bet · H801FiU9 · 2020-10-15 00:00:00 — Riksrevisorns årliga rapport fyller en viktig funktion för och ger förutsättningar för att diskutera de viktigaste iakttagelserna från revisionen . I rapporten redovisas iakttagelser som avser brister och problem som berör flera myndigheter, politikområden och verksamheter. För att ytterligare belysa revisionens samlade iakttagelser och resultat anordnade utskottet en öppen utfrågning med riksrevisorn. Till grund för utfrågningen låg den årliga rapporten samt . Utskottet föreslår att lägger redogörelsen till handlingarna. Redogörelse /20:RR5 Riksrevisorns årliga rapport. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Öppen utfrågning av riksrevisorn Utskottets förslag till riksdagsbeslut lägger redogörelse /20:RR5 till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (S), (M), (SD), (V), (M), (S), (S), (L), (SD), (MP), i (M), (S), (M), (C) och (SD). Enligt 12 § lagen om revision av statlig verksamhet m.m. ska riksrevisorn samla de viktigaste iakttagelserna från effektivitetsrevisionen och den årliga revisionen i en årlig rapport och överlämna den till . Den årliga rapporten överlämnades . Enligt 9 kap. 18 § riksdagsordningen lämnas den som en redogörelse till (redog. 2019/20:RR5). Till skillnad från hanteringen av rapporter från effektivitetsrevisionen krävs det ingen svarsskrivelse om den årliga rapporten från regeringen. Inte heller finns det något krav på återrapportering från regeringen i budgetpropositionen eller årsredovisningen för staten. anordnade utskottet en öppen utfrågning med anledning av Riksrevisorns årliga rapport . Vid utfrågningen redogjordes även för . Syftet var att vid ett samlat tillfälle uppmärksamma och belysa iakttagelser och resultat utifrån de publicerade rapporterna. Medverkande var riksrevisor . Protokollet från den öppna utfrågningen finns i bilaga 2. Inga motioner har väckts med anledning av den årliga rapporten. Utskottets förslag i korthet lägger redogörelsen Riksrevisorns årliga rapport till handlingarna. Den årliga rapporten i sammandrag I Riksrevisorns årliga rapport samlas iakttagelserna från granskningen . Rapporten innehåller ett avsnitt med de viktigaste iakttagelserna inom effektivitetsrevisionen och ett avsnitt med de viktigaste iakttagelserna inom den årliga revisionen. Inom effektivitetsrevisionen undersöker hushållning, resursutnyttjande och måluppfyllelse i de granskade verksamheterna. Granskningen utgår från en problemorienterad riskanalys. Iakttagelserna i årets rapport baseras på de 38 granskningsrapporter som publicerats sedan den förra rapporten. Inom årlig revision granskar myndigheternas årsredovisningar och om deras underliggande räkenskaper är rättvisande. För har lämnat revisionsberättelser för 225 myndigheter och övriga organisationer. De viktigaste iakttagelserna från den årliga revisionen avser brister och problem som förekommer inom flera myndigheter och som kan innebära risker för att årsredovisningen inte blir fullständig eller ger en rättvisande bild. Härutöver redovisas de viktigaste iakttagelserna som uppmärksammats för en enskild myndighet eller övrig organisation. De viktigaste iakttagelserna inom effektivitetsrevisionen och den årliga revisionen redovisas i den årliga rapporten utifrån de risker som angett granskningens huvudsakliga inriktning och som lyfts fram i granskningsplanen 2019/20. Dessa avser risk för brister i • de offentliga finanserna • styrning, uppföljning och rapportering • organisering, ansvar och samordning årliga rapport redovisar även iakttagelser som är relevanta för de ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensionerna av hållbar utveckling och kan därmed bidra med kunskapsunderlag till bedömningen av hur de globala målen för Agenda 2030 genomförs i . I den årliga rapporten redovisas i två bilagor dels en förteckning över publicerade granskningsrapporter , dels en redovisning av samtliga myndigheter som fått ett modifierat uttalande eller en upplysning i revisionsberättelsen . De viktigaste iakttagelserna inom effektivitetsrevisionen konstaterar att inom de riskområden som lyfts fram i granskningsplanen 2019/20 avser effektivitetsrevisionens viktigaste iakttagelser • bristande konsekvensanalyser och förberedelser inför beslut • dåligt fungerande samordning och informationsutbyte mellan myndigheter • lagstiftning som behöver ses över • bristande it-system. Granskningen visar också att verksamheter inom flera områden i stort fungerat som avsetts. Vårt finanspolitiska ramverk ska säkerställa en långsiktig, hållbar och transparent finanspolitik. I en serie granskningar har fokuserat på hur regeringarna har tillämpat ramverket i praktiken. granskning av de ekonomiska propositionerna 2019 visar att regeringen följer det finanspolitiska ramverkets regler (RiR 2019:38). lyfter dock fram att uppföljningen och redovisningen behöver utvecklas ytterligare, vilket är en återkommande iakttagelse från . Nationalräkenskaperna innehåller statistik som bl.a. ligger till grund för finanspolitiken. Felaktigheter i statistiken riskerar att leda till att regeringen och fattar beslut utifrån en felaktig bild av ekonomin och styrkan i de offentliga finanserna. genomförde en granskning av nationalräkenskaperna som visar att kvaliteten i räkenskaperna är tillräckligt goda, även om vissa brister behöver åtgärdas (RiR 2019:34). har , liksom tidigare, också iakttagit betydande brister i konsekvensanalyser och kostnadsberäkningar, exempelvis inför stora infrastrukturinvesteringar. Det visas bl.a. i granskningen om att bygga en höghastighetsjärnväg (RiR 2019:31). Den samhällsekonomiska analys som föregått investeringen har brustit och andra styrmedel för att lösa kapacitetsproblemen har inte prövats. Även granskningen av regeringens styrmedel för köp och ägande av miljöbilar, såsom miljöbilspremien och differentierad fordonsskatt, visar att regeringen inte tagit fram samhällsekonomiska konsekvensanalyser inför utformningen av åtgärderna och att styrmedlen framstår som kostsamma jämfört med andra åtgärder (RiR 2020:1). konstaterar vidare att även i de fall då konsekvensanalyser har tagits fram och använts som grund för beslut har investeringar och verksamheter ofta blivit betydligt dyrare än de ursprungliga kalkylerna. Det visas i granskningen av driften och underhållet av det statliga vägnätet (RiR 2019:24) och i granskningen av RUT-avdragets konsekvenser (RiR 2020:2). har också iakttagit att otillräckliga konsekvensanalyser i flera fall bidragit till att statens insatser inte utformats så att de kan lösa de problem som de ska motverka eller avhjälpa på ett effektivt sätt. Det visar exempelvis granskningen av stödet till energieffektivisering och renovering av bostäder (RiR 2019:25). En iakttagelse i den granskningen är bl.a. att bara en bråkdel av de anslagna medlen har använts och att stödet därmed endast bidragit marginellt till målet. Även granskningen av stödet till kommuner för ökat bostadsbyggande visar på ett ineffektivt stöd som borde ha utformats på ett annat sätt (RiR 2019:20). För att skapa bättre förutsättningar för måluppfyllelse är det enligt betydelsefullt att ansvariga myndigheter ges tid att göra avvägningar och planera för hur olika insatser ska genomföras. Det visar granskningen av statens satsningar på strategiska samverkans- och innovationsprogram (RiR 2020:6). Styrning, uppföljning och rapportering Kontinuerlig styrning, uppföljning och översyn av statens insatser är viktigt för att insatserna ska kunna användas effektivt och ändamålsenligt även när samhällsutvecklingen medfört behov av förändring och anpassning. I flera av årets granskningsrapporter visar att styrningen av de statliga insatserna behöver förbättras genom bättre uppföljning och utvärdering av insatsernas effektivitet. Kunskapen behöver sedan användas för att utveckla verksamheten. Bristande överblick och samordning av insatserna är ytterligare iakttagelser, vilket lyft fram även i tidigare årliga rapporter. I granskningen av styrningen av rättskedjan visas exempelvis att det behövs mer kunskap om och analys av sambanden i rättskedjan för att öka effektiviteten (RiR 2019:15). framhåller att regeringen behöver ha ett mer övergripande och strategiskt fokus på hur rättskedjan som helhet ska arbeta effektivt, och utifrån detta identifiera vilka enskilda insatser i styrningen som ska göras. Flera granskningar visar också på behovet av utvärdering och anpassning till nya förutsättningar. Granskningen av visar exempelvis att verksamhetsformen nu behöver ses över eftersom insynen i verksamheten är begränsad och det saknas yttre krav på effektivitet (RiR 2019:36). Ett område där uppföljningen särskilt behöver förbättras enligt är Arbetsförmedlingens matchningsarbete (RiR 2019:18). Eftersom verksamheten inte utvärderas systematiskt vilar den på en svag kunskapsgrund, vilket bl.a. ökar risken för att arbetssökande inte får ett likvärdigt och effektivt stöd. Även granskningen av diskrimineringslagens krav på lönekartläggning visar på behov av översyn (RiR 2019:16). Ineffektiv tillsyn, kontroll och konsumentskydd har även i tidigare års granskningar konstaterat att statens tillsyn inte alltid fungerar på ett tillfredsställande sätt, och har revisionen uppmärksammat flera områden där tillsynen skulle behöva bli mer effektiv och ändamålsenlig. Iakttagelser som gjorts om tillsynsverksamhet är exempelvis brister i informationshantering och brister i hur myndigheterna prioriterar sina insatser och fördelar sina resurser. I något fall har även noterats behov av en mer långsiktig resurstilldelning från regeringens sida för att förbättra tillsynsverksamhetens effektivitet. framhåller att ökad automatisering och juridiska möjligheter att dela information mellan myndigheter är potentiella förbättringsåtgärder. I granskningen av kontrollverksamhet visas exempelvis att myndigheten i huvudsak har de förutsättningar som krävs för en effektiv kontrollverksamhet men också att åtgärder behöver vidtas för att säkerställa att resurserna används på det sätt som ger störst nytta (RiR 2019:12). Granskningen visar också att en mer utvecklad underrättelseverksamhet skulle göra kontrollverksamhet mer träffsäker. Granskningen av tillsyn visar att processen för såväl konkurrens- som upphandlingstillsynen behöver förbättras så att återkopplingen mellan tillsynen och myndighetens verktyg för prioritering av inkomna tips blir bättre (RiR 2019:26). Granskningen av Inspektionen för vård och omsorg () visar att myndighetens tillsynsverksamhet inte blivit så effektiv och strategisk som det var tänkt då myndigheten bildades (RiR 2019:33). Enligt beror det delvis på att regeringen inte har gett myndigheten långsiktiga förutsättningar i form av ekonomiska ramar. Det är betydelsefullt att väljer ut de områden och verksamheter som är viktigast att granska, men myndigheten har endast i en begränsad omfattning genomfört riskanalyser. Enligt saknas även ett lättåtkomligt och samlat bedömningsstöd för inspektörerna och ett välfungerande it-stöd, vilket bidrar till bristande effektivitet. Enligt behöver lagstiftningen i flera fall ses över, bl.a. till följd av samhällsutvecklingen. I granskningen av undantag från skolplikten framkommer exempelvis att förändrade rese- och levnadsmönster har lett fram till att fler familjer ansöker om undantag från skolplikten. Regelverket är dock otydligt och tillämpningen har kommit att variera stort både mellan och inom kommuner (RiR 2019:37). Även i granskning av skyddet för köpare av nyproducerade bostadsrätter (RiR 2020:3) och granskningen av konsumentskyddet på det finansiella området (RiR 2019:32) visas att lagstiftningen kan behöva ses över. Den svenska förvaltningen har i ett internationellt perspektiv ett högt förtroende bland medborgarna. Granskningarna av valsystemet (RiR 2019:35), säkerhetsarbetet vid kärnteknisk verksamhet (RiR 2019:30) och konsumentskyddet inom premiepensionssystemet (RiR 2019:32) visar också att verksamheten i huvudsak fungerar väl men att det finns förbättringsområden. Exempelvis kan roll, ansvar och samverkan med regionala och lokala valmyndigheter utvecklas. Även det förebyggande arbetet mot en kärnteknisk olycka, liksom beredskapen att handskas med konsekvenserna om en olycka inträffar, kan förbättras. Organisering, ansvar och samordning Alltmer komplexa samhällsproblem och många inblandade utförare innebär att det är väsentligt att samordningen mellan myndigheter fungerar. Inte sällan är myndigheters möjligheter att dela information central för effektivitet och måluppfyllelse. viktigaste iakttagelser inom området avser också behov av bättre samordning samt brister i hur myndigheterna tar till vara digitaliseringens möjligheter för att effektivisera arbetet. Brister i samordning av tvärgående frågor och vid utkontraktering Några granskningar, exempelvis granskningen av det myndighetsgemensamma arbetet mot organiserad brottslighet, visar på brister i samordningen (RiR 2019:11). Tolv stora myndigheter har lagt ned omfattande resurser på att bekämpa den organiserade brottsligheten. Samordningen och uppföljningen har dock brustit till följd av att regeringens styrning varit otydlig. Även granskning av förutsättningarna för samverkan mellan humanitärt bistånd och långsiktigt utvecklingssamarbete visar att regeringen behöver ta fram gemensamma målformuleringar på strategisk nivå för att ge bättre förutsättningar för att biståndet ska ge önskade effekter (RiR 2019:17). I granskningen av återvändandeverksamheten framkommer flera brister i samordningen av insatserna (RiR 2020:7). Ansvarsförhållandena mellan de tre myndigheterna , och Kriminalvården är oklara och uppdragen överlappar varandra. I flera fall är ansvarskedjorna dessutom brutna, vilket innebär att en myndighet ansvarar för att genomföra ett beslut eller för kostnader för ett beslut som en annan myndighet har fattat. I granskning av hur universitet och högskolor förvaltar holdingbolag visas att en otydlig ansvarsfördelning vid utkontraktering kan medföra att rapporteringskedjan inte fungerar (RiR 2020:4). Syftet med holdingbolagen är att de kunskaper som tas fram inom utbildning och forskning ska komma samhället till nytta, men för att åstadkomma detta behövs en tydligare ansvarsfördelning mellan bolag och lärosäte. Även granskning av de regionala strukturfondspartnerskapen visar på otydliga ansvarsförhållanden (RiR 2010:10). De regionala strukturfondspartnerskapen ska säkerställa regionalt inflytande när EU-medel fördelas men systemet är komplext, med ett stort antal involverade aktörer, och arbetet präglas av bristande transparens, otydliga prioriteringar och risker för jäv. Förvaltningen behöver ta till vara digitaliseringens möjligheter iakttagelser inom området berör bl.a. frågor om myndigheters juridiska och it-tekniska möjligheter att dela information samt problem med föråldrade it-system. Enligt kan bristerna orsaka ineffektivitet och säkerhetsproblem. Exempelvis visas i granskningen av mörkertal inom bostadstillägget att många personer med låga inkomster inte tar emot bostadstillägg trots att de bedöms vara berättigade till det (RiR 2019:22). Om fick direktåtkomst till månatliga inkomstuppgifter från skulle handläggningen kunna automatiseras, den administrativa bördan för den försäkrade minska och effektiviteten förbättras. Ett annat exempel som visar på betydelsen av att tillvarata digitaliseringens möjligheter är granskningen av återvändandeverksamheten (RiR 2020:7). Granskningen visar att arbetet förutsätter att myndigheterna kan dela information med varandra, men överförs och registreras informationen inom verksamheten manuellt, vilket leder till överarbete, informationsförluster och rena fel. Dessutom begränsas möjligheterna till uppföljning. I granskning av myndigheternas it-system framkommer att många statliga myndigheter har föråldrade verksamhetskritiska it-system och att både regeringen och myndigheterna behöver arbeta mer effektivt för att komma till rätta med problemen (RiR 2019:28). Stora delar av den offentliga verksamheten är personalintensiv och kräver särskild kompetens. Det finns en risk för att offentliga verksamheter får svårt att klara sina uppdrag om kompetensförsörjningen inte fungerar, inte minst vid kriser. De brister som iakttagits i Arbetsförmedlingens matchningsarbete inverkar negativt på möjligheterna till önskad bemanning och kompetensförsörjning i bl.a. kommunerna (RiR 2019:18). Att inte alla kommuner har likvärdiga ekonomiska förutsättningar, vilket granskningen av det kommunala utjämningssystemet visar, påverkar också möjligheterna att kunna rekrytera och behålla personal med rätt kompetens (RiR 2019:29). De viktigaste iakttagelserna inom årlig revision Iakttagelserna från den årliga revisionen 2019 sorterar in under två av de fyra riskområden som redovisas i granskningsplanen 2019/20. viktigaste iakttagelser års revision avser • de nya reglerna för myndigheters resultatredovisningar Bland de viktigaste iakttagelserna finns även iakttagelser som avser en enskild myndighet eller övrig organisation. Transportstyrelsens brister i hantering av trängselskatt och felparkeringsavgifter för utländska fordon Transportstyrelsen ska besluta om trängselskatt för både svenska och utländska fordon i enlighet med lagen (2004:629) om trängselskatt. har iakttagit att myndigheten endast beslutar om trängselskatt för fordon från samt tolv andra länder. har det inneburit att Transportstyrelsen tagit ut trängselskatt för ungefär hälften av de utländska fordon som är skattskyldiga. har även iakttagit att Transportstyrelsen inte heller har lämnat obetalda trängselskatter för utländska fordon till för indrivning. Transportstyrelsen har också i uppgift att skicka betalningsuppmaningar för obetalda felparkeringsavgifter till ägare av utländska fordon enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgifter. har dock iakttagit att Transportstyrelsen inte har skickat betalningsuppmaningar för obetalda felparkeringsavgifter till ägare av utländska fordon och inte lämnat de obetalda felparkeringsavgifterna till för indrivning. Sammantaget bedömer att Transportstyrelsen inte uppfyller kraven i gällande lagstiftning när de inte beslutar om trängselskatt för alla fordon och inte heller begär indrivning av obetalda fordringar för trängselskatt och felparkeringsavgifter. Konsekvenserna blir att statens budget och kommuner inte tillförs alla de inkomster som de borde. uppskattar att beloppen uppgår till mer än enbart . Styrning, uppföljning och rapportering Förändrade regler för myndigheters resultatredovisning finns det nya regler i förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag som anger vad myndigheternas resultatredovisningar ska innehålla. Resultatredovisningen ska fokusera på myndigheternas mål och uppgifter, till skillnad från tidigare då redovisningen till stor del fokuserade på myndigheternas prestationer. har iakttagit att det finns en skiftande förmåga hos myndigheterna att anpassa sig till de nya reglerna. har t.ex. noterat att myndigheternas användning av resultatindikationer för att underbygga redovisade resultat och påvisa uppnådda mål kommer att kräva ytterligare utveckling och anpassning hos myndigheterna. har även gjort iakttagelsen att det är tveksamt om förändringarna leder till det av regeringen önskade resultatet i samtliga fall. Det gäller t.ex. den redovisning som ska lämnas av antal ärenden och styckekostnader för handläggningen av dessa, när ärendeslaget omfattar ett stort antal ärenden. Av ESV:s föreskrift till förordningen framgår att det är myndigheterna själva som ska bedöma vad som är ett stort antal ärenden, vilket kan påverka vilken ärenderedovisning som lämnas till regeringen. anser att det finns behov av förtydliganden i föreskrifterna till förordningen. Det gäller främst redovisningen av ärenden för att säkerställa att regeringen får den information den behöver för att kunna bedöma myndigheternas måluppfyllelse. Avgiftsbelagd verksamhet – konsekvenser av nuvarande regelverk Många myndigheter finansierar delar av sin verksamhet med avgifter. Regler för avgifter finns bl.a. i avgiftsförordningen (1992:191). Av 5 § avgiftsförordningen framgår att grundregeln är att myndigheterna ska beräkna avgifter baserat på full kostnadstäckning om inte regeringen har föreskrivit något annat. Om regeringen bestämmer avgifternas storlek i en förordning, och det inte finns ett ekonomiskt mål för verksamheten om full kostnadstäckning i myndighetens instruktion eller regleringsbrev, saknas det krav på att den avgiftsbelagda verksamheten ska bedrivas med full kostnadstäckning. ser risker med skrivningen i avgiftsförordningen eftersom det kan ge upphov till över- eller underskott i avgiftsbelagd verksamhet. konstaterar vidare att det finns flera myndigheter som har stora ackumulerade över- eller underskott i avgiftsbelagda verksamheter där regeringen har bestämt avgiftens storlek. avgiftsbelagda verksamhet – väsentligt underskott har iakttagit att har ett väsentligt ackumulerat underskott i den avgiftsbelagda verksamheten Digitaliseringstjänster, trots att det ekonomiska målet är full kostnadstäckning. bedömer att överskridit sina befogenheter och har därför lämnat ett uttalande med reservation i revisionsberättelsen. Beställningsbemyndiganden – brister i styrning, redovisning och uppföljning har tidigare påtalat att myndigheterna bör stärka den interna styrningen och kontrollen av beställningsbemyndiganden. Iakttagelser i årets revision tyder på att det fortfarande finns behov av att stärka kontrollen hos flera myndigheter. har lämnat tre modifierade revisionsberättelser till följd av att myndigheter överskridit sina bemyndiganderamar. har även gjort en iakttagelse vad gäller regeringens styrning av bemyndiganderamens fördelning mellan år i regleringsbreven. Flera myndigheter som tidigare haft en skrivning om indikativ fördelning mellan åren, dvs. att myndigheten inte behöver följa fördelningen utan endast förhålla sig till den totala ramen och slutår, saknade en sådan bestämmelse i regleringsbrevet . De ansvariga departementen har meddelat att det var ett misstag att skrivningarna försvann men gör bedömningen att det förhållandet kan tyda på att det finns brister i kvalitetssäkringen av regleringsbreven. Vidare har iakttagit att det är otydligt om en myndighet behöver ett beställningsbemyndigande eller inte. Det gäller t.ex. när betalar ut brottsskadeersättning i form av livränta i enlighet med brottsskadelagen (2014:322) och brottsskadeförordningen (2014:327). anser att bestämmelserna om bemyndiganden för att betala ut bidrag eller andra åtaganden som regleras i lag behöver förtydligas i t.ex. budgetlagen eller anslagsförordningen. Slutligen har iakttagit att det fortfarande saknas tydliga regler för hanteringen av åtaganden inom multilaterala skuldavskrivningsinitiativ. Sida redovisar dessa åtaganden i sin årsredovisning på uppdrag av regeringen. och de internationella organisationerna anpassar sina överenskomna betalplaner med jämna mellanrum så att den bindande delen av åtagandet alltid ryms inom beställningsbemyndigandet för det aktuella anslaget. Det är anslagsförordningen som reglerar hur en myndighet genom beslut får binda upp anslag och hur framtida åtaganden ska redovisas i årsredovisningen. Det saknas dock regler för hur överenskommelser mellan svenska staten och internationella organisationer ska redovisas. Det medför att det blir svårt att tillämpa gällande regelverk för de åtaganden som skuldavskrivningsinitiativet innebär och som regeringen beslutar om. Allmänna arvsfonden – förordning och redovisningslagstiftning stämmer inte överens har lämnat en modifierad revisionsberättelse för Allmänna arvsfondens årsredovisning 2019 genom ett uttalande med reservation. Kammarkollegiet ansvarar för förvaltningen av Allmänna arvsfonden och ska lämna en redovisning till regeringen för sin förvaltning, enligt lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden.