bet · H701MJU6 · 2020-02-13 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets betänkande Utskottet föreslår att avslår motionsyrkanden från allmänna motionstiden /20. Motionsyrkandena handlar bl.a. om det allmänna uppdraget, viltförvaltningsdelegationernas ansvar och beslutanderätt, åtgärder för minskad vildsvinsstam, jaktregler, viltolyckor och gemensam svensk-norsk viltförvaltning. I betänkandet finns sex reservationer (M, SD, C, KD) och fyra särskilda yttranden (M, SD, C, KD). Ett sextiotal yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /20. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Viltförvaltningsdelegationernas ansvar och beslutanderätt Åtgärder för minskad vildsvinsstam Motioner som bereds förenklat 1.Viltförvaltningsdelegationernas ansvar och beslutanderätt, punkt 2 (M, SD, KD) 2.Åtgärder för minskad vildsvinsstam, punkt 3 (C) 3.Åtgärder för minskad vildsvinsstam, punkt 3 (KD) 4.Jaktmedel och jakthjälpmedel, punkt 5 (KD) 5.Eftersöksjakt, punkt 6 (SD, KD) 6.Eftersöksjakt, punkt 6 (M) 1.Motioner som bereds förenklat, punkt 10 (M) 2.Motioner som bereds förenklat, punkt 10 (SD) 3.Motioner som bereds förenklat, punkt 10 (C) 4.Motioner som bereds förenklat, punkt 10 (KD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /20 Bilaga 2 Motionsyrkanden som avstyrks av utskottet under förslagspunkt 10 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2019/20:2859 av (MP) yrkande 1. Viltförvaltningsdelegationernas ansvar och beslutanderätt 2019/20:593 av m.fl. (SD) yrkande 3, 2019/20:2553 av och (båda M) och 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 28. Reservation 1 (M, SD, KD) Åtgärder för minskad vildsvinsstam 2019/20:1603 av Per Schöldberg och (båda C), 2019/20:2544 av (M) yrkandena 1, 3 och 5, 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 20, 2019/20:3106 av m.fl. (C) yrkande 18 och 2019/20:3257 av m.fl. (C) yrkandena 18 och 20. Reservation 2 (C) Reservation 3 (KD) 2019/20:305 av (SD), 2019/20:307 av (SD) och 2019/20:994 av (S). 2019/20:2536 av (M) yrkandena 1 och 2 samt 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 16. Reservation 4 (KD) 2019/20:2668 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 9. Reservation 5 (SD, KD) Reservation 6 (M) 2019/20:1111 av (MP). 2019/20:2544 av (M) yrkande 2. 2019/20:537 av (KD) och 2019/20:693 av (KD) yrkande 10. Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (C), (MP), (S), (M), (SD), (S), (M), (SD), (KD), (S), (L), (SD), (C), (S), Kopparklint (M), (S) och (V). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet ca 60 motionsyrkanden från allmänna motionstiden /20. Motionsyrkandena handlar bl.a. om det allmänna uppdraget, viltförvaltningsdelegationernas ansvar och beslutanderätt, åtgärder för minskad vildsvinsstam, jaktregler, åtgärder mot antalet viltolyckor i trafiken på grund av vildsvin samt gemensam svensk-norsk viltförvaltning. Ett antal motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare och dessa yrkanden behandlas därför förenklat i ett särskilt avsnitt. Motionsförslagen redovisas i bilaga 1. Motionsyrkanden som behandlas i förenklad ordning redovisas i bilaga 2. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att det allmänna uppdraget bör bli föremål för offentlig upphandling. Motion 2019/20:2859 av (MP) yrkande 1 handlar om principer för hur medlen från statens viltvårdsfond bör fördelas. Enligt motionären borde t.ex. de medel som går till för finansiering av det allmänna uppdraget bli föremål för offentlig upphandling. Ansvaret för att bl.a. leda delar av jakten och viltvården i landet och tillhandahålla information om rovdjur skulle enligt motionären kunna läggas direkt på som i sin tur skulle kunna upphandla övriga delar av uppdraget. behandling och kompletterande uppgifter har ett jakt- och viltvårdsuppdrag från (allmänna uppdraget). tilldelas, efter årligt beslut av regeringen, medel ur Viltvårdsfonden för att kunna utföra det allmänna uppdraget. I proposition 1999/2000:73 föreslog regeringen att statens uppdrag till att ansvara för det allmänna uppdraget skulle bestå men att det skulle ställas tydliga krav på mål och uppföljning. Miljö- och jordbruksutskottet delade regeringens bedömning (bet. 1999/2000:MJU17) att syften och mål med det allmänna uppdraget borde preciseras för att effektivisera bidragsgivningen och göra det möjligt att utvärdera uppdraget. Regeringens särskilda utredare föreslog 2004 i rapporten av Svenska Jägareförbundets allmänna uppdrag ett antal mål för det allmänna uppdraget. Det allmänna uppdraget innefattar såväl generella, återkommande uppgifter som specifika uppgifter utifrån rådande behov. De återkommande uppgifterna omfattar • övergripande information till myndigheter och allmänhet • information om praktisk jakt och förvaltning av vilt • viltövervakning i samverkan med • älgförvaltning i syfte att uppnå en med avseende på ålder och kön väl sammansatt älgstam i balans med betestillgång och rovdjursförekomst • minska lidandet för trafikskadat vilt genom att tillhandahålla kompetenta eftersöksekipage • ansvara för yrkesmässig utbildning inom jaktområdet. När det gäller frågan om finansieringen av det allmänna uppdraget anförde dåvarande landsbygdsministern bl.a. följande med anledning av en skriftlig fråga (fr. 2016/17:1725): har bedömt att de preciserade uppdragen och de medel som förbundet får för att genomföra dem sammantaget aktualiserar unionsrättsliga regler om upphandling. Kommissionen har bett att kommenterar denna analys. Redan innan kommissionens begäran hade regeringen inlett en översyn av tilldelningen av medel ur viltvårdsfonden. Syftet med översynen är att, med beaktande av nationell rätt och unionsrättsliga åtaganden, effektivisera förfarandet och den operativa viltförvaltningen. Gränsdragningen mellan vilka verksamheter som kan finansieras genom bidrag och vilka som måste upphandlas i enlighet med unionsrättsliga åtaganden omfattas av översynen och är en högt prioriterad fråga. Översynen, som ännu inte är klar, omfattar även konstitutionella bedömningar, t.ex. om behöver ta ställning till eventuella förändringar kring den operativa viltförvaltningen och tilldelningen av medel. I betänkande 2017/18:MJU8 Jakt och viltvård lämnade miljö- och jordbruks-utskottet motioner om det allmänna uppdraget utan vidare åtgärd i avvaktan på att översynen skulle slutföras. Enligt uppgifter från pågår arbetet med översynen fortfarande inom . Översynen omfattar bl.a. frågan om gränsdragningen mellan vilka verksamheter som kan finansieras genom bidrag och vilka som måste upphandlas. Utskottet konstaterar att det pågår en översyn av det allmänna uppdraget som bl.a. syftar till att bedöma om jakt- och viltvårdsuppdraget ska finansieras genom bidrag eller i enlighet med regelverket för offentlig upphandling. Utskottet finner det lämpligt att i avvaktan på resultatet från denna översyn inte överväga någon förändring av formerna för utförandet av det allmänna uppdraget och dess finansiering. Utskottet föreslår därmed att motion 2019/20:2859 (MP) yrkande 1 lämnas utan vidare åtgärd. Viltförvaltningsdelegationernas ansvar och beslutanderätt Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om viltförvaltnings-delegationernas ansvar och beslutanderätt. Jämför reservation 1 (M, SD, KD). I kommittémotion 2019/20:593 av m.fl. (SD) yrkande 3 anför motionärerna att beslut om skydds- och licensjakt måste kunna verkställas redan i viltförvaltningsdelegationerna när gynnsam bevarandestatus uppnåtts för en viltstam och hänsyn tagits till ekonomiska intressen. I kommittémotion 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 28 anförs att viltförvaltningsdelegationerna måste ha beslutanderätt och tydligt mandat i de frågor de har att hantera. Enligt motionärerna förekommer det att den ansvariga myndigheten, , ibland överprövar delegationernas beslut. Enligt motionärerna urholkar detta delegationernas legitimitet och vilja att jobba. Även motion 2019/20:2553 av och (båda M) handlar om att öka viltförvaltningsdelegationernas beslutanderätt. Enligt motionärerna ska delegationerna få sätta nivån på all viltförvaltning. Motionärerna vill på detta sätt öka det lokala inflytandet över viltförvaltningen. behandling och kompletterande uppgifter Av 2 § förordningen (2009:1474) om viltförvaltningsdelegationer framgår att en viltförvaltningsdelegation är ett organ inom för samverkan i frågor som rör viltförvaltningen inom länet. Delegationen ska enligt 3 § i förordningen besluta om övergripande riktlinjer för viltförvaltningen inom länet, skötsel av älgstammen och i förekommande fall för skötsel av hjort- och vildsvinsstammarna, licensjakt och skyddsjakt inom länet samt bidrag och ersättning enligt viltskadeförordningen. Landshövdingen är ordförande och delegationen består i övrigt av fem ledamöter som är politiska företrädare, en ledamot som har särskild kunskap i frågor om trafiksäkerhet och illegal jakt och som utses efter förslag av , en ledamot som representerar jakt- och viltvårdsintresset, två ledamöter som representerar naturvårdsintresset, en ledamot som representerar friluftsintresset, en ledamot som representerar ägare och brukare av jordbruksmark, en ledamot som representerar lokalt näringsliv och turism, en ledamot som representerar skogsnäringen och en ledamot som representerar natur- och ekoturismföretagen. I de fall det är aktuellt ska även representanter för rennäringen, yrkesfisket eller fäbodbruket finnas representerade i delegationerna. Den nuvarande lydelsen av bestämmelsen om viltförvaltningsdelegationernas sammansättning trädde i kraft . Antalet ledamöter som representerar naturvårdsintresset utökades vid det tillfället från en till två, och tillkom en ledamot som representerar natur- och ekoturismföretagen. Vad gäller frågan om viltförvaltningsdelegationernas roll och beslutanderätt anförde regeringen i proposition 2008/09:210 som skäl till införandet av delegationerna att det regionala och lokala ansvaret för förvaltningen av rovdjur och annat vilt behöver stärkas. Delegationerna borde enligt regeringen ha till uppgift att besluta om hur viltförvaltningen inom länet ska genomföras. Enligt regeringen var det emellertid inte rimligt att delegationen t.ex. fattar beslut i varje enskilt skyddsjaktsärende. Enligt regeringen borde även fortsättningsvis ha rollen att fastställa regionala miniminivåer för rovdjursstammarna. Viltförvaltningsdelegationernas roll har tidigare behandlats av miljö- och jordbruksutskottet, bl.a. i betänkande 2014/15:MJU12 Naturvård och biologisk mångfald. I sitt ställningstagande anförde utskottet bl.a. följande (s. 30): Genom införandet av viltförvaltningsdelegationer har en del beslutsmakt flyttats över till detta organ, i vilket det sitter representanter för de politiska partierna, myndigheter och intresseorganisationer. Viltförvaltningsdelegationerna har beslutanderätt i övergripande frågor om viltförvaltningen, men det är inte tydligt definierat vad dessa övergripande frågor innebär. Utskottet anser därför att det borde göras en översyn av huruvida det är möjligt att förtydliga viltförvaltningsdelegationernas mandat och beslutanderätt samt om möjligt förstärka deras befogenheter som ett steg i arbetet med decentralisering och delegering av beslut. Således bör både rovdjursförvaltningens nuvarande regionala förankring och viltförvaltningsdelegationerna förstärkas. Detta bör ges regeringen till känna. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2014/15:182). Viltförvaltningsdelegationerna utvärderades därefter , synpunkter hämtades in från alla länsstyrelser och en enkät skickades ut till alla delegater i viltförvaltningsdelegationerna. I skrivelse 2016/17:75 redovisade regeringen sedan tillkännagivandet som slutbehandlat. Miljö- och jordbruksutskottet anförde dock i sitt yttrande över skrivelsen (bet. 2016/17:KU21) att det inte delade regeringens bedömning. Utskottet anförde att det borde göras en översyn av möjligheten att förtydliga viltförvaltningsdelegationernas mandat och beslutanderätt samt om möjligt förstärka deras befogenheter. Av regeringens skrivelse 2018/19:75 framgår att beredningen av detta tillkännagivande fortsätter inom . Viltförvaltningsdelegationernas syfte och roll behandlades även av miljö- och jordbruksutskottet i betänkande 2017/18:MJU10 Biologisk mångfald. Utskottet anförde då bl.a. följande (s. 20): När det gäller frågan om viltförvaltningsdelegationerna anser utskottet att ett av syftena med delegationerna är att decentralisera viltförvaltningen genom att ge lantbrukare och jägare mer inflytande i de regionala rovdjursförvaltningsplanerna. Regeringen har ändrat balansen i vilt-förvaltningsdelegationerna genom att tillsätta ledamöter från naturvårds-organisationer och natur- och ekoturismföretag. Utskottet anser inte att det är tillräckligt utrett hur arbetet inom viltförvaltningsdelegationerna på bästa sätt säkerställer att beslut om viltförvaltning fattas nära de som berörs. Därför bör viltförvaltningsdelegationernas arbete utvärderas i syfte att säkerställa det regionala inflytandet i viltförvaltningen. Detta bör ges regeringen till känna. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2017/18:174). Enligt uppgifter från bereds även detta tillkännagivande inom . Utskottet konstaterar att tillkännagivande om att utvärdera viltförvaltningsdelegationernas arbete fortfarande bereds i . Utskottet anser att det är av stor vikt att det regionala inflytandet i viltförvaltningen säkerställs och välkomnar det arbete som pågår i i syfte att säkerställa att viltförvaltningen sker i nära samarbete med lokala och regionala företrädare. Mot denna bakgrund vill utskottet inte föreslå någon ytterligare åtgärd vad gäller omfattningen av viltförvaltningsdelegationernas ansvarsområde. Utskottet noterar vidare att beredning även pågår i av tillkännagivande om viltförvaltningsdelegationernas beslutanderätt. Med hänvisning till den pågående beredningen i av nu redovisade tillkännagivanden föreslår utskottet att motionerna 2019/20:2553 (M) och 2019/20:593 (SD) yrkande 3 samt 2019/20:2774 (KD) yrkande 28 avslås. Åtgärder för minskad vildsvinsstam Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vildsvinsförvaltning och ökad avskjutning samt ekonomiska incitament för vildsvinsjakt. Jämför reservation 2 (C) och 3 (KD). I motion 2019/20:1603 av Per Schöldberg och (båda C) yrkas på att vildsvinsstammen bör balanseras. Motionärerna anser att jakttiden bör kunna utökas. Enligt motionärerna borde förbudet mot att skjuta sugga med smågris i följe kunna tas bort och reglerna för skyddsjakt tillämpas mer generöst. De vill även öka möjligheten att tillåta större fällor som jaktmetod samt tillåta drönare vid vildsvinsjakt. Motionärerna yrkar även på en tydligare reglering av utfodringen av vildsvin och att möjligheterna till försäljning av vildsvinskött bör förbättras och eventuellt subventioneras. I motion 2019/20:2544 av (M) yrkande 3 vill motionären att fler jaktregler ses över för att möjliggöra en större avskjutning av vildsvinsstammen. Motionären yrkar t.ex. på att det ska bli tillåtet att använda drönare med kamera för att söka efter vildsvin vid jakt. Enligt motionären bör det även tas fram råd och stöd för var man kan utfodra, i hur stor mängd och vilka utfodringsmetoder som är mest lämpade. Försäljning av vildsvinskött bör även underlättas och förenklas t.ex. genom att ser över på vilket sätt jägare kan sälja vildsvinskött direkt till konsument. Enligt motionären bör det även vara möjligt för lantbrukare att kunna beställa jakt. Åtgärder som leder till att avskjutningen ökar kraftigt bör enligt motionären konkretiseras och tydliggöras. På liknande sätt framförs i partimotion 2019/20:3106 av m.fl. (C) yrkande 18 att det ökande antalet vildsvin måste hanteras och jakten ökas. Enligt motionärerna har vildsvinen ökat explosionsartat så att det krävs en god dialog och ett stärkt samarbete mellan markägare och jägare. Motionärerna anser även att det är nödvändigt att utforma skärpta regelverk och avtal för hur utfodring får bedrivas i de hårdast drabbade områdena. Även kommittémotion 2019/20:3257 av m.fl. (C) yrkande 18 handlar om att det ökande antalet vildsvin måste hanteras och jakten ökas. Enligt motionärerna krävs bättre jaktmöjligheter och jaktmetoder så att jägarna kan fälla fler djur. Motionärerna yrkar vidare på att regeringen tar fram ett förslag som begränsar vildsvinsstammen och viltskadorna genom att komma åt oseriös utfodring av vildsvin. Yrkande 20 samma motion handlar om att minska vildsvinsstammen genom att handläggande myndigheter får i uppdrag att effektivisera handläggningen av jaktärenden. Enligt motionärerna krävs det en bättre förvaltningsmodell utifrån det aktuella faktaunderlag som finns med utgångspunkt från den nationella förvaltningsplanen för vildsvin. Motion 2019/20:2544 av (M) yrkande 1 handlar om att ta fram en genomarbetad förvaltningsplan för vildsvin med konkreta åtgärder för att minska vildsvinsstammen. Enligt motionären bör en samlad, hållbar förvaltning utifrån fakta om det nuvarande läget och prognoser tas fram tillsammans med konkreta åtgärder och strategier. I yrkande 5 samma motion anförs att regeringen ska samla aktörer, myndigheter, intresseorganisationer, företag och alla berörda för att gemensamt ta fram åtgärder för att få bukt med ökningen av vildsvinsstammen. Kommittémotion 2019/20:2774 av m.fl. (KD) yrkande 20 handlar om ekonomiska incitament för vildsvinsjakt i de mest drabbade länen. Enligt motionärerna behövs det ytterligare ekonomiska incitament för att öka avskjutningen. Motionärerna föreslår därför att länsstyrelserna, i samråd med viltförvaltningsdelegationerna, ska sätta upp mål för antalet svin som ska skjutas i vart och ett av de hårdast drabbade länen nedbrutet på varje jaktlag eller viltvårdsområde. Enligt motionärerna ska de jaktlag som uppfyller sin kvot få dela på en summa pengar från staten som ska fördelas via jägarorganisationerna. Motionärerna anser att denna modell ska prövas i de fyra eller fem mest vildsvindrabbade länen i landet. De anser även att det bör införas ett stöd för utbildning av jägare och jakthundar. behandling och kompletterande uppgifter På uppdrag av regeringen beslutade 2010 om en nationell förvaltningsplan för vildsvin som ett stöd för länsstyrelsernas regionala arbete med vildsvin. Enligt ligger ansvaret för vildsvinsförvaltningen i första hand hos markägare och jakträttshavare, och därför är det viktigt att ta fram lokala förvaltningsstrategier och planer. –2015 presenterade de flesta länsstyrelser där vildsvin förekommer förvaltningsplaner eller riktlinjer för förvaltning av vildsvin i enlighet med förordning (2009:1474) om viltförvaltningsdelegationer. Enligt har den snabba ökningen och spridningen av vildsvin i därefter lett till en revidering av den nationella förvaltningsplanen. sammanställs remissinstansernas synpunkter på förslag till reviderad förvaltningsplan för vildsvin för perioden –2025. har bl.a. presenterat följande resultat- och åtgärdsmål i planen: 2025 har antalet viltolyckor med vildsvin inblandade blivit färre än 3 000 . 2025 har skadekostnader i jordbruket halverats till . 2025 har skadorna minskat på enskilda och offentliga anläggningar så som trädgårdar, idrottsanläggningar och kyrkogårdar. 2025 är vildsvinskött i större utsträckning en del av det kött som finns i handeln och som serveras i den offentliga sektorn. 2023 är samverkan etablerad och är ett naturligt arbetssätt för förvaltande aktörer. föreslår vidare ett antal åtgärder inom fem olika områden: ansvarsfrågor på lokal, regional och nationell nivå arbetsgång för att ta fram regionala och lokala förvaltningsplaner principer för hur populationsminskande jakt på vildsvin bör bedrivas samt beskrivningar av lämpliga jakt- och utfodringsmetoder åtgärder för att öka motivationen till jakt och hjälpmedel för jakten skadeförebyggande åtgärder som stängsling och röjning av vegetation. inriktar sig främst på att åstadkomma ökad samordning mellan olika aktörer och intressenter för att få till stånd effektiva lokala förvaltningsplaner. Avskjutningen av vildsvin bör öka och jakten bör även i högre grad inrikta sig på reproduktiva hondjur för att minska populationstillväxten. Utfodring av klövvilt ska begränsas till ett minimum, t.ex. i samband med åteljakt. Enligt finns det utökade möjligheter att använda olika jakthjälpmedel vid vildsvinsjakt, och jakttiden är lång i jämförelse med det som gäller för annat vilt. Vid behov kan även ge tillstånd till skyddsjakt med användning av metoder som inte får användas vid normal jakt. Vad gäller åtgärder för att öka motivationen för jakt hänvisar bl.a. till det regeringsuppdrag som fick att analysera och lämna förslag på förenklade förfaranden för avsättning av vildsvinskött. I sin redovisning av uppdraget föreslår ett flertal olika åtgärder, bl.a. att jägare ska utbildas för att uppnå bättre köttkvalitet och hygienisk standard på de vildsvin som levereras. Utbildningen ska även omfatta kunskaper i provtagning för trikinförekomst och innehåll av cesium. Utbildade jägare kan därefter söka tillstånd hos för att kunna leverera vildsvinskött motsvarande 10 vuxna vildsvin direkt till slutkonsument. föreslår även att det bör inrättas en premie à till jägare som lämnar in vildsvin till en vilthanteringsanläggning som utför köttbesiktning. Förutsättningen för premien är godkänt resultat vid köttbesiktning och övrig provtagning. Det bör även bli möjligt för jägare att leverera 50 vildsvin direkt till en lokal detaljhandelsanläggning som inte behöver utföra köttbesiktning. Det kan t.ex. röra sig om butiker eller restauranger som redan handhar andra icke trikinbärande vilda djur såsom älg, hjort, hare och fågel. Enligt bör ansvaret för registrering och kontroll av verksamheterna ligga vid kommunala kontrollmyndigheter som ska se till att anläggningen kan hantera trikinbärande djur. Samtliga vildsvin som fälls inom ett fördefinierat område med särskilt hög cesiumbelastning ska också testas för cesium, och analysen ska enligt bekostas av statliga medel. Miljö- och jordbruksutskottet har även tidigare behandlat frågan om behovet av reglering av vildsvinsstammen och om hur utfodring av vilt bör regleras. I betänkande 2016/17:MJU4 behandlades regeringens proposition 2015/16:199 Vildsvin och viltskador. I sitt ställningstagande i frågan om utfodring av vilt anförde utskottet bl.a. följande (s. 10): Utfodring av vilt orsakar på en del håll stora problem. I likhet med regeringen anser utskottet därför att det finns skäl att reglera utfodringen av vilt. Utskottet finner dock att regeringens förslag till reglering av förbud mot utfodring av vilt är för långtgående och riskerar att skapa problem för stora delar av viltvården. Utskottet anser att en reglering inte bör formuleras som ett generellt förbud mot utfodring av vilt med möjlighet till undantag. Enligt utskottet bör det i stället finnas möjlighet att i enskilda fall meddela förbud när andra lösningar inte är möjliga eller när det går att påvisa en påtaglig skada. Ett förbud bör således kunna begränsas till att endast omfatta ett visst område och bör även kunna vara tidsbegränsat. Vidare anser utskottet att det framför allt är felaktig och överdriven utfodring av klövvilt som bör regleras. Regeringen bör därför återkomma med nya lagförslag i frågan. Utskottet föreslår därmed att avslår regeringens förslag till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) i de delar det avser utfodring av vilt samt ställer sig bakom det som utskottet anfört ovan och tillkännager detta för regeringen. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2016/17:26 och 2016/17:27). I skrivelse 2018/19:75 redovisade regeringen vilka åtgärder som hade vidtagits med anledning av skrivelser till regeringen. När det gäller det aktuella tillkännagivandet anförde regeringen bl.a. följande: