bet · H701MJU15 · 2020-04-29 00:00:00 — De kryphål som skapas genom den lagliga handeln i EU med äldre elfenbensföremål utnyttjas av kriminella nätverk för att föra ut nytt elfenben från tjuvskjutna elefanter på marknaden. Cites är en konvention som reglerar internationell handel med sådana djur och växter som riskerar att utrotas på grund av internationell handel. Reglerna ger olika starkt skydd för olika arter beroende på hur hotade arterna är och hur stort hot den internationella handeln innebär. Om en art är utrotningshotad kan all internationell handel med arten förbjudas. Även om arten inte hotas av utrotning kan handeln med arten begränsas om det behövs för att förhindra att den blir utrotningshotad. Exempel på sådana begränsningar är krav på registrering av antalet exemplar av en art som förekommer i internationell handel. De djur- och växtarter samt produkter av dessa arter som skyddas av Cites förtecknas i tre olika bilagor, beroende på hur hotad arten är på grund av handeln. – Appendix I listar arter som är utrotningshotade. – Appendix II listar arter som riskerar att bli utrotningshotade om inte handeln kontrolleras. – Appendix III listar arter som är utrotningshotade i ett visst land. Artskyddsbrott innebär att man bryter mot någon av de regler som finns till skydd för vilda djur och växter. Det kan exempelvis handla om att importera, köpa eller sälja sådana arter som är skyddade enligt internationella regler, bl.a. Cites. I regleras artskyddsbrott i 29 kap. 2b § och artskyddsförordningen (2007:845). Inom EU styrs artskyddsbrotten i första hand av rådets förordning (EG) 338/97 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem. Straffskalan i är böter eller fängelse om brottet är grovt. Även i de globala målen för hållbar utveckling (Agenda 2030) tas tjuvjakt och handel med utrotningshotade djur och växter upp. Under mål 15, som handlar om ekosystem och biologisk mångfald, finns delmål 15.7 som handlar om att länderna bör vidta omedelbara åtgärder för att stoppa tjuvjakt på och handel med skyddade djur- och växtarter och inrikta åtgärderna på både utbudet av och efterfrågan på olagliga produkter från vilda djur och växter. presenterade kommissionen en handlingsplan mot olaglig handel med vilda djur och växter (COM(2016) 87). Handlingsplanen har tre prioriteringsområden med 32 tillhörande åtgärdsförslag. De tre prioriteringsområdena är att förhindra olaglig handel med vilda djur och växter och angripa själva grundorsakerna att på ett effektivare sätt genomföra och kontrollera efterlevnaden av befintliga bestämmelser och bekämpa organiserad brottslighet som rör vilda djur och växter att stärka det globala partnerskapet mellan ursprungs-, konsument- och transitländer mot olaglig handel med vilda djur och växter. Enligt handlingsplanen ska kommissionen utvärdera de aktiviteter som vidtagits inom ramen för handlingsplanen mot olaglig handel med vilda djur och växter. Utvärderingen kommer sedan att ligga till grund för eventuella ytterligare åtgärder. presenterade kommissionen en lägesrapport om genomförandet av handlingsplanen (COM(2018) 711). Kommissionen anförde att överlag har stora framsteg gjorts i fråga om de flesta av de 32 åtgärderna i handlingsplanen. EU och medlemsstaterna bör dock ytterligare intensifiera sina ansträngningar för att nå målsättningarna i handlingsplanen. Regeringen gav i regleringsbrevet i uppdrag att i samråd med redovisa ett förslag till genomförande av mot olaglig handel med vilda djur och växter samt att föreslå ett nytt etappmål i enlighet med Agenda 2030, mål 15.7 om att stoppa tjuvjakt och illegal handel med skyddade djur och växter i . I rapporten på åtgärder för ett stärkt arbete mot artskyddsbrott (rapport 2019:14) redovisar över 20 åtgärdsförslag som bidrar till genomförande av handlingsplanen. Under prioritering 1 i handlingsplanen (Att förhindra illegal handel med vilda djur och växter och angripa själva grundorsakerna) föreslås ökade informationsinsatser till intresseorganisationer och allmänhet samt ökade resurser för regelutformning på internationell nivå. Under prioritering 2 i handlingsplanen (Att på ett effektivare sätt genomföra och kontrollera efterlevnaden av befintliga bestämmelser och bekämpa organiserad brottslighet som rör vilda djur och växter) föreslås en översyn och uppdatering av lagstiftningen samt en utredning om möjligheterna att inrätta ett register över Cites A- och B-listade arter. Det finns även förslag som syftar till att öka berörda myndigheters kunskapsnivå och förslag som syftar till att bidra till ett effektivt informationsflöde från och till berörda myndigheter. Under prioritering 3 i handlingsplanen (Att stärka det globala partnerskapet mellan ursprungs-, konsument- och transitländer mot illegal handel med vilda djur och växter) förslås deltagande i internationella initiativ och aktiviteter samt att tydligare integrera arbetet med illegal handel med djur och växter i utvecklingssamarbeten. När det gäller etappmål i enlighet med Agenda 2030, mål 15.7, handlar dessa förslag om en ändamålsenlig lagstiftning, kompetensutveckling samt ökad kunskap om artskyddsbrott hos allmänheten. Rapporten är under beredning inom . När det gäller handel med elfenben anförde miljö- och klimatminister följande som svar på fråga 2019/20:366 Handel med elfenben: Jag vill börja med att säga att uthålligt bevara elefanter, och speciellt de afrikanska elefanterna som denna fråga omfattar, har hög prioritet för som del i arbetet att skydda den biologiska mångfalden. beräknas det finnas runt en halv miljon afrikanska elefanter och av dem finns i , och . Detta är länder som satsar stora resurser på att förvalta sina elefantpopulationer. Inom konventionen för internationell handel med hotade djur och växter (CITES) finns ett regelverk vars syfte är att säkerställa att internationell handel med arter inte hotar deras överlevnad. Inom konventionen listas arter huvudsakligen i två grupper: en grupp arter för vilka handel med vildfångade exemplar är förbjuden och en grupp för vilka handel kan ske under förutsättning att det finns ett system med tillstånd för sådan handel. För afrikansk elefant gäller att handel med vildfångade exemplar är förbjuden, förutom när det gäller populationer i , , och vilka får handlas med om det finns ett system för tillstånd. Men även när det gäller dessa populationer är handel med elfenben från vildfångade exemplar förbjuden. Konventionen har genomförts i EU-lagstiftning. är strikt och förbjuder all handel med elfenben förutom vissa mycket begränsade undantag. Ett av dessa är det så kallade antikundantaget som gäller bearbetade exemplar som förvärvats innan började gälla, dvs . Den som handlar med ett sådant måste kunna bevisa att föremålet är ett bearbetat exemplar som lagligt tagits in till EU och kommer från tiden före . Att det finns undantag för äldre föremål är en hantering som stöds av konventionen och som de flesta länder som ratificerat konventionen tillämpar. På marknaden finns en stor mängd föremål som innehåller elfenben i form av pianotangenter i äldre pianon, delar av stråkar och andra musikinstrument, prydnadsföremål, miniatyrtavlor m.m. vilka har intyg. På grund av EU:s stora inre marknad har EU också valt att tillämpa konventionen striktare. Enligt vår gemensamma EU-lagstiftning krävs fler intyg som styrker legaliteten av bl.a. afrikanska elefanter än vad som krävs inom konventionen. I utfärdas inte några intyg för handel med råelfenben. Utan intyg går det inte att handla med råelfenben från afrikanska elefanter. Det är också viktigt att komma ihåg att länder som i media rapporteras ha infört förbud mot handel med elfenben har infört vissa undantag för dessa förbud. Att kalla förbuden totalstopp för handel är därför felaktigt. Dessa förbud är alltså jämförbara med EU:s förbud. Tjuvjakt efter elfenben och illegal handel är ett stort problem som leder till stora konsekvenser. Den illegala handeln med vilda djur är global och måste bekämpas globalt. Den är troligen starkt kopplad till organiserad brottslighet på global nivå. Mottagarländer för illegalt hanterat elfenben som identifieras av polis och tullorganisationer hittas i . Att EU skulle vara ett transitland för den illegala handeln på vägen till finns det enligt dessa organisationer inget som tyder på. De illegala handelsvägarna går direkt från till . sker diskussioner inom EU för att ytterligare skärpa kraven för handel med elfenben. Jag välkomnar det och regeringen arbetar i diskussionerna för att EU och alla medlemsstater ska ha skarpa krav som säkerställer att det inte finns tveksamheter i arbetet mot den illegala handeln med elfenben. Utskottet noterar att det bedrivs en omfattande illegal handel på global nivå med djur och växter som är utrotningshotade. Det är enligt utskottets mening inte acceptabelt och åtgärder måste vidtas på internationell nivå, inom EU och på nationell nivå. Utskottet konstaterar att det finns ett regelverk som reglerar den internationella handeln med djur och växter som riskerar att utrotas, den s.k. Citeskonventionen. Inom ramen för detta regelverk kan handel med djur som är utrotningshotade förbjudas. Även i de globala målen för hållbar utveckling finns ett delmål som handlar om att vidta åtgärder för att stoppa tjuvjakt och handel med skyddade djur- och växtarter. Det är positivt att det inom EU pågår en utvärdering av de aktiviteter som vidtagits för att nå målsättningarna i mot olaglig handel med vilda djur och växter. I har redovisat åtgärder för ett stärkt arbete mot artskyddsbrott, där det bl.a. ingick att föreslå ett nytt etappmål inom området. Utskottet ser ingen anledning att föregå de åtgärder som bereder för tillfället när det gäller stärkta åtgärder mot artskyddsbrott och anser därför att motion 2019/20:603 (SD) yrkande 17 kan lämnas utan åtgärd. Utskottet konstaterar att handel med elfenben är förbjuden enligt Cites, med några få undantag. Undantagen motiveras bl.a. av att vissa afrikanska elefantpopulationer anses vara livskraftiga. är tjuvjakt och illegal handel ett stort problem som måste lösas på global nivå. Utskottet välkomnar diskussionerna inom EU för att ytterligare skärpa kraven i fråga om handel med elfenben och delar regeringens syn att det inte ska finnas några tveksamheter i arbetet mot den illegala handeln med elfenben. Med hänsyn till pågående arbete anser utskottet att motion 2019/20:1533 (MP) kan lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om arbetet med invasiva främmande arter på den gemensamma unionsförteckningen. Jämför reservation 4 (M). I kommittémotion 2019/20:2665 av m.fl. (M) redovisas att det enligt finns 400 arter som bedöms som invasiva i . Av dessa finns 11 stycken på EU:s gemensamma unionsförteckning över arter som inte avsiktligt får föras in till, hållas eller födas upp i EU. Enligt yrkande 3 i motionen ska verka för att fler invasiva främmande arter i förs upp på den gemensamma unionsförteckningen för att vid behov säkerställa åtaganden av fler medlemsländer. och rådets förordning (EU) nr 1143/2014 om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter trädde i kraft . Förordningen innehåller bestämmelser om att förebygga, minimera och mildra invasiva främmande arters negativa effekter på den biologiska mångfalden. En invasiv främmande art är enligt förordningens definition en främmande art vars introduktion eller spridning har konstaterats hota eller inverka negativt på den biologiska mångfalden och relaterade ekosystemtjänster. Förordningen gäller arter som är upptagna på unionsförteckningen över invasiva främmande arter av unionsbetydelse. En invasiv främmande art bör anses vara av unionsbetydelse om den skada som den orsakar i de drabbade medlemsstaterna är så stor att den motiverar antagandet av ändamålsenliga åtgärder som är tillämpliga i hela unionen, även de medlemsstater som ännu inte har drabbats eller som sannolikt inte kommer att drabbas. Kommissionen ska revidera och uppdatera unionsförteckningen regelbundet, speciellt med tanke på att nya invasiva främmande arter kan introduceras kontinuerligt i unionen och här redan förekommande främmande arter sprids och utvidgar sitt utbredningsområde. Även medlemsstaterna kan lämna in en begäran till kommissionen om att invasiva främmande arter ska föras upp på unionsförteckningen. Kommissionen beslutade att lägga till 17 nya arter till förteckningen som trädde i kraft . På förteckningen finns nu 66 arter upptagna, varav 20 förekommer eller har förekommit i svensk natur. överlämnade regeringen propositionen Invasiva främmande arter (prop. 2017/18:211) till . I propositionen föreslog regeringen ändringar i som syftar till att uppfylla skyldigheter enligt EU-förordningen om invasiva främmande arter. Förslagen innebär i huvudsak att EU-förordningen kompletteras med en straffbestämmelse och ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om åtgärder. Lagändringarna trädde i kraft . trädde förordningen (2018:1939) om invasiva främmande arter i kraft. I förordningen finns bl.a. bestämmelser om processen med att ta fram en nationell förteckning över invasiva främmande arter av betydelse för och med att ta fram underlag om vill föreslå en art till unionsförteckningen. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 20) anför regeringen att invasiva främmande arter är ett av de största globala hoten mot biologisk mångfald. EU:s förordning om invasiva främmande arter innebär att har skyldigheter att vidta åtgärder när det gäller invasiva främmande arter som är av unionsbetydelse enligt EU-förordningen. Flera av dessa är under spridning men fortfarande möjliga att bekämpa med en rimlig insats. Vidare anför regeringen att kraftigare insatser är viktiga för att bekämpa och hantera invasiva främmande arter. Det statliga arbetet kan fortsätta genom att anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur har förstärkts vid olika tillfällen. För att lyckas mota hotet behövs också fortsatt engagemang från civilsamhället och privata aktörer och det viktiga arbete de redan gör. Information och vägledning till berörda är därför viktigt. Enligt information från lade 2015–2018 på att förebygga och bekämpa de invasiva främmande arter som är på EU:s förteckning över invasiva främmande arter. Det är kostnader dels för att bygga upp ett system för att tidigt upptäcka och snabbt utrota arterna, dels för bekämpningsinsatser. ska medlemsländerna redovisa utbredning, vilka bekämpningsåtgärder som vidtagits och kostnader till kommissionen. var första gången rapporterade till EU och gav en samlad bild av tillståndet i landet i fråga om de EU-listade arterna. Förutom bekämpningsåtgärder och aktuell utbredning för dessa arter rapporterades hur system för övervakning och gränskontroll av invasiva arter ser ut. lämnade också en handlingsplan för hur ska hindra oavsiktlig spridning av invasiva arter från de största spridningsvägarna, som t.ex. via sjöfarten med påväxt av organismer på fartyg och barlastvatten, spridning längs vägrenar och från privata trädgårdar. På nationell nivå pågår ett arbete med att ta fram en nationell förteckning över invasiva främmande arter. Denna nationella förteckning ska komplettera EU:s unionsförteckning. Artdatabanken publicerade en rapport där man riskklassificerat 1 033 arter i fem olika riskklasser. och Havs- och vattenmyndigheten har valt ut ett antal arter med hög ekologisk risk, som analyseras utifrån vilken samhällsekonomisk betydelse de har, dvs. vilken nytta eller skada de gör, vilka ekosystemtjänster som påverkas och vilka vinster och kostnader arten innebär för samhället. Även relationen kostnad-nytta av att reglera arterna kommer att analyseras. Enligt planen ska dessa analyser vara klara och sedan ska förslagen remitteras till intressenter. kommer och Havs- och vattenmyndigheten att bereda förslagen vidare, varefter regeringen fattar beslut. Målsättningen från myndigheternas sida är att ha en första version av den nationella förteckningen på plats . Av budgetpropositionen framgår att flera olika insatser har gjorts när det gäller invasiva främmande arter. arbetar aktivt på området och håller bl.a. på att ta fram en nationell förteckning över invasiva främmande arter. Utskottet noterar att kommissionen regelbundet ska revidera och uppdatera unionsförteckningen över invasiva främmande arter av unionsbetydelse. Mot bakgrund av det arbete som pågår på nationell nivå och att kommissionen regelbundet uppdaterar unionsförteckningen anser utskottet att motion 2019/20:2665 (M) yrkande 3 kan avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om regleringen av gentekniken Crispr-Cas9 och om lagstiftningen om genteknik i övrigt. Jämför reservation 5 (M), 6 (M, SD), 7 (KD) och 8 (L). Enligt kommittémotion 2019/20:2669 av m.fl. (M) yrkande 40 ska regeringen verka för att lagstiftningen om genetiskt modifierade organismer (GMO) i EU moderniseras. Regeringen bör även verka i EU för att växtförädlingstekniken inte ska regleras utifrån samma regelverk som GMO (yrkande 41) och för ett teknikneutralt regelverk i EU för växter framtagna med ny genteknik (yrkande 42). Inte en enda GMO har godkänts för odling i EU sedan det nya regelverket trädde i kraft . En dom i har dessutom slagit fast att grödor framtagna med Crispr-Cas-tekniken ska klassificeras som GMO, trots att teknikerna är väsensskilda. Detta innebär de facto ett förbud och understryker ytterligare behovet av att regelverket för växtförädling förändras. Det ska vara egenskaperna i grödan och dessas påverkan på människans hälsa och miljö som ska ligga till grund för lagstiftningen snarare än tekniken i sig. Det handlar om att skapa ett modernt regelverk som möjliggör ökad livsmedelsförsörjning och mindre miljö- och klimatpåverkan från jordbruket. Enligt kommittémotion 2019/20:603 av m.fl. (SD) yrkande 33 ska regeringen arbeta aktivt och skyndsamt på EU-nivå för att uppfylla tillkännagivande om att verka för en moderniserad och teknikneutral gentekniklagstiftning. I kommittémotion 2019/20:2760 av m.fl. (KD) yrkande 43 anförs att GMO innebär både möjligheter och risker. Möjligheterna måste tas till vara som riskerna bör förebyggas på lämpligt sätt. Till exempel ska försiktighetsprincipen gälla vid introduktionen av nya GMO-grödor, tydliga regler för märkning och spårbarhet av GMO-produkter ska finnas och regelverket för godkännande av nya sorter bör förenklas. I kommittémotion 2019/20:3361 av m.fl. (L) yrkande 15 framhålls klimatnyttan med GMO. Motionärerna anför att GMO kan spela en avgörande roll ur ett klimatperspektiv för att få fram bättre skördar och näringsinnehåll. behandling och kompletterande uppgifter All slags verksamhet i där GMO hanteras måste ha tillstånd. Beslut som gäller tillstånd för odling av en genetiskt modifierad växt tas gemensamt på EU-nivå och tillståndet gäller i alla EU:s medlemsländer. Varje genmodifierad växt, dvs. en specifik växtart med en viss genetisk modifiering, ska prövas och godkännas. Godkännande, spårbarhet och märkning av genetiskt modifierade livsmedel och foder regleras i och rådets direktiv /18/EG av om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och och rådets förordning (EG) nr 1829/2003 av om genetiskt modifierade livsmedel och foder. Målet med godkännandeförfarandet är att garantera att utsläppandet på marknaden av sådana produkter inte utgör några risker för människors och djurs hälsa och för miljön. Den s.k. försiktighetsprincipen ska gälla, och godkännandeförfarandet ska baseras på en vetenskaplig riskbedömning. I förordningen anges särskilt att tekniska framsteg och vetenskaplig utveckling bör beaktas vid tillämpningen. Nationella regler om GMO finns framför allt i , förordningen (2002:1086) om utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön, förordningen (2000:271) om innesluten användning av genetiskt modifierade organismer och i myndighetsföreskrifter. I proposition 2019/20:1 utgiftsområde 20 redovisas att ingen genetiskt modifierad växt odlades kommersiellt i . Genetiskt modifierade organismer har introducerats i miljön i liten utsträckning och befintliga styrmedel är väl utvecklade. Fältförsök pågår med genetiskt modifierad hybridasp, backtrav samt oljekål. Havs- och vatten-myndigheten har lämnat ett fåtal tillstånd för att använda genetiskt modifierad zebrafisk för forskningsverksamhet i inneslutna system. Inom ramen för Cartagenaprotokollet om biosäkerhet har arbetet fortsatt med riskbedömning av GMO. Utskottet har behandlat frågor om lagstiftningen om GMO tidigare, bl.a. i betänkande 2018/19:MJU9 Naturvård och biologisk mångfald, och riktade följande tillkännagivande till regeringen: När det gäller frågan om att modernisera lagstiftningen om genteknik vill utskottet framhålla att växtförädlingen har en viktig roll att spela ur ett klimatperspektiv för att stärka tillgången på bra grödsorter som kan ge bättre skördar och bättre näringsinnehåll. Genteknik är av största vikt i detta arbete eftersom denna teknik är snabbare än konventionell växtförädling och därmed kan bidra till att öka takten i arbetet med förbättrade grödsorter. Olika tekniker kan leda till samma resultat, men dagens lagstiftning gör skillnad på vilken förädlingsmetod som används. Detta innebär att växtsorter som framställts genom traditionell växtförädling kan vara tillåtna, medan växtsorter med samma egenskaper som framställts genom GMO-teknik inte är det. Regelverket hämmar utvecklingen av nya växtsorter och därmed även lantbrukets utveckling. Det är grödans förändrade egenskaper och dess potentiella miljö-, avkastnings- och hälsoeffekter som är viktiga att ta ställning till, inte förädlingsmetoden som sådan. Lagstiftningen om genteknik bör mot denna bakgrund moderniseras och göras teknikneutral. Detta bör ges regeringen till känna. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2018/19:172). I regeringens skrivelse 2019/20:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anför regeringen att eftersom lagstiftning om GMO regleras på EU-nivå bör insatser ske på denna nivå. Regeringen gav sitt stöd till en uppmaning från Europeiska unionens råd till kommissionen att lägga fram en studie mot bakgrund av en dom i om EU:s lagstiftning om GMO, och kommissionen har påbörjat arbetet med denna studie (för mer information se nedan). Regeringen avvaktar resultatet av studien. Tillkännagivandet är inte slutbehandlat. kom med en dom i mål C-528/16, som rör s.k. nya mutationstekniker och huruvida de organismer som tas fram med dessa ska anses vara GMO enligt direktiv /18/EG om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön. Enligt domen ska endast organismer som framställts med metoder för mutagenes (framkallande av mutationer) vilka på vedertaget sätt har använts i ett antal tillämpningar, och vilka inte har visat sig medföra säkerhetsproblem, vara undantagna från direktivets tillämpningsområde. Växter som tagits fram med modernare tekniker som t.ex. genomredigeringstekniken Crispr-Cas9, ska enligt domstolen regleras som en GMO. beslutade rådet att kommissionen ska lägga fram en studie mot bakgrund av domstolens dom i mål C– 528/16 om ställningen för nya genomiska metoder enligt unionsrätten (rådets beslut (EU) 2019/1904). Vidare begärde rådet att kommissionen, om så är lämpligt med hänsyn till resultaten av studien, lägger fram ett förslag eller på annat sätt informerar rådet om andra åtgärder som krävs för att följa upp studien samt att förslaget ska åtföljas av en konsekvensbedömning. Enligt promemoria Avrapportering av ordförandeskap och information om ordförandeskap , inom jordbruks- och fiskerådets ansvarsområde (), har kommissionen inhämtat information från medlemsstaterna om genomiska metoder genom ett frågeformulär. Formuläret ska besvaras . Det kroatiska ordförandeskapets intentioner är sedan att resultatet av detta ska diskuteras under deras ordförandeskap.