bet · H701SfU20 · 2020-04-24 00:00:00 — har i NJA 2009 s. 424 uttalat att det inte är uteslutet att det kan förekomma fall där omständigheterna är sådana att den som har hjälpt en asylsökande att komma in i via en inre gräns för att söka asyl inte ska anses ha begått en brottslig handling. Av rättsfallet framgår emellertid att det i regel inte kan anses föreligga ett så starkt behov av att bistå en utlänning på detta vis att det skulle utgöra grund för ett humanitärt undantag från straff för människosmuggling. I rättsfallet ansågs undantaget inte tillämpligt. Ett annat avgörande från , i NJA 2018 s. 229 I-II, talar för att utrymmet för tillämpning av det undantaget dessutom är starkt begränsat. I målet var inte annat bevisat än att de tilltalades agerande hade föranletts av närmast humanitära skäl som engångsföreteelser och utan ersättning. Här bedömde ändå gärningarna som människosmuggling av normalgraden. Utskottet anser att de nuvarande straffbestämmelserna om människo-smuggling, undangömmande av personer utan tillstånd och anlitande av personer utan tillstånd som arbetskraft är väl utformade. Utskottet ser därför inte skäl att föreslå att ska göra ett tillkännagivande om att skärpa straffbestämmelserna eller att utvidga det straffbara området. Utskottet avstyrker därför motionerna 2019/20:3368 (M) yrkande 21, 2019/20:3119 (SD) yrkande 18, 2019/20:541 (SD) yrkande 31, 2019/20:554 (SD) yrkande 22 samt 2019/20:3121 (SD) yrkandena 3 och 12. På ansökan av förundersökningsledaren ska ett tidsbegränsat uppehållstillstånd meddelas om en utlänning vill ha betänketid för att återhämta sig och för att kunna ställning till om han eller hon vill samarbeta med de brottsutredande myndigheterna, förutsatt att det behövs för att en förundersökning eller huvudförhandling i brottmål ska kunna genomföras (5 kap. 15 § andra stycket UtlL). Utskottet kan konstatera att denna ordning infördes som ett led i genomförandet av EU:s direktiv /81/EG om offer för människohandel, vars syfte är att fastställa villkoren för att bevilja uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare som samarbetar i kampen mot människohandel. Utskottet ser inte skäl att nu föreslå att ska göra ett tillkännagivande om lagstadgad reflektionstid. Motionerna 2019/20:3248 (C) yrkande 34 och 2019/20:1756 (C) avstyrks därmed. EU:s asyl- och migrationspolitik Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. migrationspolitiken inom EU, Dublinförordningen och ett EU-gemensamt system för vidarebosättning. Jämför reservation 12 (M), 13 (C), 14 (KD) och 15 (L). Det gemensamma regelverket på asylområdet har sin grund i . Efter flykting- och migrationskrisen blev det tydligt att EU:s nuvarande regelverk på asylområdet måste reformeras för att kunna säkerställa en human och effektiv asylpolitik som klarar situationer med hög inströmning av asylsökande. Krisen tydliggjorde också andra EU-medlemsstaters bristande tillämpning av det gemensamma asylsystemet. Av den anledningen presenterade kommissionen ett paket med förslag till ändringar av sju rättsakter för att uppnå ett rättvisare system som ger säkra och ordnade vägar till EU för tredjelandsmedborgare i behov av internationellt skydd. De sju rättsakterna har förhandlats i rådet och och har kommit olika långt i förhandlingarna. Dublinförordningen reglerar vilket land som är ansvarigt för att pröva en asylansökan och snabbt, utifrån första asyllandsprincipen, ge den sökande till-gång till asylprocessen. Handläggningen av Dublinärenden ska effektiviseras och sekundära förflyttningar inom EU minskas. Ändringsförslaget innehåller en mekanism för omfördelning, baserad på en fördelningsnyckel, av asylsökande från medlemsstater som utsätts för ett oproportionerligt högt tryck. Medlemsstaterna är dock splittrade bl.a. vad gäller om en sådan omfördelningsmekanism ska vara tvingande eller frivillig, (KOM(2016) 270). I ljuset av detta har frågan om konditionalitet aktualiserats, dvs. att det ska kosta för medlemsstater att inte ta ansvar. Asylprocedurförordningen ska ersätta nuvarande direktiv och etablera ett enhetligt förfarande för internationellt skydd inom EU som är effektivt, rättvist och balanserat. Förslaget innehåller bestämmelser om förfarandet för att ta emot, handlägga och besluta i ärenden om asyl, KOM(2016) 467. Skyddsgrundsförordningen, som ska ersätta nuvarande direktiv, syftar till ökad harmonisering när det gäller bedömningar av asylansökningar och innehållet i ett beviljat skydd. Ändringsförslaget påverkar inte medlemsstaters möjlighet att bevilja skydd till andra grupper än flyktingar och subsidiärt skyddsbehövande, KOM(2016) 466. Mottagandedirektivet syftar till ökad harmonisering av mottagandeför-hållandena inom EU för att uppnå en jämnare fördelning av asylsökande och minska incitamenten för sekundära förflyttningar, KOM(2016) 465. Förslaget om inrättandet av ett EU-gemensamt ramverk för vidarebosättning ska medföra en mer sammanhållen handläggningsprocess för vidarebosättning och syftar till att fler medlemsstater ska delta i arbetet och bidra till att öka antalet vidarebosättningsplatser i EU, KOM(2016) 468. Eurodacförordningen innehåller bestämmelser om bl.a. fingeravtrycks-upptagning, och förordningen revideras så att tillämpningsområdet utvidgas i syfte att identifiera tredjelandsmedborgare som vistats olagligt och som har rest in irreguljärt vid unionens yttre gränser, KOM(2016) 272. ska med en ny förordning få förstärkt mandat och mer resurser för att stödja medlemsstater i genomförandet av det gemensamma asylregelverket. Myndigheten ska också få möjlighet att övervaka medlemsstaternas genomförande på asylområdet, KOM(2016) 271. gjorde EU och ett gemensamt uttalande i syfte att hantera migrationssituationen och förstöra människosmugglarnas affärsmodell. Uttalandet innebär bl.a. att alla nya irreguljära migranter från till de grekiska öarna ska återsändas till . Detta ska ske i full överensstämmelse med och internationell rätt och med respekt för principen om non-refoulement. För varje syrier som återsänds till från de grekiska öarna ska en annan syrier från vidarebosättas i EU. I EU pågår även, inom ramen för migrationsagendan, diskussioner om olika tillfälliga regionala lösningar i samarbete med länder utanför EU, () och (). m.fl. (M) begär i kommittémotion 2019/20:3368 yrkande 37 ett tillkännagivande om att regeringen ska ställa krav på att alla EU:s medlemsstater deltar i och utökar sitt deltagande i FN:s kvotflyktingsystem. Kvotflyktingsystemet är det mest rättvisa och säkra system som finns för ett lands mottagande av människor med skyddsbehov. I yrkande 38 begärs ett tillkännagivande om att ska vara drivande för att dagens EU-gemensamma asylsystem ersätts med ett nytt EU-gemensamt asylsystem. EU:s asylprövning bör göras utanför eller vid EU:s gräns och det yttre gränsskyddet i EU bör stärkas. Målet ska, enligt motionärerna, vara att förhindra att människor dör på , stoppa människosmuggling och få kontroll över vilka som befinner sig i . Vidare behöver samarbetet vad gäller återvändande med länder utanför stärkas och bistånd, visumavtal och handel sättas i relation till hur väl återvändandet fungerar. I kommittémotion 2019/20:3244 av m.fl. (C) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att se över hur man kan styra om så att skyddsbehövande människor i första hand kommer till på säkra och lagliga vägar. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att ska driva att EU tar ett gemensamt och solidariskt ansvar för flyktingmottagande. Det är viktigt att de pågående förhandlingarna på EU-nivå av den europeiska asyllagstiftningen resulterar i ett fungerande omfördelningssystem med ett större delat ansvar inom unionen för att undvika att situationen 2015 upprepar sig. Motionärerna begär vidare i yrkande 3 ett tillkännagivande om att ska verka för att asylpolitiken på EU-nivå är så robust att avtal med tredjeland för att hindra migration inte ska behövas och att om sådana avtal ändå sluts ska man verka för att värna demokratiska principer, grundläggande mänskliga rättigheter, principen om non-refoulement, asylrätten och ett värdigt mottagande. Därmed minimeras de negativa effekterna av sådana avtal. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2019/20:2988 tillkännagivanden om fler lagliga vägar in i EU (yrkande 33), om att alla EU:s medlemsländer ska ta emot fler kvotflyktingar inom ramen för UNHCR:s vidarebosättningsprogram (yrkande 35) och om nödvisum (yrkande 36). Motionärerna anför att alla medlemsstater ska ta emot kvotflyktingar och att det totala antalet som tas emot i EU ska öka. Vidare anförs att EU-länderna gemensamt, i samarbete med UNHCR borde öppna en möjlighet att söka nödvisum före inresa till EU. I yrkande 34 begärs ett tillkännagivande om en reformering av Dublinförordningen. Enligt motionärerna är det rimligt att personer som vill söka asyl i EU gör det vid gemensamma EU-beskickningar före inresa eller vid unionens yttre gräns och att de asylsökande fördelas mellan EU:s medlemsstater baserat på en fördelningsnyckel. På så sätt kan enskilda inte välja land men vara säkra på att få sina asylskäl prövade. Vid fördelningen bör hänsyn tas till befolkningsstorlek, ekonomisk styrka och tidigare ansvarstagande på asylområdet. I kommittémotion 2019/20:2055 av m.fl. (L) begärs i yrkande 9 ett tillkännagivande om en gemensam migrationspolitik. Motionärerna anför att förslaget om reviderad Dublinförordning måste antas för att samtliga EU-länder ska ta ett delat ansvar och att de länder som vägrar ta sin del av ansvaret ska få minskat stöd från EU. Vidare anförs att den nya asylmyndigheten behöver få en starkare roll, att de som saknar skyddsskäl måste återvända till sina hemländer, att det behövs fler lagliga vägar genom ett EU-system för vidarebosättning samt att EU:s delegationer bör förstärkas. (KD) begär i motion 2019/20:529 yrkande 3 ett tillkännagivande om att regeringen bör verka för ett gemensamt asylmottagande och registrering inom unionen med delat ansvar och omfördelning. Enligt motionären behövs ett sanktionssystem för att upprätthålla de gemensamma reglerna och det krävs ett gemensamt ansvar för gränser och registrering för att upprätthålla asylrätten. I motion 2019/29:1241 av (S) begärs ett tillkännagivande om fler lagliga vägar för att söka asyl. och EU måste göra mer för att öppna lagliga och säkra vägar så att asylsökande inte behöver riskera livet för att ta sig över . m.fl. (S) begär i motion 2019/20:3302 yrkande 5 ett tillkännagivande om att ska se till att hbtq-plus-flyktingar tillförsäkras en rättvis och rättssäker behandling inom ramen för EU:s gemensamma asylsystem. Av regeringens skrivelse om verksamheten i Europeiska unionen (skr. 2019/20:115) framgår att förhandlingarna om reformen av det gemensamma europeiska asylsystemet ägt rum i begränsad omfattning. Vidare framgår bl.a. att den låsta positionen kring hur de som söker asyl i EU ska fördelas rättvist mellan medlemsstaterna kvarstår. har i sina slutsatser vid ett flertal tillfällen enats om principerna om ansvar och solidaritet och att det finns behov av att få på plats ett gemensamt asylsystem som kan stå emot framtida kriser. har manat till konsensus om asylreformen och att arbetet ska slutföras så snabbt som möjligt. Utskottet kan konstatera att migrationsfrågan är aktuell i EU. De förhandlingar som pågått om en reformering av det gemensamma europeiska asylsystemet (CEAS) pågår alltjämt men det har blivit tydligare att den låsning som präglat förhandlingarna, inte minst vad gäller frågan om solidaritet och ansvar för asylsökande, är djup. Oroligheterna vid den grek-turkiska gränsen visar på behovet av en lösning på denna svåra fråga. tillträdde en ny där utsågs till kommissionär med ansvar för inrikes frågor, däribland asyl- och migrationsfrågor. I kommissionens arbetsprogram , COM(2020) 37, aviserades en ny . Enligt kommissionen kommer pakten att omfatta bl.a. reformen av CEAS, återtagande och återvändande, främjandet av integrationen samt säkra verkliga lagliga vägar till EU genom vidarebosättning. Utskottet välkomnar att förhandlingarna om CEAS får en möjlighet till en nystart med dels den nya kommissionen, dels den kommande asyl- och migrationspakten. I flera motioner begärs tillkännagivanden om en gemensam asyl- och migrationspolitik i EU. Utskottet anser i likhet med motionärerna att EU ska ha ett effektivt och rättssäkert gemensamt asylsystem som leder till en jämnare fördelning av asylsökande inom EU och minskar sekundära förflyttningar. Utskottet kan vidare konstatera att regeringen arbetar aktivt med dessa frågor inom ramen för förhandlingarna mellan medlemsstaterna och om reformeringen av det gemensamma europeiska asylsystemet och i andra delar av EU-samarbetet. Att öka den globala ansvarsfördelningen och andra länders mottagande av kvotflyktingar har varit en prioriterad fråga för inom det internationella arbetet. Vidarebosättning är ett säkert och välprövat system för personer i behov av skydd att komma till EU på laglig väg. Vid uttagning av personer som föreslås för vidarebosättning i riktas särskild uppmärksamhet mot utsatta minoriteter, kvinnor och barn samt anhöriga till personer som redan befinner sig i . Vidarebosättning är ett viktigt komplement till den individuella asylrätten och ger de mest sårbara människorna en säker väg till EU. Utskottet kan konstatera att regeringen driver på för att antalet vidarebosättningsplatser måste öka i EU och globalt. Utskottet noterar i detta sammanhang att meddelade att den kommer att ge ekonomiskt stöd till medlemsländerna, som tillsammans utlovat mer än 30 000 platser för vidarebosättning . Detta är enligt det mest omfattande löftet om vidarebosättning . EU har även bidragit i framtagandet av för ökad vidarebosättning. Strategin ska stödja en utökning av vidarebosättning som är effektiv, strategisk och som kan tillgodose de ökade globala behoven. Utskottet kan vidare konstatera att förhandlingarna fortsatt pågår om förslag om inrättande av ett EU-gemensamt ramverk för vidarebosättning. Förslaget syftar delvis till att fler medlemsstater ska delta i arbetet och öka antalet vidarebosättningsplatser i EU. Utskottet anser att de pågående förhandlingarna om reformering av det gemensamma europeiska asylsystemet, ett EU-gemensamt ramverk för vidarebosättning samt kommande talar emot att nu göra ett tillkännagivande till regeringen om den gemensamma asyl- och migrationspolitiken i EU. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2019/20:3368 (M) yrkandena 37 och 38, 2019/20:3244 (C) yrkandena 1–3, 2019/20:2988 (KD) yrkandena 33–36, 2019/20:529 (KD), yrkande 3, 2019/20:2055 (L) yrkande 9, 2019/20:1241 (S) och 2019/20:3302 (S) yrkande 5. Fri rörlighet för EU-medborgare Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. reglerna för EU-medborgares tillgång till de sociala trygghetssystemen, om att återinföra registreringen av EU-medborgare och om utvisning av EU-medborgare. Jämför reservation 16 (M), 17 (SD), 18 (KD), 19 (L) och 20 (M, SD). Det s.k. rörlighetsdirektivet (2004/38/EG) reglerar unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig i en annan medlemsstat. Direktivet är införlivat i svensk rätt (prop. 2005/06:77, bet. 2005/06:SfU9, rskr. 2005/06:191). En EES-medborgare behöver vid inresan till visa pass eller en annan identitetshandling för att styrka sitt medborgarskap. En EES-medborgares rätt att uppehålla sig i regleras i utlänningslagen. Med uppehållsrätt avses enligt 3 a kap. 1 § UtlL en rätt för EES-medborgare och deras familjemedlemmar att vistas i mer än utan uppehållstillstånd. Enligt 3 a kap. 3 § UtlL har en EES-medborgare uppehållsrätt om han eller hon är arbetstagare eller egen företagare i har kommit till för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning är inskriven som studerande vid en erkänd utbildningsanstalt i och enligt en försäkran om detta har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning samt har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i , eller har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning och har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i . En EES-medborgare som har vistats lagligt i utan avbrott under har permanent uppehållsrätt (3 a kap. 6 § UtlL). En EES-medborgares familjemedlem som inte själv är EES-medborgare och som har uppehållsrätt ska ansöka om uppehållskort hos senast efter det att han eller hon kom till . Detta gäller dock inte för en utlänning som har ett giltigt uppehållstillstånd eller som från ankomsten till har ansökt om ett sådant tillstånd (3 a kap. 10 § UtlL). En EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare får avvisas eller utvisas av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Avvisning eller utvisning får dock ske endast om utlänningens eget beteende utgör ett verkligt, faktiskt och tillräckligt allvarligt hot mot ett grundläggande samhällsintresse. domar i brottmål får inte i sig utgöra skäl för ett sådant beslut. Det får inte vara ekonomiska syften som ligger till grund för beslutet (8 kap. 11 och 12 §§ UtlL). Enligt 8 kap. 13 § UtlL ska hänsyn tas till utlänningens ålder, hälsotillstånd, familjesituation, ekonomiska situation samt sociala och kulturella integrering i . Hänsyn ska också tas till hur länge utlänningen har vistats i och till banden till ursprungslandet. En EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare som har permanent uppehållsrätt får avvisas eller utvisas endast om det finns synnerliga skäl, och för den som har vistats i under de tio närmast föregående åren får utvisning endast ske om beslutet är oundgängligen nödvändigt av hänsyn till allmän säkerhet (8 kap. 14 § UtlL). När det gäller utvisning på grund av brott gäller enligt 8 a kap. 5 § UtlL att EES-medborgare och deras familjemedlemmar får utvisas ur om förutsättningarna i 8 a kap. 1 § UtlL är uppfyllda och det sker med hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Enligt 8 a kap. 1 § UtlL får en utlänning som inte är EES-medborgare eller familjemedlem till en EES-medborgare utvisas ur om han eller hon döms för ett brott som kan leda till fängelse. En sådan utlänning får utvisas också om en domstol undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen har dömts till och dömer till en annan påföljd. Utvisning får dock ske endast om utlänningen döms till svårare påföljd än böter och om gärningen är av sådant slag och övriga omständigheter är sådana att det kan antas att han eller hon kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet, eller brottet med hänsyn till den skada, fara eller kränkning som det har inneburit för enskilda eller allmänna intressen är så allvarligt att han eller hon inte bör få stanna kvar. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2019/20:3066 yrkande 2 ett tillkännagivande om att se över hur den fria rörligheten tillämpas i . Det behövs en översyn av hur bestämmelserna tillämpas i . Syftet har aldrig varit att människor uppehåller sig i andra EU-länder utan egen försörjning. I kommittémotion 2019/20:3061 av (M) yrkande 14 begärs ett tillkännagivande om att se över frågan om hur förutsättningarna för utvisning på grund av brott kan utökas för EU-medborgare. I översynen bör ingå att göra en kartläggning och analys av praxis i övriga EU-länder. Även i kommittémotion 2019/20:3368 av m.fl. (M) yrkande 32 begärs ett tillkännagivande om att se över och utöka förutsättningar för utvisning på grund av brott för EU-medborgare. I motion 2019/20:2840 av Boriana (M) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att medborgare i EES-länder ska kunna dömas till utvisning i betydligt större utsträckning än . När en person begår brott handlar det om ett eget aktivt val och då har han eller hon förbrukat sin rätt att stanna kvar i . Om kraven sänks skulle det också kunna ha en preventiv effekt eftersom person riskerar utvisning. I kommittémotion 2019/20:3121 av m.fl. (SD) begärs tillkännagivanden om registreringskrav av EU-medborgare (yrkande 19) och om att straffa EU-medlemsstaters missbruk av den fria rörligheten (yrkande 20). Motionärerna framhåller att ett återinförande av kravet på registrering kommer att ge en bättre översikt av invandringen från andra EU-länder och ge bättre kontrollmöjligheter. Vidare anges att EU bör sätta press på de medlemsstater som inte tar ansvar för sina medborgare och vid behov även kunna vidta åtgärder, exempelvis häva den fria rörligheten mot dessa medlemsstater. Även i motion 2019/20:3204 av och (båda SD) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att återinföra registreringen av EU-medborgare. I samma motion begärs i yrkande 2 ett tillkännagivande om att följa upp dagens rapportering. Enligt motionärerna bör kontrollen på EU-medborgare intensifieras för att ge bättre möjligheter att utvisa de personer som saknar uppehållsrätt. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2019/20:2734 tillkännagivanden om fri rörlighet och fattiga EU-medborgare (yrkande 1) och om registrering av EU-medborgare som varit här (yrkande 5). Motionärerna menar att nationella riktlinjer om utsatta EU-medborgare i bör fastställas, sanktioner införas mot EU-länder som kränker sina medborgares eller minoriteters rättigheter och ett sändebud utses med initiativrätt och ansvar för frågan om romers situation i och . Vidare anför motionärerna att dagens system, som innebär att personer som är i landet inte behöver registrera sig, leder till bl.a. en risk för att personerna etablerar sig i permanent fattigdom i . m.fl. (L) begär i kommittémotion 2019/20:2758 yrkande 16 ett tillkännagivande om EU:s familjebegrepp. Samkönade par bör inbegripas i familjebegreppet och den fria rörligheten inom EU därmed gälla alla medföljande makar. Det är viktigt att i EU arbetar för att dom om att termen maka eller make inkluderar samkönade par ska få fullt genomslag. I motion 2019/20:1550 av (MP) begärs ett tillkännagivande om att i EU driva på så att skyddsnätet för akut sjukvård för EU-medborgare blir mer välfungerande inom EU och så att administrationen förenklas. Det nuvarande regelverket är problematiskt och det behövs enligt motionären ett bättre sätt att administrera det. Den fria rörligheten inom EU är fastställd i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och innebär att människor kan flytta mellan medlemsländerna och arbeta på lika villkor var de vill inom unionen. Rätten till fri rörlighet för EU-medborgare är av väsentlig betydelse för den europeiska integrationen. Vad gäller uppehållsrätt krävs enligt EU:s rörlighetsdirektiv bl.a. att EU-medborgaren antingen är arbetstagare eller egenföretagare eller har kommit till för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning. För studerande och EU-medborgare i övrigt krävs för uppehållsrätt både tillräckliga tillgångar och heltäckande sjukförsäkring. Utskottet noterar att regeringen i skrivelse 2019/20:75 skrivelser till regeringen – åtgärder , anger att utredningsdirektiv håller på att tas fram för en utredning som ska göra en översyn av lagstiftningen om utvisning på grund av brott. Utskottet noterar att utredningen även kommer att ta upp frågan om utvisning av dömda EU-medborgare (svar på fråga 2018/19:750 ). Utskottet anser att regeringens pågående arbete bör avvaktas. Utskottet anser därför att det saknas skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av 2019/20:3061 (M) yrkande 14, 2019/20:2840 (M) yrkande 4 och 2019/20:3368 (M) yrkande 32. Utskottet har tidigare (senast i bet. 2018/19:SfU16) konstaterat att har prövat innebörden av rörlighetsdirektivet och därvid angett vad som ska krävas för att principen om rätten till fri rörlighet ska få inskränkas. Enligt domstolens rättspraxis ska principen ges en vid tolkning.