bet · H701CU19 · 2020-03-20 00:00:00 — Även i marknadsföringslagen finns en bestämmelse om information som ska lämnas innan ett konsumentavtal ingås (22 a §). Bestämmelsen tar sikte på avtal som ingås i en näringsidkares affärslokal och den information som ska ges preciseras i tio punkter. Flera punkter avser förhållanden som inte alltid föreligger i det enskilda fallet. Finns det t.ex. inga kostnader för leverans eller avser avtalet inte digitalt innehåll, behöver givetvis ingen uppgift lämnas om det. Innehållet i informationen motsvarar delar av den information som ska lämnas vid distansavtal och avtal utanför affärslokaler. Informationen behöver dock inte ges särskilt om informationen framgår av sammanhanget. I praktiken torde det ofta vara så att mycket av den information som ska ges, t.ex. namn och adress, framgår av sammanhanget då den syns i näringsidkarens lokaler eller på produkten. Nya regler om informationskrav I lagstiftningsärendet har regeringen föreslagit ändringar som dels innebär en inskränkning av informationsskyldigheten, dels en utvidgning av informationsskyldigheten. Som redovisats under avsnittet regeringens lagförslag föreslås ändringar i distansavtalslagen och marknadsföringslagen som innebär förtydligande bestämmelser om att skyldigheten att lämna viss information när det gäller digitalt innehåll inskränker sig till sådan information som en näringsidkare känner till eller rimligen kan förväntas känna till. Bakgrunden till förslaget är att kommissionen har ifrågasatt om den bakomliggande bestämmelsen i direktivet har genomförts korrekt. I propositionen har regeringen anfört att det rör sig om ett förtydligande i lag om vad som redan gäller. Som skäl för förslaget har regeringen anfört att ett klargörande av omfattningen av näringsidkarens informationsskyldighet i lagtext tydliggör för konsumenten vilka förväntningar han eller hon kan ha på en näringsidkare (s. 29). Regeringen har även föreslagit att det i distansavtalslagen och marknadsföringslagen klargörs att en näringsidkare innan ett avtal ingås är skyldig att informera konsumenten om eventuella åtagande som ger konsumenten rättigheter utöver dem som följer av lag. Även här har regeringen gjort bedömningen att förslaget i sak inte bör innebära några nyheter, men att det ger värdefulla förtydliganden för konsumenten om de utfästelser som näringsidkaren gör. Ett antal remissinstanser har utöver synpunkter på regeringens lagförslag även framfört generella synpunkter på regler om information. I propositionen har regeringen kommenterat remissinstansernas synpunkter på följande sätt (s. 22–23): Flera remissinstanser, bl.a. Näringslivets Delegation för Marknadsrätt, och , menar att det är mindre justeringar som föreslås och att förslagen troligen kommer att få begränsad effekt på företagens totala informationsbörda. De efterlyser emellertid att det tas ett helhetsgrepp om företagens informationskrav för att minska den totala bördan. Exempelvis anför SWEDMA att en stor informationsmängd till konsumenterna kan motverka syftet med informationen, eftersom den blir svårtillgänglig. Vidare framhålls att alltför detaljerade informationskrav i lag kan bli svåra att tillämpa på nya situationer på grund av den tekniska utvecklingen. Regeringen konstaterar att regelverket på området i stor utsträckning – även på förhållandevis detaljerad nivå – är harmoniserat på EU-nivå. I detta lagstiftningsärende är det uteslutande fråga om att genomföra sådant som följer av . Det saknas därför möjlighet att ta ett sådant helhetsgrepp som remissinstanserna efterfrågar. Ny EU-rättslig reglering på konsumentskyddsområdet och rådet antog två direktiv på konsumenträttens område. Det första direktivet är och rådets direktiv (EU) 2019/770 om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. Det andra direktivet är och rådets direktiv (EU) 2019/771 om vissa aspekter på avtal om försäljning av varor (varudirektivet). Direktivet ersätter det nuvarande minimiharmoniserande konsumentköpsdirektivet (1999/44/EG). Båda direktiven reglerar frågor om avtal mellan en näringsidkare och en konsument och omfattar både inhemska och gränsöverskridande avtal. Direktiven är i grunden fullharmoniserande, men medlemsstaterna ges möjlighet att i vissa fall ha nationella regler som är mer gynnsamma för konsumenten. och rådet antog direktiv (EU) 2019/2161 om ändring av rådets direktiv /13/EEG och och rådets direktiv /6/EG, 2005/29/EG och 2011/83/EU vad gäller bättre upprätthållande och modernisering av unionens konsumentskyddsregler (direktivet om ett moderniserat konsumentskydd). De direktiv som ändras är direktiv /13/EG om oskäliga villkor i konsumentavtal, direktiv /6/EG om konsumentskydd i samband med prismärkning av varor som erbjuds konsumenter, direktiv /29/EG om otillbörliga affärsmetoder samt direktiv /83/EU om konsumenträttigheter. Genom direktivet om ett moderniserat konsumentskydd införs bl.a. särskilda informationskrav för marknadsplatser på internet i direktiven /29/EG och 2011/83/EU. Kraven syftar till att informera konsumenter om de huvudsakliga parametrar som bestämmer rankningen av erbjudanden, och om huruvida de ingår ett avtal med en näringsidkare eller med någon som inte är näringsidkare, t.ex. en annan konsument. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att ta ställning till hur direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll och varudirektivet ska genomföras i (dir. 2019:45). I uppdraget ingår att analysera hur svensk rätt förhåller sig till direktiven och föreslå nödvändiga författningsändringar och andra åtgärder. Utredaren är oförhindrad att överväga andra närliggande frågor och vid behov föreslå även andra åtgärder. Uppdraget ska redovisas . Regeringen har vidare gett en särskild utredare i uppdrag att ta ställning till hur ett EU-direktiv om ett moderniserat konsumentskydd ska genomföras i svensk rätt (dir. 2020:13). I uppdraget ingår bl.a. analysera hur svensk rätt förhåller sig till direktivet och bedöma om det utrymme som lämnas till medlemsstaterna att utforma regelverket på ett sätt som innebär ett mer långtgående konsumentskydd eller att välja olika alternativa regleringar, bör utnyttjas och i sådant fall på vilket sätt. Uppdraget ska redovisas . Som anförts ovan är regelverket på konsumentskyddsområdet i stor utsträckning harmoniserat på EU-nivå. Genom det lagförslag som utskottet har ställt sig bakom genomförs ändringar som följer av . Det rör sig dels om en inskränkning av informationsskyldigheten, dels en utvidgning av informationsskyldigheten. Utskottet utgår från att regeringen när den tar fram ny lagstiftning på området eftersträvar förenkling och överskådlighet i den utsträckning som medger samt inom ramen för EU-förhandlingar verkar för tydliga och enkla regler om information som inte är onödigt betungande för företagen och lätta att ta till sig för konsumenterna. Utskottet föreslår därför inte att ska ta ett initiativ i frågan med anledning av det som anförs i motionen. Motionsyrkandet bör avslås. Beräkning av ångerfristen, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3460 av m.fl. (SD) yrkande 1. Vi delar regeringens uppfattning att det är bra att reglerna för konsumentavtal förtydligas. Vi anser emellertid inte att det är EU och EU:s politiker som ska besluta om hur lagstiftningen ska utformas i . Vi är dock skyldiga att följa EU-direktiv och eftersom kommissionen har ifrågasatt genomförande av direktivet har vi ställt oss bakom regeringens lagförslag. Enligt det lagförslaget ska näringsidkaren, utöver information om ångerrätten, även överlämna ett formulär för att utöva ångerrätten. Vi anser att formuläret utgör en del av den information som ska lämnas. Enligt vår uppfattning bör därför tidsfristen för utövande av ångerrätten aldrig börja löpa förrän säljaren har tillhandahållit formuläret för utövande av ångerrätten. Ett sådant förslag lades också fram i promemorian Tydligare regler vid konsumentavtal (Ds 2019:3). Vi anser att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär att tidsfristen för när ångerrätten ska börja löpa utgår från den tidpunkt då formuläret har överlämnats. Det som anförts ovan bör tillkännage för regeringen. Riskens övergång, punkt 3 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3460 av m.fl. (SD) yrkande 2. är det vanligt att konsumenter handlar över nätet och får hemleveranser. Det är dock inte alltid möjligt för mottagaren att vara hemma när leveransen sker, och många konsumenter tycker att det är bekvämt att få ett paket eller en matkasse lämnad vid dörren. en vara anses vara i köparens besittning skiljer sig i dagens lagstiftning beroende på om konsumenten bor i villa eller lägenhet, vilket i sin tur påverkar vilken rätt som köparen har gentemot säljaren. Vi anser inte att det är en rimlig ordning, och vi delar flera remissinstansers uppfattning att regleringen för när en vara ska anses vara i köparens besittning bör utredas och förtydligas. Det får bli en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ och återkomma med lagförslag till . Det som anförts ovan bör tillkännage för regeringen. Förenkling av informationskrav, punkt 4 (M, C, KD) av (KD), (C), (M), (M), i (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3462 av m.fl. (C, KD, M). Att reglerna vid konsumentavtal blir tydligare är i grunden bra och vi har därför ställt oss bakom regeringens förslag till förtydliganden. Vi anser dock att mer kan göras när det gäller tydlighet och överskådlighet både för konsumenter och företagare. Kraven på information bör bli mer lättillgänglig och det är angeläget att den information som ska lämnas till konsumenter fyller sitt syfte. En större mängd information kan uppfattas som svårtillgänglig och medför en risk för att de delar av informationen som kan anses mer angelägna för konsumenten förbises. En stor mängd information riskerar också medföra att konsumenten mer slentrianmässigt godkänner information när konsumentavtal ingås på internet. Vi föreslår därför att regeringen bör ta ett initiativ för att se över möjligheterna att förenkla kraven när det gäller den information som ska lämnas till konsumenter innan ett avtal ingås enligt exempelvis distansavtalslagen. Det som anförts ovan bör tillkännage för regeringen. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2019/20:63 Tydligare regler vid konsumentavtal: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i konsumentköplagen (1990:932). 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler. 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486). 2019/20:3460 av m.fl. (SD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om en tidsfrist för utövande av ångerrätt och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda frågan om när en köpare ska anses ha fått en vara i besittning och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3462 av m.fl. (C, KD, M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheterna att förenkla kraven när det gäller den information som ska lämnas till konsumenten innan ett avtal ingås enligt exempelvis distansavtalslagen och tillkännager detta för regeringen.