bet · H701MJU13 · 2020-04-29 00:00:00 — Materialet ska då vara starkare för att hålla längre. Skattskyldighet införs fr.o.m. . Den normala skattesatsen för en plastbärkasse är per styck. För påsar som är tunnare än och har en volym på maximalt är skatten per styck. Det är upp till varje enskild handlare att bestämma priset på plastbärkassar som tillhandahålls konsumenter i butik. Skatten kommer att ha tagits ut i ett tidigare led i försäljningskedjan. Detta antas resultera i högre priser för plastbärkassar i bl.a. dagligvaruhandeln. Enligt preliminära uppskattningar kan slutpriset för en plastbärkasse i dagligvaruhandeln beräknas hamna på 5–. Uppskattningen försvåras av att det är oklart hur handlarnas marginaler kommer att påverkas av skatten, dvs. i vilken utsträckning som kostnaden för skatten kommer att övervältras på konsumenterna. I kommissionens nya handlingsplan för cirkulär ekonomi som presenterades (COM (2020) 98 final) anför kommissionen att förbrukningen av plast väntas fördubblas , och därför ser kommissionen behov av att vidta ytterligare riktade åtgärder. För att öka användningen av materialåtervunnen plast och bidra till en mer hållbar användning av plast kommer kommissionen bl.a. att föreslå tvingande krav på innehåll av återvunnet material och åtgärder för att minska avfallet för viktiga produkter, såsom förpackningar, byggnadsmaterial och fordon. Kommissionen avser även att ta itu med förekomsten av mikroplast i miljön genom att bl.a. föreslår åtgärder för att begränsa avsiktligt tillsatt mikroplast och utarbeta märkning, standardisering, certifiering och lagstiftningsåtgärder när det gäller oavsiktliga utsläpp av mikroplast, exempelvis åtgärder för att öka avskiljningen av mikroplast i alla relevanta faser av produktlivscykeln. Metoderna för mätning av oavsiktliga utsläpp av mikroplast, särskilt från däck och textilier ska vidareutvecklas och harmoniseras. Vidare ska det tas fram en policyram för anskaffning, märkning och användning av biobaserad plast, samt för användning av biologiskt nedbrytbar eller komposterbar plast. Därtill ska ett snabbt genomförande av engångsplastdirektivet säkerställas. I handlingsplanen framhåller kommissionen att en samordnad strategi för att ta itu med plastföroreningar på global nivå ska främjas. Med utgångspunkt i den europeiska strategin för plast avser kommissionen att leda insatserna på internationell nivå för att uppnå en global överenskommelse om plast, genom att uppmuntra länderna att ta till sig för en cirkulär ekonomi för plast. Återvinning av förpackningar och tidningar remitterade en promemoria om fastighetsnära insamling där det föreslogs ändringar i främst förordningen (2014:1073) om producentansvar för förpackningar och förordningen (2014:1074) om producentansvar för returpapper. Ändringarna syftade till att förtydliga producentansvaret för dessa fraktioner, och innebär att insamling i eller i anslutning till bostadsfastigheter blir huvudregel. Därtill tydliggjordes både kraven på och producenternas ansvar för förpackningarnas utformning. Det föreslogs bl.a. att producenter ska utnyttja de möjligheter som finns inom producentens verksamhet att begränsa användningen av onödiga förpackningar. En producent ska även se till att förpackningarna har en volym och vikt som begränsas till det minimum som krävs för att upprätthålla en god säkerhets- och hygiennivå. Vidare föreslogs det att skyldigheten att rapportera till om den mängd förpackningar, tidningar och tidningspapper som producenterna släppt ut på den svenska marknaden flyttas från den som driver insamlingssystem till producenterna. Dessa förändringar syftar till att ge bättre möjlighet att bedriva tillsyn och att samla in statistik. beslutade regeringen om nya förordningar om producentansvar för förpackningar respektive returpapper samt om ändringar i ett antal andra förordningar. Syftet med ändringarna var att få en mer lättillgänglig insamling för medborgarna för att öka utsorteringen och få mer material att gå till materialåtervinning. De nya förordningarna trädde i kraft . Vissa bestämmelser från tidigare förordningar fortsätter att gälla . Som producent av returpapper räknas alla som yrkesmässigt tillverkar tidningspapper i , för att släppa ut på den svenska marknaden, samt för in tidningspapper eller tidningar till för att släppa ut på den svenska marknaden. Definitionen antogs och börjar gälla fullt ut . Fram till dess gäller övergångsbestämmelser. Det är producenterna av returpapper som har ansvar att se till att det finns lämpliga insamlingssystem. Ett insamlingssystem är lämpligt om det är lättillgängligt och ger god service åt dem som ska lämna förpackningsavfall och/eller returpapper till systemet. Producenterna har möjlighet att gå samman i så kallade materialbolag och genom sådana tillhandahålla lämpliga insamlingssystem. Även om de på så sätt ger någon annan part i uppdrag att utföra insamlingen så är det producenterna som ansvarar för att uppfylla skyldigheterna. krävs det tillstånd av för att samla in förpacknings- och returpappersavfall från hushåll. Det krävs inte tillstånd för insamling av förpackningsavfall som uppkommer i samband med yrkesmässig verksamhet. Av januariavtalet följer att införandet av nya samordnade krav på lägsta servicenivå för hushållens avfall, inklusive förpackningar, tidningar, grovavfall och farligt avfall, ska utredas för ökad effektiv hushållsnära insamling, bättre samarbete mellan kommunala system och producentansvarssystem och högre återvinning. Regeringen har gett i uppdrag att utreda ett antal frågor kopplade till producentansvaret för förpackningar och returpapper (M2018/02231/Ke). En del av uppdraget är att ska följa upp hur utbyggnaden av den fastighetsnära och kvartersnära insamlingen av förpackningsavfall och returpapper enligt förordningen (2018:1462) om producentansvar för förpackningar och förordningen (2018:1463) om producentansvar för returpapper fortgår och vilka effekter som utbyggnaden har medfört och som den förväntas medföra i fråga om miljönytta, tillgänglighet, produktutveckling och konkurrensförhållanden. I uppföljningen ska ingå en redovisning av kostnaderna för utbyggnaden och hur utbyggnaden har påverkat samhället i stort inklusive producenterna, de tillståndspliktiga insamlingssystemen, avfallstransportörerna, återvinningsföretagen, fastighetsägarna, hushållen, kommunerna och andra berörda aktörer. Uppföljningen ska syfta till att ge ett bättre underlag för tillämpningen av skälighetsbedömningen i 46 § förordningen (2018:1470) om ändring i förordningen (2018:1462) om producentansvar för förpackningar och 14 § förordningen (2018:1471) om ändring i förordningen (2018:1463) om producentansvar för returpapper. En redovisning av uppföljningens slutsatser ska lämnas till . Återvinning av elektronik och metaller FN:s miljöprogram redovisade 2009 att elavfall är ett snabbt växande avfallsslag. Elavfall kan bl.a. innehålla farliga ämnen, och om avfallet inte tas om hand på rätt sätt kan det skada miljön och människors hälsa. Dessutom kan värdefulla material i elavfallet, såsom metaller, gå förlorade ur kretsloppet. har lagstiftat om producentansvar för elutrustning (inklusive glödlampor och viss belysningsarmatur) samt för batterier. Syftet med producentansvaret är att den som ger upphov till en produkt ska ta kostnaderna för att samla in, återvinna och behandla avfallet som uppstår när produkten är förbrukad. All elutrustning som innehåller inbyggda batterier omfattas av två bestämmelser, förordningen (2014:1075) om producentansvar för elutrustning och förordningen (2008:834) om producentansvar för batterier. I de svenska förordningarna regleras mål för återvinning, dvs. hur stor andel av insamlat elavfall som ska återvinnas respektive förberedas för återvinning eller materialåtervinnas. Återvinningsmålen för elutrustning är olika höga beroende på vilken kategori utrustningen tillhör. Enligt samlades elavfall från hushåll per person in i . Insamlingsgraden, som mäts i vikt relaterat till den mängd som satts på marknaden, tenderar att sjunka i . När det gäller insamlad mängd småelektronik, t.ex. hushållsapparater, leksaker, belysningsutrustning och elverktyg, så är insamlingskvoten väldigt låg, endast 10–samlas in och återvinns. En av orsakerna till att insamlingsgraden sjunker är att en stor andel av den insamlade mängden elavfall har bestått av CRT-apparater, s.k.”tjock-tv”. Eftersom den typen av produkter i hög grad har ersatts av platta skärmar minskar också andelen av sådant avfall som samlas in, vilket påverkar den totala insamlingskvoten märkbart. En annan förklaring kan vara att vitvaror och annan elutrustning tillverkas i allt högre utsträckning av lättare material, vilket gör att de, när de blir avfall, kan väga mindre än en jämförbar äldre produkt. Eftersom insamlingsgraden mäts i förhållande till den mängd elutrustning som satts på marknaden påverkar mängden nya produkter som satts på marknaden också måluppfyllelsen. I det s.k. WEEE-direktivet[2] är målet att av den mängd elutrustning som satts på marknaden ska samlas in . Målen för insamling av batterier är att av det totala antalet sålda bil- och industribatterier som innehåller bly samlas in, att av det totala antalet sålda bil- och industribatterier som inte innehåller bly samlas in, och att av det totala antalet sålda andra batterier samlas in. Målen för särskilt omhändertagande och återvinning är • för batterier som innehåller kvicksilver att av batteriernas kvicksilverinnehåll omhändertas särskilt, • för batterier som innehåller bly, att av batteriernas genomsnittsvikt återvinns med högsta möjliga återvinningsgrad av blyinnehållet, • för batterier som innehåller nickelkadmium att av batteriernas genomsnittsvikt återvinns med högsta möjliga återvinningsgrad av kadmiuminnehållet, • att av batteriernas genomsnittsvikt återvinns för andra batterier. I samband med slutrapporten om genomförandet av den europeiska handlingsplanen för cirkulär ekonomi (COM (2019) 190 final) anför kommissionen att det finns områden som ännu inte omfattas handlingsplanen som borde utredas för att på så sätt fullborda den cirkulära agendan. Med utgångspunkt i exemplet från den europeiska strategin för plast i en cirkulär ekonomi skulle många andra sektorer med stor miljöpåverkan och potential för cirkularitet, som t.ex. it och elektronik kunna dra nytta av ett liknande holistiskt synsätt för att bli mer cirkulära. Av januariavtalet framgår att en utredning ska tillsättas för att föreslå hur producentansvaren för elutrustning respektive batterier kan kompletteras med krav på pant för fler produkter som exempelvis batterier, mobiltelefoner och annan elektronik. Utredningen kommer att tillsättas . I meddelandet om en ny handlingsplan för cirkulär ekonomi som presenterades (COM (2020) 98 final) konstaterar kommissionen att elektrisk och elektronisk utrustning är en av de snabbast växande avfallsströmmarna i EU, med en nuvarande årlig ökningstakt på . Det uppskattas att av det elektroniska avfallet går till materialåtervinning i EU. För att hantera dessa utmaningar kommer kommissionen att lägga fram ett initiativ för cirkulär elektronik med befintliga och nya instrument. I linje med den nya policyramen för hållbara produkter kommer det initiativet att främja längre produktlivslängder, bl.a. genom lagstiftningsåtgärder för elektronik och informations- och kommunikationsteknologi (IKT) inom ramen för ekodesigndirektivet, så att utrustning designas för att vara energieffektiv, hållbar och möjlig att reparera, uppgradera, underhålla, återanvända och materialåtervinna. Det kommer även föreslås lagstiftningsåtgärder för laddare och liknande utrustning, bl.a. införandet av en gemensam laddare, förbättring av hållbarhet liksom incitament för att frikoppla inköpen av laddare från inköp av ny utrustning. Kommissionen avser även att presentera åtgärder för att förbättra insamlingen och behandlingen av elavfall, bland annat genom att undersöka alternativ när det gäller ett EU-omfattande system för att lämna eller sälja tillbaka gamla mobiltelefoner, datorplattor och laddare. Vidare ska en översyn av om begränsning av användning av farliga ämnen i elektrisk och elektronisk utrustning göras. Lagstiftningsförslag är att vänta –2021. För att åstadkomma snabba framsteg när det gäller att förbättra hållbarheten i den framväxande batterivärdekedjan för elektromobilitet och främja alla batteriers cirkulära potential kommer kommissionen att föreslå ett nytt regelverk för batterier. Lagstiftningsförslaget kommer beakta regler för innehåll av återvunnet material och åtgärder för att förbättra insamlings- och materialåtervinningsgraden för alla batterier, säkerställa återvinning av värdefulla material samt tillhandahålla vägledning för konsumenterna. Det ska även innefatta åtgärder för att gradvis fasa ut användningen av icke-laddningsbara batterier där det finns alternativ. Åtgärder för ökad återvinning En förutsättning för att uppnå en resurseffektiv, cirkulär och biobaserad ekonomi är en effektiv avfallshantering och ett utvecklat system för hållbar återvinning av produkter och material. Arbetet med implementeringen av EU:s reviderade avfallsdirektiv i pågår, och utskottet välkomnar att den nya lagstiftningen innebär att avfallsförebyggande åtgärder ska prioriteras, liksom återanvändning och återvinning framför deponering och förbränning, och att det innefattar nya, högt ställda återvinningsmål på EU-nivå. Det reviderade avfallsdirektivet ställer även krav på elektroniska register för farligt avfall för att förbättra spårbarheten. Utskottet noterar att redovisat sitt uppdrag att utreda rättsliga förutsättningar för att säkerställa spårbarhet av farligt avfall i en digital lösning och att myndigheten nu arbetar med att inrätta ett system för att uppfylla kraven i EU-lagstiftningen. Vidare noterar utskottet att regeringen framhåller att ytterligare åtgärder ska vidtas för att stärka och utveckla återvinning och göra det lättare att återvinna och återbruka, bl.a. för textilier. Likaså välkomnas den aviserade utredningen om pantsystemen som ska omfatta fler produkter. Därtill noterar utskottet att regeringen bereder nya föreslagna etappmål för återanvändning av förpackningar som väntas leda till att inte bara andelen av de förpackningar som släpps ut på marknaden ska vara återanvändbara, utan att även rotationen av förpackningar i system för återanvändning ska öka. Med hänvisning till vad som anförs ovan och det arbetet som pågår anser utskottet att motionerna 2019/20:2579 yrkande 1, 2019/20:2663 yrkandena 10 och 16, 2019/20:3107 yrkandena 19–21, 2019/20:3258 yrkandena 7–9 samt 2019/20:3361 yrkande 11 kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet instämmer i regeringens uppfattning att det är angeläget att öka kunskapen om konsumtionens klimatpåverkan och att konsumenter ska ges tillräcklig och adekvat information vid inköp av varor och tjänster för att ha möjlighet att göra medvetna och klimatsmarta val. Utskottet konstaterar att ekodesign har hög prioritet såväl i som i EU, och välkomnar att varit pådrivande för nya eller reviderade ekodesign- och energimärkningskrav för flera produktgrupper och att ekodesignkrav ska leda till större resurseffektivitet. Vidare noterar utskottet att regeringen, genom uppdrag till berörda myndigheter att ta fram underlag om produkters livslängd och återvinningsbarhet, inlett arbetet med att införa s.k. produktpass med information om innehåll, ursprung och möjligheter till återvinning. Utskottet konstaterar även att kommissionen har för avsikt att presentera en rad åtgärder på området konsumentinformation och ekodesign framöver, bl.a. lagstiftningsinitiativ om en politik för hållbara produkter, vilket kommer att utvidga ekodesigndirektivet till att gälla för ett brett spektrum av produkter. Vidare noteras att en ny arbetsplan för ekodesign och energimärkning för 2020-2024 ska läggas fram, liksom en aviserad översyn av EU:s konsumentlagstiftning för att säkerställa tillförlitlig och relevant information om produkter. Även konsumentskyddet mot planerat åldrande ska förstärkas. Utskottet förutsätter att kommer att fortsätta vara pådrivande inom ramen för detta arbete. Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte berett att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionerna 2019/20:1190 yrkande 2, 2019/20:2659 yrkande 3, 2019/20:3258 yrkandena 19, 26 och 27 samt 2019/20:3305 yrkande 1 och 4. Motionerna avstyrks därmed i berörda delar. för plast har en tydlig vision som bl.a. innebär att alla plastförpackningar som släpps ut på EU-marknaden ska gå att återanvända eller återvinna. Utskottet har anfört att det krävs kraftfulla insatser för att komma till rätta med de problem som orsakas av förbrukning och spridning av plaster, samt understrukit behovet av att hantera det växande problemet med mikroplaster och plastprodukters negativa påverkan på miljön. Därtill erinrar utskottet om att strategin även uppmanar berörda parter att göra frivilliga åtaganden för att uppfylla den övergripande visionen. Utskottet välkomnar att regeringen har för avsikt att genomföra det s.k. engångsplastdirektivet på ett ambitiöst sätt och att ska fortsätta driva på för att all engångsplast inom EU ska fasas ut. Utskottet noterar att har fått i uppdrag att ansvara för en nationell plastsamordning, och ser positivt på att en utredning tillsatts som ska se över möjligheten att gå längre än EU-direktivet och förbjuda ytterligare engångsplastprodukter och vidta åtgärder för att minska utsläppen av mikroplast från bl.a. konstgräsytor. Enligt finns en stor potential för ökad materialåtervinning av plast i . Utskottet konstaterar att regeringen i den klimatpolitiska handlingsplanen anför att förutsättningarna för ett plastreturraffinaderi i bör analyseras. Vidare noterar utskottet att regeringen avser att prioritera det harmoniserade standardiseringsarbetet för att underlätta plaståtervinning. Därtill noterar utskottet att kommissionen i den nya handlingsplanen för cirkulär ekonomi aviserat en rad åtgärder som ska bidra till en mer hållbar användning av plast och minska förekomsten av mikroplast i miljön, bl.a. tvingande krav på innehåll av återvunnet material, ökad avskiljningen av mikroplast i produktlivscykeln samt lagstiftningsförslag avseende oavsiktliga utsläpp av mikroplast. Mot bakgrund av det som anförs ovan föreslår utskottet att motionerna 2019/20:1190 yrkande 3, 2019/20:2579 yrkandena 3, 4 och 5, 2019/20:2663 yrkande 8 samt 2019/20:2761 yrkande 37 lämnas utan vidare åtgärd. Återvinning av förpackningar och tidningar Som utskottet tidigare framhållit är det av stort värde av att ansvaret för insamling av avfall fördelas mellan kommuner, producenter och andra avfallsinnehavare, samt att det förutsätter ett väl fungerande samarbete mellan de kommunala insamlingssystemen och producentansvarssystemen. Utskottet noterar att har i uppdrag att utreda hur den fastighetsnära och kvartersnära insamlingen av förpackningsavfall och returpapper fortgår och vilka effekter som utbyggnaden av systemet har och förväntas medföra avseende miljönytta, tillgänglighet, produktutveckling och konkurrensförhållanden. Utskottet noterar vidare att lämnat förslag på nya etappmål för återanvändning av förpackningar med syftet att stimulera marknaden för återanvändning och att minska den totala mängden förpackningar som släpps ut på marknaden. Förordning (2018:1463) om producentansvar för returpapper berör tidningspapper. En framtida insamling av tidningspapper bör beakta konsekvenser för pappersåtervinningen och kostnaderna för insamlingen. Utskottet understryker vikten av att insamling och återvinning av tidningspapper fungerar väl, att konsekvenser för tidningsbranschen beaktas och att returpappersinsamlingen både är kostnadseffektiv och främjar cirkulär ekonomi. För att inte föregå resultatet av utvärderingen och det beredningsarbete som pågår föreslås att motionerna 2019/20:596 yrkande 5 och 2019/20:2761 yrkande 35 lämnas utan vidare åtgärd. Återvinning av elektronik och metaller. Avfall från elektronisk utrustning och annat elavfall är en av de snabbast växande avfallsströmmarna både i och inom EU. Utskottet konstaterar att det är angeläget att finna vägar att hantera den utmaningen, såväl för att förebygga skador på hälsa och miljö, som för att förhindra att ändliga resurser i form av metaller och material går förlorade ur kretsloppet. I finns lagstiftat producentansvar för elutrustning och för batterier. Utskottet noterar att det av januariavtalet framgår att en utredning ska tillsättas för att föreslå hur producentansvaret för elutrustning respektive batterier kan kompletteras med krav på pant för fler produkter som exempelvis batterier, mobiltelefoner och annan elektronik. Enligt kommissionen återvinns av det elektroniska avfallet i EU. Den siffran behöver öka. Utskottet välkomnar därför kommissionen avsikt att lägga fram ett initiativ för cirkulär elektronik som bl.a. ska innehålla åtgärder för att förbättra insamlingen och behandlingen av elavfall, liksom en översyn om att begränsa användningen av farliga ämnen i elektrisk och elektronisk utrustning. Vidare noterar utskottet att ett nytt regelverk för batterier ska presenteras i syfte att förbättra insamlings- och materialåtervinningsgraden, säkerställa återvinning av värdefulla material samt åtgärder för att fasa ut icke laddningsbara batterier. Med hänvisning till det som anförs ovan föreslår utskottet att motionerna 2019/20:917, 2019/20:1258 yrkande 2, 2019/20:2579 yrkande 2 samt 2019/20:2663 yrkande 5 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om nedskräpning, övergivna båtar och marksanering. Jämför reservation 14 (KD) och 15 (C). I partimotion 2019/20:3107 av m.fl. (C) yrkande 23 anförs att arbetet för att minska nedskräpningen bör förstärkas. Mot samma bakgrund anförs i kommittémotion 2019/20:3258 av m.fl. (C) yrkande 29 att lagstiftningen och efterlevnaden för nedskräpning i både tätort, naturområden och på privat mark ska skärpas. Enligt motionärerna bör ambitionsnivån för vilka engångsplaster som ska förbjudas i EU höjas och förbudet mot engångsartiklar i plats utökas och till 2025 omfatta fler produkter. Vidare anförs i partimotion 2019/20:3107 av m.fl. (C) yrkande 24 samt i kommittémotion 2019/20:3258 av m.fl. (C) yrkande 30 att ett producentansvar för nedskräpning ska införas. Motionärerna menar att ett producentansvar för nedskräpning skulle lägga kostnaden för nedskräpningen på de som släpper ut produkter på marknaden, produkter som sedan slängs på fel ställe. I motion 2019/20:2405 av (M) föreslås en utredning om kännbara straff för nedskräpning. Enligt motionären behöver individen bära ansvaret för sitt beteende, och för att medvetandegöra behovet av en renare miljö och natur så behövs det kännbara straff. I kommittémotion 2019/20:2761 av m.fl. (KD) yrkande 59 föreslås en kriminalisering av att slänga enstaka cigarettfimpar. Enligt motionärerna finns ett behov av ytterligare åtgärder för att minska nedskräpningen av fimpar utomhus. Lagen bör därför ändras så att det blir straffbart att slänga enstaka cigarettfimpar. I motion 2019/20:238 av och (båda S) framförs att filtercigaretter bör förbjudas. Enligt motionärerna är fimpen en nedskräpningens värsting; slängda fimpar motsvarar ungefär plast som hamnar i utemiljön . I motion 2019/20:444 av och (båda C) yrkande 1 anförs att förutsättningarna för att ge kommunerna möjlighet att bötfälla nedskräpning ska utredas. Enligt motionärerna skulle en möjlighet att bötfälla dem som skräpar ned ge kommunerna helt nya möjligheter att kombinera och prioritera mellan informerande, förebyggande och åtgärdande insatser. Vidare anförs i yrkande 2 i samma motion att det även ska vara möjligt att bötfälla nedskräpning med småskräp. Motionärerna anser att även nedskräpning med småskräp, som exempelvis fimpar och snus, ska kunna ge böter.