bet · H801KU10 · 2020-11-30 00:00:00 — Vidare anförde att det inte har påverkat agerande i att tidigare försvarsminister var svensk medborgare. Inte heller det svenska deltagandet i den globala koalitionens insats i , Operation Inherent Resolve OIR har påverkats. Vidare anförde att det inte har framkommit några indikationer på att säkerheten för det svenska truppbidraget påverkats av vad som framkommit om den tidigare försvarsministern. anförde också att ambassader rapporterar om händelser och förhållanden av intresse för . Den förra försvarsministern är omnämnd i flera rapporter som har skickats från i till , exempelvis när al-Shammari utsågs till försvarsminister . Vidare anförde att om en ambassad får kännedom om att en hög befattningshavare i beskickningslandet är svensk medborgare förekommer det att detta inkluderas i ambassadens rapportering. I detta fall hade ambassaden inte information om att al-Shammari var svensk medborgare och rapporterade följaktligen inte om saken. Ambassaden har inte heller en specifik uppgift att uppmärksamma och rapportera om svenska medborgare som utses till högre offentliga ämbeten i beskickningslandet. anförde också att fick via allmänheten fick uppgifter om att dåvarande försvarsminister skulle vara svensk medborgare. Uppgiften vidarebefordrades till ambassaden i . Ambassaden hade ett möte med den dåvarande försvarsministern, där informationen bekräftades. Ambassaden skickade en rapport till , Försvarsdepartementet och Statsrådsberedningen som inkluderade information om försvarsministerns svenska medborgarskap. vidarebefordrade rapporten till . Vidare anförde att hon fick informationen om att al-Shammari var svensk medborgare i samband med medierapporteringen . Det var även som hon i samband med uppgifter i medierna fick information om att al-Shammari var föremål för misstankar om dels bidragsbrott, dels brott mot mänskligheten. Förundersökningen om brott mot mänskligheten har sedermera lagts ned. anförde även att det i vår globaliserade värld inte är ovanligt att höga befattningshavare har dubbla medborgarskap och därmed ibland också svenskt medborgarskap. Alla personliga uppgifter om dessa befattningshavare är inte av en sådan karaktär att utrikesministern måste informeras när en person även har ett svenskt medborgarskap. anförde också att OIR är en militär operation som har sina kontakter med på en operativ nivå. De kontakter som OIR har med den politiska nivån i är av protokollär eller ceremoniell karaktär, och inte heller där skulle det påverkas av att al-Shammari var svensk medborgare. Det finns ingen direkt länk mellan den politiska nivån i och OIR som på något sätt kan styra över den svenska truppen. Vidare anförde att inte har funnits några indikationer på att det skulle finnas någon säkerhetsrisk med anledning av den före detta försvarsministerns svenska medborgarskap. När det gäller informationsdelning och säkerställande av att utrikesministern nås av information anförde att det finns ett väl etablerat system för detta i . Utskottet höll en offentlig och en sluten utfrågning med statsminister (bilaga B8). anförde att han som regeringschef och chef för har det övergripande ansvaret för regeringen och arbete. Det innebär att han ansvarar för att har rutiner för informationsöverföring mellan departementen och mellan departementen och Statsrådsberedningen. Han ansvarar också för att det finns rutiner för informationsöverföring inom Statsrådsberedningen. Vidare anförde att utrikesministern och försvarsministern informerats om al-Shammaris svenska medborgarskap i samband med mediernas rapportering . Även informerades i samband med mediernas rapportering. anförde också att uppgiften att en hög befattningshavare i är medborgare i och därmed har en koppling till inte i sig är av sådan karaktär att det har varit nödvändigt att informera honom Vidare anförde att den aktuella ambassadrapporten (med uppgift om al-Shammaris svenska medborgarskap) inkom . beslutas propositionen som skulle till . Både försvarsministern och utrikesministern har gett uttryck för att det faktum att försvarsminister också är svensk medborgare inte på något vis påverkar den insatsen. anförde också att det sedermera framkom fler uppgifter. Det sammansatta försvars- och utrikesutskottet fick också information om det som man behövde ha information om och fattade sedan beslut om att tillstyrka propositionen. Det har framkommit i granskningen att den svenska ambassaden i i en rapport till informerade om att en ny irakisk försvarsministern hade utsetts. I en rapport som översändes till (som vidarebefordrade rapporten till ), Försvarsdepartementet och Statsrådsberedningen framgick att den irakiske försvarsministern var svensk medborgare. Vidare framkom det av rapporten att det hade ägt rum ett möte mellan den irakiske försvarsministern och ambassadör i . Vid mötet som ägde rum på den irakiske försvarsministerns initiativ bekräftades att försvarsministern var svensk medborgare. Den irakiske försvarsministern tog vid mötet bl.a. upp anklagelser mot honom som cirkulerade i sociala medier i . beslutade regeringen proposition 2019/20:28 Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildningsinsatsen i . Propositionen bereddes av det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet, vars betänkande 2019/20:UFöU2 justerades . Under beredningen av propositionen lämnade och Försvarsdepartementet bl.a. information rörande den irakiske försvarsministern till det beredande utskottet. Granskningen väcker frågor om förmedlingen av information inom till olika statsråd. Varken utrikesministern eller försvarsministern fick information om att den irakiske försvarsministern var svensk medborgare och vad som framförts av honom vid mötet på den svenska ambassaden . De informerades om hans medborgarskap i samband med mediernas rapportering . I svaren från anges att uppgiften om den irakiske försvarsministern och innehållet i den nämnda ambassadrapporten inte bedömdes vara av sådan karaktär att det fanns skäl att informera utrikesministern eller försvarsministern. Vid utfrågningarna har både försvarsministern och utrikesministern vidhållit att det inte var fråga om sådan information som borde ha vidarebefordrats till dem. Mot bakgrund av att hade militär personal i och att frågan om att förlänga mandatet för den svenska insatsen vid den aktuella tidpunkten låg på regeringens bord, ställer utskottet sig frågande till bedömningen att den typ av uppgifter om den irakiske försvarsministern som inkom till och Försvarsdepartementet inte ansågs vara av sådan karaktär att det fanns skäl för utrikesministern och försvarsministern att ha kännedom om dem tidigare än vad som blev fallet. Utskottet vill framhålla att regeringen och ansvariga statsråd har ett övergripande ansvar för att säkerställa att myndigheter informerar regeringen om den aktuella situationen inom respektive ansvarsområde och att informationshanteringen inom respektive departement leder till att ansvarigt statsråd får relevant och behövlig information för sin ämbetsutövning. Slutligen vill utskottet uppmärksamma bestämmelsen i 10 kap. 13 § regeringsformen. Där anges att utrikesministern ska hållas underrättad, när en fråga som är av betydelse för förhållandet till en annan stat eller till en mellanfolklig organisation uppkommer hos en statlig myndighet. I granskningsärendet har framkommit uppgifter som enligt utskottets mening är av sådant slag att det rimligen funnits skäl att underrätta utrikesministern, bl.a. att förundersökning inletts mot den irakiske försvarsministern för brott mot mänskligheten. Någon underrättelse enligt 10 kap. 13 § regeringsformen har dock inte skett. 3.6 Hantering av information om en officer I en anmälan till (dnr 1125-2019/20), bilaga A3.6.1, begärs att utskottet granskar regeringens och ansvariga statsråds agerande med anledning av den information som har fått om en officer som gjort karriär på falska meriter. ska inte ha fört informationen vidare till Försvarsmakten och inte ställt frågor till Försvarsmakten om vilka åtgärder som vidtagits för att säkerhet inte skulle skadas. Anmälaren hänvisar till uppgifter i om att en officer har fått ledande uppdrag inom Försvarsmakten genom att ljuga om sin bakgrund och förfalska sina meriter. Han ska bl.a. ha arbetat vid Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten med hemliga kryptonycklar. Enligt anmälaren upptäckte att personen, som då var anställd vid , hade ljugit om sina meriter. Detta fick till följd att han fick lämna sin säkerhetsklassade tjänst. kontaktade en myndighetshandläggare vid och lämnade en muntlig redogörelse för det som skett. Samtalet dokumenterades genom en tjänsteanteckning. Tjänstemän vid informerade statsrådet och hans statssekreterare om ärendet. informerade på tjänstemannanivå Försvarsdepartementet om informationen. Försvarsminister delgavs inte informationen. I anmälan anförs också att försvarsminister informerat försvarsutskottet om att han fick kännedom om det som hänt i samband med en artikel i . Enligt anmälan väcker detta frågor om vilka statsråd och departement som har fått information om den aktuella personen, när man har fått informationen och vad man har gjort med den. Frågor uppkommer enligt anmälaren även om vad statsministern kände till och vilka åtgärder han vidtagit för att förhindra att sådana situationer uppkommer. En annan fråga är om ärendet diskuterats i det . Till grund för granskningen har legat bl.a. promemorior från , och Försvarsdepartementet, bilaga A3.6.2–5. Vissa bilagor till promemoriorna är försedda med sekretessmarkering. Utskottet höll en utfrågning med försvarsminister , bilaga B2, och med statsminister , bilaga B8. I en artikel på Dagens Nyheters webbplats med rubriken blev chef på – avslöjades och blev chef inom Försvarsmakten anförs att en person i en operativt ledande befattning vid sökte ett jobb som säkerhetschef på en annan myndighet. Denna myndighet ville gå vidare med rekryteringen och eftersom personen var säkerhetsklassad genomfördes en fördjupad kontroll av dennes cv. har tagit del av ansökningshandlingarna och vid kontakt med Transportstyrelsen och ett universitet visade det sig att den sökandes uppgifter om körkort och examen inte stämde. När den rekryterande myndigheten ställde frågor till kandidaten om luckorna i cv:t drog denne tillbaka ansökan. vände sig myndigheten till och berättade vad man upptäckt vid rekryteringen. har tagit del av personens ansökan till , och samma falska uppgifter förekommer också där. Vidare anförs i artikeln att personen tidigare haft flera uppdrag inom försvaret bl.a. har han tjänstgjort vid Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. anställdes personen som stabschef inom Försvarsmakten. Även det är en säkerhetsklassad tjänst. I en artikel på Dagens Nyheters webbplats med rubriken officer – fick toppjobb i försvaret beskrivs hur den aktuella personen i över ett årtionde fått ledande uppdrag inom Försvarsmakten genom att ljuga om sin bakgrund och förfalska sina meriter. I en artikel på Dagens Nyheters webbplats med rubriken varnades för den falske officeren anförs att justitieministern och Försvarsdepartementet hade fått information om att den aktuella officeren var olämplig ur säkerhetssynpunkt. Vidare anges i artikeln att Försvarsmakten hävdat att den inte hittat några spår av uppgifter från vare sig eller . meddelade överbefälhavaren att Försvarsmakten hittat en säkerhetsrapport från . Till tidningen har försvarsminister pressekreterare bekräftat att Försvarsdepartementet fick informationen på tjänstemannanivå. Pressekreteraren uppgav att hade tagit personen ur tjänst och informerat Försvarsmakten. Vidare uppgav pressekreteraren att frågan därför bedömdes vara hanterad, och det fanns inte anledning att informera Försvarsdepartementets politiska ledning. Försvarsministern informerades om ärendet först när började rapportera om händelsen. har i artikeln sammanställt en tidslinje. Av den framgår följande: – får information om att en chef på myndigheten ljugit om sin bakgrund i sitt cv. – informerar Försvarsmakten om ärendet. – kontaktar säkerhetsskyddschef för rådgivning i ärendet. – skickar en rapport om ärendet till Säkerhetspolisen. – kontaktar en företrädare för myndighetshandläggaren på . ger en muntlig redogörelse och meddelar att en anställd på myndigheten bedömts som olämplig ur säkerhetssynpunkt. Samtalet dokumenteras av handläggare i en tjänsteanteckning. – informerar på tjänstemannanivå Försvarsdepartementet om ärendet. – informerar tjänstemän på justitieminister och hans statssekreterare om ärendet. – inkommer med skriftlig information till om ärendet. Handlingen diarieförs av och , och den omfattas av sekretess. – handplockas den aktuella personen av Försvarsmakten till stabschef för den svenska FN-insatsen i . I en artikel på Dagens Nyheters webbplats med rubriken gav falske officeren uppdrag vid anförs att Försvarsmakten befordrade den aktuella personen till stabsofficer vid Natos militära högkvarter i . Flera skriftliga frågor har ställts mot bakgrund av det som framkommit om den i anmälan aktuella personen. svarade inrikesminister på en skriftlig fråga om information mellan myndigheter (fr. 2019/20:508). I svaret anförde han följande: har frågat mig vad jag och regeringen gör för att säkerställa att information om oriktiga uppgifter och bedrägerier på ett bättre sätt kan delas mellan och inom myndigheter i samband med anställningar. Det är av största vikt att personer som anställs i verksamheter av betydelse för säkerhet är pålitliga ur säkerhetssynpunkt. En säkerhetsprövning ska därför göras innan någon anställs eller får delta i sådan verksamhet. I den nya säkerhetsskyddslagen (2018:585) som trädde i kraft har det förtydligats vilka moment en säkerhetsprövning ska innefatta och vem som ansvarar för den. Säkerhetsprövningen görs av arbetsgivaren och syftar till att klarlägga om en person kan antas vara lojal mot de intressen som skyddas i lagen och i övrigt pålitlig från säkerhetssynpunkt. En säkerhetsprövning förutsätter att arbetsgivaren skaffar sig en allsidig personkännedom om den som ska anställas. Viktiga moment i det kan vara intervjuer, kontroll av intyg och betyg samt inhämtande av referenser. En säkerhetsprövning ska i vissa fall också innefatta en registerkontroll och en särskild personutredning. När det gäller information mellan och inom myndigheter i detta sammanhang bör det främst ske inom ramen för gällande regelverk om säkerhetsprövning, bl.a. genom referenstagning. Det är ytterst arbetsgivaren som är ansvarig för säkerhetsprövningen och det är därför en viktig uppgift för varje arbetsgivare att säkerställa att säkerhetsprövningar sker med stor omsorg och i övrigt håller en hög kvalitet. svarade försvarsminister på en skriftlig fråga om myndigheters säkerhetsrutiner (fr. 2019/20:526). I svaret anförde följande: har frågat mig om jag och regeringen avser att vidta åtgärder för att klargöra och stärka Försvarsmaktens säkerhetsrutiner för att skydda säkerhet. I säkerhetsskyddslagen (2018:585) anges att en säkerhetsprövning ska göras innan någon anställs eller får delta i en säkerhetskänslig verksamhet. Av lagen framgår vidare vilka moment en säkerhetsprövning ska innefatta och att arbetsgivaren är ansvarig för att ett sådan prövning görs. Utöver lagstiftningen har Försvarsmakten egna bestämmelser om säkerhetsskydd. Lagstiftningen och Försvarsmaktens interna regelverk är tydliga i fråga om såväl krav på säkerhetsprövning som ansvarsförhållanden. Försvarsmaktens ansvar är därmed tydliggjort. Uppföljning av säkerhetsrutiner ska enligt gällande myndighetsansvar ske inom Försvarsmakten. Enligt den information jag har sker också sådan uppföljning. Från min och regeringens sida är därför några åtgärder inte aktuella beträffande Försvarsmaktens säkerhetsrutiner. svarade försvarsminister på en skriftlig fråga om försvarsministerns kunskap om förfalskade uppgifter (fr. 2019/20:759). I svaret anförde följande: har frågat mig om jag fick ta del av den information som lämnades av till och vad jag i så fall gjorde med informationen. fick Försvarsdepartementet på tjänstemannanivå en kortfattad och övergripande information för kännedom från . Av informationen framgick att det fanns en anställd på som inte varit sanningsenlig gällande vissa meriter vid ansökan om den tjänst som personen hade hos myndigheten. Personen hade tidigare varit anställd hos Försvarsmakten. hade tagit personen ur tjänst och hade också informerat Försvarsmakten. Att det förhållit sig på detta vis bekräftas av Försvarsmakten som offentligt berättat att den information som lämnade till myndigheten faktiskt togs emot och att Försvarsmakten upprättat en säkerhetsrapport grundad på denna. Ärendet bedömdes vara hanterat och det bedömdes inte finnas anledning att informera mig. hade Försvarsdepartementet inte heller den sammantagna bild som senare redovisat. Jag informerades om ärendet i samband med att började rapportera om händelsen. Jag har kommenterat att uppgifterna är allvarliga och att Försvarsmakten får ta fullt ansvar. Säkerhetsskyddslagen (2018:585) och Försvarsmaktens interna regelverk är tydliga i fråga om såväl krav på säkerhetsprövning som ansvarsförhållanden. Försvarsmaktens ansvar är därmed klargjort. besvarade en skriftlig fråga om den falske officeren i Försvarsmakten (fr. 2019/20:744). Han anförde i svaret följande: har frågat mig vilka initiativ jag har tagit sedan Försvarsdepartementet informerades om att den falske officeren var olämplig ur säkerhetssynpunkt. fick Försvarsdepartementet på tjänstemannanivå en kortfattad och övergripande information för kännedom från . Av informationen framgick att det fanns en anställd på som inte varit sanningsenlig gällande vissa meriter vid ansökan om den tjänst som personen hade hos myndigheten. Personen hade tidigare varit anställd hos Försvarsmakten. hade tagit personen ur tjänst och hade också informerat Försvarsmakten. Att det förhållit sig på detta vis bekräftas av Försvarsmakten som offentligt berättat att den information som lämnade till myndigheten faktiskt togs emot och att Försvarsmakten upprättat en säkerhetsrapport grundad på denna. När informationen nådde Försvarsdepartementet bedömdes ärendet vara hanterat, och det bedömdes också att det inte fanns skäl att informera mig eller att vidta andra åtgärder. hade Försvarsdepartementet inte heller den sammantagna bild som senare redovisat. Jag informerades om ärendet i samband med att började rapportera om händelsen. Jag har kommenterat att uppgifterna är allvarliga och att Försvarsmakten får ta fullt ansvar. I säkerhetsskyddslagen (2018:585) anges att en säkerhetsprövning ska göras innan någon anställs eller får delta i en säkerhetskänslig verksamhet. Av lagen framgår vidare vilka moment en säkerhetsprövning ska innefatta och att den som beslutar om anställning eller annat deltagande i verksamheten, dvs. arbetsgivaren, är ansvarig för att en sådan prövning görs. Utöver lagstiftningen har Försvarsmakten egna föreskrifter om säkerhetsskydd. Säkerhetsskyddslagstiftningen och Försvarsmaktens interna regelverk är tydliga i fråga om såväl krav på säkerhetsprövning som ansvarsförhållanden. Försvarsmaktens ansvar är därmed klargjort. Uppföljning av säkerhetsrutiner ska ske inom Försvarsmakten. Enligt den information jag fått sker också detta. Försvarsdepartementet kommer att följa upp hur Försvarsmakten hanterar det som inträffat. Försvarsminister med medarbetare från Försvarsdepartementet och överbefälhavare med medarbetare från Försvarsmakten informerade försvarsutskottet med anledning av uppgifter i medierna om en på felaktiga grunder anställd officer i Försvarsmakten. Regeringens ansvar för förvaltningsmyndigheterna Enligt 1 kap. 6 § regeringsformen styr regeringen riket och är ansvarig inför . Enligt 12 kap. 1 § regeringsformen lyder en förvaltningsmyndighet under regeringen om myndigheten inte är lagd under . I regeringens styrande funktion ingår en skyldighet att leda den statliga förvaltningens verksamhet (prop. 1986/87:99 s. 25). Förvaltningsmyndigheterna står till regeringens förfogande i uppgiften att styra riket. Regeringen bär ett ansvar för att föreskrifter följs och för att den statliga sektorn fungerar i enlighet med intentioner. Med regeringens styrande funktioner följer, med vissa begränsningar, en rätt att ta initiativ och ge direktiv till förvaltningen. Sådana direktiv kan avse allt generellt inriktat arbete inom en förvaltningsmyndighet, t.ex. planering, prioriteringar eller utredningsverksamhet samt hela det administrativa området vad gäller beslutsorgan, organisation eller rationaliseringar. Regeringen är i väsentliga avseenden fri att välja inriktning, utformning och omfattning av kontrollen av förvaltningsmyndigheterna. Insatser som kräver särskilda resurser förutsätter att beviljar medel. En stor del av regeringens mer löpande förvaltningskontroll sker inom ramen för budgetprocessen. Enligt 12 kap. 2 § regeringsformen får ingen myndighet, inte heller eller en kommuns beslutande organ, bestämma hur en förvaltningsmyndighet i ett särskilt fall ska besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot en enskild eller mot en kommun eller som rör tillämpningen av lag. För att bereda regeringsärenden och för att biträda regeringen och statsråden i deras verksamhet i övrigt ska det finnas ett regeringskansli, enligt 7 kap. 1 § regeringsformen. I detta ingår departement för olika verksamhetsgrenar. Regeringen fördelar ärendena mellan departementen. Statsministern utser bland statsråden chefer för departementen. Fördelningen av regeringsärenden mellan departement anges i bilagan till förordningen (1996:1515) med instruktion för . Av bilagan framgår också till vilka departement myndigheter och andra organ hör. Försvarsdepartementet ansvarar bl.a. för frågor om det militära försvaret, samordning mellan det militära försvaret och det civila försvaret inom ramen för totalförsvar samt bi- och multilateralt försvars- och materielsamarbete. ansvarar bl.a. för domstolsväsendet, åklagarväsendet, polisen, allmän ordning och säkerhet, skydd mot olyckor, sjöövervakning och miljöräddningstjänst. Bland de myndigheter som hör till finns Säkerhetspolisen och . Samråd mellan departementen är nödvändigt bl.a. därför att regeringens ledamöter har ett kollektivt ansvar för besluten (7 kap. 3 § regeringsformen). Gemensam beredning ska äga rum då ett regeringsärende faller inom flera departements verksamhetsområden men även då ett ärende berör mer än ett statsråds område inom samma departement (15 § förordningen med instruktion för ). Särskilt föreskriven i regeringsformen är skyldigheten att hålla ”chefen för det departement som har hand om utrikesärendena” underrättad när det uppkommer en fråga som är av betydelse för förhållandet till en annan stat eller till en mellanfolklig organisation hos en statlig myndighet (10 kap. 13 § regeringsformen). Allmän beredning med samtliga statsråd hålls regelbundet efter regeringssammanträdet. Den allmänna beredningen har efter hand öppnats för flera. Det förekommer att riksdagsgruppens eller riksdagsgruppernas ordförande liksom statsministerns och finansministerns statssekreterare deltar. Ärenden som kan tas upp på allmän beredning är sådana där enighet mellan berörda statsråd inte kunnat uppnås eller där ett statsråd vill informera eller ha vägledning av sina regeringskollegor inför ett förestående regeringsbeslut. Andra former av informellt samråd och informella förhandlingar mellan departementen äger rum på statsrådsnivå, t.ex. vid statsrådens gemensamma lunch, eller på tjänstemannaplanet. En form för interdepartementalt samarbete är s.k. delning av utkast till viktigare regeringsbeslut. Samtliga departement ges därigenom tillfälle att lämna synpunkter. Föremål för delning är förslag till propositioner, lagrådsremisser, förordningar och kommittédirektiv samt lagar som ska utfärdas. Även utkast till svar på interpellationer och skriftliga frågor från riksdagsledamöter delas.