bet · H801FöU4 · 2020-12-09 00:00:00 — Med en utökad roll för de frivilliga försvarsorganisationerna i totalförsvaret anser regeringen att detta bidrag kommer att behöva öka ytterligare inte minst för att säkerställa en långsiktigt hållbar organisatorisk struktur för de frivilliga försvarsorganisationernas verksamhet. Utskottet delar den uppfattningen och välkomnar inriktningen att de frivilliga försvarsorganisationernas möjligheter att bidra till totalförsvarets förmåga långsiktigt säkerställs. Precis som regeringen konstaterar utskottet att hemvärnets långsiktiga personalförsörjning måste säkerställas för att de ska kunna lösa sina uppgifter och att tillgången av frivilliga i gruppen tidigare totalförsvarspliktiga, utgör hemvärnets mest betydelsefulla rekryteringsgrupp. Utskottet lägger stor vikt vid att översynen av personalförsörjningen sker utifrån ett helhetsperspektiv för att den på ett kostnadseffektivt sätt ska kunna bidra till bästa möjliga försvarsförmåga utifrån ett totalförsvarsperspektiv. Utskottet utgår från att de frivilliga försvarsorganisationerna kommer att ses som en värdefull personalresurs i detta sammanhang. Med vad som anförts ovan bedömer utskottet att samtliga motionsyrkanden som handlar om frivilliga försvarsorganisationer kan anses vara tillgodosedda, och de avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden om cybersäkerhet inom totalförsvaret som handlar om bl.a. cyberförmågor, organisation för cybersäkerhet och en ny cyberförsvarsmyndighet. Jämför reservation 16 (M), 17 (SD), 18 (M, KD) och 19 (KD). Bakgrund och tidigare beredning I den försvarspolitiska propositionen –2020 bedömde regeringen att samlade förmåga att hantera hot och angrepp i cybermiljön måste förstärkas och att även bör kunna genomföra aktiva operationer i cybermiljön. Utskottet instämde i regeringens bedömning och har därefter behandlat cyberfrågor bl.a. i betänkandet Nationell strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet (bet. 2017/18:FöU4). Utskottet har lagt stor vikt vid att Försvarsmakten utvecklar sin förmåga att försvara mot kvalificerade angripare i cyberrymden och att informations- och cyber-säkerheten i samhället utvecklas (se bl.a. bet. 2019/20:FöU1, 2019/20:FöU7). Utskottet har sett positivt på regeringens strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet och att den följs upp regelbundet, vilket enligt utskottet bidrar till att skapa långsiktiga förutsättningar för informations- och cybersäkerheten för hela det svenska samhället. Utskottet har också välkomnat arbetet med att verka för att säkerhetsskyddslagstiftningen bättre motsvarar de förändrade kraven på säkerhetsskydd inom informationssäkerhetsområdet, bl.a. genom ett adekvat system för sanktioner och en effektiv tillsyn. beslutade efter regeringens förslag om kompletteringar av säkerhetsskyddslagen (prop. 2020/21:13, bet. 2020/21:JuU10, rskr. 20/21:79). Utskottet yttrade sig till justitieutskottet som beredde proposition 2020/21:13 Åtgärder till skydd för säkerhet vid överlåtelser av säkerhetskänslig verksamhet och motioner i de delar som berör utskottets beredningsområde (2020/21:FöU2y). Pågående arbete med att utveckla cyberförsvarsförmågan och samhällets informations- och cybersäkerhet har redovisats av regeringen och myndigheterna. Bland annat beskrev regeringen i budgetpropositionen för att Försvarsmakten, med stöd av , har fortsatt att utveckla och förstärka cyberförsvarsförmågan, inklusive förmågan att genomföra aktiva operationer i cybermiljön. Regeringen redogjorde också för Försvarsmaktens arbete med att etablera en militär utbildningsanläggning och införandet av cybersoldater. I fråga om samhällets informations- och cybersäkerhet föreslog regeringen att sammanlagt tillförs 2021 för det samlade arbetet med att inrätta ett nationellt cybersäkerhetscenter. Inrättandet av det nationella cybersäkerhetscentret innebär enligt regeringen att samlade förmåga att förebygga, upptäcka och hantera antagonistiska cyberhot stärks. Regeringen beskriver också att den utökade samordning som etableringen av centret innebär kommer att utgöra en viktig komponent i utvecklingen av informations- och cybersäkerheten i . redovisade FRA, Försvarsmakten, MSB och sitt arbete med att inrätta det nationella cybersäkerhetscentret för utskottet. När det gäller samhällets informations- och cybersäkerhet redovisades också att flertalet myndigheter med tillsynsansvar enligt förordningen (2018:1175) om informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster har påbörjat sitt tillsynsarbete och att flera myndigheter har påbörjat arbetet med att ta fram egna föreskrifter, samt att myndigheterna inom för informationssäkerhet har fortsatt arbetet med den samlade informations- och cybersäkerhetshandlingsplanen. Inom EU har arbetet med ökad cybersäkerhet bl.a. inkluderat utformningen av det s.k. NIS-direktivet, som avser åtgärder för en hög gemensam nivå på säkerhet i nätverks- och informationssystem och som antogs av och rådet 2016. Direktivet behandlades i utskottet och beslutade mot bakgrund av utskottets betänkande 2017/18:FöU14 bl.a. om en ny lag om informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster. Cybersäkerhetsakten är en EU-förordning som trädde ikraft . Syftet med förordningen är att säkerställa en väl fungerande inre marknad och sträva efter att uppnå en hög nivå i fråga om cybersäkerhet, cyberresiliens och förtroende inom unionen. lämnade ett delbetänkande till regeringen (SOU 2020:58) och ska i sitt slutbetänkande analysera om det bör införas särskilda krav på certifiering och godkännande av vissa produkter, tjänster och processer som ska användas i verksamheter som är av betydelse för säkerhet. För att stärka cybersäkerheten inom EU har kommissionen föreslagit att ett europeiskt för cybersäkerhet ska inrättas liksom ett nätverk av nationella samordningscentrum för cybersäkerhetsfrågor. Centrumet ska stärka kapaciteten, kunskapen och infrastrukturen inom cybersäkerhet i unionen genom att bl.a. utveckla infrastruktur och tjänster för näringsliv och forskning. Förordningen om inrättandet av kompetenscentrumet förväntas antas . Regeringen bedömer att cyberförsvarsförmåga bör stärkas ytterligare vilket inkluderar förmågan att genomföra defensiva och offensiva operationer i cyberdomänen. Defensiva operationer syftar till att försvara informations-system inklusive elektroniska kommunikationsnät för att på så sätt förhindra motståndare att påverka information, informationssystem, datorer eller nätverk. Offensiva operationer syftar till att förhindra motståndaren att använda sina system eller att tvinga motståndaren att avbryta angrepp mot svenska system. Effekterna av ett cyberangrepp kan få lika stora konsekvenser för samhällsviktiga funktioner och kritiska it-system som ett konventionellt väpnat angrepp. Med utgångspunkt i den försvarspolitiska inriktningspropositionen (prop. 2014/15:109) har en cyberförsvarsförmåga etablerats av Försvarsmakten med stöd av . Utvecklingen av defensiv och offensiv cyberförsvarsförmåga bygger på tre samverkande delar: kunskap om hoten, skyddsåtgärder och motåtgärder. Det kräver i sin tur en stark säkerhetstjänst och försvarsunderrättelseförmåga för att kunna förebygga och identifiera hotande verksamhet, god förmåga att upptäcka, varna för och hantera intrång och angrepp, samt ett starkt skydd av de mest skyddsvärda verksamheterna i samhället. Regeringen ser ett betydande värde av samarbetet mellan , Försvarsmakten och Säkerhetspolisen om utvecklat skydd för de mest skyddsvärda verksamheterna i mot de allvarligaste hoten. Det finns skäl att överväga om kvalificerat stöd bör kunna lämnas även till enskilda verksamheter som är att anse som särskilt skyddsvärda. Till följd av den snabba teknikutvecklingen krävs kontinuerlig forskning och utveckling, och kvalificerad personal krävs för att långsiktigt kompetensförsörja och stärka både den defensiva och offensiva förmågan. Regeringen bedömer att det systematiska arbetet med informations- och cybersäkerhet bör stärkas hos aktörer i totalförsvaret och understryker vikten av det förebyggande arbetet och av att öka medvetenheten såväl som förmågan hos alla användare av it-system. Regeringen delar Försvarsberedningens bedömning att det behövs en högre grad av nationell samordning på cyberområdet. Ett nationellt center för cybersäkerhet inrättas 2020 som ska stärka förmåga att förebygga, upptäcka och hantera antagonistiska cyberhot mot och minska sårbarheter. Myndigheter och organisationer med ansvar inom totalförsvaret behöver ha tillgång till säkra och robusta kommunikationstjänster samt nätlösningar med höga säkerhetskrav som är ändamålsenliga för hantering och kommunikation av säkerhetsskyddsklassad information. Regeringen bedömer också att ytterligare åtgärder behöver vidtas för att aktörer ska kunna verka från andra ledningsplatser. I kommittémotion 2020/21:3444 av m.fl. (M) framhåller motionärerna att cyber- och informationssäkerhet blir en allt viktigare del av den allmänna samhällssäkerheten och av totalförsvar. Motionärerna anser att det behövs ett samlat grepp kring hur kan stärka och kontinuerligt arbeta med cybersäkerhet och föreslår att en större utredning ska genomföras om cybersäkerhet som kan utgöra grunden för en svensk cybersäkerhetsstrategi (yrkande 1). I motionen betonas att ett viktigt steg för att stärka den svenska cybersäkerheten är inrättandet av det nya svenska cybersäkerhetscentrumet. Motionärerna anser att cybersäkerhetscentret ska ligga hos FRA, men ha en egen budget och ett starkt mandat att samverka med näringslivet, och att det kan utgöra knutpunkten i det nationella och internationella cyber-säkerhetsarbetet. Motionärerna understryker att det är särskilt viktigt att centret bidrar till att stärka cybersäkerheten hos privata aktörer så att betraktas som en säker marknadsplats där både svenska och utländska företag kan verka. Huvudmannaskapet för centret bör enligt motionärerna läggas hos FRA och bör ges mandat för att inrikta FRA:s verksamhet på cybersäkerhetsområdet i ett särskilt regleringsbrev, fram till dess att , och Försvarsberedningens förslag om ett totalförsvarsdepartement har genomförts. Vidare framhåller motionärerna att det behövs nya strukturer för ledning och ansvar på cybersäkerhetsområdet och att en cyberkoordinator ska återinföras på (yrkande 2). När det gäller cybersäkerhetscentret föreslås samma sak även i yrkande 6 i kommittémotion 2020/21:3747 av m.fl. (M, KD) och i yrkande 13 kommittémotion 2020/21:3447 av m.fl. (M). I ovan nämnda motion (2020/21:3444) beskriver motionärerna också att utredningen om informations- och cybersäkerhet i (SOU 2015:23) har pekat på att lagen om offentlig upphandling kan vara ett problem vid upphandling av it-drift då frågor om cyber- och informationssäkerhet kan prioriteras ned till förmån för ett lägre pris. Motionärerna föreslår att regeringen ska se över hur offentliga aktörer ska kunna använda sig av lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet (LUFS) i större utsträckning för att stärka möjligheterna för offentliga aktörer att ställa krav utifrån nödvändiga säkerhetshänsyn (yrkande 4). Motionärerna lyfter fram att en offensiv förmåga på cyberområdet kräver ett förhållningssätt för hur, var och när förmågan ska användas. Därför föreslår motionärerna att ska ha en tydlig cyberdoktrin som stipulerar hur vi ser på principerna för användandet av den aktiva cyberförmågan (yrkande 6). Motionen beskriver att resurssättning och kompetensförsörjning kommer att bli en viktig framtidsfråga i utvecklingen av det svenska cyberförsvaret. Därför föreslås att Försvarsmakten ges möjligheter att själv utbilda cybersoldater och upprätta samarbeten med näringslivet, och att möjligheten att knyta upp civil it-kompetens genom hemvärnsavtal eller frivilliga försvarsorganisationer bör undersökas (yrkande 8). I kommittémotion 2020/21:3447 av m.fl. (M) redovisar motionärerna förslag på nödvändiga åtgärder för att skydda näringslivet i , bl.a. måste det nya cybersäkerhetscentret få ett tydligt uppdrag att stärka cybersäkerheten i svenskt näringsliv och tilldelas tillräckliga resurser för att lösa den uppgiften. Motionärerna yrkar på att ställer sig bakom det som anförs i motionen om åtgärder för att skydda näringslivet och tillkännager detta för regeringen (yrkande 15). I kommittémotion 2020/21:3207 av m.fl. (M) föreslår motionärerna att EU:s cyberförsvar ska förstärkas (yrkande 6). I kommittémotion 2020/21:3479 av m.fl. (M) framhåller motionärerna vikten av stärkt cyber- och informationssäkerhet i . Svenska myndigheters säkerhetsarbete bedöms inte ha hållit jämna steg med digitaliseringen. I motionen föreslås att regeringen ska snabba på utbyggnaden av det nationella cybersäkerhetscentret för att göra det mer operativt (yrkande 13). I kommittémotion 2020/21:677 av m.fl. (SD) anförs att informationsteknologi används i allt högre utsträckning av militär underrättelsetjänst, terrorister och organiserad brottslighet och att det blir allt viktigare att vidta adekvata åtgärder för att skydda och försvara vitala nationella intressen mot cyberhot. Särskilt viktigt är att skydda betalsystem, energiförsörjning och transporter. Motionärerna föreslår att ska skaffa sig ett aktivt informationsteknologiskt försvar (aktiv cyberförmåga) och att en samordnande myndighet ska ansvara för att den offentliga sektorn skyddas mot angrepp genom tillräckligt skydd och tillräcklig kompetens (yrkande 17). I kommittémotion 2020/21:2775 av m.fl. (KD) lyfter motionärerna fram att de cyberrelaterade hoten mot är omfattande och att det är angeläget att utveckla en förmåga att aktivt kunna motverka cyberattacker. Motionärerna anser att det krävs en central cybersäkerhets-myndighet för att kunna möta olika typer av cyberangrepp och yrkar att en sådan myndighet bör inrättas. bör bl.a. ges tillsynsansvar i frågor som gäller informations- och cybersäkerhet och ansvar för att ta fram föreskrifter på området, och övriga aktörer åläggas en skyldighet att rapportera alla former av cyberangrepp till myndigheten. Myndigheten skulle på så vis kunna skaffa den kunskapsbredd som krävs för att möta olika typer av cyberangrepp (yrkande 36). Utskottet lägger stor vikt vid att cyberförmåga stärks och att samhälles cybersäkerhet förbättras. Cyberhoten mot och svenska intressen är omfattande och effekterna av cyberangrepp kan få allvarliga konsekvenser. Att en cyberförsvarsförmåga nu har etablerats av Försvarsmakten med stöd av är centralt för att ska kunna skydda kritiska samhällsfunktioner och försvara sig mot cyberangrepp från kvalificerade motståndare. Ändringar i lagstiftningen och utökad tillsynsverksamhet är andra exempel på redan vidtagna åtgärder som innebär ett starkare skydd för säkerhet är det mycket angeläget att den påbörjade utvecklingen fortsätter och att förmåga stärks. måste ha en god förmåga att försvara sig mot hot i cyberdomänen och skydda viktiga samhällsfunktioner. Utskottet instämmer därmed i regeringens bedömning att cyberförsvars-förmåga bör stärkas ytterligare och att det inkluderar defensiva och offensiva operationer i cyberdomänen. Teknikutvecklingen på området går snabbt och utskottet delar regeringens mening om att kontinuerlig forskning krävs för att bidra till att vidmakthålla och utveckla cyberförsvarsförmågan, samt att kvalificerad personal behövs för att långsiktigt kompetensförsörja och stärka förmågan. Regeringen beskriver i totalförsvarspropositionen att utvecklingen av defensiv och offensiv cyberförsvarsförmåga bygger på tre samverkande delar: kunskap om hoten, skyddsåtgärder och motåtgärder. I likhet med regeringen framhåller utskottet att det i sin tur kräver en stark säkerhetstjänst och försvarsunderrättelseförmåga för att kunna förebygga och identifiera hotande verksamhet, god förmåga att upptäcka, varna för och hantera intrång och angrepp, samt ett starkt skydd av de mest skyddsvärda verksamheterna i samhället. Samarbetet mellan FRA, Försvarsmakten och har ett betydande värde för utvecklat skydd för de mest skyddsvärda verksamheterna i mot de allvarligaste hoten. Utskottet delar också regeringens och Försvarsberedningens bedömning att en nära samverkan mellan är nödvändig för att utveckla och behålla förmågan . En förutsättning för ett starkt cyberförsvar är att alla aktörer inom totalförsvaret har en god informations- och cybersäkerhet. Utskottet anser likt regeringen att det systematiska arbetet med informations- och cybersäkerhet bör stärkas hos samtliga aktörer. Ökad rapportering av it-incidenter till MSB, anmälan av säkerhetshotande händelser och verksamhet till Försvarsmakten och samt ökat hänsynstagande till informations- och cybersäkerhets-perspektivet redan i anskaffningsfasen av it-system, är av stor vikt. För ett förstärkt totalförsvar är det också viktigt att myndigheter och organisationer har tillgång till säkra och robusta kommunikationstjänster och nätlösningar med höga säkerhetskrav. Utskottet noterar också att regeringen arbetar aktivt med de insatser som görs inom EU för att stärka cybersäkerheten och att ett europeiskt för cybersäkerhet ska inrättas. Med anledning av det ovan anförda anser utskottet att det för tillfället inte finns skäl att vidta ytterligare åtgärder. Vidare vill utskottet påminna om att beslutet om totalförsvarets mål för med sig krav på förmåga att möta en stor bredd av olika hot, och att det bl.a. förutsätter ett adekvat säkerhetsskydd. Utskottet avstyrker med det anförda samtliga motionsyrkanden om cyberförmågor och cybersäkerhet. och en ny cybersäkerhetsmyndighet Utskottet delar regeringens och Försvarsberedningens bedömning att en högre grad av samordning behövs på cybersäkerhetsområdet och anser att det är av stor betydelse för ett effektivare och mer ändamålsenligt skydd mot antagonistiska hot. I totalförsvarspropositionen beskriver regeringen att ett nationellt center för cybersäkerhet inrättas och att centret ska stärka förmåga att förebygga, upptäcka och hantera antagonistiska cyberhot mot och minska sårbarheter. Regeringen har gett i uppdrag till FRA, Försvarsmakten, MSB och att förbereda centrets inrättande och i budgetpropositionen lämnat förslag om finansiering för det samlade arbetet med att inrätta centret. Ovan nämnda myndigheter redogjorde för sitt arbete med att inrätta centret på ett utskottssammanträde . I enlighet med inrikesminister svar på en riksdagsfråga fattar regeringen beslut om centrets inrättande och ger den närmare inriktningen för centrets verksamhet. Utskottet konstaterar att förberedelser pågår för att inrätta ett nationellt center för cybersäkerhet vilket regeringen och myndigheterna har redogjort för i olika sammanhang och utskottet ställer sig positivt till de åtgärder som vidtagits. Utskottet vill däremot inte föregripa regeringens beslut och avstyrker därför samtliga motionsyrkanden som handlar om organisationsfrågor på cybersäkerhetsområdet. anser utskottet att det är viktigt att betona betydelsen av en effektiv och ändamålsenlig samordning på alla nivåer. Utskottet förutsätter därför att regeringen säker-ställer att även har en ändamålsenlig organisationsstruktur för detta prioriterade område. Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden om försörjningsbered-skap som handlar om bl.a. beredskapslager, samordningsansvar och att inrätta ett näringslivsråd. Jämför reservation 20 (SD) och 21 (M, KD). Bakgrund och tidigare beredning I delrapporten anger Försvarsberedningen att säkerställandet av en nödvändig försörjning av bl.a. livsmedel, dricksvatten, energi och läkemedel är avgörande för att skydda civilbefolkningen. Det är även avgörande för att upprätthålla förmågan inom hela totalförsvaret vid en allvarlig säkerhetspolitisk kris och i krig. Försvarsberedningen anger dessutom att den befintliga lagringen av drivmedel bör vara tillräcklig för att försörja viktiga samhällsverksamheter även vid en allvarlig säkerhetspolitisk kris i vårt närområde. Enligt Försvarsberedningen behöver aktörer med ansvar för samhällsviktig verksamhet analysera sina respektive behov av drivmedel vartefter regeringen kan fatta beslut om en eventuell reglering av hur befintlig beredskapslagring av olja ska kunna användas för att möta totalförsvarets krav. I Värnkraft framhåller Försvarsberedningen att företag som är viktiga för det militära försvaret ska kunna planera för hur varor och tjänster ska kunna tillhandahållas. Försvarsberedningen understryker vikten av att Försvarsmakten inom ramen för försvarsplaneringen fastställer hur behoven ser ut nationellt, i olika delar av landet och vid olika tidsperspektiv och hotnivåer. Behoven behöver sedan kommuniceras med berörda företag och andra berörda myndigheter som har en roll i t.ex. försörjningsberedskapen. Beredningen betonar dessutom vikten av att privata aktörer uppfyller kraven på sekretess- och säkerhetsskydd för att kunna ta del av Försvarsmaktens planering i detta avseende. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1) föreslår regeringen att totalt tillförs det civila försvaret på anslag inom ytterligare 10 utgiftsområden, utöver tillskotten till det civila försvaret inom utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap, vilket beskrivs närmre under avsnittet civilt försvar. I budgetpropositionen framhåller regeringen även att pandemin har synliggjort behoven av att trygga samhällets försörjningsberedskap och av åtgärder för att samhällsviktig verksamhet ska fungera under en kris. Ökade medel för planering, kunskapsuppbyggnad och förmågeutveckling inom samhällsviktiga funktioner kommer enligt regeringen att stärka totalförsvarets robusthet och uthållighet. Regeringens inriktning är att återuppbyggnaden av det civila försvaret ska intensifieras, att länsstyrelserna fortsätter att arbeta med beredskapsfrågor och civilt försvar samt att de vidtar åtgärder för att minska risker och sårbarheter i sina verksamheter. Regeringen understryker även att åtgärder för ett fungerande finansiellt system utgör en viktig del i ett motståndskraftigt civilt försvar vid höjd beredskap och ytterst i krig. Åtgärderna bedöms även bidra till att stärka förmågan att hantera svåra påfrestningar på det finansiella systemet i fredstid. Regeringen föreslår därför att medel tillförs , och för att stärka myndighetens verksamhet som gäller civilt försvar. I samma proposition föreslår regeringen vidare satsningar för förstärkt robusthet i energisektorn som en del i arbetet med att återuppbygga det civila försvaret. Enligt regeringen behöver robustheten omfatta såväl krig och höjd beredskap som krissituationer. Regeringen beskriver även att en grundläggande funktionalitet inom transportområdet är en förutsättning för att flera andra samhällsviktiga funktioner ska kunna upprätthållas inför och vid höjd beredskap och ytterst i krig. Funktionaliteten ska även bidra till att stärka förmågan att hantera svåra påfrestningar i fredstid. Eftersom det kommer att krävas stora investeringar för att möjliggöra både anpassning av existerande infrastruktur och för nybyggnationer för att öka robustheten inför och vid höjd beredskap har regeringen föreslagit att medel anvisas för att åtaganden med uppbyggnaden av det civila försvaret ska kunna fullföljas. En tryggad livsmedels- och dricksvattenförsörjning beskrivs i budgetpropositionen som viktiga delar i ett motståndskraftigt civilt försvar. Mot bakgrund av det behov regeringen ser av ytterligare åtgärder utöver insatserna inom ramen för livsmedelsstrategin föreslås satsningar för uppbyggnad av livsmedelsberedskap och tryggad dricksvattenförsörjning vid höjd beredskap och då ytterst krig. Enligt lag (2012:806) om beredskapslagring av olja är importörer, säljare och förbrukare av olja skyldiga att hålla beredskapslager för att trygga tillgången av råolja och oljeprodukter vid allvarliga försörjningsavbrott. Det är som är tillsynsmyndighet och ansvarig för att fastställa vem som är lagringsskyldig och hur omfattande den enskilda lagringen ska vara.