bet · H801FöU4 · 2020-12-09 00:00:00 — I propositionen föreslås att bemyndigar regeringen att –2025 återinrätta (K 4) i , (Amf 4) i , flygflottilj (F 16) i , Bergslagens artilleriregemente (A 9) i , Dalregementet (I 13) i och (I 21) i , med utbildningsdetachementet i , som egna organisationsenheter, med inriktningen att Dalregementet (I 13) i och (I 21) i återinrättas och når full kapacitet –2030. Försvarsmaktens grundorganisation utgörs av de regementen, flottiljer, skolor och centrum m.m. som med en samlingsbeteckning benämns organisationsenheter. Försvarsberedningen anser att det krävs utökningar i grundorganisationen för att åstadkomma en större krigsorganisation. Försvarsberedningen föreslår att (K 4) återetableras i , att organisationsenheten Luftstridsskolan i omorganiseras till flygflottilj (F 16) samt att ett regemente återetableras på . Därutöver föreslår Försvarsberedningen även etablering av två mindre regementen för grundutbildning av territoriella skyttebataljoner. Försvarsberedningen konstaterar att bl.a. , , och har visat intresse för att etablera försvarsmaktsverksamhet. Vidare föreslår Försvarsberedningen utökad artilleriutbildning i och Villingsberg samt utökad grund-utbildning på . Försvarsmakten föreslår i sitt underlag inför den försvarspolitiska propositionen att tre nya organisationsenheter bör inrättas: (K 4) i , (Amf 4) i samt flygflottilj (F 16) i . I huvudsak rör det sig enligt Försvarsmakten om en omorganisation av befintliga organi-sationsenheter och återetablering av tidigare regementen som tar över befintlig verksamhet från en annan organisationsenhet som verksamheten utökas med anledning av att nya krigsförband tillförs. Regeringen instämmer i Försvarsberedningens och Försvarsmaktens bedömningar att en förstärkt krigsorganisation även kräver en utökning av Försvarsmaktens grundorganisation. I totalförsvarspropositionen understryker regeringen att militär närvaro runt om i landet bidrar även till folkförankringen av försvaret. I enlighet med detta föreslår regeringen ett återinrättande av de tre grundorganisationsenheterna (K 4) i , (Amf 4) i samt flygflottilj (F 16) i . Regeringen föreslår därutöver ett återinrättande av Dalregementet (I 13) i , (I 22) i och Bergslagens artilleriregemente (A 9) i med Villingsberg som skjutfält. Som en följd av förslagen kommer Amfibieregementet i att byta namn till samt Artilleriregementet i att återigen benämnas Bodens artilleriregemente (A 8). Återinrättandet av (K 4) i motiveras av den utökade grundutbildningen som följer av organiseringen av två norrlandsjägar-bataljoner. Med utökad utbildning i av norrlandsjägarbataljoner särskilt utformade och utbildade för att verka i subarktisk miljö förstärks också den militära närvaron och förmågan i övre liksom möjligheterna att verka på . Eftersom verksamhet kontinuerligt bedrivits i även sedan lades ned finns huvuddelen av den infrastruktur som behövs redan på plats. För att återinrätta organisationsenheten behöver, utöver befintliga lokaler, ytterligare militär och civil personal tillföras för att inrätta en regementsstab samt vissa stödenheter. Vidare behövs ett amfibieregemente i enligt regeringen för att bereda plats åt och utbilda den amfibiebataljon som föreslås etableras på . En permanent militär närvaro på är också viktig av operativa skäl, inte minst för att skydda hamnområden och förbindelserna västerut. Sedan avvecklades har viss verksamhet fortsatt genomförts på området och den grundläggande infrastrukturen finns därför kvar. I flera fall behöver den dock åtgärdas med anledning av att verksamheten utökas. För att återetablera (Amf 4) kommer en successiv omfördelning av personal att genomföras, främst från amfibieregementet i . I propositionen framhåller regeringen att återinrättandet av flygflottilj (F 16) skapar en mer robust basorganisation och förutsättningar för en eventuell tillväxt inom flygvapnet på med permanent basering av stridsflyg. Nuvarande organisationsenheter i , dvs. Luftstridsskolan och Flygstaben bör enligt regeringen kvarstå vid sidan av flygflottilj. I totalförsvarspropositionen anförs att den infrastruktur som behövs redan finns på plats. När det gäller Dalregementet (I 13) i och (I 21) i motiverar regeringen dessa framför allt av militärgeografiska skäl samt ur beredskapshänseende. Regementena föreslås återinrättas för att nå full kapacitet –2030. Försvarsberedningen konstaterar att det finns ett tydligt behov av förband för skyddet av de västliga förbindelserna via västra till samt via till . I totalförsvarspropositionen redovisar regeringen att det även finns behov av förband för skyddet av viktiga totalförsvarsanläggningar. Av geografiska-, beredskaps- och utbildningsskäl bedömde beredningen att två nya grundorganisationsenheter behövde etableras i form av två mindre regementen med årlig utbildningskapacitet om ca 200–250 inryckande värnpliktiga. De värnpliktiga skulle i största utsträckning tas ut regionalt för att bl.a. säkerställa hög beredskap vid krigsförbanden. Regeringen instämmer i Försvarsberedningens bedömning och föreslår att Dalregementet (I 13) i återinrättas för att utbilda två lokalförsvarskyttebataljoner för skyddet av förbindelserna till samt av viktiga totalförsvarsanläggningar. Regeringen avser också att ge Försvarsmakten i uppdrag att redovisa hur hemvärnsverksamheten vid ytterligare kan utvecklas och stärkas, t.ex. genom fortsatt utveckling av särskilda funktioner eller verkanssystem inom ramen för hemvärnet. Vidare återinrättas ett regemente i nedre för att utbilda två lokalförsvarsskyttebataljoner för skyddet av förbindelserna till . Regementet förläggs till i form av återinrättande av (I 21). Ett utbildnings-detachement, fältjägarkår (motsvarande bataljon), förläggs till . Regeringen bedömer att har en strategisk betydelse för Försvarsmaktens framtida utveckling. För att omhänderta de ökade utbildningsbehoven som följer av fler artilleribataljoner anser regeringen att Bergslagens artilleriregemente (A 9) bör återinrättas i med Villingsberg som skjutfält. Regementet ska ansvara för utbildning av två till tre artilleribataljoner för bl.a. brigaderna i . Återinrättandet föreslås inledas –2025 för att nå full kapacitet –2030. Regeringen anser att det finns behov av ytterligare militär förmåga i övre . Inför försvarsbeslutet bör därför Försvarsmakten ges i uppdrag att redovisa en analys av hur en förmågeförstärkning bäst skulle kunna se ut i för att verka i såväl subarktisk miljö som på inom ramen för det trilaterala samarbetet mellan , och . Utökningen av grundorganisationen men också förstärkningarna av krigsorganisationen leder till ett ökat behov av investeringar i infrastruktur. Regeringen redovisar därutöver att tillgång till övnings- och skjutfält är av avgörande betydelse för Försvarsmaktens möjlighet att nå de uppsatta målen . På de platser där nya grundorganisationsenheter inrättas bedömer regeringen att det kan finnas behov av att ansöka om nya miljötill-stånd för tidigare övnings- och skjutfält och att ansöka om ändringsvillkor i redan lämnade miljötillstånd. Med beaktande av de krav som Försvarsmaktens uppgifter ställer ska myndigheten ta miljöhänsyn i sin verksamhet i fred. I kommittémotion 2020/21:3443 av m.fl. (M) anförs att Försvarsmaktens tillväxt och försvarsförmåga till stor del avgörs av hur rekrytering och kompetensförsörjning lyckas. genomförs utbildningen av officerare till stor del vid i . Delar av utbildningen sker också på andra platser. För att öka tillgänglighet och valfrihet och bidra till mindre sårbarhet anser motionärerna att man bör överväga om utbildning av officerare bör ske på ytterligare en plats. De anför att en eventuell ny ort bör ha koppling till både ett militärt förband, ett universitet och förläggas till en annan plats än och yrkar därför på ytterligare en militärhögskola (yrkande 14). I kommittémotion 2020/21:877 av m.fl. (SD) föreslås att en ny militärhögskola bör etableras (yrkande 14). Kring den principiella frågan om försvarets lokalförsörjning anser motionärerna att markområden och lokaler som tillhör Försvarsmakten inte får avyttras utan tillstånd från regeringen. Vid all avyttring ska det finnas en klausul i kontraktet som ger staten förköpsrätt vid en framtida försäljning av objektet. Innan avyttring sker av infrastruktur som är av större militärstrategisk betydelse, eller som har ett större ekonomiskt värde, anser motionärerna att ett yttrande ska inhämtas från försvarsutskottet. Avslutningsvis anser de att regeringen bör ge i uppdrag att regelbundet informera om vilka objekt som avses avyttras (yrkande 15). I kommittémotion 2020/21:3743 av m.fl. (V) yrkas att bör avslå regeringens förslag om att bemyndiga regeringen att –2025 återinrätta Bergslagens artilleriregemente (A 9) i , Dalregementet (I 13) i och (I 21) i (yrkande 13). Motionärerna bedömer att regeringens förslag i propositionen i stort stämmer överens med Försvarsberedningens, men Försvarsmakten har kommit med ett remissvar på hur man ser på de orter som föreslagits och myndigheten gjorde en rangordning utifrån detta. Utifrån remissvaren och efterföljande diskussioner menar motionärerna att ett nytt regemente i inte är önskvärt. Försvarsmakten bör hellre växa på de orter där det redan finns etablerad verksamhet eftersom det är det mest effektiva både vad gäller ekonomi och personalförsörjning. Motionärerna bedömer att regionalpolitik fått spela allt för stor roll i regeringens förhandlingar med samarbetspartierna om nya regementsorter. I motionen anförs att det inte är ett ansvarsfullt sätt att bedriva försvarspolitik. Vad gäller , och anser motionärerna att det är orter som på olika sätt är strategiska och där Försvarsmakten har en stor verksamhet. Där finns t.ex. redan infrastruktur och personal, vilket innebär att det inte ger särskilt stora kostnader att utveckla verksamheten på dessa orter. I samma yrkande i motionen är man därför positiv till nya organisationsenheter i , och . Motionärerna ser dessutom med oro på hur stora delar av görs om till ett militärt övningsfält. De anser att en ökad övningsverksamhet, oavsett om den sker tillsammans med Nato, Pesco eller andra konstellationer inom EU, riskerar att få negativa kon-sekvenser för såväl människor och miljö som för viktig näringsverksamhet i området. De ställer sig även tveksamma till att försvarsförmåga skulle stärkas genom att andra länder ges möjlighet att testa och öva i vårt kalla klimat. I motionen yrkas därför att regeringen bör ge i uppdrag åt Försvarsmakten att återkomma med en plan på hur Test Range kan avskaffas som militärt testområde (yrkande 6). Motionärerna understryker även att det behöver finnas en jämvikt mellan försvarets intressen av att öva och miljöintressen och behov av att säkra rent dricksvatten. Dagens övningar innebär att stora mängder ammunition hamnar i som den tidigare ammunitionen ligger kvar. Motionärerna bedömer att samövningar med internationella förband innebär att okänd ammunition kan spridas i området och yrkar därför att regeringen bör utreda möjligheterna till ett totalstopp för Försvarsmaktens övningar i och runt (yrkande 19). I kommittémotion 2020/21:2775 av m.fl. (KD) föreslår motionärerna i yrkande 20 att bör ställa sig bakom att Luftstridsskolan i ombildas till flygflottilj (). I motion 2020/21:3060 av m.fl. (MP) anförs att bör ställa sig bakom en översyn av möjligheten att flytta försvarets verksamhet bort från och området runt sjön (yrkande 2). Utskottet konstaterar att såväl regeringen, som Försvarsberedningen och Försvarsmakten bedömt att en förstärkt krigsorganisation även kräver en utökning av Försvarsmaktens grundorganisation. Utskottet delar den bedömningen och anser att militär närvaro runt om i landet även bidrar till folkförankringen av försvaret. Av de geografiska skäl och beredskaps- och utbildningsskäl som regeringen angett bör grundorganisationsenheter därför återinrättas. Utskottet avstyrker därför yrkande 13 i motion 2020/21:3743 (V) om avslag i vissa delar och föreslår, med bifall till proposition 2020/21:30 punkt 10, att bemyndigar regeringen att –2025 återinrätta de grundorganisatoriska enheter som regeringen föreslår. Utskottet noterar att Försvarsmaktens och bedömning är att väsentliga osäkerheter förknippas med antagandena när det gäller tidsförhållanden och investeringskostnader. Utskottet noterar att Försvars-makten aviserat att myndigheten i budgetunderlaget kommer att redovisa ett realiserbart och ekonomiskt beräknat förslag och eventuella behov av nedprioriteringar av andra verksamheter. Regeringen har framhållit att Försvarsberedningen genom en kontrollstation 2023 bör utvärdera förverkligandet av försvarsbeslutet för att säkerställa att förstärkning och kostnadsutveckling är i fas enligt beslut. Utskottet vill i sammanhanget betona vikten av detta arbete. Utskottet vidhåller precis som tidigare att det inte finns skäl att ompröva enskilda delar av den helhet som grundorganisationen utgör och som nu fattar beslut om. Utskottet avstyrker med det ovan anförda yrkande 14 i motion 2020/21:3443 (M) och yrkande 14 i motion 2020/21:877 (SD). I propositionen föreslås att bemyndigar regeringen att –2025 återinrätta bl.a. flygflottilj (F 16) i . Utskottet anser därmed att motion 2020/21:2775 (KD) yrkande 20 är tillgodosett och inte behöver tillstyrkas. När det gäller försvarets lokalförsörjning och avveckling delar utskottet regeringens bedömning att tillgång till övnings- och skjutfält är av avgörande betydelse för Försvarsmaktens möjlighet att nå de uppsatta målen . På de platser där nya grundorganisationsenheter inrättas bedömer utskottet i likhet med regeringen att det kan finnas behov av att ansöka om nya miljötillstånd för tidigare övnings- och skjutfält och att ansöka om ändringsvillkor i redan lämnade miljötillstånd. Utskottet har ingen annan uppfattning än regeringen om att Försvarsmakten med beaktande av de krav som uppgifterna ställer ska ta miljöhänsyn i sin verksamhet i fred. Utskottet välkomnar vidare regeringens avsikt att åstadkomma en mer sammanhållen styrning av försvarsområdet där målen för den operativa förmågan är styrande för bl.a. inriktningen av infrastrukturinvesteringar. Utskottet utgår vidare från att regeringen med utgångspunkt i de brister ESV uppmärksammat i styrningen av försvarets infrastrukturförsörjning utvecklar planering för investeringar i anläggningar och infrastruktur så att tillgång till övnings- och skjutfält och lokalförsörjning är i fas med beslut om inriktning för det militära försvaret. Därmed avstyrker utskottet motionsyrkande 15 i motion 2020/21:877 (SD), motionsyrkandena 6 och 19 i motion 2020/21:3743 (V) och motionsyrkande 2 i motion 2020/21:3060 (MP). Materielförsörjning i det militära försvaret Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden om materielförsörjning i det militära försvaret som handlar bl.a. om materiel- och försvarsindustristrategi, , internationellt materielsamarbete och förutsättningar för försvarsindustrin och försörjningsberedskapen. Jämför reservation 41 (M), 42 (SD), 43 (KD), 44 (SD), 45 (M), 46 (SD), 47 (M) och 48 (SD). Bakgrund och tidigare beredning –2020 genomfördes flera stora förändringar i materiel- och logistikförsörjningen i syfte att bidra till förbättrad operativ förmåga. Mot bakgrund av förslagen i utredningen för högre försvarsberedskap (SOU 2016:88) och regeringens förslag i budget-propositionen förändrades organiseringen och den finansiella styrningen inom materiel- och logistikförsörjningen, vilket biföll i budgetbetänkandet (bet. 2017/18:FöU1, rskr. 2017/18:101). Reformen innebar att ansvarsfördelningen förändrades mellan Försvars-makten och FMV i fråga om såväl vissa uppgifter som anslag. Mot bakgrund av utredningen för försvarsmateriel (SOU 2014:15) reviderades processen för planering, styrning och uppföljning av materielinvesteringar . hade fattat årliga beslut om materielanslagens storlek, ändamål och beställningsbemyndiganden. Efter att de nya investeringsplanerna infördes i statsbudgeten 2017 tar också ställning till den långsiktiga inriktningen för planerade materielinvesteringar genom att godkänna regeringens förslag på investeringsplaner i budgetpropositionen. I budget-propositionen bedömer regeringen att reformerna inom materielområdet har skapat bättre förutsättningar för en långsiktig och strategisk styrning av materielinvesteringarna och för ökade leveranser av försvarsmateriel till krigsförbanden. Regeringen framhåller också att de omfattande förändringarna behöver för att konsolideras och få genomslag. I den försvarspolitiska inriktningspropositionen för perioden –2020 (prop. 2014/15:109) anförde regeringen att all materielförsörjning bör bedömas utifrån uppgiften att höja krigsförbandens operativa förmåga. Materielförsörjningsprinciperna som hade fastställts i försvarsbeslutet förblev oförändrade. Materielförsörjningsprinciperna innebär att vidmakthållande och uppgradering av befintlig materiel bör väljas före nyanskaffning om det är ekonomiskt försvarbart och operativa krav kan uppnås, att nödvändig nyanskaffning bör i första hand ske av på marknaden befintlig, färdigutvecklad och beprövad materiel samt att utveckling bör genomföras först när behoven inte kan tillgodoses. Utskottet ansåg vid behandlingen av propositionen (bet. 2014/15:FöU11) att materiel-försörjningen måste ses som instrumentell för att höja krigsförbandens operativa förmåga och delade regeringens bedömning av principerna för materielförsörjning och att en operativ balans behöver säkerställas på . I fråga om väsentliga säkerhetsintressen angav regeringen i samma proposition att stridsflygförmågan och undervattensförmågan var exempel på förmågor av väsentligt säkerhetsintresse för , vilket utskottet ställde sig bakom i betänkande 2014/15:FöU11. Regeringen har därefter även pekat ut integritetskritiska delar av ledningsområdet såsom sensorer, telekrig och krypto. Utskottet såg i betänkande 2019/20:FöU1 positivt på regeringens avsikt att återkomma till i fråga om statens roll och åtagande kring de väsentliga säkerhetsintressena och bedömde att det finns ett behov av att förtydliga åtagandena inom ramen för en materielförsörjningsstrategi. I sin hantering av investeringsplanerna har utskottet ansett att investeringsplanerna kan förbättra förutsättningarna för en långsiktig strategisk styrning av materielförsörjningen och att de är ett viktigt led i regeringens arbete med att förbättra regeringens redovisning till (bet. 2016/17:FöU1). som utskottet har värdesatt förbättrade möjligheter att följa upp materielprojekt och fatta investeringsbeslut på strategisk nivå har utskottet konstaterat att det finns avvikelser och betydande osäkerheter i materielförsörjningen och lagt stor vikt vid att myndigheterna och regeringen vidtar åtgärder (bet. 2018/19:FöU1). I budgetpropositionen redovisade regeringen att myndigheternas arbete med att utveckla investeringsplaneringen hade fortsatt i samarbete med (), och lett till en mer rättvisande styrning, planering och uppföljning. I ESV:s iakttagelser i regeringsuppdraget att stödja Försvars-makten och FMV 2019–2020 (2019-00649) som redovisades konstaterar ESV att merparten av de brister som ESV har redovisat i tidigare rapporter är åtgärdade, men att vissa brister kvarstår som är kopplade till hantering av risker när det gäller prisutveckling och fördyringar. ESV uppmärksammar även brister i styrningen av försvarets infrastrukturförsörjning. Regeringen lämnade i budgetpropositionen förslag på investeringsplaner för anskaffning respektive vidmakthållande av materiel för åren 2021–2032. Regeringens förslag beskrivs närmare nedan i avsnittet Framtida ekonomiska förutsättningar. Utskottet behandlade frågor om materielförsörjning, logistik, export och svensk försvarsindustri i betänkande 2019/20:FöU6 Försvarspolitik. Utskottet konstaterade att materielförsörjningen och försvarslogistiken genomgår omfattande förändringar och utgick från att regeringen kommer att redovisa resultatet av arbetet. I fråga om export delade utskottet regeringens bedömning att exporten av försvarsmateriel är en förutsättning för att upprätthålla och utveckla en försvarsindustriell och teknologisk bas som kan stödja utvecklingen av Försvarsmaktens operativa förmåga och bidra till att upprätthålla nationell integritet och självständighet i förhållande till andra stater. Utskottet konstaterade dock att såväl Försvarsmakten som tidigare utredning angett att det inte är så att den exportrelaterade verksamheten generellt bidrar med försvarsnytta eller stärker operativ förmåga. När det gällde FMV:s effektivitet och roll konstaterade utskottet att reformen när det gäller ansvarsfördelning och finansiell styrmodell för materielförsörjningen som infördes kan bidra till ökad kostnadskontroll och spårbarhet. Utskottet konstaterade också att regeringen hade aviserat att man skulle återkomma i fråga om en materielförsörjningsstrategi. beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att redovisa en strategi som på ett uthålligt och kostnadseffektivt sätt bidrar till att det militära försvarets behov av materiel och relaterad forskning, teknikutveckling och tjänster tillgodoses i fred, kris och krig (dir. 2020:119). Utredaren ska klarlägga förutsättningarna för materielförsörjningen, analysera försvarsmarknaden och utveckla statens relation till försvarsföretagen. En parlamentariskt sammansatt referensgrupp ska knytas till utredningen och uppdraget redovisas . Regeringen bedömer att materielförsörjningen bör säkerställa Försvars-maktens behov av materiel och tjänster i fred, höjd beredskap och ytterst i krig. Den militära försörjningstryggheten, dvs. möjligheten att erhålla den materiel och de förnödenheter som verksamheten kräver, bör utvecklas för att tillgodose kraven på krigsorganisationens uthållighet. Fortsatt ökning av försvarsförmågan ställer ökade krav på alla myndigheter med uppgifter inom materielförsöjningen, vilket regeringen menar också gäller planering och underlag för investeringar i anläggningar och infra-struktur som kopplas till materielen. Regeringen anför att Försvarsmaktens operativa förmåga ska vara styrande, att de ekonomiska ramarna ska vara gränssättande och att volymer och krav ska anpassas efter tillgängliga medel. I tillämpningen av de s.k. materielförsörjningsprinciperna anser regeringen att det är nödvändigt att beakta det ökade fokuset på nationellt försvar och väpnat angrepp, kraven på försörjningstrygghet, väsentliga säkerhetsintressen och förändrade internationella förutsättningar. När det gäller väsentliga säkerhetsintressen anser regeringen att staten har av försörjningstrygghetsskäl ett särskilt behov av nationellt tekniskt kunnande och en försvarsindustriell bas inom särskilt utpekade områden vilket bl.a. förutsätter att försvarsföretagen ges långsiktiga förutsättningar för sin verksamhet. Det är företagens ansvar att i varje enskild anskaffning bevisa sin leveransförmåga, effektivitet och konkurrenskraft. I totalförsvarspropositionen som överlämnades till beskriver regeringen att man avser ge en särskild utredare i uppdrag att ta fram en långsiktig materielförsörjningsstrategi för det militära försvaret. En del av utredningens uppdrag blir enligt propositionen att klarlägga innebörd och tillämpning av väsentliga säkerhetsintressen och integritetskritiska områden, och utredningen ska också beskriva statens och försvarsföretagens roller och ansvar samt tydliggöra statens åtagande i försvarsföretagsfrågor. Strategin ska ge vägledning för ett agerande från statens sida som är väl övervägt, långsiktigt och uthålligt i förhållande till försvarets operativa förmåga samt statens resurser och säkerhetsintressen. Utredningen ska ha parlamentarisk förankring och en parlamentarisk referensgrupp. Regeringen bedömer att försvarsföretagen bidrar till Försvarsmaktens operativa förmåga.