bet · H701UU9 · 2020-04-16 00:00:00 — Utskottet behandlar i detta betänkande ett antal motionsyrkanden om nedrustningsfrågor. Samtliga motionsyrkanden avslås. I betänkandet finns två reservationer (V) och fyra särskilda yttranden (S, M, SD, C, KD, L, MP). Sex motionsyrkanden från allmänna motionstiden /20. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Motion som bereds förenklat 1.Nedrustning, punkt 1 (V) 2.Införsel av kärnvapen, punkt 2 (V) 1.Nedrustning, punkt 1 (S, MP) 2.Nedrustning, punkt 1 (M, KD, L) 3.Nedrustning, punkt 1 (SD) 4.Nedrustning, punkt 1 (C) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /20 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2019/20:775 av m.fl. (SD) yrkande 3, 2019/20:2830 av m.fl. (M) yrkande 7, 2019/20:3261 av m.fl. (C) yrkande 14 och 2019/20:3287 av m.fl. (S). Reservation 1 (V) 2019/20:3273 av m.fl. (S). Reservation 2 (V) Motion som bereds förenklat 2019/20:2065 av m.fl. (S). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (S), (C), (V), (KD), (L), (SD), (M), (M), (M), (S), (S), Serkan Köse (S), (SD), (SD) och (MP). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet ett antal motionsyrkanden om nedrustning från allmänna motionstiden /20. Betänkandet fokuserar framför allt på arbete för nedrustning av kärnvapen och förberedelserna inför om fördraget om icke-spridning av kärnvapen, det s.k. (). Dåvarande utrikesminister informerade utskottet om regeringens arbete med nedrustningsfrågor. Utrikesminister informerade utskottet om regeringens ställningstagande till konventionen om förbud mot kärnvapen (Treaty on the Prohibition of Nuclear Weapons, TPNW). presenterade nedrustnings-ambassadör , UD, regeringens förberedelsearbete inför översynskonferensen av . Ambassadör informerade utskottet om sin utredning av konsekvenserna av ett svenskt tillträde till konventionen om förbud mot kärnvapen. Utskottets förslag i korthet avslår motionerna med hänvisning till pågående arbete. Jämför reservation 1 (V) och särskilt yttrande 1 (S, MP), 2 (M, KD, L), 3 (SD) och 4 (C). anför i motion 2019/20:2830 av m.fl. (M) yrkande 7 att , för att på bästa sätt bidra till kärnvapennedrustning, bör driva en linje som syftar till att främja och värna existerande processer, såsom avtalet om icke-spridning av kärnvapen (NPT) och den bredare NPT-regimen. Det är viktigt att det fullständiga provstoppsavtalet (CTBT) kan träda i kraft och stärkas. Vidare anser motionärerna att det är angeläget att det avtal som reglerar konventionella stridskrafter i (CFE) vidmakthålls och följs för att säkra ett tryggt och stabilt . Även den olagliga spridningen av små och lätta vapen måste bekämpas, då sådana vapen skördar hundratusentals dödsoffer . understryker i motion 2019/20:775 av m.fl. (SD) yrkande 3 att internationella nedrustningsavtal som gynnar och missgynnar demokratiska stater inte bör stödjas av . förespråkar avspänning och nedrustning av kärnvapen. Med dagens säkerhetspolitiska läge gäller det dock att vara pragmatisk och realistisk och därför ser motionärerna det som nödvändigt att åter få med denna aspekt i säkerhetspolitiska planering och arbete. understryker i motion 2019/20:3261 av m.fl. (C) yrkande 14 vikten av att fortsätta att förstärka det globala kärnvapen-nedrustningsarbetet med utgångspunkt i . För motionärerna är det viktigt att arbetet med nedrustning fortsätter, och de rustningskontrollåtgärder och förtroendeskapande arrangemang som finns måste upprätthållas och förstärkas. I motion 2019/20:3287 av m.fl. (S) påtalas vikten av en internationell konvention som förbjuder kärnvapen. Utskottet anser att spridningen av massförstörelsevapen är ett av de största hoten mot internationell fred och säkerhet. Utskottet vill därför inledningsvis, liksom motionärerna, understryka vikten av att även fortsättningsvis verkar för att de multilaterala icke-spridningsregimerna upprätthålls och utvecklas. Målet är att bidra till en effektiv och verifierbar nedrustning och att förhindra att nya länder skaffar massförstörelsevapen. Utskottet anser, liksom försvarsberedningen (Ds 2019:8), att har ett fundamentalt intresse av att NPT-fördragets ställning som överordnat ramverk för global nedrustning och icke-spridning består. Fördraget är den centrala arenan för multilateral nedrustningsdiplomati och det är i en NPT-kontext som kärnvapenstaterna har gjort nedrustningsåtaganden. Vid NPT:s nästa översynskonferens är det därför av största vikt att resultat uppnås som bekräftar avtalets ställning och som banar väg för nya framsteg i avtalets genomförande, även avseende nedrustning. NPT-fördraget förhandlades fram för att möta utvecklingen med ökad kapprustning samt hotet om att kärnvapen skulle spridas till fler länder utöver de fem som redan hade skaffat dem. Fördraget antogs i FN 1968 och trädde i kraft . Antalet kärnvapenstater begränsades till de fem stater som hade provsprängt före . Dessa fem stater åtog sig att nedrusta medan övriga statsparter åtog sig att inte skaffa kärnvapen samt att acceptera kärnämneskontroll enligt standard. Samtliga statsparter skulle ha rätt till kärnteknik för fredlig användning. Detta brukar kallas NPT:s tre pelare – nedrustning, icke-spridning och fredlig användning av kärnenergi. Fördraget kan ses som ett framgångsrikt normativt ramverk som i stort har förhindrat spridning av kärnvapen till nya länder och aktörer. Dock har icke-statsparterna , och skaffat kärnvapen efter fördragets ikraftträdande. var statspart till fördraget , då landet drog sig ur och därefter utvecklade ett kärnvapenprogram. Översynsarbetet inom NPT-fördraget pågår i femårscykler, med minst tre möten i förberedande kommission mellan varje översynskonferens. Nästa översynskonferens var planerad att äga rum i –men har senarelagts på grund av coronapandemin. Det har ännu inte beslutats om något nytt datum. Statsparterna har lyckats att enas om konsensusresultat vid tre av de nio översynskonferenser som har ägt rum, och det skedde 1995, 2000 och 2010. Vid översynskonferensen beslutades också att fördraget, som ursprung-ligen hade en giltighetstid , skulle förlängas . Nedrustning har varit det mest utmanande området att enas om. förhandlades tretton politiskt bindande nedrustningssteg fram och 2010 antogs ett slutdokument med konsensus som innehöll en handlingsplan för de tre pelarna omfattande 64 punkter. Det framgick av nedrustningsambassadör föredragning för utskottet att flera faktorer bidrar till de motsättningar som råder mellan fördragets parter. Det handlar bl.a. om att kärnvapenstaternas genomförande av de överenskomna nedrustningsåtagandena har uppvisat brister, att flera stater som innehar kärnvapen står utanför NPT, att vissa icke-spridningsfrågor inte är lösta, att den konferens om en zon fri från kärnvapen och andra massförstörelsevapen i som beslutades kunde hållas först (dock utan deltagande av ) samt att arbetet i multilaterala nedrustningskonferensen (CD) i har gått i stå. Utskottet konstaterar att en urholkning av respekten för multilateralismen och den regelbaserade världsordningen ytterligare har försvårat samarbetet. Vidare är samarbetsklimatet dåligt mellan flera av kärnvapenstaterna, inte minst mellan , och . Utskottet konstaterar att rustningskontrollavtalet (INF) övergavs av parterna 2019 och att framtiden för det s.k. Nya startavtalet som löper ut är oklart. är ett bilateralt fördrag mellan och för reduktion av antalet strategiska vapen. Trots detta bedömer regeringen att icke-spridningsfördraget, som fyller , överlag kan ses som en framgång och har skapat förutsättningar för att förhindra spridning av kärnvapen till nya länder och aktörer. De flesta statsparterna anser fortsatt att den nationella säkerheten främjas av icke-spridningsfördraget. Det kan också konstateras att den totala mängden kärnvapen kraftigt har reducerats sedan toppnotering om ca 70 000 till ca 14 000 . Nedrustningsambassadören redogjorde också för arbetet med det s.k. Stockholmsinitiativet för kärnvapennedrustning som dåvarande utrikes-minister informerade utskottet om . Initiativet lanserades i samband med ett ministermöte som ägde rum i med deltagande av ytterligare 15 nedrustningsengagerade icke-kärnvapenstater. De övriga länderna som deltog vid mötet och som ingår i initiativet är , , , , , , , , , , , Republiken , , och . Stockholmsinitiativet handlar om att länderna arbetar tillsammans för att skapa politiskt tryck och engagemang i nedrustningsfrågan inför och i samband med som var planerad . Initiativet består av en politisk dimension för att stärka nedrustningsprocesser tillsammans med en konkret ansats om nödvändigheten av att finna vägar för att genomföra redan gjorda åtaganden. Det är ett försök att uppnå konkreta framsteg vid översynskonferensen genom att anta en ansats om att driva genomförandet av åtgärder som bedöms vara möjliga i rådande säkerhetspolitiska klimat, s.k. ”stepping stones”. De kan i sin tur bidra till att reducera dagens förhöjda risker, förbättra samarbetsklimatet och stärka förtroendet stater emellan. Ett andra möte på ministernivå ägde rum i . Där presenterades en politisk deklaration med förslag till åtgärder, i form av ovan nämnda ”stepping stones”. Dessa handlar bl.a. om åtgärder för ökad transparens vad gäller kärnvapendoktriner, reducerad risk för kärnvapen-användning, förbättrad kärnvapenverifikation samt vikten av att hantera frågan om kärnämnen som kan användas för kärnvapenproduktion. En intensifierad dialog med kärnvapenstaterna och den bredare kretsen av statsparter kommer att genomföras inom ramen för initiativet, före översynskonferensen. Utskottet betonade i betänkande 2018/19:UU12 vikten av att arbetet med översynskonferensen förankras parlamentariskt. Mot den bakgrunden välkomnar utskottet nedrustningsambassadörens redovisning av regeringens förberedelsearbete inför översynskonferensen och att tre ledamöter från utskottet har inbjudits att delta i den svenska delegationen till mötet. Utskottet beklagar att FN har tvingats att skjuta upp konferensen till följd av corona-pandemin, men förutsätter att regeringen i den mån det är möjligt med hänsyn till de restriktioner som följer av pandemin använder tiden fram till dess att konferensen genomförs för att förankra och fördjupa arbetet med Stockholmsinitiativet. Utskottet vill också understryka vikten av att stöder det internationella atomenergiorganets () arbete. Med sitt uppdrag att säkerställa att kärnämnen inte missbrukas för militära ändamål har en central roll för global icke-spridning. verksamhet omfattar icke-spridning av kärnvapen men också att bevaka staters rätt att använda kärnteknik för fredliga ändamål. arbete handlar till stor del om verifikation av att stater lever upp till sina förpliktelser under icke-spridningsavtalet , och då särskilt , och , vilka är stående agendapunkter för styrelsen. Utskottet noterar att regeringen i utrikesdeklarationen som presenterades för betonar att efterlevnaden av kärnenergiavtalet med () är en central fråga för . Utskottet konstaterar att /2020 är ordförande för och att regeringens övergripande ambition för ordförandeskapet är att säkerställa organisationens fortsatta oberoende, professionella och tekniska karaktär och att skydda från otillbörlig politisk påverkan och splittring. Utskottet vill också betona Sipris roll i nedrustningsarbetet och understryka vikten av tillgång till oberoende data, analys och rekommendationer om väpnade konflikter, militärutgifter och vapenhandel samt nedrustning och rustningskontroll. Utskottet vill understryka att även fortsättningsvis bör vara aktivt i det internationella arbetet med att höja säkerheten kring farliga radiologiska ämnen och kärnämnen i syfte att förhindra spridning till exempelvis terrorister. Ansträngningarna för att stärka det internationella samfundets möjligheter att verifiera olika former av kärnvapennedrustning, såsom övervakning av kärnsprängningar, bör också fortsätta. Utskottet konstaterar att det finns ett framförhandlat avtal om ett fullständigt provstoppsavtal som förbjuder alla provsprängningar av kärnvapen. Det är viktigt att detta avtal kan träda i kraft och stärkas. Konventionen om förbud mot kärnvapen deltog i den multilaterala förhandlingsprocess som avslutades genom godkännande av en konvention som förbjuder kärnvapen (Treaty on the Prohibition of Nuclear Weapons, TPNW) och röstade ja till konventionen vid omröstningen i samband med att förhandlingen avslutades. framhölls i en nationell röstförklaring att den antagna texten i vissa avseenden inte tillgodosåg svenska önskemål. deklarerade också att konventionen skulle bli föremål för regeringens fortsatta överväganden. Regeringen beslutade att tillsätta en utredning för att analysera konventionens innebörd och de konsekvenser som ett svenskt tillträde till konventionen kan komma att få för svensk säkerhets- och försvarspolitik. Utredaren, ambassadör , redovisade utred-ningens bedömningar och rekommendationer för utskottet . Utredarens sammanvägda bedömning var att varken bör tillträda eller underteckna konventionen i dess nuvarande form. Sammanfattningsvis grundar sig denna bedömning på att konventionen inte upprätthåller den standard som och många av dess partner har bidragit till att utveckla under nedrustningsarbete, bl.a. när det gäller behovet av verifikation. Utskottet redogjorde utförligt för utredarens och remissinstansernas synpunkter och för sin inställning till TPNW i betänkande 2018/19:UU12. Utrikesministern informerade utskottet om regeringens beslut att inte underteckna konventionen. Beslutet motiverades med brister i konventionen vad gäller relationen till icke-spridningsfördraget (NPT), avsaknaden av tydliga definitioner samt otillräckliga möjligheter att kontrollera efterlevnaden. Utrikesministern underströk dock att regeringen fortsätter att verka för ett förbud mot kärnvapen genom att delta som observatör i de fortsatta förhandlingarna om konventionen och därigenom söka påverka den i önskvärd riktning. Utskottet stöder regeringens beslut att inte underteckna konventionen och utgår från att regeringen på lämpligt sätt informerar utskottet om de fortsatta förhandlingarna. Nedrustning och icke-spridning av kemiska, biologiska och konventionella vapen Utskottet vill också uppmärksamma det nedrustningsarbete som pågår inom andra områden än kärnvapen. Vissa typer av konventionella vapen, som har setts som särskilt inhumana, regleras eller förbjuds genom vapenkonvention, däribland brand-vapen och permanent förblindande laservapen. Det framgår av den utrikes-deklaration som presenterades för att driver på inom ramen för konventionen för ett effektivt internationellt förbud mot dödliga autonoma vapensystem som är oförenliga med folkrättens krav. förbjuder användning av truppminor som kan detoneras av en människa. ratificerade konventionen som förbjuder användning av klusterammunition, och de svenska lagren av klusterammunition är förstörda. antog 2013 ett fördrag för att kontrollera den inter-nationella vapenhandeln (, ATT). Avtalet ställer minimi-krav på stater att kontrollera legal vapenhandel och är därmed också ett verktyg för att bekämpa illegal och oansvarig vapenhandel, som orsakar stort humanitärt lidande världen över. Utskottet noterar att aktivt deltog i förhandlingen och är engagerat i arbetet att få ännu fler länder att ansluta sig till fördraget, och i att stödja dem som ansluter sig att uppfylla sina åtaganden. Små och lätta vapen förekommer i de flesta sammanhang där våld används, från terrorism och väpnad konflikt till brottslighet och våld i hemmet. Runt en halv miljon människor världen över dör till följd av detta väpnade våld. Utskottet vill understryka vikten av att deltar aktivt i FN:s och EU:s arbete för att kontrollera den illegala handeln med dessa vapen. konvention om förbud mot utveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring trädde i kraft . Syftet med konventionen är att skapa en värld fri från kemiska vapen. har, liksom nästan alla andra stater i världen, skrivit under konventionen. Organisationen för förbud mot kemiska vapen (OPCW) är det internationella organ som arbetar med att upprätthålla konventionen, genom deklarationskrav och inspektioner av kemiska anläggningar. Uppdraget för OPCW är att implementera kemvapenkonventionens bestämmelser för att uppnå en värld fri från kemiska vapen och hot om deras användning samt att främja kemiutveckling för fredliga ändamål. Sekretariatet på OPCW presenterar förslag för medlemsstaterna om hur konventionen ska implementeras. Konventionen ger OPCW rätten att genomföra inspektioner i syfte att verifiera att ingen förbjuden eller ej deklarerad verksamhet förekommer. Konventionen om förbud mot biologiska vapen och toxinvapen (Biological and Toxic Weapons Convention, BTWC) som trädde i kraft förbjuder utveckling, anskaffning, innehav och användning av denna typ av vapen. Den försvagas dock av att den saknar en fungerande mekanism för att verifiera att en statspart lever upp till dess bestämmelser. Trots utvecklingen av biologiska vapenprogram –1960 och det omfattande sovjetiska biologiska vapenprogrammet (1970–1990) har biologiska vapen, till skillnad från kemiska vapen, inte använts sedan . Däremot har biologiska ämnen använts vid enstaka tillfällen av icke-statliga aktörer. Utskottet vill sammanfattningsvis understryka vikten av att regeringen verkar för fortsatt utveckling och implementering av ovannämnda avtal och konventioner. Regeringen bör också fortsatt bidra aktivt till det internationella samfundets arbete med att öka öppenheten i fråga om länders rustningar och kontrollen över internationella flöden av båda tunga och lätta vapen. I den mån de inte har tillgodosetts genom vad som här har anförts avstyrker utskottet motionerna 2019/20:775 yrkande 3, 2019/20:2830 yrkande 7, 2019/20:3261 yrkande 14 och 2019/20:3287. Utskottets förslag i korthet avslår motionen med hänvisning till befintligt regelverk. Jämför reservation 2 (V). I motion 2019/20:3273 av m.fl. (S) påtalas behovet av ett tillägg i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, för att tydliggöra att införsel av kärnvapen i inte är tillåtet. Tillträde till svenskt territorium regleras i tillträdesförordningen (1992:118). Enligt denna får ett utländskt statsfartyg eller statsluftfartyg eller en utländsk militär avdelning endast med regeringens tillstånd vistas på eller bedriva skjutövningar eller andra militära övningar på svenskt territorium (6 och 10§§). Förordningen upphör att gälla om kommer i krig. Vad som gäller i en sådan situation regleras i regeringsformen (15 kap.). Tillträdes-förordningen innebär att i varje enskilt fall fattar nationella beslut om tillträde till och villkor för militär närvaro och verksamhet på svenskt territorium. Utskottet vill i sammanhanget också påpeka att en gästande stat enligt den folkrättsliga suveränitetsprincipen är folkrättsligt förpliktigad att följa de villkor som uppställer för besöket. Den svenska positionen att inte förvärva kärnvapen och att inte tillåta att sådana placeras på svenskt territorium eller medförs av gästande utländska stridskrafter vid besök har förmedlats på ett tydligt sätt i olika sammanhang och forum, t.ex. genom tal i . har också vid ett flertal tillfällen under-strukit att alla kärnvapenstater måste uppmanas att påskynda nedrustningen som syftar till en total eliminering av såväl taktiska som strategiska kärnvapen, att kärnvapenstaterna måste förbinda sig att inte utveckla nya kärnvapen och att alla stater som inte redan har gjort så måste uppmanas att ratificera provstoppsavtalet. Mot bakgrund av vad som här har anförts avstyrker utskottet motion 2019/20:3273. Motion som bereds förenklat Utöver de yrkanden som behandlas tidigare i detta betänkande finns förslag i en motion som är föremål för förenklad motionsbehandling enligt de riktlinjer som har fastslagit med anledning av betänkande 2005/06:RS3 och i enlighet med promemorian Förenklad motions-behandling –2022 som utrikesutskottet fastställde . Utskottet har vid en genomgång och beredning noterat att motion 2019/20:2065 inte kan vara aktuell för något tillkännagivande från . Efter denna behandling avstyrker ett enigt utskott denna motion. Nedrustning, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3287 av m.fl. (S) och 2019/20:775 av m.fl. (SD) yrkande 3, 2019/20:2830 av m.fl. (M) yrkande 7 och 2019/20:3261 av m.fl. (C) yrkande 14. Den 7juli 2017 röstade 122 stater, vid ett sammanträde i i , igenom ett avtal som förbjuder kärnvapen (Treaty on the Prohibition of Nuclear Weapons). deltog aktivt under förhandlingarna och röstade även ja till avtalet som antogs med stående ovationer. Regeringen tillsatte en enmans-utredning för att analysera konventionen. Regeringen har beslutat att inte underteckna konventionen men fortsätter att arbeta för ett förbud mot kärnvapen genom att blir observatör. Som observatör kommer till viss del att ha möjligheter att påverka konventionen i den riktning som regeringen vill se. Detta avtal innebär en tidigare oöverträffad möjlighet att ändra den internationella kring kärnvapen och åstadkomma total kärn-vapennedrustning. Avtalet sluter cirkeln med förbud mot massförstörelse-vapen och särskilt inhumana vapen. Kärnvapen har varit det enda massför-störelsevapen som fram till nu inte varit förbjudet i en internationell konvention. Avtalet tar avstamp i de katastrofala humanitära konsekvenser som en kärnvapendetonation skulle orsaka. Om ett kärnvapen kommer till användning igen finns det inget en stat eller internationell organisation skulle kunna göra för att hantera de humanitära konsekvenserna. Det är helt enkelt omöjligt för stater och humanitära hjälporganisationer att förbereda sig för ett kärnvapenkrig. Det är en insikt som bottnar i erfarenheterna , som vuxit fram i det internationella samtalet och som fastslogs vid den första konferensen om kärnvapnens humanitära effekter i . har en lång tradition av att verka för multilateralism, kärnvapen-nedrustning och gemensam säkerhet. Detta har exemplifierats genom att vi i ett tidigt skede aktivt anslöt oss till tidigare vapenförbud och om nedrustning. måste ta vara på det handlingsutrymme som finns för att realisera målsättningen om en kärnvapenfri värld. Det är vi skyldiga kommande generationer. Införsel av kärnvapen, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3273 av m.fl. (S). Kärnvapen är det enskilt största hotet mot mänskligheten. Kärnvapenfrågan står nu återigen i centrum för internationell debatt. Tack vare stora ansträngningar har omfattande kärnvapen-arsenal rustats ned från rekordnivåerna på upp emot 70 000 kärnvapen till dagens ca 15 000. Men dagens kärnvapen har mångdubbelt starkare spräng-kraft än de atombomber som 1945 fälldes över och . En kärnvapenexplosion skulle ha fruktansvärda humanitära konsekvenser. Det skulle också starta en kedjereaktion som kan resultera i ett kärnvapenkrig med oöverskådliga humanitära konsekvenser. Kärnvapen är och förblir därför ett ständigt hot mot hela mänskligheten. Parallellt med att fortsätter arbetet för internationell nedrustning och ett förbud mot kärnvapen är det av största vikt att vi bidrar till avspänning i vår del av världen och att vårt territorium fredas från kärnvapen. Frågan om kärnvapen i aktualiseras med jämna mellanrum, inte minst vid amerikanska flottbesök och i samband med ryska flygningar över . alla partier är överens om att kärnvapen inte ska få föras in i vårt land. har i sin kärnenergilag en tydlig formulering som förbjuder införsel av kärnvapen till landet: Det är förbjudet att till införa kärnladdningar samt att där framställa, inneha och spränga sådana.