bet · H801JuU5 · 2020-10-27 00:00:00 — En strängare syn på hantering av vapen och explosiva varor Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till ändringar i vapenlagen, lagen om straff för smuggling, lagen om straff för terroristbrott och lagen om brandfarliga och explosiva varor. Förslaget innebär bl.a. att kvalifikationsgrunderna för grova och synnerligen grova vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor ska utvidgas och att maximistraffen för de synnerligen grova brotten ska höjas från fängelse till fängelse . Regeringen föreslår även att det ska införas en särskild reglering av vapensmuggling och smuggling av explosiva varor i smugglingslagen. Straffskalorna för de nya brotten ska motsvara straffskalorna för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Vidare föreslår utskottet tre tillkännagivanden till regeringen med anledning av motionsyrkanden. Enligt utskottet bör man i den planerade översynen av vapenlagstiftningen överväga att göra en tydligare åtskillnad mellan bestämmelser för jakt- och sportskyttars vapenhantering och de straffrättsliga bestämmelser som syftar till att komma till rätta med den illegala vapenhanteringen. Regeringen bör också kriminalisera försök, förberedelse och stämpling till brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. Slutligen bör regeringen utvidga kvalifikationsgrunderna för brott mot tillståndsplikten för explosiva varor så att innehav av sprängmedel på allmän plats i regel bedöms som synnerligen grovt brott. När det gäller dessa tillkännagivanden finns två reservationer (S, MP) och (S, V, MP). Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns totalt fyra reservationer (S, M, SD, V, KD, L, MP) och ett särskilt yttrande (S, MP). Proposition 2019/20:200 En strängare syn på hantering av vapen och explosiva varor. Tio yrkanden i följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut En strängare syn på hantering av vapen och explosiva varor 1.Översyn av vapenlagstiftningen, punkt 2 (S, MP) 2.Tidsbegränsade vapenlicenser, punkt 3 (SD) 3.Strängare straff, punkt 4 (M, KD, L) 4.Innehav av sprängmedel på allmän plats, punkt 6 (S, V, MP) Kriminalisering av försök, förberedelse och stämpling till brott mot tillståndsplikten för explosiva varor, punkt 5 (S, MP) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut En strängare syn på hantering av vapen och explosiva varor antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i vapenlagen (1996:67), 2. lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling, 3. lag om ändring i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, 4. lag om ändring i lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor. Därmed bifaller proposition 2019/20:200 punkterna 1–4. ställer sig bakom det som utskottet anför om en översyn av vapenlagstiftningen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:346 av m.fl. (M) yrkande 3, 2020/21:349 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 3 samt 2020/21:356 av m.fl. (KD) yrkandena 2 och 3. Reservation 1 (S, MP) 2020/21:349 av m.fl. (SD) yrkande 2. Reservation 2 (SD) 2020/21:298 av m.fl. (L) och 2020/21:356 av m.fl. (KD) yrkande 1. Reservation 3 (M, KD, L) Kriminalisering av försök, förberedelse och stämpling till brott mot tillståndsplikten för explosiva varor ställer sig bakom det som utskottet anför om kriminalisering av försök m.m. till brott mot tillståndsplikten för explosiva varor och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:346 av m.fl. (M) yrkande 1. Innehav av sprängmedel på allmän plats ställer sig bakom det som utskottet anför om innehav av sprängmedel på allmän plats och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:346 av m.fl. (M) yrkande 2. Reservation 4 (S, V, MP) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (KD), (S), (M), (SD), (S), (C), (V), (M), (SD), (S), (S), (L), (SD), (KD), (M) och (MP). I betänkandet behandlar utskottet proposition 2019/20:200 En strängare syn på hantering av vapen och explosiva varor. I propositionen föreslår regeringen bl.a. att kvalifikationsgrunderna för grova och synnerligen grova vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor ska utvidgas och att maximistraffen för de synnerligen grova brotten ska höjas. Vidare föreslår regeringen att det ska införas en särskild reglering av vapensmuggling och smuggling av explosiva varor i smugglingslagen. Regeringens förslag till riksdagsbeslut återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. I betänkandet behandlar utskottet även fyra motioner som har väckts med anledning av propositionen. Förslagen i motionerna återges i bilaga 1. Det kan nämnas att har gjort flera tillkännagivanden till regeringen i frågor som behandlas i detta ärende. En närmare genomgång av dessa görs i det följande avsnittet under rubriken riksdagsbehandling (s. 15 f.). En strängare syn på hantering av vapen och explosiva varor Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till ändringar i vapenlagen, lagen om straff för smuggling, lagen om straff för terroristbrott och lagen om brandfarliga och explosiva varor. Ändringarna innebär att fler vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor ska bedömas som grova eller synnerligen grova och att maximistraffen för de synnerligen grova brotten höjs. Vidare införs en särskild reglering av vapensmuggling och smuggling av explosiva varor i smugglingslagen. ställer sig bakom det som utskottet anför om en översyn av vapenlagstiftningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om kriminalisering av försök m.m. till brott mot tillståndsplikten för explosiva varor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om innehav av sprängmedel på allmän plats och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om tidsbegränsade vapenlicenser och strängare straff. Jämför reservation 1 (S, MP), 2 (SD), 3 (M, KD, L) och 4 (S, V, MP) samt det särskilda yttrandet (S, MP). Den som uppsåtligen innehar ett skjutvapen utan att ha rätt till det eller överlåter eller lånar ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet döms för vapenbrott till fängelse i högst . Om gärningen har begåtts av oaktsamhet eller om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse (9 kap. 1 § vapenlagen [1996:67]). Om brottet är grovt döms till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om ett vapenbrott är grovt ska det särskilt beaktas om vapnet har innehafts på allmän plats eller på en annan plats där människor brukar samlas eller har samlats eller i ett fordon på en sådan plats, vapnet har varit av särskilt farlig beskaffenhet, innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett flera vapen, eller gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Om brottet är synnerligen grovt döms till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett ett stort antal vapen (9 kap. 1 a §). Brott mot tillståndsplikten för explosiva varor Av lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, fortsättningsvis benämnd LBE, framgår att den som hanterar, överför, importerar eller exporterar explosiva varor som huvudregel ska ha tillstånd till det (16 §). Den som av oaktsamhet bryter mot tillståndsplikten döms, enligt 29 § första stycket, till böter. Enligt andra stycket döms den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot tillståndsplikten till böter eller fängelse i högst , om brottet avser brandfarliga varor, eller böter eller fängelse i högst , om brottet avser explosiva varor. Om ett uppsåtligt brott mot tillståndsplikten avser explosiva varor och är att anse som grovt döms, enligt 29 a § första stycket, till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om varan har varit av särskilt farlig beskaffenhet, hanteringen, överföringen, importen eller exporten har avsett flera varor eller en stor mängd av en vara, eller gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Om brottet är att anse som synnerligen grovt döms, enligt 29 a § andra stycket, till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om hanteringen, överföringen, importen eller exporten har avsett ett stort antal varor eller en särskilt stor mängd av en vara. I ringa fall döms inte till ansvar enligt LBE (30 § första stycket). Försök, förberedelse och stämpling till brott är inte straffbelagt enligt LBE, till skillnad från vapenlagen som straffbelägger försök, förberedelse och stämpling till grovt vapenbrott och synnerligen grovt vapenbrott (9 kap. 8 §). Även smuggling och grov smuggling är straffbelagt på försöksstadiet. När det gäller förberedelse och stämpling är sådant ansvar föreskrivet endast för grov smuggling (14 § lag [2000:1225] om straff för smuggling, hädanefter smugglingslagen). Vidare bestämmelser om de osjälvständiga brottsformerna finns i 23 kap. . I smugglingslagen finns bestämmelser om ansvar för gärningar som rör införsel till eller utförsel från landet av varor. Den som uppsåtligen för in en vara i landet i strid mot ett särskilt föreskrivet förbud eller villkor för införsel döms för smuggling till böter eller fängelse i högst . För smuggling döms också den som för ut en vara ur landet i strid mot förbud eller villkor om utförsel (3 §). För ringa brott döms till penningböter. Om brottet är grovt döms för grov smuggling till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning, om gärningen med hänsyn till omständigheterna kring införseln, utförseln eller förfogandet varit av särskilt farlig art eller om gärningen annars inneburit en allvarlig kränkning av ett betydande samhällsintresse (4 och 5 §). Som huvudregel krävs tillstånd för att föra in eller ut vapen över gräns. För explosiva varor finns en motsvarande bestämmelse i LBE. Det innebär att ett smugglingsbrott kan avse vapen eller explosiva varor och att olovlig införsel av vapen eller explosiva varor i regel uppfyller kraven för såväl smugglingsbrott som vapenbrott eller brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. I dessa fall döms enbart för ansvar för smugglingsbrott (9 kap. 4 § vapenlagen och 30 § LBE). genomförda straffskärpningar på området Straffen för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor har skärpts , senast och (bet. 2016/17:FöU10, rskr. 2016/17:195, bet. 2017/18:JuU8, rskr. 2017/18:65). De förstnämnda skärpningarna innebar bl.a. att straffskalorna och, med ett undantag, kvalifikationsgrunderna för grovt och synnerligen grovt brott mot tillståndsplikten för explosiva varor ändrades så att de motsvarar vad som gäller för grovt och synnerligen grovt vapenbrott. Ändringarna som trädde i kraft innebar skärpningar av straffskalorna för både vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor, bl.a. genom att minimistraffet för de grova brotten höjdes från fängelse till fängelse . I det ärendet framhölls att antalet vapenbrott hade fortsatt att öka sedan den senaste straffskärpningen i vapenlagen och att antalet fall av dödligt våld där skjutvapen använts hade ökat , särskilt inom ramen för kriminella konflikter. Det konstaterades även att vissa explosiva varor är vapenlika och minst lika farliga som skjutvapen samt att det ibland kan antas vara en slump, eller bero på vad som för tillfället finns tillgängligt, om det är ett skjutvapen eller t.ex. en handgranat som används vid ett allvarligt våldsdåd. Det ansågs därför finnas goda skäl för att straffvärdet för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor ska korrelera (prop. 2017/18:26 s. 11–13). En skärpt straffrättslig reglering av vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor Skälen för regeringens bedömning I propositionen skriver regeringen att mycket talar för att de genomförda straffskärpningarna har gett effekt med hänvisning till att antalet lagföringsbeslut där vapenbrott, både av normalgraden och grova brott, var huvudbrott ökade i jämförelse med det föregående året under både 2018 och 2019 samt att de genomsnittliga fängelsestraff som dömts ut för vapenbrott och grova vapenbrott har blivit påtagligt längre. Dessutom har antalet häktade för vapenbrott varit fem gånger fler än . Förekomsten och användningen av illegala vapen och explosiva varor i samhället är enligt regeringen emellertid fortsatt ett allvarligt samhällsproblem. Brottsförebyggande rådets (Brå) statistik visar att antalet anmälda brott mot vapenlagen har fortsatt att öka . Detsamma gäller antalet anmälningar om olaga innehav av vapentyperna pistol, revolver och kulsprutepistol och det antal som avsett grova eller synnerligen grova brott. Brå:s statistik visar också att antalet fall av dödligt våld där skjutvapen använts har ökat kontinuerligt (undantaget ), från 17 fall till 45 fall , samt att skjutvapen är den i särklass vanligaste våldsmetoden när det gäller dödligt våld vid konflikter i den kriminella miljön. ligger antalet skjutningar i , enligt statistik från , på i stort sett samma nivå som 2017. När det gäller explosiva varor finns det tydliga tecken på att kriminella grupperingar har tillgång till sådana varor i större utsträckning än tidigare och också en större benägenhet att använda dessa. Denna utveckling bekräftas av att det 2019 skett fler sprängningar i än något . Regeringen anser därför att det finns skäl att se ännu strängare på framför allt de allvarligare formerna av vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor, dvs. brottstyper som är vanligt förekommande i den kriminella miljön. En utvidgad kvalifikationsgrund för de grova brotten Enligt gällande bestämmelser ska det vid bedömningen av om ett vapenbrott är grovt särskilt beaktas om vapnet har varit av särskilt farlig beskaffenhet. Regeringen, vars förslag syftar till att fler vapen än ska kunna bedömas som särskilt farliga, föreslår att ett enhandsvapen, vid bedömningen av om ett vapenbrott är grovt, ska anses vara av särskilt farlig beskaffenhet, om det är kraftfullt eller har en särskilt farlig konstruktion eller utformning. Regeringen framhåller bl.a. att statistik från Brå visar att vid dödligt våld där skjutvapen använts var det –2013 fråga om enhandsvapen i av fallen. Även andra vapentyper kan förstås vara eftertraktade i kriminella kretsar, men i de allra flesta fall betraktas de övriga vapentyper som främst torde vara av intresse, exempelvis automatgevär, emellertid redan som särskilt farliga till skillnad från enhandsvapen. Att ett enhandsvapen ska anses vara av särskilt farlig beskaffenhet om det är kraftfullt innebär enligt förslaget, liksom , att det vid bedömningen av ett enhandsvapens farlighet främst är vapnets eldkraft som ska vägas in. Ett vapens eldkraft beror på flera faktorer, men när det gäller bedömningen av om enhandsvapen är särskilt farliga har patronernas anslagsenergi tillmätts stor vikt. Regeringen menar att det finns goda skäl för att ett enhandsvapen, med hänsyn enbart till anslagsenergin, bör anses vara kraftfullt och därmed av särskilt farlig beskaffenhet om det är avsett för patroner av patrontypen Parabellum eller patroner med motsvarande eller högre anslagsenergi. Regeringen framhåller att Parabellum är en vanligt förekommande kaliber i kriminella sammanhang. (En redogörelse för patrontypen och ett resonemang om anslagsenergi finns i den promemoria som ligger till grund för propositionen, En strängare syn på vapenbrott och smuggling av vapen och explosiva varor, [Ds 2019:14] s. 55 f.) Även den omständigheten att ett enhandsvapen påträffas laddat med expanderande hålspets- eller blyspetskulor eller med sådan helmantlad militär ammunition som har bättre penetrationsförmåga än civila helmantelkulor bör anses försvårande vid bedömningen av vapnets farlighet och typiskt sett innebära att det ska anses vara kraftfullt och därmed av särskilt farlig beskaffenhet. Det kan också förekomma att andra typer av enhandsvapen har så hög eldkraft – med hänsyn exempelvis till patronkapacitet och eldhastighet – att de bör bedömas som kraftfulla och därmed anses vara av särskilt farlig beskaffenhet. Av den föreslagna bestämmelsen framgår att även enhandsvapen som har en särskilt farlig konstruktion eller utformning ska anses vara av särskilt farlig beskaffenhet. Med detta avses främst den typ av omständigheter som enligt befintlig reglering kan påverka bedömningen av ett vapens farlighet, t.ex. att vapnet är utrustat med ljuddämpare eller att det är manipulerat på visst sätt. Även den omständigheten att ett vapen på grund av sin ursprungliga utformning är särskilt lätt att dölja bör kunna vägas in vid bedömningen av vapnets farlighet. Med anledning av farhågor som framförts av några remissinstanser om ett försvårat licenssystem med anledning av förslaget pekar regeringen på att det krav på synnerliga skäl för tillstånd att inneha enhandsvapen som gäller är motiverat av de särskilt stora risker ur säkerhetssynpunkt som innehav av sådana vapen innebär. Den nu föreslagna straffrättsliga regleringen är inte avsedd att på något vis påverka dessa licensprövningar eller licensförfarandet i övrigt. Regeringen poängterar vidare att den närmare gränsdragningen för när ett enhandsvapen enligt den föreslagna bestämmelsen ska anses vara av särskilt farlig beskaffenhet, trots den delvis detaljerade genomgången, måste ankomma på rättspraxis och att frågan alltid ska avgöras efter en helhetsbedömning. Regeringen menar också att det finns skäl att tro att pågående arbete vid Nationellt forensiskt centrum med att ta fram bedömnings- och gränsdragningsunderlag för de tekniska kvalifikationsgrunderna för det grova vapenbrottet kan komma att bidra till enhetlighet i rättstillämpningen. Brott mot tillståndsplikten för explosiva varor När det gäller explosiva varor ska det vid bedömningen av om ett brott är grovt särskilt beaktas om varan har varit av särskilt farlig beskaffenhet. Regeringen föreslår att det ska förtydligas att en explosiv vara kan vara av särskilt farlig beskaffenhet med hänsyn till dess effekt, konstruktion eller utformning. I förarbetena till bestämmelsen i LBE anges att det vid bedömningen av en explosiv varas farlighet bör beaktas om den är konstruerad på ett sådant sätt att den relativt enkelt kan orsaka stora skador. Handgranater, minor och bomber som lätt kan fås att detonera anges som typexempel på varor av särskilt farlig beskaffenhet (prop. 2016/17:92 s. 19). Regeringen konstaterar att som en följd av detta har det i praxis fästs stor vikt vid den explosiva varans konstruktion och då särskilt om den är försedd med splittereffekt. Detta bör också fortsättningsvis tillmätas stor vikt, men regeringen anser att bedömningen har kommit att bli för ensidigt fokuserad på detta. Som anges i promemorian är farligheten hos en explosiv vara även beroende av dess sprängkraft. En explosiv vara med stor sprängkraft kan dessutom, även om den inte är särskilt försedd med splittereffekt, åstadkomma en sådan effekt om den detonerar i ett slutet utrymme såsom en bil eller ett förråd (s.k. sekundärsplitter). Enligt uppgift från har användningen av kraftfulla explosiva varor av annat slag än handgranater, exempelvis dynamitsprängämne, vidare blivit allt vanligare vid sprängningar i kriminella miljöer. Sådana varor är i regel inte försedda med splittereffekt när de införskaffas och sedan förvaras i väntan på att användas, men det är ofta enkelt att före användningen förse dem med sådan effekt. Dessutom är de ofta enkla att aptera. Både den ökade förekomsten i kriminella sammanhang av sådana varor och de risker som hanteringen av dem innebär medför enligt regeringen att det finns goda skäl för att betona att även andra explosiva varor med hög sprängkraft kan utgöra varor av särskilt farlig beskaffenhet, utöver tidigare nämnda typexempel. Även den omständigheten att en explosiv vara är särskilt liten och därmed enkelt kan medföras dold kan vägas in i bedömningen av dess farlighet. Frågan om en explosiv vara är av särskilt farlig beskaffenhet måste emellertid avgöras efter en helhetsbedömning. En ny kvalifikationsgrund för de grova brotten I såväl vapenlagen som LBE ska det enligt förslaget införas en ny kvalifikationsgrund som innebär att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om vapnet respektive den explosiva varan har innehafts respektive hanterats eller överförts i en sådan miljö att vapnet eller varan typiskt sett kan befaras komma till brottslig användning. Med detta ska framför allt förstås en miljö som i andra sammanhang kan benämnas en kriminell miljö. Detta innefattar platser där kriminell verksamhet bedrivs. Som exempel kan nämnas bostäder där narkotikaförsäljning, prostitution eller annan brottslighet förekommer. Begreppet kan också avse ett i vidare bemärkelse kriminellt sammanhang. Som skäl för att denna omständighet ska ges en egen kvalifikationsgrund framhåller regeringen att det skett en kraftig ökning av våld där skjutvapen varit inblandade och att en allt högre andel av det dödliga skjutvapenvåldet är ett resultat av konflikter i kriminella miljöer. Vidare finns det tecken på att personer som tillhör kriminella grupperingar i större utsträckning än har tillgång till explosiva varor och också har en större benägenhet att använda dessa. Därtill har både och framfört att det framstår som oklart vad som ligger i begreppet ”kriminell miljö” och att omständigheten inte beaktas i tillräcklig utsträckning av domstolarna. Enligt regeringen är det lämpligaste sättet att få omständigheten att beaktas i större utsträckning, när det visat sig att den inte får tillräckligt genomslag inom ramen för befintliga kvalifikationsgrunder, att införa en sådan självständig kvalifikationsgrund som föreslås. En ny kvalifikationsgrund och höjt maximistraff för de synnerligen grova brotten Vid bedömningen av om ett vapenbrott eller ett brott mot tillståndsplikten för explosiva varor är synnerligen grovt föreslår regeringen att det, utöver de befintliga kvalifikationsgrunderna, särskilt ska beaktas om gärningen avsett flera vapen av särskilt farlig beskaffenhet respektive flera explosiva varor av särskilt farlig beskaffenhet eller en stor mängd av en vara av särskilt farlig beskaffenhet. Regeringen anför som skäl för sitt förslag att gränsen för när antalet vapen motiverar att ett vapenbrott bedöms som synnerligen grovt har satts högt i rättspraxis, vilket leder till att det närmast är i undantagsfall som det finns förutsättningar att rubricera ett vapenbrott som synnerligen grovt. Med hänsyn till att det finns skäl att se strängare på framför allt de allvarligare formerna av vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor anser regeringen att en ändring enligt förslaget är motiverad. Även vid en bedömning enligt den nu föreslagna kvalifikationsgrunden gäller att ju farligare vapen eller explosiva varor det är fråga om, eller ju mer försvårande omständigheterna i övrigt är, desto färre vapen eller varor bör krävas för att brottet ska bedömas som synnerligen grovt. Vidare föreslås att straffskalorna för synnerligen grovt vapenbrott och synnerligen grovt brott mot tillståndsplikten för explosiva varor ska skärpas på så sätt att maximistraffet för brotten höjs till fängelse . Regeringen menar att lagstiftningen måste ha beredskap för att hantera brott som är grövre än de som har varit föremål för prövning. Det gäller inte minst mot bakgrund av det ökande våldet där skjutvapen är inblandade och den ökande förekomsten av vapen och explosiva varor i kriminella miljöer. Vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor är dessutom konstruerade så att det blir fråga om ett brott oavsett antalet vapen, eller antalet explosiva varor, som gärningen avser.