bet · H701MJU20 · 2020-06-09 00:00:00 — Avsikten är dock enligt regeringen att ska tillhandahålla en digital lösning för spårbarhet för farligt avfall som uppfyller avfallsdirektivets krav på elektroniskt register. Regeringen beslutade att ge i uppdrag att utreda rättsliga förutsättningar för att upprätta och tillhandahålla avfallsstatistik samt säkerställa spårbarhet av farligt avfall i en digital lösning som uppfyller kraven i och rådets direktiv (EU) 2018/851 av om ändring av direktiv /98/EG om avfall (s.k. ändringsdirektivet). I uppdraget ingick att skulle analysera befintlig lagstiftning som rör avfallsstatistik och spårbarhet av farligt avfall och föreslå de författningsändringar som krävs för att tillhandahålla en sådan digital lösning för spårbarhet av farligt avfall som direktivet förutsätter. Behovet av skydd för den personliga integriteten, sekretess- och dataskyddsfrågor och informationssäkerhet ska särskilt beaktas liksom kostnadseffektivitet. har i rapporten för en ändamålsenlig avfallsstatistik och en digital lösning för spårbarhet av farligt avfall (dnr M2019/01642), som lämnades till regeringen , lämnat förslag till hur avfallsregistret skulle kunna regleras. I propositionen redogörs för förslag. föreslår att myndigheten ska inrätta ett avfallsregister som ska innehålla en stor mängd samlad information innefattande uppgifter om farligt avfall och behandling av icke-farligt avfall. Registret kommer även att innehålla uppgifter om enskilda verksamhetsutövare som hanterar sådant avfall. är tanken att registret även ska innehålla uppgifter om annat avfall. förslag syftar till att ska uppfylla avfallsdirektivets krav på ett elektroniskt register. Enligt förslag ska skyldigheten att lämna uppgifter i avfallsregistret omfatta de som producerar och i övrigt hanterar farligt avfall samt de som i yrkesmässig verksamhet behandlar icke-farligt avfall. Skyldigheten att lämna uppgifter i avfallsregistret enligt förslag omfattar cirka en miljon verksamheter. De flesta av dessa verksamheter är producenter av farligt avfall. Termen avfallsproducent är avsedd att tolkas brett. Rapporteringsskyldigheten kommer att omfatta de som samlar in eller transporterar farligt avfall. Även statliga myndigheter som producerar eller på annat sätt hanterar farligt avfall eller behandlar icke-farligt avfall kommer att omfattas av skyldigheten att lämna uppgifter. Den information som ska lämnas till avfallsregistret är i huvudsak information om farligt avfall, inklusive hur avfallet hanteras och av vem. En stor del av de uppgifter som föreslås hanteras i avfallsregistret finns hos verksamhetsutövarna eller hos olika tillsynsmyndigheter. De aktörer som kommer att omfattas av kravet på att lämna uppgifter till det elektroniska registret är enligt avfallsförordningen skyldiga att föra anteckningar med uppgifter som i huvudsak motsvarar de uppgifter som ska rapporteras in i det elektroniska registret (54–59 §§). är den som har fört anteckningar skyldig att ge tillsynsmyndigheten möjlighet att ta del av innehållet i anteckningarna först om myndigheten begär det (59 § avfallsförordningen). De uppgifter som finns antecknade kommer att lämnas av verksamhetsutövarna till avfallsregistret. Det innebär att en mängd uppgifter kommer att samlas in som inte funnits hos myndigheterna. Dessa uppgifter kommer att vara allmänna handlingar. Enligt medför förslaget konsekvenser för berörda verksamhetsutövare i form av viss ökad administrativ börda, eftersom nu gällande anteckningsskyldighet i viss mån utökas och krav på att lämna uppgifterna digitalt till avfallsregister tillkommer. Förslaget innebär vidare att tillsynsmyndigheterna å ena sidan får kostnader för att koppla upp sig mot digitala lösning. Å andra sidan får tillsynsmyndigheterna ett nytt verktyg för att bedriva en effektiv tillsyn. För del medför förslaget kostnader för inrättande, förvaltning och drift av den digitala lösningen samt för ökat arbete med vägledning och administration. I sin rapport anför att förslaget ska ses som ett första steg i en utveckling som på syftar till att det samlade utbytet av miljöinformation mellan företag och offentlig sektor ska ske i en ny helhetslösning där utbyte av avfallsinformation är en delmängd. Den digitala lösningen ska fullt utbyggd säkerställa spårbarhet för farligt avfall och i viss omfattning även för icke-farligt avfall samt förbättrad avfallsstatistik, vilket t.ex. avser strukturerade uppgifter om avfall som möter kraven på informationshantering enligt EU:s olika direktiv och förordningar om avfall och nationella önskemål om bl.a. uppgifter om bygg- och rivningsavfall. Som utskottet tidigare framhållit är en effektiv avfallshantering och ett utvecklat system för hållbar återvinning av material och produkter en grundläggande förutsättning för att uppnå en resurseffektiv, cirkulär och biobaserad ekonomi. Utskottet välkomnar det faktum att det inom EU antagits ett reviderat avfallsregelverk. De nya reglerna kommer att främja en ökad cirkularitet och leda till minskade avfallsmängder, ökad återvinning och ett fullständigt och enhetligt genomförande av avfallshierarkin i hela EU. har tidigare uttalat att genomförande av EU-lagstiftning i nationell rätt ska ske på ett sätt som skyddar svenska företags konkurrenskraft. Att nationellt genomföra ett EU-direktiv innebär ett begränsat nationellt handlingsutrymme. Regeringen har anfört att man för de förslag i propositionen där handlingsutrymmet för att genomföra direktivens bestämmelser i olika avseenden varit större har möjliga alternativa lösningar för respektive förslag beskrivits. Utskottet konstaterar i detta sammanhang att samlade bedömning är att regeringen uppfyllt de krav som ställs för konsekvensutredning vid regelgivning. Utskottet bedömer att förslagens konsekvenser för den svenska konkurrenskraften är tillräckligt utredda. Vidare konstaterar utskottet att ett fullt utbyggt digitalt avfallssystem inte bara kommer att kunna säkerställa spårbarhet för farligt avfall och i viss mån också icke-farligt avfall utan även kommer att kunna leverera en samlad och förbättrad avfallsstatistik och fungera som ett värdefullt verktyg för tillsynsmyndigheterna i deras arbete. Därmed anser utskottet att motion 2019/20:3609 och motion 2019/20:3612 yrkande 3 kan lämnas utan vidare åtgärd. Vägledning och kriterier för när avfall upphör att vara avfall Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vägledning och kriterier för när avfall upphör att vara avfall. Jämför reservation 3 (M, SD). I kommittémotion 2019/20:3612 av m.fl. (M) anförs i yrkande 1 att bör få i uppdrag att ta fram en ny tydligare vägledning för när avfall upphör att vara avfall. Vidare anförs i yrkande 2 att bör ges ett nytt uppdrag för att snabbt kunna avgöra avfallets status samt vid behov utarbeta end of waste-kriterier för avfall. Motionärerna anser att det ska vara enkelt att bidra till samhällets omställning och anser därför att ska ges i uppdrag att ta fram en mer detaljerad vägledning om när avfall upphör att vara avfall för att skapa en större tydlighet och förutsägbarhet för företagen som vill bidra till omställningen till en cirkulär ekonomi. Vidare anser motionärerna att ska ges ett nytt uppdrag att bistå företagen med att snabbt avgöra avfallets status, samt vid behov utarbeta s.k. end of waste-kriterier för avfallet ifråga. Genom direktivet om ändring av avfallsdirektivet har det gjorts ändringar i de bestämmelser som innehåller kriterier för när avfall upphör att vara avfall (artikel 6.1 i avfallsdirektivet). Ändringarna innebär att medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att se till att avfall som har genomgått materialåtervinning eller något annat återvinningsförfarande ska anses ha upphört att vara avfall om det uppfyller följande villkor: Ämnet eller föremålet ska användas för specifika ändamål. Det ska finnas en marknad för eller efterfrågan på sådana ämnen eller Ämnet eller föremålet ska uppfylla de tekniska kraven för de specifika ändamålen och befintlig lagstiftning och normer för produkter. Användning av ämnet eller föremålet kommer inte att leda till allmänt negativa följder för miljön eller människors hälsa. I skälen till förslaget i propositionen anges att dessa villkor fanns i direktivet. Bestämmelsen har dock ändrats på ett sätt som innebär att villkoren ska beaktas vid all bedömning av om avfall har upphört att vara avfall och inte bara vid utarbetandet av kriterier för när avfall upphör att vara avfall. Ändringarna motiveras av att aktörer på marknaden för sekundära råvaror bör ges större säkerhet när det gäller ämnens eller föremåls status som avfall eller icke-avfall och att lika villkor bör främjas (skäl 17 i ändringsdirektivet). I propositionens konsekvensbeskrivning uppges att förslagen om när avfall upphör att vara avfall innebär förtydliganden av gällande regelverk. Förslaget förväntas inte leda till direkta kostnader för företagen. Tvärtom kan reglerna bidra till att minska administrativa kostnader eftersom dagens regelverk är mindre tydligt, vilket kan medföra kostnader i termer av att analysera och tolka lagstiftning. Liksom tidigare får kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa närmare kriterier för när vissa kategorier av avfall upphör att vara avfall (artikel 6.2 i avfallsdirektivet). Om inga kriterier har fastställts på unionsnivå får medlemsstaterna fastställa kriterier (artikel 6.3). Om inga kriterier har fastställts får medlemsstaterna liksom tidigare besluta i det enskilda fallet om ett visst avfall har upphört att vara avfall. Sådana beslut behöver inte längre anmälas till kommissionen (artikel 6.4). har tillsammans med medlemsländerna arbetat med att ta fram EU-förordningar med kriterier för när olika avfallsslag upphör att vara avfall, s.k. end of waste-förordningar. Dessa är frivilliga att tillämpa för de avfallsslag som det finns framtagna kriterier för. har det tagits fram end-of-waste-kriterier på unionsnivå för skrot av järn, stål eller aluminium, krossglas och kopparskrot. Som framgår av tidigare avsnitt föreslås i propositionen att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela ytterligare föreskrifter om när avfall upphör att vara avfall enligt de angivna villkoren. Bemyndigandet syftar till att ge möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att ta fram nationella end of waste-kriterier. Som framgår ovan får nationella end of waste-kriterier enligt avfallsdirektivet endast tas fram om det inte har fastställts kriterier på unionsnivå (artikel 6.3). vägledning om när avfall upphör att vara avfall riktar sig både till de som är verksamhetsutövare och återvinner avfall samt till de som arbetar på en tillsynsmyndighet. Enligt vägledningen kan avfall upphöra att vara avfall när avfallet genomgått en återvinningsprocess. Det kan dels ske genom att tillämpa s.k. end of waste-kriterier men också genom en bedömning i det enskilda fallet. När avfall återvinns så att det upphör att vara avfall omfattas den tillverkade produkten av produkt- och kemikalielagstiftningen. Det är verksamhetsutövaren som ska bedöma om ett avfall efter en återvinningsprocess har upphört att vara ett avfall. rekommenderar att verksamhetsutövaren rådgör med tillsynsmyndigheten vid denna bedömning. Inom ramen för tillsynen granskas verksamhetsutövarens bedömning och ifall myndigheten inte delar bedömningen att avfall upphört att vara avfall kan tillsynsmyndigheten förelägga verksamheten att fortsätta hantera ämnet eller föremålet som ett avfall. Ett sådant beslut kan överklagas. anser att det generellt sett inte är en uppgift för tillsynsmyndigheten att utfärda beslut om att avfall upphört att vara avfall. Att pröva frågan om avfall har upphört att vara avfall ska som huvudregel göras i tillsynen och inte i en tillståndsprövning eller ett anmälningsförfarande. Skälet till det är att klassificeringen av om ett avfall är ett avfall eller inte kan ändras över tiden. Klassificeringen är beroende av förhållanden i verksamhetens process samt yttre faktorer, t.ex. avsättningen och att materialet kan användas på ett miljömässigt hållbart sätt etc. Den återvinning av avfall som sker i sker oftast utan tillämpning av end of waste-kriterier och istället görs en bedömning i det enskilda fallet. Enligt uppgift från kommer samtliga vägledningar som berörs av det nya regelverket att ses över. En viktig del i omställningen till en mer cirkulär ekonomi är att samhället i ökad utsträckning kan ersätta jungfruliga material med återvunna resurser. Ett tydligt regelverk är en viktig förutsättning för att efterfrågan på återvunnet material ska öka. Utskottet välkomnar därför att bestämmelserna om när avfall upphör att vara avfall förtydligas genom de föreslagna lagändringarna. Utskottet förutsätter att myndigheternas vägledning uppdateras i enlighet med det nya regelverket. Utskottet vill vidare framhålla att det är verksamhetsutövaren som ska bedöma om ett avfall efter en återvinningsprocess har upphört att vara ett avfall. Vid återvinning av avfall i är en bedömning i det enskilda fallet ett vanligare arbetssätt än användandet av end of waste-kriterier. Utskottet noterar dock att lagförslaget innehåller bemyndiganden som gör det möjligt att ta fram nationella kriterier för avfallsfraktioner. Därmed föreslår utskottet att motion 2019/20:3612 yrkande 1 och 2 lämnas utan vidare åtgärd. Konsekvenser av genomförandet av de reviderade avfallsdirektiven, punkt 2 (SD, KD) av (SD), (SD), (SD) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3609 av m.fl. (KD) och 2019/20:3612 av m.fl. (M) yrkande 3. Lagförslagen i proposition 2019/20:156 Genomförande av EU-direktiv på avfallsområdet möjliggör att kan fortsätta utvecklingen mot att bli ett mer resurseffektivt samhälle och övergå till en cirkulär ekonomi. Därför är vi positiva till huvuddragen i regeringens proposition. Men det finns aspekter av den som vi finner problematiska. I huvudsak handlar det om en viss överimplementering av direktivet vilket regeringen i något fall själva bekräftar, men i andra delar saknas den transparensen. Vi anser även att förslagens påverkan på svenska företag inte har konsekvensutretts tillräckligt väl. erkänner att de inte haft möjlighet att detaljgranska varje delförslag eller bedöma huruvida alla effekter konsekvensutretts men man gör den sammanvägda bedömningen att konsekvensutredningen uppfyller organets krav. I fullständiga yttrande specificeras vilka delar som organet menar att förslagsställarna hade kunnat utveckla. skriver att det i vissa fall saknas information om varför ett förslag går utöver . Bland annat handlar det om förslaget som rör det digitala systemet för att spåra farligt avfall, där förslaget till skillnad från vad direktivet anger även inkluderar icke-farligt avfall. Detta medför att betydligt fler företag omfattas av det rapporteringskrav som lagstiftningen dikterar. Vidare hade velat se fler resonemang kring alternativa lösningar vid genomförandet av . Organet bedömer också att flera förslag innebär relativt omfattande ändringar i dagens regelverk och att de berörda aktörerna, givet att författningsändringarna föreslås träda i kraft , har en kort förberedelsetid. anser att konsekvensutredningen i den remitterade promemorian inte uppfyller de krav på analys som bör ställas i samband med genomförande av EU-lagstiftning. Nämnden saknar bl.a. en jämförelse med hur övriga nordiska länder och andra EU-medlemsstater planerar att genomföra EU-lagstiftningen för att erhålla eventuella alternativa lösningar som kan vara mer kostnadseffektiva och för att se till att det svenska genomförandet inte innebär att svenska företag får konkurrensnackdelar i förhållande till sina utländska konkurrenter. Att genomförande av EU-direktiv inte bör försämra företagens konkurrenskraft finns uttryckt i tillkännagivande till , 2018/19:NU7 som beslutades . Av den anledningen anser vi att regeringen bör vidta återhållsamhet vid implementering av EU-direktiv i svensk lagstiftning och konsekvenser för det svenska näringslivet bör vara lättöverskådliga. Vi anser att merparten av lagförslagen i propositionen är väl avvägda men att en mer grundlig konsekvensutredning för svenska företag egentligen hade behövt utföras. Därtill oroas vi över en möjlig överimplementering av EU-direktivet. Därför yrkar vi på att regeringen bör utvärdera hur den föreslagna implementeringen av EU-direktivet påverkar svenska företags konkurrenskraft. Konsekvenser av genomförandet av de reviderade avfallsdirektiven, punkt 2 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3612 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2019/20:3609 av m.fl. (KD). Vi har tidigare föreslagit att det ska utvecklas ett digitalt system för att spåra farligt avfall och ställer oss således positiva till att information kopplat till farligt avfall digitaliseras. Det förbättrar och effektiviserar informationsöverföringen och ökar spårbarheten. Gemensamma EU-regler på avfallsområdet är viktiga för att höja miljökraven i hela unionen men också för att få en välfungerande inre marknad med likartade krav i alla medlemsländer. I sin proposition föreslår regeringen emellertid mer långtgående skyldigheter för alla verksamheter som omfattas av skyldigheten att rapportera in farligt avfall till det digitala systemet än vad direktivet kräver. Det handlar bl.a. om anteckningsskyldigheten där det svenska genomförandet medför att fler uppgifter ska vara obligatoriska att rapportera in jämfört med det som anges i direktivet. I stort sett alla svenska företag omfattas av kraven på ett digitalt register för farligt avfall. Trots det har regeringen inte genomfört en konsekvensanalys av vad överimplementeringen kommer att kosta företagen ekonomiskt. Men att det innebär en konkurrensnackdel för svenska företag, eftersom de tvingas att möta högre krav och kostnader än företagen i andra EU-länder, konstaterar till och med regeringen själv. Vi ser i det här fallet ingen anledning till att företag i ska möta högre krav än företag i andra EU-länder. Vi motsätter oss därför regeringens förslag till överimplementering av det digitala systemet för att spåra farligt avfall. Vi kräver därför att regeringen ska återkomma med en utformning av det digitala systemet för att spåra farligt avfall i som inte går längre än EU-direktivet kräver. I det fall regeringen trots allt väljer att utforma det digitala systemet för att spåra farligt avfall i så att det går längre än EU-direktivet kräver bör regeringen utvärdera hur överimplementeringen påverkar svenska företags konkurrenskraft. Vägledning och kriterier för när avfall upphör att vara avfall, punkt 3 (M, SD) av (M), (M), (M), (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3612 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2. Vi är positiva till att skapa bättre förutsättningar för ett resurseffektivt och cirkulärt samhälle. För att åstadkomma detta ska politiken främst prioritera åtgärder som förebygger att avfall uppkommer, genom återanvändning. Det avfall som ändå uppkommer ska i första hand återvinnas. För att öka återvinningsgraden och skapa bättre förutsättningar för en cirkulär ekonomi är en förändrad syn på avfall viktig. Det som betraktas och hanteras som avfall behöver i ökad utsträckning bli en resurs som återvinns. Vi välkomnar därför att genom EU-direktiv på avfallsområdet tar steg i den riktningen. Vi välkomnar också att skrivningar om när avfall upphör att vara avfall förs in i , i syfte att underlätta processer där återvunnet avfall ersätter jungfruliga material i olika produktionsprocesser och på så sätt förbättrar cirkulära flöden i samhället. Men för att ytterligare förenkla för företagen som vill återvinna avfall behöver den nya lagstiftningen kompletteras med en uppdaterad vägledning från för när avfall upphör att vara avfall. Den vägledning som finns bidrar inte med nödvändig tydlighet för företagen. är det företaget som är skyldigt att visa att avfallet har upphört att vara avfall. Men ingen myndighet har ansvaret för att meddela om processen för att tillse att avfall upphör att vara avfall är tillräcklig för att leva upp till kraven i lagen. Det ansvaret vilar i stället på tillståndsmyndigheter, vilka riskerar göra olika bedömningar, i olika delar av landet. Detta skapar en osäkerhet och försvårar för företagen som antingen vill återvinna avfall eller köpa material som tidigare klassats som avfall. Detta i sin tur saktar ner omställningen till en cirkulär ekonomi. Vi anser att det ska vara enkelt att bidra till samhällets omställning. Vi vill därför att ska ges i uppdrag att ta fram en mer detaljerad vägledning om när avfall upphör att vara avfall för att skapa en större tydlighet och förutsägbarhet för företagen som vill bidra till omställningen till en cirkulär ekonomi. Vi anser också att ska ges ett nytt uppdrag att bistå företagen med att snabbt avgöra avfallets status samt vid behov utarbeta s.k. end of waste-kriterier för avfallet ifråga. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2019/20:156 Genomförande av EU-direktiv på avfallsområdet: 1.Riksdagen antar regeringen förslag till lag om ändring i . 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i (2010:900). 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2019:1274) om skatt på avfall som förbränns. 2019/20:3609 av m.fl. (KD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska utvärdera hur det föreslagna genomförandet av EU-direktivet påverkar svenska företags konkurrenskraft och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3612 av m.fl. (M): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge i uppdrag att ta fram en ny, tydligare vägledning om när avfall upphör att vara avfall och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge ett nytt uppdrag för att snabbt kunna avgöra avfallets status samt vid behov utarbeta end of waste-kriterier för avfall och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma med en utformning av det digitala systemet för att spåra farligt avfall i som inte går längre än EU-direktivet kräver och tillkännager detta för regeringen.