bet · H701JuU26 · 2020-04-29 00:00:00 — För att fånga upp allvaret i den här brottsligheten anser utskottet att våld mot tjänsteman bör få en egen brottsrubricering där straffet ska vara minst sex månaders fängelse. Detta har, som framgår ovan, också tillkännagett för regeringen . Regeringen har i propositionen redovisat att tillkännagivande i denna del bereds vidare inom . Några åtgärder för att tillmötesgå tillkännagivandet har, såvitt känt, inte vidtagits. Utskottet finner mot den bakgrunden anledning att föreslå ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett lagförslag som innebär att våld mot tjänsteman får en egen brottsrubricering där straffet ska vara minst sex månaders fängelse. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:43). Utskottet har också tidigare behandlat motionsyrkanden om straffrättsligt skydd för personal inom hälso- och sjukvården och om skärpta straff för våld mot personal inom hälso- och sjukvården och andra vitala samhällsfunktioner. har bl.a. tillkännagett att våld eller hot mot personal inom räddningstjänsten och hälso- och sjukvården bör straffas lika hårt som våld eller hot mot polisen och att det bör införas ett nytt brott, våld mot alarmeringstjänstpersonal, där det inte uppställs något krav på att angreppet sker mot någon i dennes myndighetsutövning, och att det även bör införas en särskild straffskärpningsgrund som innebär att alla brott som innefattar ett angrepp mot viktiga samhällsfunktioner leder till skärpta straff (bet. 2016/17:JuU16, s. 51 f., rskr. 2016/17:211). I betänkande 2017/18:JuU14 (s. 45 f.) konstaterade utskottet att många av de tillkännagivanden som gjort på området återfanns bland de förslag som den pågående utredningen om stärkt straffrättsligt skydd för blåljusverksamhet och andra samhällsnyttiga funktioner presenterat, men att andra delar saknades. Utskottet vidhöll därför sin uppfattning att ett särskilt brott skulle omfatta angrepp mot personal inom hälso- och sjukvården och att våld mot personal inom hälso- och sjukvården och andra vitala samhällsfunktioner skulle ha ett minimistraff på sex månaders fängelse. Utskottet framförde att regeringen därför borde ge ett tilläggsdirektiv om att ta fram ett lagstiftningsförslag i enlighet med det anförda. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). I betänkande 2019/20:JuU8, som behandlade den ovan nämnda propositionen om ett stärkt straffrättsligt skydd för blåljusverksamhet, anförde utskottet att det fanns anledning att överväga ett utökat straffrättsligt skydd även för personal i andra viktiga samhällsfunktioner. Samma personer som utsätter blåljuspersonal och personal från och för angrepp utgör även hot mot andra yrkeskategorier. Det förekommer t.ex. att personal på akutmottagningar och sjukhus utsätts för hot och påtryckningar. Detsamma gäller för ordningsvakter som anställts av kommuner för att bidra till ordning och trygghet på allmän plats. En utredning borde därför tillsättas i syfte att bredda det straffrättsliga skyddet även för andra samhällsviktiga yrkesfunktioner. Utskottet föreslog att skulle tillkännage detta för regeringen. Vidare anförde utskottet att det hade har viss förståelse för att regeringen valde att inte gå vidare med förslaget om att införa en särskild straffskärpningsgrund i 29 kap. , men att behovet av ett sådant starkare straffrättsligt skydd mot angrepp på viktiga samhällsfunktioner inte hade bortfallit. Utskottet noterade att regeringen ansåg att frågan om vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och hur ett förstärkt straffrättsligt skydd för dessa samhällsnyttiga funktioner kunde uppnås på ett annat och mer ändamålsenligt sätt krävde fortsatt utredningsarbete. Det var enligt utskottet emellertid angeläget att frågan skyndsamt blev föremål för fortsatta överväganden. Detta föreslog utskottet att skulle tillkännage för regeringen. följde utskottets förslag i dessa delar (rskr. 2019/20:43). Genom införandet av brottet sabotage mot blåljusverksamhet anförde regeringen att vissa av tillkännagivanden i frågan därmed var tillgodosedda. Vad gäller de tillkännagivanden som redovisas ovan anförde regeringen dock att dessa tillkännagivanden inte var slutbehandlade och att man avsåg att återkomma till i dessa delar. Som framgår ovan har redan riktat tillkännagivanden till regeringen om att våld mot tjänsteman bör få en egen brottsrubricering där straffet ska vara minst sex månaders fängelse. Regeringen har vidare uppgett i den ovannämnda propositionen om blåljussabotage att ärendet bereds inom . Enligt utskottet finns det inte skäl att föregripa den beredningen. Utskottet noterar i sammanhanget att den höjning av minimistraffet för grovt våld eller hot mot tjänsteman som infördes torde skapa utrymme för en strängare straffmätning även för brott av normalgraden. Utskottet finner mot bakgrund av att tillkännagivandena fortfarande bereds i inte anledning för att åter göra ett tillkännagivande i denna fråga. Motion 2019/20:3069 (M) 10 avstyrks. Som framgår ovan har gjort flera tillkännagivanden till regeringen i frågor som rör ett stärkt straffrättsligt skydd för hälso- och sjukvårdspersonal och andra samhällsviktiga funktioner, senast . Dessa bereds inom . Det finns därför inte skäl för att föregripa denna beredning. Utskottet avstyrker således motionerna 2019/20:2922 (M) yrkande 4 och 2019/20:2925 (M) yrkande 7. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att bl.a. göra det olagligt att lämna falskt alibi för brottslingar i polisförhör. Jämför särskilt yttrande 1 (KD). I kommittémotion 2019/20:2728 av m.fl. (KD) yrkande 20 begärs ett tillkännagivande om hindrande av rättvisa. Motionärerna anför att det inte är olagligt att lämna falska alibin för brottslingar i polisförhör enligt , vilket måste åtgärdas. De anför vidare att det bör tillsättas en övergripande utredning om hur hindrande av rättvisans gång kan stoppas, som kan komplettera lagstiftningen om falsk tillvitelse, skyddande av brottsling, mened m.m. I 15 kap. finns straffbestämmelser om mened, falskt åtal och annan osann utsaga. I 15 kap. 1 § anges bl.a. att den som under laga ed lämnar osann uppgift eller förtiger sanningen, dömes för mened till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Straffbestämmelsen omfattar t.ex. uppgifter som ett vittne, efter att ha avlagt ed, lämnar vid en huvudförhandling i ett brottmål. Mened är inte fullbordad förrän förhöret har avslutats. Först då kan straffansvar aktualiseras. Om vittnet har ljugit i inledningen av förhöret, men ändrar sig i slutet och berättar sanningen, har vittnet alltså inte begått något brott. Den som hörs av polis eller åklagare under en förundersökning i brottmål avlägger inte ed och kan därför inte straffas för mened. Även om det inte finns någon bestämmelse som generellt straffbelägger osanna uppgifter vid polisförhör är det i vissa särskilt angivna situationer straffbart att lämna falska uppgifter till polisen. En sådan situation, där straffansvar kan aktualiseras, är att den hörda personen påstår att någon som är oskyldig har gjort sig skyldig till brott. Den som i ett polisförhör sanningslöst tillvitar någon annan en brottslig gärning, påstår besvärande omständighet eller förnekar friande eller mildrande omständighet, döms för falsk tillvitelse (15 kap. 7 § BrB). Den som under ett polisförhör lämnar falska uppgifter till förmån för någon som har begått ett brott kan dock dömas för skyddande av brottsling. Det krävs då att den som har lämnat de falska uppgifterna därigenom döljer den som har förövat ett brott, hjälper henne eller honom att undkomma, undanröjer bevis om brottet eller på annat dylikt sätt motverkar att brottet uppdagas eller beivras. (Se 17 kap. 11 § första stycket BrB.) I Högsta domstolens avgörande NJA 2019 s. 294 konstateras, efter en redogörelse för vissa förarbetsuttalanden, att det agerande som bestämmelsen om skyddande av brottsling tar sikte på måste vara att brottslingen görs oåtkomlig för polisen, dvs. åtgärder som kan medföra att polisen inte får tag på den som har begått ett brott. Straffansvaret omfattar således inte att någon, till förmån för den som är misstänkt eller dömd för ett brott, under polisförhör lämnar falska uppgifter som endast kan påverka bevisläget, t.ex. att ge ett falskt alibi. tillsatte regeringen en utredning som ska titta på åtgärder för att stärka rättsprocessen och öka lagföringen, bl.a. vid brottslighet med kopplingar till kriminella nätverk. I utredningens uppdrag ingår att analysera om ett system med s.k. kronvittnen bör införas, att se över skyddet av och stödet till vittnen och deras anhöriga och att analysera om det bör införas en möjlighet att vittna anonymt. Utredningen får även i uppdrag att föreslå skärpta straffskalor för övergrepp i rättssak, mened och skyddande av brottsling och att utreda behovet av ändringar när det gäller vittnesuppgifter som lämnas under en förundersökning. Uppdraget ska redovisas (dir. 2019:85). Utskottet behandlade ett motionsyrkande om att göra det straffbart att lämna ett falskt alibi vid ett polisförhör i betänkande 2018/19:JuU10 (s. 187 f.). Utskottet uppgav sig ha förståelse för det som anfördes i motionen om att falska uppgifter i polisförhör försvårar brottsutredningar, men bl.a. mot bakgrund av den aviserade översynen av menedsbrottet var utskottet inte berett att ställa sig bakom förslaget att straffbelägga t.ex. falska alibin vid polisförhör. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:191). Som framgår ovan har regeringen tillsatt en utredning som bl.a. fått i uppdrag att föreslå skärpta straffskalor för övergrepp i rättssak, mened och skyddande av brottsling och att utreda behovet av ändringar när det gäller vittnesuppgifter som lämnas under en förundersökning. Motion 2019/20:2728 (KD) yrkande 20 får därmed anses i huvudsak tillgodosedd, och utskottet avstyrker därför motionen. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av bestämmelserna om hets mot folkgrupp. I motion 2019/20:2437 av (M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att överväga en översyn av lagreglerna om hets mot folkgrupp i med hänsyn till att dessa regler delvis har förändrats och att ny praxis har uppkommit. I 16 kap. 8 § föreskrivs att den som i ett uttalande eller i ett annat meddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning för en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller könsöverskridande identitet eller uttryck, döms för hets mot folkgrupp till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Om brottet är grovt döms för grov hets mot folkgrupp till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om meddelandet haft ett särskilt hotfullt eller kränkande innehåll och spritts till ett stort antal personer på ett sätt som varit ägnat att väcka betydande uppmärksamhet. Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen (RF) är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. mötesfrihet och demonstrationsfrihet. Med mötesfrihet avses enligt RF frihet att anordna och bevista sammankomst för upplysning, meningsyttring eller något liknande syfte eller för framförande av konstnärligt verk och med demonstrationsfrihet avses frihet att anordna och delta i demonstration på allmän plats. I 2 kap. 20 och 24 §§ RF finns bestämmelser om i vilken form och inom vilka ramar som mötes- och demonstrationsfriheterna får begränsas. I betänkande 2017/18:JuU14 (s. 41 f.) behandlade utskottet motionsyrkanden om skärpning av lagstiftningen om hets mot folkgrupp. I betänkandet redogjordes för pågående uppdrag att stärka arbetet med att förebygga, förhindra, försvåra och hantera politiskt motiverad brottslighet samt värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Utskottet framhöll vikten av att bemöta hotet från främlingsfientliga eller antidemokratiska grupper men angav att det är medvetet om att lagstiftning på området noga måste balanseras mot grundlagens och krav på bl.a. yttrandefrihet. Utskottet noterade att regeringen hade påbörjat arbetet med att se över aktuell lagstiftning och gett och Säkerhetspolisen i uppdrag att stärka arbetet med att förebygga, förhindra, försvåra och hantera politiskt motiverad brottslighet. Mot den bakgrunden avstyrktes motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). Utskottet finner inte anledning att ställa sig bakom förslaget i motion 2019/20:2437 (M) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska återkomma till med ett förslag om skärpt straff för övergrepp i rättssak och tillkännager detta för regeringen. avslår ett motionsyrkande om en särskild brottsrubricering för övergrepp i rättssak mot barn. Jämför reservation 18 (S, V, MP) och 19 (L). I kommittémotion 2019/20:554 av m.fl. (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om skärpta straff för övergrepp i rättssak. Liknande yrkanden framställs i partimotion 2019/20:2016 av m.fl. (L) yrkande 14 samt i motionerna 2019/20:2178 av (M) yrkande 2 och 2019/20:2941 av (M). I kommittémotion 2019/20:2793 av m.fl. (L) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om övergrepp i rättssak mot barn som särskild brottsrubricering med strängare straffskala. Enligt 17 kap. 10 § döms den som med våld eller hot om våld angriper någon för att han eller hon gjort en anmälan, fört talan, avlagt vittnesmål eller annars vid förhör avgett en utsaga hos en domstol eller annan myndighet eller för att hindra någon från en sådan åtgärd för övergrepp i rättssak till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Detsamma ska gälla om man med någon annan gärning som medför lidande, skada eller olägenhet, eller med hot om en sådan gärning angriper någon för att han eller hon avlagt vittnesmål eller annars avgett en utsaga vid förhör hos en myndighet eller för att hindra honom eller henne från att avge en sådan utsaga. Är brottet grovt döms till fängelse, lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om det har uppkommit eller funnits risk för betydande men för det allmänna eller någon enskild om gärningen har innefattat våld eller hot av allvarligt slag eller om gärningen annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. I 29 kap. 2 § anges det i tredje punkten att det som försvårande omständighet särskilt ska beaktas om någon utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårigheter att värja sig. I kommentaren till bestämmelsen anges att punkten bl.a. tar sikte på brott som förövats mot barn. Att man uppsåtligen utnyttjar att någon har en skyddslös ställning är en faktor som ofta bör tillmätas en betydande vikt. Detta gäller särskilt övergrepp mot barn där riskerna dessutom är särskilt stora att övergreppen kan medföra svåra och långvariga personliga skadeverkningar (se m.fl., , , , kommentaren till 29 kap. 2 §). tillsatte regeringen en utredning som ska titta på åtgärder för att stärka rättsprocessen och öka lagföringen, bl.a. vid brottslighet med kopplingar till kriminella nätverk. I utredningens uppdrag ingår att analysera om ett system med s.k. kronvittnen bör införas, att se över skyddet av och stödet till vittnen och deras anhöriga och att analysera om det bör införas en möjlighet att vittna anonymt. Utredningen får även i uppdrag att föreslå skärpta straffskalor för övergrepp i rättssak, mened och skyddande av brottsling och att utreda behovet av ändringar när det gäller vittnesuppgifter som lämnas under en förundersökning. Uppdraget ska redovisas (dir. 2019:85). Utskottet behandlade motionsyrkanden om skärpta straff för övergrepp i rättssak i betänkande 2018/19:JuU11. Utskottet anförde att rättsstaten brustit i sin förmåga om någon som utsatts för brott inte vågar anmäla brott eller vittna i domstol. Utskottet ansåg att samhället borde markera starkt mot denna typ av brottslighet och att det var angeläget med en utredning i syfte att skräpa straffen för övergrepp. Utskottet föreslog ett sådant tillkännagivande, vilket ställde sig bakom (rskr. 2018/19:181). Som utskottet tidigare anfört har rättsstaten brustit i sin förmåga om någon som utsatts för brott inte vågar anmäla brott eller vittna i domstol, och samhället bör markera starkt mot denna typ av brottslighet. tillkännagav utskottet också att det var angeläget med en utredning i syfte att skräpa straffen för övergrepp. Som framgår ovan har regeringen därefter tillsatt en utredning som bl.a. ska komma med förslag i enlighet med tillkännagivandet, vilket utskottet ser positivt på. Då det är angeläget att detta arbete också leder fram till ett förslag om skärpta straff anser utskottet att det finns skäl för att åter rikta ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma till med ett förslag om skärpt straff för övergrepp i rättssak. Utskottet tillstyrker därför motionerna 2019/20:554 (SD) yrkande 2 och 2019/20:2016 (L) yrkande 14 samt tillstyrker delvis motionerna 2019/20:2178 (M) yrkande 2 och 2019/20:2941 (M). Vad gäller motionsyrkandet om en särskild brottsrubricering för övergrepp i rättssak mot barn finner utskottet att nuvarande bestämmelser i 29 kap. 2 §, vilka redovisas ovan, innebär att rätten som en försvårande omständighet särskilt ska beakta om brottet riktas mot barn. Utskottet finner mot denna bakgrund samt med hänsyn till den ovan nämnda utredningen inte skäl att ta något initiativ med anledning av motion 2019/20:2793 (L) yrkande 5. Vårdslöshet med hemlig uppgift m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skärpt straff för vårdslöshet med hemlig uppgift och en ny brottsrubricering om grovt brott mot tystnadsplikten. I motion 2019/20:3181 av (SD) begärs, med hänvisning till den s.k. it-skandalen på Transportstyrelsen, ett tillkännagivande om en skärpning av straffet för vårdslöshet med hemlig uppgift. Mot bakgrund av det som hände yrkar motionären på att regeringen ska återkomma med en betydande skärpning av straffet för vårdslöshet med hemlig uppgift. I motion 2019/20:2875 av Boriana (M) begärs ett tillkännagivande om att överväga att införa en ny brottsrubricering, grovt brott mot tystnadsplikten. Motionären, som hänvisar till en händelse då en passkontrollant gjorde olagliga slagningar i polisens it-system, anför att skadorna kan bli enorma vid otillåtna sökningar i känsliga databaser och att nuvarande lagstiftning inte är tillräcklig för att stävja detta. I 19 kap. 9 § föreskrivs att den som av grov oaktsamhet befordrar, lämnar eller röjer en uppgift som rör något förhållande av hemlig natur döms för vårdslöshet med hemlig uppgift till böter eller fängelse i högst eller, om är i krig, till böter eller fängelse i högst . Straffet för vårdslöshet med hemlig uppgift var tidigare i normalfallet böter eller fängelse . Påföljden skärptes 2014 så att straffskalan i ett normalfall, dvs. när inte är i krig, gör det möjligt att döma till böter eller fängelse i högst . Det innebär att straffskalan är vidare än tidigare och att det har blivit möjligt att döma ut ett strängare straff. I proposi-tionen betonades att ändringen inte gjordes för att skärpa straffen i allmänhet utan för att det även för de allvarligaste fallen ska vara möjligt att döma ut ett straff som står i proportion till brottets allvar (prop. 2013/14:51 Förstärkt skydd mot främmande makts underrättelseverksamhet, bet. 2013/14:KU29, rskr. 2013/14:259). I 20 kap. 3 § anges att om någon röjer uppgift, som han är pliktig att hemlighålla enligt lag eller annan författning eller enligt förordnande eller förbehåll som har meddelats med stöd av lag eller annan författning, eller utnyttjar han olovligen sådan hemlighet, dömes, om ej gärningen eljest är särskilt belagd med straff, för brott mot tystnadsplikt till böter eller fängelse i högst . Den som av oaktsamhet begår gärning som avses i första stycket, dömes till böter. I ringa fall skall dock ej dömas till ansvar. Utskottet behandlade ett motionsyrkande om brottet vårdslöshet med hemlig uppgift i betänkande 2017/18:JuU14 (s. 50 f.). Utskottet anförde då att man följde händelserna på Transportstyrelsen och att dåvarande statsrådet vid ett extrainsatt sammanträde lämnat en redogörelse för regeringens vetskap om turerna kring myndighetens it-upphandling. Utskottet avsåg även att noga följa pågående granskning av ärendet. Vad gäller påföljden för vårdslöshet med hemlig uppgift var utskottet dock av uppfattningen att den är väl avvägd, och utskottet såg inga skäl att ta något initiativ med anledning av motionen. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). Motsvarande motionsyrkande behandlades i betänkande /19:JuU11 (s. 92 f.) Utskottet anförde att frågorna om informationssäkerhet, it-säkerhet och säkerhetsskydd var högt prioriterade av utskottet. Vad gällde påföljden för vårdslöshet med hemlig uppgift gjorde utskottet dock ingen annan bedömning . Utskottet avstyrkte därmed motionen. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:181). Utskottet, som utgår från att myndigheter och andra aktörer regelbundet ser över sina rutiner för att upprätthålla en god it-säkerhet, gör ingen annan bedömning än tidigare om påföljden för vårdslöshet med hemlig uppgift, utan anser att de straffrättsliga reglerna på området är väl avvägda. Detsamma gäller i fråga om brott mot tystnadsplikten. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2019/20:2875 (M) och 2019/20:3181 (SD). Åtgärder mot grov organiserad brottslighet Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör återkomma med ett förslag om vistelseförbud och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör göra en översyn av förverkandelagstiftningen i syfte att ge polisen utökade möjligheter att förverka egendom från kriminella och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om bl.a. skärpta straff för brott som är kopplade till organiserad brottslighet. Jämför reservation 20 (M), 21 (KD, L), 22 (C), 23 (L), 24 (S, V, MP), 25 (SD), 26 (L) och 27 (S, C, V, MP). Skärpta straff m.m. för brott kopplade till grov organiserad brottslighet I kommittémotion 2019/20:3063 av m.fl. (M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att skyndsamt införa dubbla straff för kriminella som begått gängrelaterade brott. Yrkanden om skärpta straff för brott i sådan brottslighet framställs även i kommittémotionerna 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 15 och 2019/20:2794 av m.fl. (L) yrkande 8 samt i motion 2019/20:2623 av (M) yrkande 5. I kommittémotion 2019/20:2793 av m.fl. (L) yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om att skärpa straffen för den som rekryterar unga till kriminalitet. I motion 2019/20:2623 av (M) yrkandena 6 och 7 efterfrågas ett flertal åtgärder mot den s.k. gängbrottsligheten, bl.a. avskaffande av möjligheter till förtidsfrigivning och straffrabatter samt ökade möjligheter till brottsprovokation. I kommittémotion 2019/20:3063 av m.fl. (M) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att införa en möjlighet att döma till vistelseförbud. Liknande yrkanden framställs i kommittémotionerna 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 16 och 2019/20:2794 av m.fl. (L) yrkande 7. Deltagande i kriminell organisation I kommittémotion 2019/20:554 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om kriminalisering av deltagande i kriminell organisation. Ytterligare kriminalisering av förstadier till brott I kommittémotion 2019/20:2794 av m.fl. (L) yrkande 9 begärs en ytterligare utvidgning av det kriminaliserade området vad avser förstadier till brott som är särskilt knutna till organiserad brottslighet. Förverkande av tillgångar från grovt kriminella I kommittémotion 2019/20:554 av m.fl. (SD) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om beslagtagande och förverkande av tillgångar från grovt kriminella. Liknande yrkanden framställs i kommittémotion 2019/20:2794 av m.fl. (L) yrkande 16 och i motion 2019/20:2892 av Boriana (M).