bet · H701FiU22 · 2020-03-12 00:00:00 — institutionens arbete med frågor som rör finansiell och monetär stabilitet, övervakning och analys av den ekonomiska utvecklingen, institutionens utlåning och resurssituation, nya låneformer och låneramverk samt inflytandet i och styrningen av institutionen. Skrivelsen är inriktad på frågor och insatser som har varit av särskild vikt för institutionen . bromsade den globala tillväxten in. mellan och präglade i hög grad den globala makroekonomiska bilden och ledde enligt IMF till ett försämrat förtroende hos marknaden och lägre investeringar. Den generellt expansiva inriktningen på penningpolitiken världen över har bidragit till att stötta tillväxten, som IMF pekat på risker med en utdragen period med låga räntor. Exempelvis bidrar lägre räntor till en fortsatt uppbyggnad av finansiella sårbarheter, inte minst genom skulduppbyggnad inom företagssektorn och bland finansinstitut som inte är banker. Detta är särskilt riskfyllt då både den privata och den offentliga skuldsättningen i många delar av världen redan är hög. Vidare har låga räntor lett till att institutionella investerare, såsom försäkringsbolag, pensionsfonder och kapitalförvaltare, har investerat i mer riskfyllda och mindre likvida tillgångar för att upprätthålla sin avkastning. IMF bedömde att den globala tillväxten kommer att stärkas . Prognosen för den globala tillväxten drivs i hög grad av utvecklingen i vissa framväxande ekonomier. För de avancerade ekonomierna som helhet väntas tillväxten bli oförändrad 2020. I såväl som förutses dock en lägre tillväxttakt 2020 än 2019. Globalt sett har länders tillgångar i, och skulder till, andra länder fortsatt att öka. Det sammanlagda värdet av dessa skulder och tillgångar uppgick av den globala bruttonationalprodukten (BNP). som finansieringsvillkoren globalt sett varit förmånliga har bruttoskulderna till utländska aktörer ökat i vissa länder, vilket kan riskera den finansiella stabiliteten. Att befolkningen åldras är en gemensam trend för de flesta G20-länderna. Det innebär utmaningar för arbetskraftsutbudet och tillväxtförutsättningarna samt för de offentliga finanserna. En åldrande befolkning kan också bidra till lägre räntor genom ett högre sparande. Låga räntor kan i sin tur leda till att finansiella institutioner tar större risker för att bibehålla nivån på sin avkastning. På så sätt kan finansiella stabilitetsrisker uppstå. I s.k. artikel IV-rapporter lämnar IMF specifika policyrekommendationer till enskilda länder. IMF betonade vikten av en relativt stödjande finans- och penningpolitik på många håll i världen, och att övervakning och tillsynsåtgärder är viktiga, inte minst i ett läge då låga räntor kan bidra till en uppbyggnad av finansiella risker. På finansmarknadsområdet framhöll IMF vikten av ramverk för makrotillsyn, inklusive regler för bankers kapitalbuffertar, stresstestning av banker och tillsynsverktyg för högt skuldsatta företag, samt av att dessa ramverk verkligen tillämpas. Institutionen förespråkar vidare en stärkt tillsyn av institutionella investerare, däribland försäkringsbolag. Särskilt bland framväxande ekonomier finns även behov av en striktare hantering av den offentliga skuldsättningen. underströk IMF vikten av multilateralt samarbete, särskilt när det gäller handel. Institutionen har också uppmanat länder att söka internationella lösningar på frågor som rör klimat, cybersäkerhet, penningtvätt och finansiering av terrorism. Regeringens prioriteringar: Regeringen anser att IMF har en mycket viktig roll när det gäller att sammanställa prognoser för den ekonomiska och finansiella utvecklingen, att identifiera och uppmärksamma risker för finansiell stabilitet och ekonomisk utveckling samt att lämna förslag på lämpliga åtgärder. IMF:s analyser av bl.a. förklaringar till den globala ekonomiska utvecklingen, risker och sårbarheter samt kopplingar mellan skulduppbyggnad och lågräntemiljö är centrala bidrag till den globala diskussionen om lämpliga åtgärder för att bidra till finansiell stabilitet och ekonomisk tillväxt. Inriktningen på IMF:s arbete Övervakning, utlåning och kapacitetsutveckling utgör de centrala delarna av IMF:s arbete. IMF:s utlåning är ett mycket viktigt verktyg för att stödja länder som är i behov av finansiellt stöd samt för att främja tillväxt och finansiell stabilitet. Den globala finanskrisen visade att den ökade ekonomiska och finansiella integrationen har ökat riskerna för spridning av finansiella och ekonomiska störningar mellan länder. har IMF därför arbetat för att förbättra analysen av globala och regionala trender och risker. IMF arbetar alltmer med klimatfrågor. Institutionen har bl.a. presenterat finanspolitiska verktyg för hur nationella klimatstrategier kopplade till kan genomföras. Regeringens prioriteringar: Regeringen anser att IMF fyller en viktig funktion genom att institutionen, med en hög grad av integritet och oberoende, utvärderar och lämnar rekommendationer om såväl enskilda länder som den globala ekonomin. Regeringen anser att det är viktigt att IMF ständigt anpassar sin verksamhet och kompetens till förändringar och utmaningar i världsekonomin. Institutionen bör exempelvis på ett strukturerat sätt integrera frågan om klimatförändringarnas påverkan på ekonomisk utveckling och finansiell stabilitet i sitt arbete. IMF:s bedömning av ekonomi IMF:s senaste artikel IV-konsultation för genomfördes och behandlades i institutionens styrelse . IMF rekommenderade bl.a. att ytterligare reformer på arbetsmarknaden, exempelvis etableringsjobb, inriktas på att stödja sysselsättningen bland utrikes födda och lågutbildade. IMF ansåg vidare att arbetsmarknadens parter bör se över lönebildningsprocessen i . Enligt institutionen har den nuvarande modellen, där den exporterande industrin sätter det s.k. märket, medfört låga löneökningar i förhållande till läget på arbetsmarknaden. Det har enligt institutionen bidragit till låga räntor och en svagare krona. föreslog IMF olika sorters åtgärder för att komma till rätta med problemen på den svenska bostadsmarknaden, t.ex. en friare hyressättning, en förändrad beskattning, förenklade planprocesser, stärkt konkurrens i byggsektorn och utökade subventioner för byggande av hyresrätter, studentbostäder och äldreboenden. IMF rekommenderade den att stimulera ekonomin genom att anpassa finanspolitiken till överskottsmålet på en tredjedels procent av BNP. Om det, för att hantera demografiska utmaningar och andra strukturella behov, finns behov av att öka de offentliga investeringarna utöver det historiska genomsnittet rekommenderade institutionen regeringen att överväga att temporärt sänka överskottsmålet. IMF bedömde vidare att det förstärkta amorteringskravet för hushållen har bidragit till att hålla de finansiella riskerna under kontroll. framhöll institutionen att de ansvariga myndigheterna måste fortsätta att hålla hushållens skuldsituation, bankernas riskhantering och de kommersiella fastighetsutvecklarnas ekonomi under uppsikt. Vidare bör myndigheterna enligt IMF stärka regelverket och fokusera på regionalt samarbete för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. Regeringens överväganden: Regeringen har redan vidtagit flera åtgärder för att stimulera utbudet av bostäder. Behovet av åtgärder på skatteområdet med koppling till bostäder måste ses långsiktigt och övervägas utifrån de stora effekter som de kan få för hushållens ekonomi. Regeringen delar IMF:s bedömning att de genomförda makrotillsynsåtgärderna, inklusive det förstärkta amorteringskravet, har varit väl motiverade och minskat riskerna inom det finansiella systemet. Åtgärderna har bidragit till en sundare amorteringskultur och stärkt hushållens motståndskraft. Regeringen instämmer även i att det är viktigt att myndigheterna fortsätter att hålla de finansiella risker som institutionen angett under uppsikt. Regeringen prioriterar arbetet med bekämpning av penningtvätt och av finansiering av terrorism. IMF:s bedömning av behovet av att stödja sysselsättningen bland utrikes födda och lågutbildade är i linje med regeringens prioriteringar. En av grundpelarna i den svenska arbetsmarknadsmodellen är dock att arbetsmarknadens parter har huvudansvaret för lönebildningen. Regeringen delar i stort IMF:s bedömning att bör låta de automatiska stabilisatorerna verka fritt och att en viss finanspolitisk stimulans inte riskerar att överhetta ekonomin. När det gäller överskottsmålet instämmer regeringen även i bedömningen att målnivån bör kunna ses över, under förutsättning att det finns en bredare samsyn om detta i . IMF:s utlåning och kapacitetsutveckling hade IMF utestående lån om , varav ca var subventionerade lån till låginkomstländer. ökade den faktiska utlåningen med ca . Det största utestående lånet, , är ställt till . Mot bakgrund av den osäkra ekonomiska och politiska situationen i sköt IMF upp en utbetalning till landet om ca som var planerad till . Därutöver har IMF också stora utestående lån till , , och . har ett lånelöfte om ca . avslutades en översyn av hur IMF-program utformas och villkoren för utlåning, i syfte att förbättra programmens utfall och effekter. Det konstaterades bl.a. att tre fjärdedelar av IMF:s program hade varit lyckade, dvs. löst betalningsbalansproblem och främjat ekonomisk tillväxt. Programvillkoren är fortfarande fokuserade på , men det finns ett ökat behov av villkor inom andra områden, t.ex. jämställdhet. beslutade om vissa justeringar i fondens regelverk för utlåning till låginkomstländer, vilket kommer att möjliggöra större lån. Skuldsituationen i många låginkomstländer är bekymmersam, och av den anledningen har övervakningen av ländernas skuldsituation förstärkts. IMF tillhandahåller kapacitetsutveckling i form av tekniskt stöd och utbildning till medlemsländer. genomförde IMF en rad åtgärder för att öka effektiviteten och genomslaget i kapacitetsutvecklingen, bl.a. i syfte att förtydliga ansvaret och förbättra koordineringen mellan interna och externa aktörer samt att stärka styrningen av aktiviteter och i högre grad anpassa dem till mottagarländerna. Regeringens prioriteringar: IMF har enligt regeringen en central roll i det globala finansiella skyddsnätet, och dess utlåning är en viktig del i institutionens arbete för att hjälpa länder som är i behov av finansiellt stöd samt främja global finansiell och monetär stabilitet. Regeringen anser att villkoren i IMF:s program ska vara strikta och ändamålsenliga. Villkoren bör bidra till att länders makroekonomiska obalanser hanteras, skapa förutsättningar för tillväxt och säkra institutionens resurser. Regeringen välkomnar att IMF har sett över utformningen av regelverket för utlåning till låginkomstländer och hur villkoren för utlåning kan förändras. Det är viktigt att länder som lånar av IMF behandlas lika, som viss flexibilitet vid utformningen av programmen kan behövas utifrån landspecifika omständigheter. Vidare anser regeringen att IMF:s arbete med kapacitetsutveckling är ett viktigt komplement till institutionens övervakning och utlåning. Genom att stödja medlemsländernas arbete med att bygga nödvändiga institutioner och kapacitet att genomföra en sund ekonomisk politik bidrar institutionen till tillväxt och finansiell stabilitet. IMF:s resurser för utlåning uppgår till . Resurserna utgörs av både permanenta och temporära resurser. De permanenta resurserna består av s.k. kvotresurser, och de temporära av bilaterala lån och de s.k. NAB-lånen[1] från vissa medlemsländer. IMF:s temporära resurser utgör drygt hälften av fondens totala resurser. För att finansiera utlåningen till medlemsländer med betalningsbalansproblem använder IMF i första hand sina permanenta resurser. Om dessa inte räcker för att möta ländernas behov kan temporära resurser användas, i första hand NAB-lån och i andra hand de bilaterala lånen. Totalt har åtagit sig att bidra till IMF:s utlåningsresurser med (motsvarande av institutionens resurser). Det gör det möjligt för institutionen att vid behov nyttja delar av den svenska valutareserven. Av det totala svenska bidraget utgörs av kvoter, av NAB-lån och av ett bilateralt låneavtal. ägande i IMF, som styrs av kvotandelen, uppgår till . I IMF ingår i den nordisk-baltiska valkretsen som representeras av en gemensam styrelserepresentant. –2019 representerades valkretsen av från . representeras valkretsen av från . IMF:s 15:e kvotöversyn hade inte avslutats . meddelade att landet inte skulle stödja en kvothöjning. Eftersom har en blockerande minoritet i dessa frågor innebär det att någon kvothöjning inte kommer att genomföras. När de bilaterala lånen och NAB-lånen löper ut, 2020 respektive 2022, kommer IMF:s resurser därför, om inga andra beslut fattas, att minska med drygt hälften. I samband med årsmötet konstaterades att IMF:s medlemsländer ska arbeta för att bevara institutionens resurser på nuvarande nivå samt att en lösning skulle kunna vara att dubblera NAB-lånen och överväga nya bilaterala lån. Eftersom man inte kunnat nå någon överenskommelse om en kvothöjning väntas beslut fattas om att skjuta fram frågan om en ny kvotformel till den 16:e kvotöversynen. Kvotformeln avgör hur röstandelar ska fördelas mellan medlemsländerna vid en kvothöjning. Regeringens prioriteringar: Regeringen anser att IMF ska ha tillräckliga resurser för att även i ekonomiskt och finansiellt turbulenta perioder kunna främja finansiell och monetär stabilitet och en positiv ekonomisk utveckling i medlemsländerna. Det är viktigt att det finns förtroende på de internationella finansmarknaderna för IMF:s förmåga att hantera krissituationer. Av legitimitetsskäl, och för att säkerställa förutsägbarheten, är det också viktigt att kvotandelarna, som är kopplade till medlemsländernas rösträtt, utgör den största delen av institutionens utlåningskapacitet. Regeringen anser att IMF ska vara en kvotbaserad institution och beklagar att en kvothöjning inte kommer att kunna genomföras inom ramen för den 15:e kvotöversynen. Regeringen anser att en heltäckande bedömning av institutionens resursbehov bör ligga till grund för en eventuell kvothöjning inom ramen för den 16:e kvotöversynen. Fördelningen av nya resurser till IMF bör baseras på såväl ländernas ekonomiska storlek som deras andel av internationell handel och finansiella flöden. Det är inte rimligt att förvänta sig att IMF:s resurser ska kunna täcka de mest omfattande kriserna, men givet riskerna för den globala ekonomin anser regeringen att resurserna inte bör minska alltför kraftigt. Regeringen anser att det även bör finnas något slags koppling mellan ländernas frivilliga finansiella bidrag till institutionens utlåningskapacitet, t.ex. tillhandahållande av bilaterala lån, och deras röststyrka och representation inom IMF. IMF har som ambition att ha en diversifierad personalstyrka, vad gäller både kön och ursprung. Ett mål som uppfyllts är att av personalen på seniora positioner ska vara kvinnor. har dock en kraftig överrepresentation av män. beslutade om ett nytt löne- och ersättningssystem som ska möjliggöra för män och kvinnor att arbeta inom institutionen på lika villkor. Regeringens prioriteringar: Regeringen stöder ambitionen att öka diversifieringen och jämställdheten bland IMF:s personal, inte minst målsättningen att öka jämställdheten i direktörsstyrelsen. När mål har uppnåtts bör mer ambitiösa mål beslutas. Regeringen har understrukit att lönesystemet i IMF ska vara prestationsbaserat och transparent. Regeringen stöder reformer av ersättningssystemet som gör det lättare för föräldrar med små barn att arbeta i IMF, vilket bedöms vara en förutsättning för en jämnare könsfördelning bland personalen. Viktiga framtida frågor i IMF IMF kommer även fortsättningsvis att fokusera på att främja finansiell stabilitet och ekonomisk tillväxt, genom framför allt övervakning, utlåning och kapacitetsutveckling. Klimatförändringar är enligt IMF en av de största globala utmaningarna, med både en direkt och en indirekt påverkan på den makroekonomiska utvecklingen och den finansiella stabiliteten, bl.a. genom risker kopplade till naturkatastrofer och till länders övergång till att bli mindre utsläppsintensiva ekonomier. Reformer för ökad jämställdhet och jämlikhet har uppmärksammats alltmer av IMF och väntas förbli centrala i verksamheten även framöver. En ökad digitalisering innebär både möjligheter och risker för finansmarknader och världsekonomin och påverkar därmed den finansiella stabiliteten och det finansiella systemet. Fintech och cybersäkerhet förutses få ökad betydelse för IMF, bl.a. vid institutionens övervakning och rådgivning. Olagliga finansiella flöden är en global utmaning, och IMF kommer att fortsätta att bidra till det globala arbetet mot penningtvätt och finansiering av terrorism, bl.a. genom att se över metoderna för övervakning av den finansiella sektorn. Ökad skuldsättning och inhemsk resursmobilisering förväntas också bli centrala frågor för IMF. Regeringens prioriteringar: Regeringen har kontinuerligt uttryckt sitt stöd för IMF:s arbete med inkluderande tillväxt, jämställdhet och klimatfrågor. Det är positivt att institutionen fördjupar sin analytiska och operativa förmåga på dessa områden. är det viktigt att verksamheten bedrivs inom IMF:s mandat och att IMF, när det är lämpligt, samarbetar med andra institutioner så att resurser utnyttjas effektivt. I kommittémotion 2019/20:3491 av m.fl. (M) föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att nivån på överskottsmålet i det finanspolitiska ramverket bör ligga fast. Motionärerna delar i stort IMF:s bedömning av ekonomi och behovet av reformer för att möta en avmattning i ekonomin. När det gäller överskottsmålet instämmer motionärerna dock inte i att det finns anledning att se över målnivån, utan de beklagar att regeringen fortsätter att driva linjen att ändra det finanspolitiska ramverket. Från och med är överskottsmålet en tredjedels procent av BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel. Motionärerna anser att överskottsmålet ska ligga fast till åtminstone nästa utvärdering samt att en utvärdering ska ske varannan mandatperiod, i enlighet med det man tidigare kommit överens om. Det nya överskottsmålet har gällt i endast . Ett viktigt skäl för att ha ett överskottsmål är att skapa trovärdighet för den ekonomiska politiken. Det är vidare enligt motionärerna problematiskt för målets legitimitet att regeringen inte uppnår överskottsmålet när det reviderats. Motionärerna understryker att det finanspolitiska ramverket och den breda politiska uppslutningen bakom det har bidragit till en gynnsam utveckling av ekonomi och offentliga finanser. Skrivelsen om verksamheten i IMF är den tredje i ordningen som regeringen lämnat till med anledning av tillkännagivande (bet. 2016/17:FiU22 punkt 1, rskr. 2016/17:186). Förra årets skrivelse behandlade förutom IMF också verksamheten i Världsbanksgruppen och i de regionala utvecklings- och investeringsbanker där är medlem. Den här gången gäller skrivelsen i enlighet med den etablerade redovisningscykeln enbart IMF:s verksamhet. I överensstämmelse med vad utskottet tidigare efterfrågat har skrivelsen ett tydligt fokus på IMF:s arbete med finansiell stabilitet. Av skrivelsen framgår också regeringens prioriteringar i förhållande till IMF:s inriktning på arbetet. Detta är enligt utskottet en bra ordning som ger ett tydligt mervärde. Utskottet vill liksom regeringen understryka att IMF har en mycket viktig roll när det gäller att identifiera och uppmärksamma risker för den finansiella stabiliteten och den ekonomiska utvecklingen. Enligt IMF har den generellt expansiva inriktningen på penningpolitiken världen över bidragit till att stötta tillväxten, som institutionen pekar på riskerna med en utdragen period med låga räntor. De låga räntorna bidrar till en fortsatt uppbyggnad av finansiella sårbarheter genom att finansiella institutioner tar större risker för att behålla nivån på sin avkastning. Det gäller inte minst skulduppbyggnad inom företagssektorn och bland finansinstitut som inte är banker. På så sätt kan finansiella stabilitetsrisker uppstå. IMF betonar vikten av enskilda länders övervakning och tillsynsåtgärder, men även behovet av multilateralt samarbete. Utskottet konstaterar att IMF:s utlåning nådde en topp efter finanskrisen för att därefter minska . har utlåningen ökat på nytt, men nivån ligger fortfarande långt under toppnivån efter finanskrisen. ökade IMF:s totala utlåning med till sammanlagt . Utskottets uppfattning är i likhet med regeringens att det är viktigt att IMF har tillräckligt med resurser för att kunna främja finansiell stabilitet och ekonomisk utveckling i medlemsländerna också under mer turbulenta perioder. Det är centralt att det finns förtroende på de internationella finansmarknaderna för IMF:s förmåga att hantera krissituationer. Ser man till IMF:s totala utlåningskapacitet kan utskottet konstatera att IMF har utrymme för ytterligare utlåning. Utskottet noterar dock att någon överenskommelse om kvothöjning inte kunnat nås och att frågan är skjuten . När det gäller frågan om vad som är viktiga framtidsfrågor för IMF framgår det av skrivelsen att institutionen också fortsättningsvis kommer att fokusera på att främja finansiell stabilitet och ekonomisk tillväxt genom framför allt övervakning, utlåning och kapacitetsutveckling. Vidare noterar utskottet att IMF lyfter fram klimatförändringar som en av de största globala utmaningarna, med både direkt och indirekt påverkan på ekonomisk utveckling och finansiell stabilitet. Dessutom innebär enligt IMF en ökad digitalisering både möjligheter och risker för den finansiella stabiliteten, varvid fintech och cybersäkerhet förutses få ökad betydelse vid institutionens övervakning och rådgivning. Detta är samtliga frågor som utskottet följer med stort intresse, och såväl klimatförändringar som fintech och cybersäkerhet ingår i den forskningsöversikt om finansiell stabilitet som utskottet tagit fram (2019/20:RFR5). I sin artikel IV-konsultation av gör IMF bedömningen att om det för att hantera bl.a. demografiska utmaningar finns behov av att öka de offentliga investeringarna utöver det historiska genomsnittet bör regeringen överväga en temporär sänkning av överskottsmålet. Regeringen instämmer i att nivån på överskottsmålet bör kunna ses över, under förutsättning att det finns en bredare samsyn om detta i . m.fl. (M) föreslår i kommittémotion 2019/20:3491 att riktar ett tillkännagivande till regeringen om att nivån på överskottsmålet bör ligga fast. Enligt motionärerna bör målnivån ligga fast åtminstone till nästa utvärdering, i enlighet med vad som tidigare överenskommits. Utskottet kan konstatera att det nu gällande överskottsmålet om en tredjedels procent av BNP beslutades av 2017 och trädde i kraft . Nedrevideringen av målnivån från 1 till en tredjedels procent av BNP var ett resultat av den parlamentariskt sammansatta arbete (SOU 2016:67). Kommittén föreslog också att överskottsmålet skulle gälla tills vidare men ses över varannan mandatperiod i syfte att på ett förutsägbart och ordnat sätt ge utrymme för att ta hänsyn till ändrade förutsättningar. En sådan återkommande översyn av överskottsmålet i linje med vad föreslagit redovisas också i den av behandlade regeringsskrivelsen för finanspolitiken (skr. 2017/18:207, bet. 2017/18:FiU32, rskr. 2017/18:334). Enligt ramverksskrivelsen bör överskottsmålet kunna omprövas varannan mandatperiod till följd av exempelvis ändrade bedömningar av demografin eller skuldutvecklingen, om det finns en bred parlamentarisk samsyn om detta. Den modell som beskrivs i ramverksskrivelsen skapar enligt utskottet goda förutsättningar för en ordnad och förutsägbar process där det finanspolitiska ramverkets trovärdighet inte undergrävs. Utskottet anser också att det är viktigt att slutsatserna i en översyn förankras brett bland riksdagspartierna för att värna ramverkets stabilitet och trovärdighet.