bet · H801UU2 · 2020-12-04 00:00:00 — Sida och UD behöver också agera mycket mer snabbfotat och agera när uppgifter om korruption eller andra felaktigheter framkommer. Det ska inte råda några som helst tvivel om att de organisationer samarbetar med inom biståndet är effektiva och delar svenska värderingar. Framkommer nya uppgifter måste bistånd snabbt kunna frysas uppgifterna utreds. Sidas arbete behöver reformeras för att myndigheten ska kunna arbeta mer med kontroll och uppföljning. Svenskt utvecklingssamarbete kan inte göra allt, med där det bedrivs ska svenska skattebetalare se resultat. utgångspunkt är att utvecklingssamarbetet bör fokusera på det som är effektivt, det som varit historiskt bra på och det som ligger i svenska utrikespolitiska intressen. Tematiska områden som ser som särskilt viktiga för det traditionella utvecklingssamarbetet är global hälsa såsom vaccinationer, klimat och miljö, jämställdhet såsom flickors rätt till utbildning och SRHR samt institutionsbyggande. Att genom utvecklingssamarbete exempelvis bistå med kunskap om att bygga upp fungerande lantmäteriverk för att stärka äganderätten och göra det tydligt vem som äger vilken mark eller bistå med kunskap om hur vi byggt upp vår riksrevision för att granska oegentligheter i statsförvaltningen är värdefullt och kan vara utvecklingssamarbete som leder till positiva resultat. Samtliga biståndssamarbeten ska vara transparenta och leda till resultat. Klimatförändringarna är en av vår tids stora ödesfrågor och en fråga som vi måste lösa globalt. Vi vill att biståndspolitiken i högre utsträckning än ska användas till insatser för att långsiktigt minska utsläppen av växthusgaser genom att minska beroendet av fossil energi. har fattigare länder i dessutom villkorat sina egna åtgärder med stöd från rikare länder. Därför vill se ett ökat fokus på effektivt klimatbistånd. Utöver satsningar på klimatbistånd inom det multilaterala biståndet vill vi även prioritera projekt som syftar till att minska klimatutsläppen i det bilaterala biståndet. Det traditionella utvecklingsbiståndet måste, om det ska tas på allvar, ha som långsiktigt mål att inte längre behövas då mottagande länder genom reformer och egen tillväxt säkrat egen tillgång till nödvändiga resurser. Men den andra delen av biståndet, det humanitära, kommer alltid att behövas och här ska vara med och bidra. Vi anser att det humanitära biståndet som andel av svenskt bistånd behöver öka. Humanitärt bistånd, eller katastrofbistånd som det även kallas, är biståndets kärna. Det syftar till att hindra och lindra nöd och når de mest utsatta människorna. Trots det humanitära biståndets uppenbara värde är det humanitära biståndet som andel av svenskt bistånd mycket litet. I spåren av coronakrisen blir det än mer tydligt att det humanitära biståndet som andel av biståndet behöver öka. Politikens långsiktiga inriktning, punkt 3 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1373 av m.fl. (SD) yrkandena 1–4, 2019/20:748 av m.fl. (SD) yrkandena 1–4, 2020/21:670 av m.fl. (SD) yrkande 9, 2020/21:673 av m.fl. (SD) yrkande 6, 2020/21:674 av m.fl. (SD) yrkande 6, 2020/21:676 av m.fl. (SD) yrkandena 2 och 3, 2020/21:691 av m.fl. (SD) yrkande 4, 2020/21:2551 av m.fl. (SD) yrkandena 1, 2, 6–12, 14, 16–30 och 32–39 samt 2020/21:2554 av m.fl. (SD) yrkande 30 och 2018/19:723 av m.fl. (V) yrkandena 8 och 15, 2018/19:757 av m.fl. (V) yrkandena 8 och 30, 2020/21:170 av m.fl. (V) yrkandena 2 och 15–18, 2020/21:250 av m.fl. (V) yrkandena 5 och 17, 2020/21:254 av och (båda KD) yrkandena 1 och 3–6, 2020/21:1304 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 4, 2020/21:2631 av m.fl. (KD) yrkandena 3, 6–11, 13, 15–17 och 20–23, 2020/21:2946 av m.fl. (C) yrkandena 1, 2 och 4–8, 2020/21:3204 av m.fl. (M) yrkandena 21, 25 och 26, 2020/21:3205 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 6–10, 2020/21:3206 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2, 2020/21:3213 av m.fl. (M) yrkandena 3, 6–9, 11 och 12, 2020/21:3239 av m.fl. (L) yrkande 7, 2020/21:3241 av m.fl. (L) yrkande 8, 2020/21:3263 av m.fl. (L) yrkandena 1–6 och 8–11, 2020/21:3349 av m.fl. (M) yrkande 54, 2020/21:3367 av m.fl. (M) yrkandena 11 och 14 samt 2020/21:3368 av m.fl. (M) yrkande 46. Vår utgångspunkt är att tillerkänna alla nationer samma grundläggande fri- och rättigheter som vi kräver för vår egen nation. Vi anser att grundläggande mänskliga fri- och rättigheter är universella, lika viktiga och gällande för alla människor. Alla länders regeringar är skyldiga att efter bästa förmåga ta ansvar för sina egna medborgare. Vårt långsiktiga mål med biståndspolitiken är därför att mottagarländerna ska kunna ta ekonomiskt och humanitärt ansvar för sin befolkning och respektera grundläggande demokratiska och mänskliga rättigheter. I dagens värld behöver fler människor hopp om en ljusare framtid i sitt eget land. Genom att bidra till en sådan utveckling kan förebygga konflikter och skapa bättre förutsättningar för fred och säkerhet. Förbättringar kan inte enbart initieras utifrån. För att de ska fungera behöver de drivas av inhemska krafter och individer, med förståelse för och kunskap om lokala förutsättningar. Vi vill verka för en biståndspolitik som skapar förutsättningar för människor i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor utifrån deras egna grundläggande behov. Fokus bör ligga på fattigdomsbekämpning, på att ge barn trygghet och utbildning samt på att bidra till att skapa den komplexa struktur som krävs för en positiv ekonomisk tillväxt. Genom en grundlig översyn av ineffektivt bistånd, större koncentration av biståndet till ett urval av länder och internationella organisationer samt fokus på färre teman kan biståndet effektiviseras. Bistånd ska inte i första hand handla om givarens ideologiska utgångspunkt, utan om effektiva och ändamålsenliga satsningar där varje krona ska göra så mycket nytta som möjligt. På miljö- och klimatområdet investerar vi i bilaterala projekt för bl.a. plantering av skog på degraderade marker, samt utveckling av industrier för att stärka en långsiktig och hållbar användning av råvaror. Vår biståndspolitik innehåller ett fortsatt fokus på att tillgodose grundläggande humanitära behov i de områden där hjälp behövs som mest, såsom tillgången till rent vatten, mat och sjukvård. De rent humanitära insatserna bör vara den viktigaste tematiska delen av biståndspolitiken. Konflikter, matosäkerhet och naturkatastrofer orsakar stor förödelse och bör bidra efter bästa förmåga till att lindra effekterna. De rent humanitära insatserna bör vara den viktigaste tematiska delen av biståndspolitiken. Om ett barn inte får rätt näring de första kan det ge bestående men matosäkerhet under kan alltså orsaka livslånga skador. Programme (WFP) hjälper 80 miljoner människor i 80 olika länder att uppnå ett tillräckligt stort dagligt kaloriintag. Andelen av bistånd som går via WFP bör därför höjas. anser att bör fokusera på att hjälpa människor i de länder och regioner flyktingströmmarna kommer från men inte uppmuntra till migration mot och . En stor del av asylsökande från länder i befinner sig i värdsamhällen i grannländerna som erbjuder säkerhet och viss samhällsservice, trots ett minskat stöd från det internationella samfundet. Dessa grannländer bidrar därmed också både till stabiliteten i området och till människors välstånd. Det är därför rimligt att länder belägna runt krisområden och med stor mängd flyktingar får internationell och svensk hjälp. Det är också en orimlig situation att inte har tillräcklig finansiering från det internationella samfundets sida. En verklighetsförankrad flyktinghjälp fokuserar resurserna där de gör som mest nytta, genom att stärka den humanitära insatsen i närområdet, både i värdsamhällen och i tillfälliga bosättningar. Det är därför angeläget att andelen av bistånd som går via UNHCR ökas. Barn drabbas ofta hårdast i konfliktsituationer och miljontals barn lever under svåra förhållanden i flyktingläger och värdsamhällen. Utan rätt insatser riskerar hela generationer att gå miste om kvalitativ utbildning och trygg barndom. Insatser för barns och ungdomars utbildning och välmående är grundläggande och avgörande för framtiden och för att länder i konflikt ska kunna återuppbyggas. Utbildning är också en hörnsten i det förebyggande arbetet mot att barn och ungdomar radikaliseras och rekryteras till extrema grupper. bör därför speciellt stödja utbildning för barn i flyktingskap men villkora detta med att barnen inte indoktrineras i skolan på ett sätt som kan bidra till fortsatta konflikter. Att stödja flyktingar handlar om insatser på en lång rad områden. Flyktingläger upprättas ofta med förhoppningen att de ska bli kortvariga inrättningar, men verkligheten är tyvärr en annan. En siffra som ofta återges är att människor i medeltal blir kvar i lägren, medan själva lägren ofta består . Flyktingläger anläggs ofta i glest befolkade områden, inte sällan i torra områden med dåliga förutsättningar för jordbruk. Detta medför att det är svårt för människor i lägren att skapa verksamheter för att förbättra sin ekonomi. Dessutom leder förstörelsen av växtligheten runt lägren, inte minst på grund av behovet av ved till bränsle, ofta till konflikter med befolkningen i närområdet som motverkar en positiv utveckling. Internationella organisationer som UNHCR och FAO arbetar med trädplanteringsprojekt runt flyktingläger. Dessa planteringar kan skapa sysselsättning, säkrad vedtillgång, minskad markförstöring och bättre relationer mellan läger och kringland samt i vissa fall utgöra grund för lokal tillverkning av skogsbaserade produkter, baserade på ved eller frukter. bör prioritera stödet till miljöfrämjande åtgärder som kan skapa sysselsättning i områden runt flyktingläger. Här kan många positiva resultat nås genom metoder där dessutom har mycket stor kunskap. Om dessa projekt faller väl ut kan de i ett senare skede även användas för att förbättra den ofta kraftigt försämrade miljön utanför miljonstäder. har levnadsstandarden som tidigare nämnts stadigt stigit över hela världen och bara ett litet fåtal länder kvarstår som extremt fattiga. Covid-19pandemin har orsakat en tillbakagång i många av dessa låginkomstländer och många människor rapporteras ha fallit tillbaka i extrem fattigdom. En viktig orsak uppges vara att många har förlorat sina inkomster när marknader har stängts ned för att minska smittspridningen. Under coronakrisen bör svenskt bistånd därför orienteras om för att i så hög grad som möjligt fokuseras på nödhjälp till de allra fattigaste i länder som drabbats hårt av pandemin. FN har även med sina olika organisationer bidragit till ekonomisk utveckling i en lång rad fattiga länder och till att lindra följderna av naturkatastrofer och konflikter. FN dras även med problem i denna del av sin verksamhet. Det finns för många FN-organisationer, för stora allmänna omkostnader och återkommande indikationer på korruption när det gäller ekonomi och tilldelning av tjänster. Antalet FN-organisationer, program och relaterade verksamheter har växt sig för stort. Enligt FN uppgår de nu till 35 stycken. bör verka för sammanslagningar av FN-organisationer med syftet att minska administration, allmänna omkostnader och dubbelarbete, och på så sätt uppnå högre kostnadseffektivitet. bör fortsätta att vara en av de stora givarna per capita till FN, men vi bör minska det antal FN-organisationer vi bidrar till. Det är i linje med denna inriktning som vill att bör prioritera stödet till FN:s fredsbevarande verksamhet, samt till bl.a. FN-organisationerna UNHCR, FAO, och . Regeringen bör även minska antalet utvecklingsbanker och fonder med vilka samarbetar. bör verka för att avveckla UNRWA och istället lägga över dess verksamhet på andra FN-organisationer, i första hand UNHCR. Biståndspolitiken bör skapa förutsättningar för människor i fattigdom att förbättra sina levnadsvillkor utifrån sina grundläggande behov i vardagen. En tiondel av världens befolkning har inte tillgång till rent vatten. I fattiga länder är dessutom tillgången på tillräckligt med elektricitet eller gas för att driva en spis ovanlig. Istället används ved eller träkol, ofta med stora negativa effekter för naturen och för människors hälsa. Med de fattigas behov som utgångspunkt bör därför satsningar göras för att fylla grundläggande behov såsom dricksvatten, sanitet, hållbar bränsletillgång, livsmedel och inkomst. Detta ger möjlighet för mottagarna att påverka sin egen vardag och omgivning. Att uppfylla grundläggande behov är en förutsättning för att bygga fungerande samhällen som i sin tur kan leda till respekt för demokratiska principer och mänskliga rättigheter. Barn är de mest utsatta i krig och katastrofer. De är offer för svält och sjukdomar och de exploateras av barnarbete, sexuellt utnyttjande och våld. De grundläggande principerna i om barnets rätt till liv och utveckling ska vara vägledande i alla beslut som rör barn inom biståndspolitik. Ett viktigt fokus för bör vara att inom områden där vi har världsledande kompetens stödja fattiga länder i att utveckla sin industri. Detta har uppmärksammats i FN:s Agenda 2030, där mål nummer 8 och 9 handlar om att ”verka för varaktig, inkluderande och hållbar ekonomisk tillväxt, full och produktiv sysselsättning med anständiga arbetsvillkor för alla”, respektive ”bygga motståndskraftig infrastruktur, verka för en inkluderande och hållbar industrialisering samt främja innovation”. I regeringens arbete för demokrati och mänskliga rättigheter finns ett tydligt fokus på medborgerliga och politiska rättigheter och stöd till statliga institutioner, myndigheter, civilsamhällesorganisationer och medier. Det bör ifrågasättas i vilken grad ett alltför långtgående fokus på detta bidrar till att skapa förutsättningar för människor i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor. Så länge de fattigaste tvingas prioritera att få mat, vatten och bränsle för dagen till sina familjer är förutsättningarna mycket dåliga för att engagera människor i frågor som rör ökad demokrati. Så länge extrem fattigdom, brist på mat och humanitära kriser råder finns det därför utrymme för besparingar inom stödet till statliga institutioner, inte minst när det gäller länder där man kan ifrågasätta om de styrande verkligen arbetar med landets bästa för ögonen. Det behöver sättas upp etiska minimikrav som mottagare av den typen av bistånd måste uppfylla. Bistånd med syftet att förbättra respekten för mänskliga rättigheter är lovvärt men måste genomföras med insikt om de djupa kulturella skillnader som ofta finns mellan givare och mottagare. Lagar som västvärlden ser som djupt omoraliska, exempelvis de som styr kvinnors rättigheter i , är produkter av värderingar med djupa historiska rötter. De kan bara ändras långsamt och inifrån länderna själva. En acceptabel levnadsstandard är en förutsättning för bygget av demokrati och mänskliga rättigheter. Därför bör fokus på att skapa basförutsättningar för ett stärkt näringsliv ges högre prioritet inom biståndet, även om detta på kort sikt medför att lägre prioritet ges till att stötta demokratiprocesser. Åtminstone har en del av biståndsbudgeten gått via organisationer knutna till riksdagspartierna. Bestämmelserna ger de svenska partierna friheten att välja sina samarbetspartner under förutsättning att mottagarorganisationerna arbetar för en demokratisk utveckling. Vi konstaterar att det här systemet inte fungerar väl. Efter en förbättrad löpande kontroll och utvärdering av det partinära biståndet är det viktigt att överväga om eller i vilka former stödet ska finnas kvar. Känsliga naturområden som regnskog måste brukas med stor försiktighet. Den tropiska skogen bedöms rymma mellan av alla jordens växt- och djurarter men utgör en viktig ekonomisk resurs för befolkningen. När omfattande skogsarealer huggs ned och omförs till betes- eller jordbruksmark riskerar detta att leda till att arter försvinner, till att det lokala och regionala klimatet förändras, till att grundvattennivåerna förändras och till att erosionen ökar. Avskogningen medför också omfattande utsläpp av koldioxid. Därför är det viktigt att verka för att stora delar av de tropiska och subtropiska skogarna ska kunna skyddas men även för att utveckla metoder för hållbart brukande av övriga delar, något som är mycket svårare när det gäller tropiska eller subtropiska skogar än nordliga barrskogar. och är världsledande inom anläggning och hållbart nyttjande av skog och även inom uppbyggnad av träbaserad industri, inte minst sågverk. Vi har också en lång erfarenhet från biståndsarbete inom detta område. Den här kompetensen är nu mer behövd än kanske , när befolkningen ökar och klimatet förändras. behöver därför hävda sin tidigare roll som ledande biståndsland inom dessa områden. En del av de medel som nu använder till att stödja Gröna Klimatfonden och liknande fonder bör överföras till bilaterala projekt med inriktning på återbeskogning av degenererade marker, skogsskötsel och förädling av skogsprodukter. Klimatförändringar är ett globalt problem. Offentliga medel som avsätts för att bekämpa klimatförändringar bör riktas dit där de gör mest nytta. Studier visar att utsläppsminskningar i är betydligt mindre kostnadseffektiva jämfört med motsvarande minskningar i utvecklingsländer. Detta gäller särskilt energifrågor och utvinning eftersom många utvecklingsländer fortfarande förlitar sig på kolkraft ökar sin förbrukning i takt med att befolkning och välstånd ökar. Regeringen bör därför anta en målsättning om att av det bilaterala biståndet ska användas inom området miljö, klimat och energi. Regeringen bör även utreda om samarbetar med utvecklingsbanker och fonder som finansierar byggande av ny kolkraft samt avveckla sådant samarbete. Ökad sysselsättning och ekonomisk utveckling är avgörande för att länder ska kunna bli oberoende av bistånd. Om utvecklingsländer ska få en chans till ekonomisk tillväxt är handelslättnader av olika slag en viktig åtgärd. Ökad tillgång till EU:s inre marknad är en viktig faktor i detta avseende. EU bör villkora förbättrade handelsvillkor med krav på insatser mot korruption och kapitalflykt. Studier har visat att export leder till ökad produktivitet för afrikanska företag. långsiktiga utvecklingsbistånd bör därför fokusera på att hjälpa utvecklingsländer att bygga inte bara småföretag, utan även konkurrenskraftiga företag med potential att etablera sig på exportmarknaden. Jordbruksutveckling är ett av de bästa verktygen för att bekämpa extrem fattigdom, öka det gemensamma välståndet och tillse att de 10 miljarder människor som förväntas leva på jorden får mat. Tillväxten inom jordbrukssektorn är två till fyra gånger effektivare vad gäller att höja inkomsterna bland de fattigaste, jämfört med andra typer av insatser. I många länder kan även skogsbruk bidra till sysselsättning utanför storstäderna, men ett långsiktigt skogsbruk förutsätter lönsamhet. har mycket goda förutsättningar att kunna bidra med expertis inom dessa områden och bör lägga större fokus i biståndet på dessa frågor såväl genom bilateralt bistånd som genom samverkan med , FAO. Tillgången till rent vatten och sanitet är en avgörande faktor för hälsa och utveckling i fattiga länder. Bristen på detta drabbar kvinnor och barn extra hårt. I många utvecklingsländer vandrar kvinnor långa sträckor för att hämta vatten som i många fall är förorenat. 884 miljoner människor saknar tillgång till rent vatten och 2,3 miljarder människor har inte tillgång till grundläggande sanitet. Nästan 300 000 barn dör av diarrésjukdomar orsakade av smutsigt vatten och dålig sanitet. Tillgång till rent vatten, säker sanitet och hygien är grundläggande förutsättningar för människors överlevnad, hälsa, jämställdhet, utbildning, välfärd och ekonomisk produktivitet. Svenskt bistånd bör sträva efter att bidra till förbättring av dessa förutsättningar. Att förebygga smittsamma sjukdomar sparar både pengar och lidande. Till exempel hiv och aids är angelägna problem som måste bemötas med framförallt preventiva metoder. Förutom det mänskliga lidandet kan hiv/aids komma att mycket kraftigt belasta utvecklingsländers ekonomi mycket kraftigt på lång sikt. bidrag till Gavi bör ligga kvar på samma nivå som perioden –2020. slår fast barns rätt till utbildning. Att lära sig läsa och skriva är förutsättningar för ett självständigt liv. Utbildning kan bana vägen för att ta sig ur fattigdom och utsatthet; detta gäller särskilt flickor. Utbildningsinsatser ska prioriteras till de minst utvecklade länderna och till återuppbyggnad av skolor i områden som destabiliserats av konflikter. Grundskola är inte tillräcklig utbildning. I de allra flesta fattiga länder går redan såväl pojkar som flickor åtminstone i skola. Det som oftare saknas är yrkesutbildning och sådan är fundamental för att länderna ska kunna gå vidare i ekonomisk utveckling. har tidigare bidragit till yrkesutbildningar i många länder inom jord- och skogsbruk med tillhörande förädlingskedjor. Denna verksamhet är efterfrågad i åtminstone flera och behöver återupptas. Vi anser därför att yrkesutbildning ska ges högre prioritet inom biståndet. De flesta stater i blev självständiga och bodde de flesta av deras medborgare på landsbygden. I detta avseende pågår en mycket snabb förändring. Kontinentens befolkning om 1,2 miljarder förväntas fördubblas till 2050 och av den ökade befolkningen väntas bo i stora städer. framtid kommer i många avseenden att avgöras av hur dess storstäder utvecklas. Människor som flyr landsbygden i har ofta bara ett rimligt alternativ och det är just storstädernas slumområden. Storstäderna bildar dessutom avstamp för internationell migration. Vi vill därför att en större andel av biståndet ska gå till bilaterala projekt med syftet att stötta tillväxten i mindre städer och regionalt viktiga hållbara industrier. ska i internationella sammanhang stå upp för religionsfrihet. I många länder är människor utsatta för religiös förföljelse. Det gäller inte minst kristna grupper i muslimska länder men även exempelvis muslimska grupper i . I sådana länder bör prioritera stöd till de förföljda grupperna. För många asylsökande blir livet i inte vad de hoppats. Vi är säkra på att fler personer skulle vilja återvända men att de behöver viss hjälp. Eftersom asylsökande som tillhör gruppen med låg integrationspotential belastar den offentliga ekonomin med mycket stora belopp, så innebär varje krona som satsas på att stödja återvändande också en mycket stor offentligfinansiell besparing. Regeringen bör därför arbeta fram förslag till en hjälpmekanism för personer med uppehållstillstånd eller svenskt medborgarskap som önskar återvända till sina ursprungliga hemländer. Mekanismen ska vara flexibel och anpassa stödet till den sökandes behov, men hålla sig inom för bistånd genom att endast finansiera kostnader i mottagarlandet. Stödet ska vara till för den som levt i lagligt men inte funnit sin plats. En förutsättning för att svensk invandringspolitik ska fungera är att människor som inte beviljas uppehållstillstånd, som får indraget uppehållstillstånd eller som önskar återvända till sina hemländer också tas emot av dessa. bör därför sluta avtal med alla mottagarländer av svenskt bistånd om återvändande för dem av deras medborgare som fått avslag på asylansökan eller indraget uppehållstillstånd i . Biståndet till länder som inte skrivit under ett sådant avtal ska avbrytas. Det ska aldrig löna sig att missköta ett lands ekonomi eller se mellan fingrarna med korruption och förskingring. Denna ambition är tyvärr inte alltid förenlig med viljan att prioritera de minst utvecklade och fattigaste länderna eftersom dessa ofta brister i kapaciteten att hantera biståndsmedel. Det är därför viktigt med ett flexibelt bistånd anpassat efter den situation som råder i olika länder, där bistånd till länder med svaga institutioner i första hand bör gå genom ickestatliga organisationer.