bet · H701JuU33 · 2020-05-29 00:00:00 — Genom ändringsdirektivet skärps vapendirektivets krav på bl.a. märkning, reglering av vapenhandlar- och vapenmäklarverksamhet, underårigas förvärv och innehav av skjutvapen, registerföring, system för övervakning , kontroll av distanshandel, förbud mot förvärv och innehav av vissa vapen och viss ammunition, omprövning av tillstånd, reglering av vapenmagasin och andra vapendelar och utbyte av information mellan medlemsstaterna. Av ändringsdirektiv framgår bl.a. att medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa ändringsdirektivet, med undantag för vissa bestämmelser som ska sättas i kraft . Chefen för gav en utredare i uppdrag att överväga hur ändringsdirektivet skulle genomföras i svensk rätt, analysera hur svensk rätt förhåller sig till ändringsdirektivet samt lämna förslag på de författningsändringar som visar sig nödvändiga på grund av tvingande regler från EU (Ju 2017:E). En utgångspunkt för uppdraget var att – så långt det bedömdes möjligt och ändamålsenligt – upprätthålla nuvarande skyddsnivå i lagstiftningen, som de författningsändringar som föreslås inte ska vara onödigt betungande för enskilda tillståndshavare. Utredaren överlämnade promemorian Genomförandet av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv (Ds 2018:1). Ett av förslagen var att alla löstagbara magasin skulle regleras i vapenlagen (1996:67). överlämnade regeringen propositionen Reglering av vapenmagasin (prop. 2019/20:58). I propositionen föreslog regeringen en generell reglering av löstagbara vapenmagasin. Regleringen innebar att den som hade tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning utan särskilt tillstånd skulle få inneha löstagbara magasin till vapnet om magasinen var avsedda för samma ändamål som tillståndet eller rätten till innehavet av vapnet. I övriga fall skulle särskilt tillstånd att inneha löstagbara magasin få meddelas under samma förutsättningar som enligt rådande lagstiftning för ammunitionstillstånd. Innehav av löstagbara magasin i strid mot vapenlagens reglering skulle vara straffsanktionerat. De flesta av vapenlagens övriga bestämmelser om ammunition utvidgades till att omfatta löstagbara magasin. Vid behandlingen av propositionen avstyrkte utskottet dock regeringens proposition. Enligt utskottet drabbade den föreslagna regleringen av löstagbara vapenmagasin fel målgrupper. I stället för att göra det svårare för gängkriminella att begå våldsbrott menade utskottet att förslaget skulle innebära mer krångel för jägare och sportskyttar att köpa, inneha, använda och förvara magasin vid jakt, träning och tävlingar. Genom förslaget skulle dessutom onödiga gränsdragningsproblem uppstå. Syftet att minska tillgången till magasin borde enligt utskottets mening i stället säkerställas genom åtgärder som inte är betungande för enskilda legala vapenägare. Mot den bakgrunden var det utskottets uppfattning att de positiva effekter som regeringens förslag kunde bidra med i kampen mot det ökade skjutvapenvåldet inte uppvägde de negativa följder som skulle drabba legala vapeninnehavare. Utskottet föreslog därför att propositionen skulle avslås. följde utskottets förslag (bet. 2019/20:JuU17, rskr. 2019/20:213). I sammanhanget kan noteras att regeringen aviserat att man avser att överlämna en proposition om genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv till men att någon sådan ännu inte överlämnats. Uppdrag att utreda vissa frågor på vapenlagstiftningens område Som framgått ovan gav chefen för en utredare i uppdrag att överväga hur ändringarna i vapendirektivet skulle genomföras i svensk rätt. Utredaren fick i uppdrag att utreda ett antal andra frågor som hade väckts på vapenlagstiftningens område. Utredaren överlämnade promemorian Tillståndsprövning av vapendelar m.m. (Ds 2018:30). I promemorian behandlas frågor om tillståndsprövningen av vapendelar, möjligheten för skyddsvakter och ordningsvakter att beviljas tillstånd att inneha skjutvapen med s.k. lånelicens, förtydligande av kravet på synnerliga skäl för enhandsvapen samt utökning av vapenhandlares uppgifter. Vidare behandlas frågor om auktoriserade bevakningsföretags och auktoriserade utbildningsföretags möjligheter att beviljas tillstånd att inneha vapen för utbildningsändamål och möjligheten för att i okomplicerade tillståndsärenden införa ett automatiserat beslutsfattande. Förslagen i promemorian har remitterats och bereds inom . beslut enligt vapenlagen som gäller en fysisk person får överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets han eller hon var folkbokförd för beslutet. I övriga fall överklagas beslut enligt denna lag till den förvaltningsrätt inom vars domkrets det första beslutet fattades. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (10 kap.). Med stöd av vapenförordningen (1996:70) och jaktförordningen (1987:905) har utfärdat föreskrifter som bl.a. innehåller bestämmelser om jaktmedel, dvs. vilka typer av vapen och vilka kalibrar som får användas vid jakt efter olika arter av vilt och vid eftersök på uppdrag. Motioner om att se över och modernisera vapenlagstiftningen har tidigare behandlats av utskottet, bl.a. (bet. 2018/19:JuU29 s. 26 f.). Utskottet ansåg att det är viktigt med klara och tydliga regler och en ordentlig vandelsprövning av dem som söker vapenlicens. Det är enligt utskottets mening av vikt att samhället inte i onödan lägger hinder i vägen för skötsamma jägare och skyttar. Utskottet noterade det arbete som pågår på vapenlagstiftningens område men ansåg att det även behövs en mer generell översyn av det samlade regelverket för tillståndsgivning och innehav av legala vapen och vapendelar för att skapa ett regelverk som inte i onödan försvårar för jakt och sportskytte. Utskottet föreslog bl.a. att man ska se över begränsningen av det antal vapen som får ingå i en jägares vapengarderob i syfte att möjliggöra innehav av ett större antal vapen. I samband med att vapenlagstiftningen ses över borde det därutöver utredas om det är möjligt att tillåta personer och skytteföreningar att inneha fler vapen för jakt och sportskytte. Det borde enligt utskottet även i övrigt utredas om det går att underlätta regelverken för jägare och skytteorganisationer. Utskottet föreslog att skulle tillkännage detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:298). I samband med behandlingen av propositionen Reglering av vapenmagasin behandlades även ett motionsyrkande om att regeringen ska ta fram en rättssäker, proportionerlig och funktionell sammanhållen vapenlagstiftning. Utskottet konstaterade då att har tillkännagett att det bl.a. behövs en mer generell översyn av det samlade regelverket för tillståndsgivning och innehav av legala vapen och vapendelar för att skapa ett regelverk som inte i onödan försvårar för jakt och sportskytte. Enligt utskottet saknades det därför skäl för att nu göra ett sådant tillkännagivande om framtagande av en ny vapenlagstiftning som motionärerna efterfrågade. Motionen avstyrktes (bet. 2019/20:JuU17). I fråga om motionsyrkandena om kontroller av tillämpningen av lagen och ett förtydligande i vapenförordningen för att undvika att polisen gör en annan bedömning än av vilka vapen som får användas för jakt och målskytte behandlades motsvarande motionsyrkanden . Utskottet anförde då att den nuvarande ordningen med möjlighet till bl.a. överklagande till domstol av beslut enligt vapenlagen är tillfredsställande och att det inte fann anledning till något initiativ om en opartisk kontrollant av polisens bedömningar eller åtgärder för att motverka att polisen och gör skilda bedömningar. Motionerna avstyrktes (bet. 2017/18:JuU13). Som framgår ovan har tillkännagett för regeringen att det behövs en mer generell översyn av det samlade regelverket för tillståndsgivning och innehav av legala vapen och vapendelar för att skapa ett regelverk som inte i onödan försvårar för jakt och sportskytte. Enligt utskottet är det angeläget att en sådan översyn kommer till stånd. Utskottet anser därför att det finns skäl för att åter rikta ett tillkännagivande till regeringen om att en sådan översyn bör genomföras. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2019/20:2220 (M), 2019/20:2245 (M) och 2019/20:2668 (M) yrkande 17. Vad gäller motionsyrkanden om att ändringsdirektiv inte ska försämra eller försvåra för jägare och sportskyttar i onödan konstaterar utskottet att syftet med direktivet, att motverka att skjutvapen missbrukas för brottslig verksamhet, är högst relevant. För att nå syftet uppställer direktivet emellertid krav på bl.a. reglering av vapenhandlar- och vapenmäklarverksamhet, registerföring, system för övervakning , omprövning av tillstånd samt reglering av vapenmagasin och andra vapendelar. Beroende på hur dessa krav genomförs i svensk rätt finns det enligt utskottet en risk att det träffar fel målgrupper. I stället för att göra det svårare för kriminella att begå våldsbrott riskerar reglerna att i onödan försvåra för laglydiga jägare och sportskyttar. Utskottet anser således att frågan om illegala vapen måste ges högsta prioritet, men att det inte får drabba de som hanterar legala vapen på ett ansvarsfullt sätt. Det finns därför anledning för att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att genomförandet av ändringsdirektiv i svensk lagstiftning inte ska gå längre än vad direktivet kräver i de delar som riskerar att försämra eller i onödan försvåra för laglydiga jägare och sportskyttar. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2019/20:2668 (M) yrkande 19, 2019/20:2774 (KD) yrkande 25 och 2019/20:3257 (C) yrkande 15. I likhet med sitt tidigare ställningstagande är utskottet inte heller berett att ställa sig bakom motionsyrkandet om att svensk vapenlag alltid ska gå före EU:s direktiv. Motion 2019/20:542 (SD) yrkande 5 avstyrks. Även motion 2019/20:2219 (M) avstyrks. Tillstånd att inneha skjutvapen Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om tidsbegränsade licenser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om synnerliga skäl och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om licenshantering vid byte av vapen och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om bl.a. tillfälliga licenser, och en utökad vapengarderob. Jämför reservation 8 (S, V, L, MP), 9 (S, V, L, MP), 10 (S, V, MP), 11 (KD), 12 (M, SD, KD) och 13 (SD). Tillfälliga licenser för enhandsvapen I motion 2019/20:309 av (SD) begärs att regeringen ser över reglerna om licenser för enhandsvapen till jakt och tar fram ett förslag med tillfälliga licenser knutna till uppdraget som eftersöksjägare inom Nationella (). I kommittémotion 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 3 begär motionärerna att systemet med femårslicenser för enhandsvapen ska avskaffas. I kommittémotion 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 20 begär motionärerna att systemet med femårslicenser för helautomatiska vapen och enhandsvapen ska avvecklas. I kommittémotion 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 4 begärs att det inte längre ska krävas synnerliga skäl för att få tillstånd att inneha helautomatiska vapen eller enhandsvapen. Bestämmelsen om synnerliga skäl har tolkats för restriktivt och bör i stället ersättas med en tydligare uppräkning av vilka krav som ska ställas. Ett liknande förslag framställs i kommittémotion 2019/20:3257 av m.fl. (C) yrkande 16. Även i kommittémotion 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 22 anser motionärerna att kravet på synnerliga skäl bör avskaffas. Enligt motionärerna bör kravet på synnerliga skäl för licens på målskyttevapen i stället ersättas med ett krav på särskilda skäl, och begreppet bör definieras i lag eller förordning. I kommittémotion 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 21 föreslår motionärerna att vapenhandlare som har genomgått nödvändig utbildning och är godkända vapenhandlare ska ges en auktorisering som ger möjlighet att direkt lämna ut licenser vid exempelvis byte av vapen i samma vapenklass och inom vapengarderoben. Detta bör enligt motionärerna kunna ske direkt över disk genom ett enkelt digitalt anmälningsförfarande till myndigheten, vilket både skulle effektivisera vapenhanteringen och minska kostnaderna. Vid ansökningar om vapenlicens som kräver utredning ska dock ansökan om vapenlicens skickas in till ansvarig myndighet. I kommittémotion 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 22 anser motionärerna att en jägare eller skytt som byter in ett vapen som han eller hon har licens för borde kunna köpa ett nytt av samma klass utan att en ny prövning görs. Ett liknande förslag framställs i kommittémotion 2019/20:3257 av m.fl. (C) yrkande 17. Förtydligande av regelverket för beviljande av vapenlicenser I kommittémotion 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 23 anger motionärerna att det finns ett behov av att förtydliga reglerna för när vapenlicens ska beviljas. Det finns enligt motionärerna ett tolkningsutrymme kring lagens bestämmelser, och därför bör lagen förtydligas så att myndighetens utrymme att neka licens på vaga grunder undanröjs. I kommittémotion 2019/20:542 av m.fl. (SD) yrkande 8 anför motionärerna att vapengarderoben bör utökas. Ett liknande yrkande framställs i motion 2019/20:1311 av och (båda M). Utökad patronkapacitet i hagelgevär I motion 2019/20:311 av (SD) begärs att halvautomatiska hagelvapen i stället för dagens ordning med tre hagelpatroner bör få laddas med sex patroner, på samma sätt som halvautomatiska kulgevär. Generella förutsättningar för tillstånd att inneha skjutvapen De generella förutsättningarna för att en enskild person ska beviljas tillstånd att inneha skjutvapen finns i 2 kap. 4–6 a §§ vapenlagen (1996:67). De krav som ställs upp är bl.a. att vapnet ska behövas för ett godtagbart ändamål och att det skäligen kan antas att vapnet inte kommer att missbrukas. För att tillstånd ska beviljas till helautomatiska vapen eller enhandsvapen krävs dessutom att det finns synnerliga skäl (6 §). Detta gäller dock inte för start- eller signalvapen. Tillstånd för en enskild att inneha helautomatiska vapen eller enhandsvapen för flerskott ska tidsbegränsas till att gälla högst om inte särskilda skäl talar emot en sådan begränsning (6 a §). är ensam tillståndsmyndighet i vapenärenden (2 kap. 2 §). Som framgår ovan får en enskild person beviljas tillstånd att inneha ett skjutvapen endast om han eller hon kan visa behov av vapnet för ett godtagbart ändamål (2 kap. 4 § vapenlagen). Tillstånd måste sökas för varje vapen. För tillstånd till innehav av jaktvapen krävs vidare enligt 2 kap. 4 § första stycket vapenförordningen (1996:70) att den sökande har avlagt ett prov som visar att han eller hon har grundläggande kunskaper om jakt och viltvård och kan handha vapnet. Den som har avlagt ett sådant prov ska anses ha behov av jaktvapen om inte särskilda skäl talar emot det. Behovet ska anses motsvara fyra vapen om det inte finns omständigheter som talar för att sökanden behöver fler vapen än så. Tillstånd till fler än sex jaktvapen får beviljas endast om sökanden visar att det finns ett mycket kvalificerat behov (2 kap. 4 § femte stycket vapenförordningen). I allmänna råd om vapenlagstiftningen anges att tillstånd till innehav av fler än sex jaktvapen endast bör meddelas undantagsvis (RPSFS 2009:13, FAP 551-3, s. 13 f.). Den s.k. vapengarderoben för jaktvapen har tillkommit för att förenkla prövningen och åstadkomma en mer enhetlig bedömning i tillståndsfrågorna. Begreppet ”vapengarderob” myntades i ett samarbete mellan och dåvarande 1979. Enhandsvapen för jakt eller avlivning av djur Av 2 kap. 5 § 1 b vapenförordningen framgår att tillstånd för enhandsvapen av flerskottstyp för jakt eller avlivning av djur får ges för yrkesmässigt bedriven jakt- eller viltvård eller annat kvalificerat behov. Särskilda bestämmelser om vapen för målskjutning För att en enskild person ska få tillstånd att inneha vapen för målskjutning krävs, utöver de generella förutsättningarna för att få inneha ett vapen avsett för skjutning, att sökanden är aktiv medlem i en sammanslutning som antingen har auktoriserats enligt vapenlagen eller är ansluten till en sådan auktoriserad sammanslutning och som inom ramen för sin verksamhet bedriver med sådant vapen som ansökan avser (2 kap. 3 § vapenförordningen). För enhandsvapen och helautomatiska vapen ställs därutöver krav på att sökanden har uppnått viss ålder och visat prov på särskild skjutskicklighet. För innehav av helautomatiska vapen krävs också att sökanden är medlem i en sammanslutning för vars verksamhet Försvarsmakten förklarat vara av betydelse för totalförsvaret. Tillståndsprövning av vapendelar m.m. (Ds 2018:30) Som framgår ovan gav chefen för en utredare i uppdrag att överväga hur ändringarna i vapendirektivet skulle genomföras i svensk rätt. Utredaren fick i uppdrag att utreda ett antal andra frågor som hade väckts på vapenlagstiftningens område. Utredaren överlämnade promemorian Tillståndsprövning av vapendelar m.m. (Ds 2018:30). I promemorian lämnas ett antal förslag till ändringar i bl.a. vapenlagen och vapenförordningen. Förslagen innebär bl.a. följande: • Den s.k. vapengarderoben för jaktvapen utökas med två extra pipor eller slutstycken per vapeninnehav samt två pipor eller slutstycken per innehavd låda eller stomme. Det presumerade behovet av jaktvapen för den som avlagt s.k. jägarexamen ska således omfatta även dessa vapendelar, om inte särskilda skäl föranleder annat. Tillstånd till fler än tolv pipor eller slutstycken får dock beviljas endast om sökanden visar att det finns ett behov av ytterligare sådana delar. • Bestämmelsen i 2 kap. 6 § vapenlagen förtydligas genom att det i vapenförordningen uttryckligen anges vad kravet på synnerliga skäl innebär i fråga om enskilds innehav av enhandsvapen för målskytte och jakt. • För enhandsvapen för målskytte innebär kravet på synnerliga skäl att sökanden ska ha fyllt , ha visat prov på särskild skjutskicklighet och vara aktiv medlem i en sammanslutning som antingen har erhållit auktorisation eller är ansluten till en auktoriserad sådan och som inom ramen för sin verksamhet bedriver med sådant vapen som ansökan avser. Sökanden ska inom ramen för medlemskapet regelbundet ha deltagit i tävlingar eller träningar. Undantag från ålderskravet får göras, om det finns särskilda skäl. För förnyelse av ett tidsbegränsat tillstånd att inneha enhandsvapen för målskytte krävs dessutom att sökanden under den senaste tillståndsperioden regelbundet har tävlat eller tränat med det aktuella vapnet. • För enskotts enhandsvapen för jakt innebär kravet på synnerliga skäl att sökanden bedriver omfattande grytjakt, omfattande jakt med ställande hund eller omfattande avlivning av fällfångade djur. För flerskotts enhandsvapen för jakt innebär kravet på synnerliga skäl att sökanden bedriver jakt eller viltvård yrkesmässigt eller har ett annat kvalificerat behov. • Det föreslås att ska utfärda föreskrifter för det krav som, vid förnyelse av tidsbegränsade tillstånd att inneha enhandsvapen för målskytte, ska ställas på sökandens aktivitet med det aktuella vapnet. I fråga om utökning av vapenhandlares uppgifter gör utredaren bedömningen att en överföring av tillståndsprövning i vapenärenden till vapenhandlare inte kan ske med bibehållen rättssäkerhet. För att effektivisera tillståndsprövningen och förkorta handläggningstiderna i tillståndsärenden föreslås i stället att tillståndsprövning i okomplicerade vapenärenden automatiseras. Handlaren skulle då elektroniskt kunna anmäla ett tilltänkt köp till polisen, som har att göra en automatiserad prövning av ärendet och inom viss – exempelvis – utfärda ett automatiserat tillstånds-beslut eller meddela vapenhandlaren att det finns hinder mot att bevilja ansökan. Ges tillstånd kan handlaren därefter lämna ut vapnet till köparen. Förslagen i promemorian har remitterats och bereds inom . Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /16 (bet. 2015/16:JuU20 s. 55 f.) avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om en översyn av licensreglerna om enhandsvapen för jägare som är registrerade eftersöksjägare eller etablerade hundförare samt yrkesjägare. Utskottet ansåg att licenskraven var väl avvägda och att kraven därför inte borde ses över. Ett likalydande yrkande behandlades förenklat i betänkande 2017/18:JuU13. När ett liknande motionsyrkande behandlades hänvisade utskottet till dess tidigare ställningstaganden i frågan och att det i utredningspromemorian Tillståndsprövning av vapendelar m.m. hade lämnats förslag om att förtydliga vad kravet på synnerliga skäl innebär i fråga om enskilds innehav av enhandsvapen för jakt samt att promemorian hade remitterats och bereddes inom . Mot denna bakgrund avstyrktes motionen (bet. 2018/19:JuU29). Utskottet har tidigare avstyrkt motionsyrkanden om begreppet synnerliga skäl i vapenlagen och då anfört att det i fråga om helautomatiska vapen och enhandsvapen är befogat med särskild restriktivitet i tillståndsgivningen (bet. 2016/17:JuU18 s. 66 f.). Utskottet ansåg därför inte att det fanns skäl för att göra något tillkännagivande om att vapenlagens krav på ”synnerliga skäl” (2 kap. 6 §) ska tas bort eller ändras till ”särskilda skäl”. Även i betänkande 2018/19:JuU29 behandlades liknande motionsyrkanden som då avstyrktes av motsvarande skäl. Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /17 (bet. 2016/17:JuU18 s. 66 f.) avstyrkte utskottet också motionsyrkanden om ett förfarande som förkortar tiden det tar att få vapentillstånd för ett vapen som ersätter ett annat, bl.a. att vapenhandlare ska kunna administrera vapenbyteslicenser. Utskottet uppgav sig ha viss förståelse för synpunkterna i motionerna men ansåg att gällande regelverk är ändamålsenligt ur säkerhetssynpunkt. Liknande yrkanden behandlades förenklat i betänkande 2017/18:JuU13. I betänkande 2018/19:JuU29 anförde utskottet att det inte ville föregripa den beredning som pågår i frågan om att analysera för- och nackdelar med att utöka vapenhandlares uppgifter i mer okomplicerade tillståndsärenden och ta ställning till om en sådan utökning bör göras och vad som i så fall ska omfattas av denna utökning. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkanden om licenshanteringen vid vapenbyte. Vad gäller motionsyrkanden om tidsbegränsade tillstånd behandlade utskottet sådana . Utskottet anförde att ett tillstånd att inneha helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott ska förnyas (2 kap. 6 a § vapenlagen). Eftersom automatiska slagningar mot belastnings- och misstankeregister görs kunde det dock enligt utskottet ifrågasättas om systemet med tidsbegränsade licenser fyller någon egentlig funktion och inte bara i onödan försvårar för aktiva och seriösa skyttar. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att reglerna för innehav av helautomatiska vapen och enhandsvapen borde förenklas och att man borde överväga att slopa kravet på förnyande av tillstånd . Detta borde ge regeringen tillkänna. följde utskottets förslag (bet. 2018/19:JuU29 s. 29 f., rskr. 2018/19:298). I regeringens skrivelse 2019/20:75 (s. 89) anges att ärendet bereds inom . Motionsyrkanden om en utökad vapengarderob behandlades senast i betänkande 2018/19:JuU29 (s. 29 f). Utskottet anförde följande: Den nuvarande regleringen av vapengarderoben innebär att normalbehovet för en jägare anses motsvara fyra vapen, om det inte finns omständigheter som talar för att sökanden behöver fler vapen än så. Tillstånd till fler än sex jaktvapen får beviljas endast om sökanden visar att det finns ett mycket kvalificerat behov. Enligt utskottets mening motsvarar dock dagens reglering av vapengarderoben inte fullt ut de behov som kan finnas för vissa jägare och det finns därför anledning att se över begränsningen av antalet vapen som en jägare får ha i syfte att möjliggöra innehav av ett större antal vapen. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:298).