bet · H701KU12 · 2020-06-04 00:00:00 — När det gäller frågan om ett samordningsansvar för säkerhetsfrågor i valadministrationen och rapportering av incidenter anförs i direktiven att inför valen 2018 aktualiserades risker för informationspåverkan och hot mot valens genomförande på ett sätt som inte tidigare hade identifierats. Enligt handlade de största riskerna om felaktig information om och direkta hot mot valens genomförande. Enligt myndigheten rörde det sig även om risker förknippade med antagonister som ville försöka undergräva förtroendet för valsystemet, för valens genomförande och i förlängningen för den svenska demokratin. Enligt förekom inte några omfattande påverkanskampanjer från främmande makt för att påverka valen, men risken för påverkan förutses finnas kvar. Vidare anförs i direktiven att det identifierades försök till bl.a. sabotage genom stöld av valsedlar och felaktiga rykten om att valsedlar hade stulits trots att de inte försvunnit. Försök att påverka synen på det svenska valsystemet negativt förekom även genom diskussioner på sociala medier och upprop på internet med namnunderskrifter om valfusk. har pekat på att det nuvarande valsystemet inte har någon myndighet med ett övergripande och sammanhållande ansvar för säkerhetsfrågorna inom valadministrationen. Kommittén ska därför ta ställning till om en ordning med ett utpekat ansvar för samordning av säkerhetsfrågor i valadministrationen bör inrättas och vilka resurser som i så fall bör tillföras den myndighet som eventuellt föreslås få detta ansvar. När det gäller en rutin för incidentrapportering anförs i direktiven att fick många frågor från medierna och allmänheten om påstådda och faktiska incidenter samt om avsaknaden av en samlad incidentrapportering inom valadministrationen. Enligt skulle en samlad incidentrapportering kunna införas för att underlätta för myndigheten att skilja rykten från fakta och därigenom också få en samlad nationell lägesbild, vilket bl.a. skulle kunna användas av för att besvara frågor från medierna och dementera felaktiga rykten. Säkerhetshotande aktiviteter och händelser som rör säkerhet ska enligt säkerhetsskyddslagen (2018:585) alltid rapporteras till Säkerhetspolisen. Vidare anförs att frågan om att inrätta en incidentrapportering har övervägts av vallagsutredning (Ju 2015:12). Regeringen såg vid det tillfället inte behov av att i lag reglera eller på något annat sätt precisera formerna för incidentrapportering men skulle fortsatt överväga frågan (prop. 2017/18:38 s. 66). Erfarenheterna från valen 2018 visar enligt direktiven att antalet klagomål har ökat stort och att karaktären hos dessa har förändrats. Denna utveckling sätter frågan om behovet av att reglera formerna för incidentrapportering och samordning av incidentrapportering i nytt ljus och motiverar enligt regeringen att frågan övervägs på nytt. Kommittén ska därför ta ställning till om en rutin för samordning och rapportering av incidenter i samband med val bör införas. I fråga om valobservatörers status anförs i direktiven att den inte är uttryckligen reglerad i svensk rätt. Erfarenheter från de senaste valobservationerna, där t.ex. observatörer har behövt visa legitimation innan de har getts tillträde till vallokalerna, visar att det finns skäl att överväga behovet av en uttrycklig reglering och ackreditering för valobservatörer. Kommittén ska därför utreda behovet av att införa särskilda regler och ackreditering för valobservatörer. När det gäller frågan om otillbörlig påverkan på väljarna vid röstningen anförs i direktiven att det i vallagen finns bestämmelser som syftar till att skydda rätten till fria och hemliga val, t.ex. ett förbud mot propaganda och annat som syftar till att påverka eller hindra väljarna i deras val på röstmottagningsställen och i utrymmen intill dessa. Dessutom är det brottsligt med otillbörligt verkande vid röstning. Vidare anförs att det har framkommit i en enkätundersökning från att en sjättedel av de kommuner som svarade på enkäten hade haft problem med försök till sabotage, ordningsstörningar eller andra hot mot röstmottagare eller genomförandet av valen eller tilltron till valresultatet. I syfte att stärka skyddet och säkerställa att det upprätthålls i praktiken bör valsystemets motståndskraft mot olika former av påverkan vid röstning analyseras. Kommittén ska därför bedöma om skyddet mot olika former av påverkan på väljarna vid rösningen är tillräckligt eller om det kan stärkas samt analysera behovet av att utvidga möjligheterna att upprätthålla ordningen och säkerheten i och kring röstmottagningsställena. I fråga om familjeröstning anförs i direktiven att av vallagen följer att varje väljare ska göra i ordning sina röster bakom en valskärm och därefter lämna valkuverten till röstmottagarna. Att två eller flera personer ställer sig bakom valskärmen och tillsammans gör i ordning sina valkuvert eller diskuterar sina val är inte tillåtet (förbudet mot s.k. familjeröstning). Det gäller oavsett vilken relation personerna har till varandra, dvs. alla tillfällen när fler än en person befinner sig tillsammans bakom valskärmen. Vidare anförs att det i rapporter som har publicerats av Liberal Centers (SILC) och Democracy Volunteers efter de två senaste nationella allmänna valen redovisas observationer som tyder på att familjeröstning, trots förbudet, är relativt vanligt förekommande i . I rapporterna tecknas bilden av att fenomenet i en del fall framstod som normaliserat och inte möttes av protester från röstmottagarnas sida. I syfte att säkerställa att förbudet mot familjeröstning upprätthålls i praktiken bör kommittén ges i uppdrag att föreslå metoder för att motverka förekomsten av familjeröstning. Kommittén ska därför föreslå metoder eller åtgärder som kan bidra till att bättre motverka förekomsten av familjeröstning. Vidare anförs i direktiven att regeringen i propositionen Stärkt skydd för valhemligheten (prop. 2017/18:286) föreslog ändringar i vallagen med innebörden bl.a. att den plats i, eller i anslutning till, en val- eller röstningslokal där valsedlar läggs ut ska vara avskärmad från insyn från andra väljare (8 kap. 2 § vallagen) för att stärka skyddet för valhemligheten och därmed även minska risken för att väljarna utsätts för otillbörlig påverkan i samband med röstningen. ställde sig bakom förslagen (bet. 2018/19:KU12, rskr. 2018/19:35). Det nya förfarandet med avskärmningar av valsedelställ tillämpades vid valet till . För att säkerställa valadministrationens förmåga att motverka sabotage och manipulation av valsedlar efter införandet av de nya kraven bör enligt regeringen tillämpningen av det nya förfarandet utvärderas. Kommittén ska därför utvärdera reformen med avskärmningar av valsedelsställ och analysera behovet av åtgärder för att ytterligare minska riskerna för manipulationer av valsystemet. I direktiven anförs att har uppmärksammat att personer med synnedsättning inte kan personrösta utan hjälp. I direktiven hänvisas också till ett tillkännagivande från , som redovisas nedan. Den grundläggande principen om valhemlighet omfattar alla delar av röstningsförfarandet. Den nuvarande ordningen tillgodoser enligt direktiven inte fullt ut dessa rättigheter för väljare som på grund av synnedsättning inte själva kan göra i ordning sina röster. Kommittén ska därför överväga och lämna förslag till åtgärder som kan bidra till att personer med synnedsättning ska kunna personrösta utan att tvingas röja valhemligheten för någon. När det gäller väljargrupper som av skilda anledningar kan ha svårighet att utnyttja sin rösträtt anförs i direktiven att den demokratiska rätten att rösta i val till gäller lika för alla myndiga svenska medborgare som varit bosatta i landet. Det är enligt direktiven en given utgångspunkt att alla väljare, dvs. även de som t.ex. på grund av sjukdom, funktionsnedsättning eller ålder har svårt att utnyttja sin rösträtt därmed ska ges så jämbördiga förutsättningar som möjligt att utnyttja den rätten. Kommittén ska därför överväga och lämna förslag till åtgärder som kan förbättra möjligheten för väljargrupper som har svårt att utnyttja sin rösträtt. I direktiven anförs vidare att Demokratiutredning (Ju 2014:19) i sitt betänkande Låt fler forma framtiden! (SOU 2016:5 s. 149–150) har uppmärksammat att valdeltagandet bland utlandssvenskar är särskilt lågt. har i ett tillkännagivande till regeringen ställt sig bakom det som har anfört om åtgärder för att öka valdeltagandet bland utlandssvenskar, vilket redovisas nedan. Enligt tillkännagivandet bör regeringen bl.a. utreda om det borde bli möjligt för utlandssvenskar att under vissa förutsättningar kunna brevrösta även från . Genom uppdraget till kommittén anser regeringen att tillkännagivandet såvitt avser möjligheten för utlandssvenskar att under vissa förutsättningar kunna brevrösta även från är tillgodosett. Kommittén ska överväga och lämna förslag till åtgärder som kan bidra till att förenkla för utlandssvenskar att delta i riksdagsval och val till och därmed även öka valdeltagandet bland utlandssvenskar. Dessutom ska kommittén särskilt analysera och ta ställning till om det är lämpligt att göra det möjligt för utlandssvenskar att under vissa förutsättningar brevrösta även från eller om andra åtgärder bättre kan stärka utlandssvenskars deltagande och upprätthålla skyddet för valhemligheten. När det gäller valfrågor finns två ej slutbehandlade tillkännagivanden från utskottet (bet. 2018/19:KU21). Se även kommittédirektiven ovan. föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om valhemlighet för synskadades personröster (bet. 2015/16:KU14). Utskottet ansåg att ett problem var att personer med synnedsättning inte kunde rösta i vallokalerna utan hjälp. För att dessa personer ska kunna personrösta på en kandidat måste de be om hjälp med att markera sitt val på valsedeln. Därmed tvingas de röja sin valhemlighet för den som hjälper till, låt vara att röstmottagare har tystnadsplikt. Detta förhållande borde enligt utskottet ändras så att personer med synnedsättning ska kunna personrösta utan att tvingas röja valhemligheten för någon. Ambitionen borde vara att en fullgod lösning ska finnas på plats , dock senast års allmänna val. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2015/16:205). I skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2018/19:75) angav regeringen att dess avsikt var att tillsätta en utredning som bl.a. skulle ges i uppdrag att utreda hur personer med synnedsättning kan ges förutsättningar att personrösta utan att tvingas röja valhemligheten för någon. föreslog utskottet ett tillkännagivande om åtgärder för att öka valdeltagandet bland utlandssvenskar (bet. 2016/17:KU22). Utskottet anförde att en ökad tillgänglighet i form av ändrade öppettider sannolikt skulle leda till ett högre valdeltagande. Öppettiderna för röstning på svenska ambassader och konsulat, inte minst vad gäller öppethållande och , borde därför inför kommande val förbättras. Ett högt valdeltagande bland utlandssvenskar borde enligt utskottet vara en prioriterad uppgift för utlandsmyndigheterna. Vidare borde utlandssvenskar ges bättre information om reglerna för att rösta, bl.a. om att en utlandssvensk behöver anmäla sig för att finnas kvar i röstlängden. Dessutom anförde utskottet att det för att en utlandssvensk ska kunna rösta i krävs ett dubblettröstkort. Det går inte att brevrösta från . Snäva tidsramar kan försvåra för utlandssvenskar som vill rösta men som reser till innan brevröstningsmaterial finns tillgängligt. Det fanns därför enligt utskottet skäl att utreda huruvida det borde bli möjligt för utlandssvenskar att under vissa förutsättningar kunna brevrösta även från . röstade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2016/17:200–201). I skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2018/19:75) angav regeringen att frågan om att utreda huruvida det bör vara möjligt för utlandssvenskar att under vissa förutsättningar kunna brevrösta från bereds inom . Vidare angavs att regeringens avsikt var att tillsätta en utredning med uppdrag att överväga den fråga som tillkännagivandet avsåg. Gällande ordning [4] Överklagande av beslut i samband med val inrättades i samband med grundlagsreform. Ledamöter och ersättare i nämnden valdes av första gången (prot. Nämnden övertog då Regeringsrättens uppgift att pröva överklaganden som rör allmänna val m.m. Grundläggande bestämmelser om finns i regeringsformen (RF), riksdagsordningen (RO) – när det gäller val inom – samt kommunallagen (2017:725). De bestämmelser som primärt reglerar nämndens organisation och verksamhet finns i 14 och 15 kap. vallagen (2005:837). De materiella reglerna i olika frågor som rör allmänna val är i allt väsentligt samlade i vallagen. De bestämmelser som i första hand reglerar organisation och verksamhet återfinns i 14 och 15 kap. vallagen. Till dessa bestämmelser ansluter andra föreskrifter som rör val inom och övriga ärenden som har lagts på nämnden. I lagen (2012:880) med instruktion för finns ett antal bestämmelser om bl.a. arbetsordning och ersättningsfrågor. finns dessutom en arbetsordning för nämnden med bestämmelser om bl.a. delegering av beslutanderätt. Nämnden har ställning som förvaltningsmyndighet i regeringsformens mening, och förvaltningslagen (2017:900) är tillämplig på handläggningen av ärenden hos nämnden om inte annat anges i vallagen. består av en ordförande, som ska vara eller ha varit ordinarie domare och som inte får tillhöra , och sex andra ledamöter. Ledamöterna väljs efter varje ordinarie riksdagsval, så snart valet har vunnit laga kraft, för tiden till dess att ett nytt val till nämnden har ägt rum. Ordföranden väljs särskilt (3 kap. 12 § RF). För ordföranden utses en ersättare i samma ordning och under samma villkor som gäller för valet av ordförande (13 kap. 13 § RO). Övriga sex ledamöter i nämnden utses enligt de regler som gäller för organ i allmänhet. För de sex ledamöterna ska lika många suppleanter utses. För nämnden gäller vissa tjänstgöringsperioder. Överklaganden av riksdagsval prövas av den valprövningsnämnd som har utsetts av den gamla (3 kap. 12 § RF). Detsamma gäller de kommunalval som förrättas som ordinarie riksdagsval (15 kap. 11 § vallagen). En ny valprövningsnämnd ska emellertid väljas efter ordinarie riksdagsval, så snart detta har vunnit laga kraft. Denna nämnd väljs för tiden till dess att ett nytt val till nämnden har ägt rum. En praktisk konsekvens av denna ordning är att existerar i två olika sammansättningar. är det knutet ett kansli som företräds av en kanslichef. Vid kansliet finns också föredragande och sekreterare. Beslut som kan överklagas De olika valmyndigheterna fattar med grund i vallagen beslut i en rad olika administrativa valärenden. En del av dessa kan överklagas särskilt, dvs. utan samband med att valet överklagas. Dessa beslut kan benämnas valadministrativa besvär. Det är ett större antal ärenden som kan överklagas som valadministrativa besvär (se 15 kap. vallagen), däribland – valkretsbesvär (beslut om valkretsindelning) – röstlängdsbesvär (beslut om rättelse i röstlängd) – registrerings- eller anmälningsbesvär (beslut om registrering av parti-beteckning och anmälan av kandidater) – valsedelsbesvär (beslut om beställning av valsedlar). Överklagan av och beslut om att fastställa utgången av val till , val till landstings- och kommunfullmäktige samt val till utgör s.k. valbesvär. Det kan även förekomma förberedande beslut eller åtgärder som har fattats innan valet har fastställts. Exempel på sådana beslut kan vara beslut om tider för valets förrättande, prövning av bud- och brevröster samt förtidsröster eller beslut om ogiltighet av valsedel. Dessa kan endast överklagas genom ett överklagande av valets utgång. För att få klaga på beslut som har fattats med stöd av vallagen krävs att man har klagorätt. Inom vallagstiftningen regleras klagorätten endast när det gäller valbesvären. I övrigt följer klagorätten de allmänna reglerna för förvaltnings-besvär. Den person som vill överklaga måste ha rösträtt i det val som överklagandet gäller. Saknas rösträtt kan personen heller inte ha klagorätt. Det är i allmänhet rösträtten enligt röstlängden som är avgörande (15 kap. 4 § vallagen). När det gäller valadministrativa besvärsärenden, vilka behandlas som förvaltningsbesvär, måste beslutet angå den som överklagar (42 § förvaltningslagen). Det ställs i vallagen inga formella krav på överklagandet. De allmänna förvaltningsrättsliga reglerna är då tillämpliga, och dessa är relativt sparsamma. Enligt 43 § förvaltningslagen anges dock att överklagandet ska vara skriftligt. I överklagandet ska den som överklagar vidare ange vilket beslut som överklagas och på vilket sätt han eller hon vill att beslutet ska ändras. Det måste med andra ord finnas ett yrkande som ska ställas i förhållande till ett fattat beslut. Vidare gäller de allmänna reglerna om en förvaltningsmyndighets utredningsskyldighet i fråga om vad som egentligen görs gällande som fel eller avvikelse. års val gällde att beslutsmyndigheten – i samband med att myndigheten överlämnade överklagandet till – skyndsamt skulle yttra sig till nämnden över ett överklagande av ett beslut att fastställa utgången av ett val. Bestämmelsen som fanns i 15 kap. 9 § vallagen togs emellertid bort i samband med ändringar i vallagen i syfte att möjliggöra snabbare omval (prop. 2017/18:38 Snabbare omval, bet. 2017/18:KU18, rskr. 2017/18:139). De nya reglerna som innebär att överklaganden ska skickas direkt till trädde i kraft och tillämpades första gången inför och vid de allmänna valen 2018. När det gäller valbesvär finns i 15 kap. 6 § 5 angivet en tidigaste dag och en senaste dag då överklaganden får göras. Den tidigaste dag som valutgången kan överklagas är dagen efter valdagen. Valutgången kan överklagas senast efter att valet har avslutats. Valadministrativa besvär prövas som vanliga förvaltningsbesvär. Valbesvär är dessutom kassatoriska i den meningen att de, i fall där det finns en besvärsgrund, enbart kan utmynna i att valet upphävs i den omfattning som behövs. För att ett yrkande om att val upphävs ska nå framgång ska två besvärsgrunder vara uppfyllda. När det gäller den första ska enligt 15 kap. 13 § vallagen upphäva ett val i den omfattning som det behövs och besluta om omval i den berörda valkretsen om det vid förberedande och genomförande av valet som en myndighet svarar för har förekommit någon avvikelse från föreskriven ordning, eller om någon har hindrat röstningen, förvanskat lämnade röster eller otillbörligen verkat vid valet på något annat sätt. I fråga om den andra besvärsgrunden ska en rättelse bara göras om det med fog kan antas att det som har förekommit har inverkat på valutgången. Formella krav på överklaganden I vallagen ställs inte några formella krav på överklaganden. Inte heller i förarbetena till grundlagsreformen, genom vilken tog över den tidigare Regeringsrättens roll vid överklagande av val, förs direkta diskussioner om formella krav på överklaganden. I arbetet med den slutliga grundlagsreformen (SOU 1972:15 s. 129–130, prop. 253–254 f.) framhölls dock att utredningens förslag om ett snabbare valgenomslag ställde stora krav på valprövningsprocessens snabbhet och ansågs dessutom göra det önskvärt att förordnanden om omval blev förhållandevis sällsynta. En faktor av vikt var här också att det riksproportionella valsystemet ansågs leda till ett ökat antal överklaganden. För att möta dessa svårigheter gick lagstiftaren fram på två sätt. Dels föreslogs att en bestämmelse skulle infördas i vallagen med innebörden att konstaterade fel i samband med val inte skulle leda till omval om det var osannolikt att felen hade inverkat på valresultatet. Dels föreslogs att prövningen av valbesvär skulle flyttas från Regeringsrätten till en särskild få en effektivare och friare behandling. I sin erfarenhetsrapport efter valen 2018 lyfter fram frågan om vilka krav som bör ställas på ett överklagande och gör följande bedömning (s. 16–17): Nämnden konstaterar att det i vallagen inte ställs några formella krav på ett överklagande. De allmänna förvaltningsrättsliga reglerna blir då tillämpliga. Dessa är emellertid relativt sparsamma. I 43 § förvaltningslagen anges dock att överklagandet ska vara skriftligt. I överklagandet ska den som överklagar vidare ange vilket beslut som överklagas och på vilket sätt han eller hon vill att beslutet ska ändras. Som nämnden tidigare konstaterat var ett stort antal av de inkomna överklagandena mycket allmänt hållna och saknade i många fall uppgifter om både klagandens namn och vilket eller vilka val som överklagades. Med hänsyn till den extremt stora mängden överklaganden valde nämnden, som ovan nämnts, på ett tidigt stadium – i stället för att skicka ut hundratals förelägganden till de klagande – att göra en generös tolkning när det gällde frågan om vilket eller vilka val som överklagades. I de fall ett överklagande inte klart angav vilket eller vilka val som avsågs gjorde nämnden därför bedömningen att samtliga tre val omfattades av överklagandet. I dessa fall prövades således de anförda felaktigheterna . Även när det gäller de åberopade grunderna i de olika överklagandena har nämnden i den uppkomna situationen gjort en generös bedömning och behandlat även undermåligt motiverade överklaganden i sak. För att talerätten ska kunna bedömas anser nämnden att ett överklagande åtminstone bör innehålla uppgifter om klagandens namn och postadress. Nämnden anser att frågan om vilka krav som bör ställas på ett överklagande bör ses över. I sin erfarenhetsrapport efter valen 2018 föreslår att överklagandeprocessen ska ses över (s. 47 f.): Detta val var det första valet när överklaganden av valresultatet har gått direkt till . beslut att fastställa utgången av valet till föranledde en stor mängd överklaganden. Antalet överklaganden var totalt cirka 767 varav cirka 490 gällde riksdagsvalet. Till detta kommer en namninsamling med ca 9 000 underskrifter som lämnats in till och ett upprop som kommit in i form av ca 1 100 mejl. Det är en enorm ökning jämfört med då det var 19 överklaganden av riksdagsvalet. Motsvarande antal överklaganden respektive 2006 var 120 respektive 5. På uppdrag av har yttrat sig över 40 överklaganden. har också överlämnat ca 25 felsända överklaganden till samt ca 280 överklaganden som ingick i ett automatgenererat upprop om omval. Generellt om överklagandeprocessen kan sägas att det har varit många överklaganden som liknar allmänna klagomål och missnöje med valutgången, snarare än konkreta händelser. Ett flertal överklaganden inleds med att klaganden läst något på Facebook eller i någon tidning. Mycket är klagomål över iakttagelser i röstnings- och vallokaler, snarare än överklaganden av valresultatet. tror att det går att effektivisera processen, så att det blir tydligare både för väljare vad som gäller och effektivare för valmyndigheterna. har det som vid tidigare val varit ett klagomål som hanterats av kommunen blivit ett överklagande till istället. föreslår att det läggs ett uppdrag till att, i samråd med och , rapportera förslag på effektiviseringar till regeringen. Under de allmänna valen 2018 och Europaparlamentsvalet var intresset för valen stort ifrån medier och allmänhet. Det tog sig bl.a. uttryck i ett ökat antal inkomna frågor till och överklaganden till . I sina erfarenhetsrapporter konstaterar att valen har genomförts på ett korrekt, effektivt och rättssäkert sätt samt att det inte förekom ett större antal fel än vid tidigare val. Antalet överklaganden efter de allmänna valen 2018 var det största i historia. Vid valen 2010 hade antalet överklaganden som inkom till nämnden ökat från tidigare som mest ett trettiotal till över 200. Vid de allmänna valen 2018 mer än tredubblades överklagandena till strax över 700. En relativt stor del av överklagandena som inkom till var mycket allmänt hållna. Det rörde sig t.ex. om påståenden om valfusk och att webbplats hade legat nere under rösträkningen.