. Utskottet hänvisade till objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § regeringsformen och anförde att denna princip bl.a. får anses innebära att information som utgår från det allmänna ska vara korrekt, vederhäftig och väl kontrollerad. Om informationen skulle visa sig innehålla uppgifter av oriktigt eller inaktuellt slag måste enligt utskottet åtgärder vidtas som korrigerar detta. Det sagda gällde enligt utskottet information av det slag som hade uppmärksammats i granskningen. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottet. Utskottet granskade statsministerns uttalanden om ett politiskt parti (bet. 2016/17:KU20 s. 324 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis att det i den aktuella granskningsanmälan och i flera anmälningar hade gjorts gällande att statsråds uttalanden i olika sammanhang stred mot saklighetskravet i 1 kap. 9 § regeringsformen. Utskottet framhöll att bestämmelsen innebär att domstolar, förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska iaktta bl.a. saklighet. Enligt förarbetena gäller bestämmelsen även för regeringen men endast när regeringen uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Det innebär enligt utskottet att regeringen i denna roll inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som den är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende. Mot bakgrund av det anförda konstaterade att endast en del av regeringens verksamhet omfattas av saklighetskravet i regeringsformen och att saklighetskravet därför inte generellt kan tillämpas i granskningen av statsråds uttalanden i olika sammanhang. har i flera ärenden granskat statsråds uttalanden i olika sammanhang. Några av utskottets granskningar har rört uttalanden av statsråd i medier. Utskottet granskade finansministerns uttalanden i en intervju i om de offentliga finanserna (bet. 2014/15:KU20 s. 250 f.). I artikeln uppgav finansministern bl.a. att statens finanser var i så dåligt skick att överskottsmålet skulle komma att nås tidigast under nästa mandatperiod och att regeringen inte skulle genomföra några förslag som inte var fullt finansierade. När det gällde tillståndet för den svenska ekonomin uppgav finansministern följande: ”Det har blivit väldigt tydligt att ladan är helt tom. Det är inget dukat bord vi kommer till – det är helt avskrapat. Frågan är om ens bordet står kvar.” I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis att statsråd i likhet med andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang men att vissa särskilda hänsyn kan behöva tas. Utskottet anförde vidare att det är av stor vikt att statsråd deltar i samhällsdebatten och att det också är rimligt att statsråd använder de möjligheter som står till buds för att nå ut till allmänheten. När det gällde den aktuella granskningen noterade utskottet att statsrådet i sin roll som finansminister vid och i anslutning till en pressträff hade redovisat sin syn på läget i den svenska ekonomin. Utskottet, som hade valt att inte närmare analysera tillståndet i den svenska ekonomin vid ovannämnda tillfälle, underströk att det givetvis var viktigt att finansministern vid det aktuella tillfället hade säkerställt att hennes uttalanden grundades på uppgifter som var korrekta. I den svarspromemoria som hade upprättats inom uppgavs att den ovannämnda redovisningen av ministern byggde på beräkningar och prognoser som tagits fram inom departementet. Granskningen gav i övrigt inte anledning till något uttalande av utskottet. granskade utskottet justitie- och migrationsministerns uttalande om arbetslösheten bland utrikes födda (bet. 2017/18:KU20 s. 300 f.). Det aktuella uttalandet hade gjorts i ett Twittermeddelande. I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis att statsråd, i likhet med andra medborgare, har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang, men statsråd kan behöva ta särskild hänsyn. En självklar utgångspunkt i dessa sammanhang är enligt utskottet att uttalandena ska vara korrekta. Detta utesluter naturligtvis inte att statsråd i debatter och andra politiska sammanhang uttrycker sig tillspetsat och polemiskt. Utskottet konstaterade att det framgick av utredningen i ärendet att statsrådet i sitt uttalande om arbetslösheten bland utrikes födda redovisat statistik som inte mer än i möjligen begränsad utsträckning inkluderat den grupp uttalandet avsett, och uttalandet hade därmed gett en missvisande bild. Utskottet framhöll att justitie- och migrationsministern ansvarade för sina uttalanden och därmed även för att de uppgifter som han lämnade var korrekta. Att det aktuella uttalandet hade gjorts på ministerns personliga Twitterkonto saknade enligt utskottet betydelse i sammanhanget. Genom en skrivelse som sänts till har utskottet begärt svar på ett antal frågor. Utskottet fick en svarspromemoria som upprättats inom Statsrådsberedningen (bilaga A5.4.2). På frågan vilka kommentarer påståendet i anmälan om att vid pressträffen försökte tona ned betydelsen av ställningstagande föranleder framhålls följande i promemorian. När den dåvarande socialförsäkringsministern deltog i utfrågningen inför uppgav ministern bl.a. att hon, för regeringens beslut att anställa generaldirektör i , uppfattade att det fanns en samsyn i att generaldirektören inte kunde vara kvar som myndighetschef om regeringen inte hade förtroende för henne. I ställningstagande i granskningsärendet konstaterades att företrädare för regeringen och generaldirektören hade olika bilder av vad som hade förekommit vid dialogen om generaldirektörens fortsatta anställning som myndighetschef och att det stod klart att förflyttningen av generaldirektören skett mot hennes vilja. Vid den pressträff som ägde rum kort efter att betänkande hade justerats gav statsministern uttryck för att den omständigheten att det fanns olika bilder av vad som hade förekommit vid dialogen mellan företrädare för regeringen och generaldirektören inte innebar att de uppgifter som socialförsäkringsministern lämnat inför utskottet var felaktiga eller osanna. uttalade inte heller att de uppgifter som ministern hade lämnat inför utskottet skulle ha varit felaktiga eller osanna. Statsministerns avsikt var inte att tona ned betydelsen av ställningstagande i granskningsärendet och han framhöll vid pressträffen att utskottets betänkande skulle analyseras närmare. Utskottet höll en offentlig utfrågning med statsminister (bilaga B8). I sin inledning tog upp att det i anmälan till görs gällande att hans avsikt med uttalandena vid pressträffen var att tona ned betydelsen av utskottets ställningstagande i granskningsärendet. Detta var enligt statsministern inte hans avsikt. En central fråga i granskningsärendet var enligt statsministern om dåvarande generaldirektör hade blivit förordnad som generaldirektör i mot sin vilja. Han framhöll vidare att i granskningsärendet uttalade att det hade framkommit olika bilder av vad som förekommit vid dialogen om generaldirektörens fortsatta anställning som myndighetschef, att utskottet lade generaldirektörens bild till grund för sin bedömning och att utskottet ansåg att det stått klart att förflyttningen av generaldirektören skett mot hennes vilja. Vid den aktuella pressträffen uppgav han bl.a. att det inte fanns några belägg för att socialförsäkringsministern hade farit med osanning inför . Enligt utskottet hade det funnits olika bilder av vad som förekommit vid dialogen mellan företrädare för regeringen och generaldirektören. Att utskottet lagt generaldirektörens bild till grund för sin bedömning innebar enligt statsministern inte att de uppgifter som socialförsäkringsministern lämnat inför utskottet varit felaktiga eller osanna. På frågan hur statsministerns uttalanden vid pressträffen förhöll sig till texten i ställningstagande uppgav bl.a. följande. Det är ställningstagande som gäller. Hans uttalanden vid pressträffen stod inte i strid med utskottets ställningstagande. Vid pressträffen lyfte han bl.a. bristen på dokumentation och det var en av de faktorer som utskottet resonerade om i sitt ställningstagande. Inte heller de uttalanden som gjordes i samband med misstroendeförklaringen mot den dåvarande socialförsäkringsministern hade enligt statsministern någon betydelse för uttalandena vid pressträffen. Utskottet konstaterar inledningsvis att statsråd i likhet med andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang men att vissa särskilda hänsyn kan behöva tas. Det är vidare av stor vikt att statsråd deltar i samhällsdebatten och det är också rimligt att statsråd använder de möjligheter som står till buds för att nå ut till allmänheten. En självklar utgångspunkt i dessa sammanhang är enligt utskottet att uttalandena ska vara korrekta. När det gäller den aktuella granskningen noterar utskottet att i sin roll som statsminister vid en pressträff redovisade sin syn på ställningstagande i ett granskningsärende. Utskottet konstaterar att det framgår av utredningen i ärendet att statsministern valde att lyfta fram vissa delar av utskottets ställningstagande. Statsministern underströk också vid utfrågningen att det är utskottets ställningstagande som gäller. Granskningen ger i övrigt inte anledning till något uttalande av utskottet. 5.5 Statsråds uttalanden om antalet poliser I en anmälan till (dnr 285-2019/20), bilaga A5.5.1, begärs det att ska granska finansminister uttalande i media respektive inrikesminister svar på en skriftlig fråga (fr. 2019/20:34) om ökning av antalet poliser. I anmälan görs gällande att statsråden felaktigt framställde det som att antalet poliser har blivit fler. I en annan anmälan till (dnr 1106-2019/20), bilaga A5.5.2, begärs det att ska granska inrikesminister uttalanden i SVT:s Aktuellt om ökning av antalet poliser. I anmälan görs gällande att nettoökningen av antalet poliser är betydligt mindre än den som statsrådet förmedlat. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom och , bilaga A5.5.3. I samband med att presenterade budgetpropositionen uttalade hon enligt anmälan att ”det är också så att när vi har fler poliser, som vi då redan har, då fångar vi också fler bovar”. Som svar på en skriftlig fråga (2019/20:34) om vilka siffror åsyftade när hon sa att vi har fler poliser svarade följande. Regeringens målsättning är att öka antalet anställda med 10 000 fler till 2024. Från startdatumet på tillväxten har antalet polisanställda ökat med fler än 3 000. Framgångsrik brottsbekämpning utförs i team med blandade kompetenser av poliser och civilanställd stödpersonal och experter. När regeringen tog över makten hade nära 29 000 polisanställda och var det över 31 000 polisanställda. Den stora andelen i ökningen är civilanställd personal och det beror på att civilanställda går förhållandevis fort att rekrytera, medan det tar 2 ½ år att utbilda poliser. Antalet poliser varierar från månad till månad och förändras som mest när polisstudenterna slutför polisutbildningen och anställs i myndigheten. Den officiella personalstatistik som fanns tillgänglig inför uttalande visade att det fanns 20 120 poliser vilket alltså är fler än valda jämförelsedatum , då det var 20 051. I SVT:s Aktuellt uttalade enligt anmälan följande: ”Det vi gör på lite , det är att vi stärker polisen, med 1 100 fler poliser, fler kameror uppe på platser som verkligen kan göra skillnad, men också skärpa straffen för inte minst de här brotten som har med sprängmedel att göra.” Av 1 kap. 9 § regeringsformen följer att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Denna s.k. objektivitetsprincip innebär att ett förvaltningsorgan i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som det är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (, Allmän förvaltningsrätt, 21 uppl., 2001, s. 66). Som framgår gäller bestämmelsen inte bara för domstolar och förvaltningsmyndigheter utan även för andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. Utformningen av bestämmelsen i denna del innebär att den även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Regeringens normgivning omfattas inte av bestämmelsen. En riksdagsledamot får framställa interpellationer och frågor till ett statsråd i angelägenheter som rör statsrådets tjänsteutövning i enlighet med de närmare bestämmelser som meddelas i riksdagsordningen (13 kap. 5 § regeringsformen). I 8 kap. riksdagsordningen finns bestämmelser om interpellationer, skriftliga frågor och frågestund (muntliga frågor). När det gäller skriftliga frågor framgår bl.a. att om ett svar inte lämnas inom den tid som anges i en tilläggsbestämmelse, ska statsrådet meddela när frågan kommer att besvaras eller att den inte kommer att besvaras. (8 kap. 7 § riksdagsordningen). I Regeringsformen – med kommentarer (m.fl., , 2 upplagan, s. 645) anges bl.a. följande om 13 kap. 5 § regeringsformen. De s.k. spörsmålsinstituten, dvs interpellationer och frågor, är en del av kontrollmakten men de fyller även en ren upplysningsfunktion. Gränsen mellan funktionerna är flytande. Att interpellationer och frågor får avse statsrådets tjänsteutövning innebär att statsrådets hela ämbetsutövning kan bli föremål för interpellationer och frågor. Statsrådet är inte skyldig att svara. granskade utskottet efter en anmälan den dåvarande integrationsministerns publicering av myter om invandring på regeringens webbplats (bet. 2011/12:KU20 s. 154 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att det får anses legitimt att regeringen använder sin och gemensamma webbplats för att informera om regeringens politik och därmed sammanhängande samhällsfrågor (s. 161). Utskottet hänvisade till objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § regeringsformen och anförde att denna princip bl.a. får anses innebära att information som utgår från det allmänna ska vara korrekt, vederhäftig och väl kontrollerad. Om informationen skulle visa sig innehålla uppgifter av oriktigt eller inaktuellt slag måste enligt utskottet åtgärder vidtas som korrigerar detta. Det sagda gällde enligt utskottet information av det slag som hade uppmärksammats i granskningen. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottet. Utskottet granskade statsministerns uttalanden om ett politiskt parti (bet. 2016/l7:KU20 s. 324 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis att det i den aktuella granskningsanmälan och i flera anmälningar hade gjorts gällande att statsråds uttalanden i olika sammanhang stred mot saklighetskravet i 1 kap. 9 § regeringsformen (s. 332). Utskottet framhöll att bestämmelsen innebär att domstolar, förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska iaktta bl.a. saklighet. Enligt förarbetena gäller bestämmelsen även för regeringen men endast när regeringen uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Det innebär enligt utskottet att regeringen i denna roll inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som den är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende. Mot bakgrund av det anförda konstaterade att endast en del av regeringens verksamhet omfattas av saklighetskravet i regeringsformen och att saklighetskravet därför inte generellt kan tillämpas i granskningen av statsråds uttalanden i olika sammanhang. har i flera ärenden granskat statsråds uttalanden i olika sammanhang. Ofta har det rört sig om uppgifter som har lämnats vid kontakter mellan regeringen och dess myndigheter. har granskningen kommit in på frågor som rör instruktionsförbudet gentemot domstolar, förvaltningsmyndigheter och eller avsett uppgifter som statsråd har lämnat i anslutning till regeringsbeslut (se t.ex. bet. 1999/2000:KU20 s. 119 f., bet. 2003/04:KU20 s. 189 f., bet. 2004/05:KU20 s. 196 f., bet. 2005/06:KU20 s. 156 f. och bet. 2007/08:KU20 s. 163 f.). Några av utskottets granskningar har avsett uppgifter som ett statsråd har lämnat muntligt eller skriftligt med anledning av en fråga från en riksdagsledamot. Som exempel kan nämnas utskottets granskning av den dåvarande justitieministerns uppgifter om partibidrag vid frågestund (bet. 2011/12:KU20 s. 36 f.). Vid den aktuella frågestunden uppgav ministern som svar på en fråga att Moderata samlingspartiet () inte hade tagit emot bidrag från juridiska personer . I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis bl.a. att frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt och att det därför är viktigt att dessa institut fungerar tillfredsställande (s. 42). Utskottet noterade att konkreta frågor kring bidrag till rör förhållandena i ett politiskt parti och att den sittande talmannen har att vaka över att de frågor som ställs vid en muntlig frågestund håller sig inom ramen för vad som är ett statsråds tjänsteutövning. När justitieministern i det aktuella fallet fick frågor om bidrag till sitt parti var det enligt utskottet givetvis viktigt att det svar hon lämnade var korrekt. Utskottet noterade också att det i den svarspromemoria som hade upprättats inom påpekades att det i efterhand kunde konstateras att ministerns uttryckssätt vid den aktuella frågestunden varit olyckligt. granskade utskottet finansministerns uttalanden i en intervju i om de offentliga finanserna (bet. 2014/15:KU20 s. 250 f.). I artikeln uppgav finansministern bl.a. att statens finanser var i så dåligt skick att överskottsmålet skulle komma att nås tidigast under nästa mandatperiod och att regeringen inte skulle genomföra några förslag som inte var fullt finansierade. När det gällde tillståndet för den svenska ekonomin uppgav finansministern att ”det har blivit väldigt tydligt att ladan är helt tom. Det är inget dukat bord vi kommer till – det är helt avskrapat. Frågan är om ens bordet står kvar.” I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis att statsråd i likhet med andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang men att vissa särskilda hänsyn kan behöva tas (s. 256). Utskottet anförde vidare att det är av stor vikt att statsråd deltar i samhällsdebatten och att det också är rimligt att statsråd använder de möjligheter som står till buds för att nå ut till allmänheten. När det gällde den aktuella granskningen noterade utskottet att statsrådet i sin roll som finansminister vid och i anslutning till en pressträff hade redovisat sin syn på läget i den svenska ekonomin. Utskottet, som hade valt att inte närmare analysera tillståndet i den svenska ekonomin vid ovannämnda tillfälle, underströk att det givetvis var viktigt att finansministern vid det aktuella tillfället hade säkerställt att hennes uttalanden grundades på uppgifter som var korrekta. I den svarspromemoria som hade upprättats inom uppgavs att den ovannämnda redovisningen av ministern byggde på beräkningar och prognoser som tagits fram inom departementet. Granskningen gav i övrigt inte anledning till något uttalande av utskottet. granskade utskottet även dåvarande klimat- och miljöministerns uttalande om extra val vid frågestund (bet. 2014/15:KU20 s. 42 f.). I sitt ställningstagande hänvisade utskottet inledningsvis till tidigare ställningstaganden om att frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt, att det därför är viktigt att dessa institut fungerar tillfredsställande och att det när det gäller uttalanden som statsråd gör under frågestund där svaren ska lämnas dock bör tas hänsyn till att svaren på de frågor som framställs lämnas utan betänketid (s. 48). Vidare anförde utskottet att när ministern vid den aktuella frågestunden valde att hänvisa till det aviserade extra valet är det givetvis viktigt att hennes uttalande var korrekt och att det av utredningen framgick att ministerns inledande uttalande om det extra valet kunde tolkas som att regeringen vid den aktuella tidpunkten redan hade beslutat om ett extra val men att ministern senare under frågestunden efter påpekande korrigerade det aktuella uttalandet. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande av utskottet. Som har redovisats tidigare granskade utskottet 7 statsministerns uttalanden om ett politiskt parti (bet. 2016/17:KU20 s. 324 f.). I ställningstagandet konstaterades bl.a. att utskottet har granskat en rad olika uttalanden av statsråd och att granskning, som framhållits tidigare, ska avse statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Utskottet framhöll att statsråd, i likhet med alla andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang, men att statsråd kan behöva ta särskild hänsyn. En självklar utgångspunkt i dessa sammanhang är enligt utskottet att uttalandena ska vara korrekta. Detta utesluter naturligtvis inte att statsråd i debatter och andra politiska sammanhang uttrycker sig tillspetsat och polemiskt. Utskottet konstaterade att de i granskningsärendet aktuella uttalandena av statsministern hade gjorts under två partiledardebatter och att båda debatterna varit av generellt politiskt slag, även om sammanhangen skilde sig åt. När det gällde partiledardebatten i kammaren konstaterade utskottet att statsministerns påstående om hur ett partis ledamöter hade lagt sina röster i kammaren på sin budgetmotion varit felaktigt. Som utgångspunkt gäller enligt utskottet att uttalanden av statsråd ska vara korrekta, i enlighet med vad utskottet anfört ovan. I det aktuella fallet skulle emellertid enligt utskottet även beaktas att uttalandet hade gjorts under en pågående debatt. granskade utskottet uttalandet av justitie- och migrationsministern som gjorts i ett Twittermeddelande om arbetslösheten bland utrikes födda (bet. 2017 /18:KU20 s. 306).