bet · H801KU10d3 · 2020-11-30 00:00:00 — Som har framförts fick statsministern besked om utfrågning i det här ärendet. Vi är ledsna att det blev så. Men det statsministern säger är värdefullt för vår helhetsbedömning. Jag vill tacka statsministern för att han trots den korta tiden vill svara på de här frågorna. Jag har också all förståelse för att statsministern inte kan redogöra för detaljomständigheter, så som han har angett . Jag tar därför inte upp de uppseendeväckande mejlväxlingarna mellan departementet och ett visst bolag med ord som ”Heja på” och ”Skrik till”, som har föredragits i utfrågningen av statsministern. Jag vill i stället fråga om han på ett generellt plan vill säga någonting om vikten av att ha avstånd mellan departementet och regeringen och den part som får sin sak prövad i ett förvaltningsärende. Jag vill fråga om det lämpliga i hur man rent generellt sett förhåller sig till varandra innan ärendet är avgjort. : Återigen kan jag inte säga exakt hur omständigheterna var kring den ordväxlingen eller mejlväxlingen. Men när ett förvaltningsärende väl når ska förvaltningslagens principer åtlydas. Det är saklighet och opartiskhet med möjlighet för en part att framföra sin uppfattning i ärendet. Då är det klart att man måste vara väldigt tydlig i rollfördelningen här emellan. Det är det som gäller. (L): Fru ordförande! Tack, statsministern, för redogörelsen! Jag tror att vi alla, precis som statsministern redogjorde för, kan förstå vilka intentioner lagstiftaren hade när man gav regeringen rätten att överpröva vissa beslut där det kanske behövs mer av ett helikopterperspektiv för att kunna fatta bästa möjliga beslut för hela landet. Men i den proposition som låg till grund för införandet av detta är man också väldigt tydlig med att det ska ske i ett förhållandevis tidigt skede i processen. Det är väl inte heller svårt att lista ut varför det ska ske på det sättet. Men det är naturligtvis en tolkningsfråga. Anser statsministern att regeringen i detta fall trädde in i ett, som vi menar är så viktigt, tidigt skede i processen? : Ja, det skedde i den ordning som finns. Det är när en myndighet, i det här fallet , underrättar regeringen som den möjligheten finns. Regeringen har då myndigheter hör av sig möjlighet att ta ställning till om vi vill göra tillåtlighetsprövningen eller inte. Och det var vid det tillfället. Om det var , och vi beslutade framgår i alla fall av tidsschemat eller tidslinjen. Man kan tycka att det var sent i processen. Men det var då regeringen hade möjlighet att ta ställning i frågan. (MP): Ordförande! Det är som har beslutat att regeringen genom reglerna i ska kunna ta över prövningen av vissa typer av omfattande ansökningar som kan påverka klimatet. I vår grundlag framgår tydligt att det offentliga ska främja en hållbar utveckling som leder till god miljö för nuvarande och kommande generationer. Det är det som är grunden för den lagstiftningen. Det är också därför regeringens roll i rättskedjan är att göra den här avvägningen, som vi redan har varit inne på, även utifrån ett bredare samhällsperspektiv. Det kan man såklart diskutera med intresse en hel del till. Vi har fått både skriftlig utredning och svar från ansvarig minister. Jag har ändå några korta frågor. Har det såvitt statsministern vet hänt att regeringen inte har övertagit prövningen när regeringen har underrättats om att ett sådant ärende finns och kan behöva hanteras av regeringen? : Fru ordförande! Jag är besviken. Jag kan inte svara på det. Jag vet helt enkelt inte det. (MP): Det här blir kanske en något hypotetisk fråga. Men jag funderar också på vad som hade hänt om regeringen, trots det tydliga lagstöd som finns för att hantera den här typen av ärende, i ett sådant läge hade avstått från att förbehålla sig prövningsrätten. : Fru ordförande! Jag vill inte spekulera i det. Jag tror att det är viktigt att varje ärende får avgöras från fall till fall. Om en myndighet underrättar regeringen ges vi möjlighet att ta ställning. Det är vid varje givet tillfälle man får ta ställning. Ordföranden: partier har fått möjlighet att ställa frågor i en första runda. Det finns utrymme för ytterligare en runda, om det finns en vilja att ställa fler frågor. Vi tar det i samma ordning. (M): Fru ordförande! Som statsministern har varit inne på ska en regering i den här typen av ärenden agera opartiskt och uppfattas som opartisk. Statsministern är som en ordförande i regeringen. När regeringen väl bestämde sig för att ta över och börja bereda ärendet om tillåtlighetsprövningen kom statsministern alltså att fungera som en ordförande i ett enskilt ärende med enskilda parter, ungefär som en ordförande i en domstol med flera ledamöter och nämndemän. Om en ledamot, i det här fallet, eller en nämndeman i en domstol skulle uttala sig på ett sätt som ger intrycket att ledamoten redan har en klar uppfattning i målet som domstolen ska pröva brukar en ordförande i en domstol helt enkelt se till att ledamoten med den förutfattade meningen inte är med och fattar beslut i det enskilda ärendet. I fallet med Preem har statsministerns vice statsminister tagit tydlig ställning mot en utbyggnad av raffinaderiet, även efter att detta blev ett enskilt ärende som började beredas på regeringens bord. Jag undrar hur statsministern ser på det och om statsministern anser sig ha någon skyldighet att agera i ett sådant fall. : Fru ordförande! Statsrådet var under utfrågningen här tydlig med att hennes uttalande inte var tänkt att ge uttryck för någon förutfattad mening eller för ett tidigt fattat beslut. Det får alltså bli svaret. (M): Det är självklart och givetvis mycket bra att det inte var tanken att uttalandet eller uttalandena – det är flera – skulle ge ett sådant intryck. I praxis har man i de flesta fall lagt stor vikt vid just intryck, hur det uppfattas och hur omständigheterna kan uppfattas av allmänheten. har då hon explicit har fått frågor om Preem sagt, jag citerar, att: ytterligare investeringar i fossila bränslen inte är hållbart. Just orden inte hållbart är extra relevant då det är ett av de viktiga rekvisit i som man tar som utgångspunkt när man prövar det här ärendet. Det är därför jag frågar om och undrar vad statsministern anser. Vad har haft för avsikt torde helt enkelt vara mindre relevant. Jag skulle vilja veta om statsministern, som ordförande i regeringen, har övervägt hur den typen av uttalande kan uppfattas av andra än själv. : Återigen, statsrådet har svarat på den frågan och har även vid ett flertal tillfällen sagt att det inte är ett ärende som på något vis är avgjort i förväg, utan det ska behandlas enligt de riktlinjer som finns för regeringen att behandla det. Den beredningen pågick. Sedan avbröt Preem och drog helt enkelt tillbaka sin ansökan. Ordföranden: Det finns ingen ytterligare fråga. Vi lämnar det ärendet. Då kommer vi in på den tredje delen av utfrågningen. Den gäller två granskningsärenden varav det ena i sin tur består av två. Vi kommer att behandla dem i ett sammanhang. Det ena ärendet, G27, handlar om hantering av information om en officer. Det andra handlar om regeringens hantering av uppgifter som rör försvarsminister al- Shammari. De ärendena heter på KU-språk G18 och G29. Om så krävs kan utskottet fortsätta utfrågningen i sluten form. Jag ger ordet till statsministern för en inledning. : Fru ordförande! Granskningsärendena G18 och G29 handlar om hantering av uppgifter som rör försvarsminister, och ärende G27 handlar om hantering av information om en anställd vid som har tagits ur tjänst. Som regeringschef och chef för har jag det övergripande ansvaret för regeringen och arbete. Det innebär att jag ansvarar för att har rutiner för informationsöverföring mellan departementen och mellan departementen och Statsrådsberedningen. Jag ansvarar naturligtvis också för att det finns rutiner för informationsöverföring inom Statsrådsberedningen. När det gäller ärendena G18 och G29 visar underlaget att i i en rapport angav att dåvarande försvarsminister är svensk medborgare. Rapporten översändes till såväl som Försvarsdepartementet och Statsrådsberedningen. vidarebefordrades också rapporten till . Uppgiften om al-Shammaris svenska medborgarskap spreds alltså till berörda departement. Några uppgifter om brottsmisstankarna mot al-Shammari hade inte rapporterats av ambassaden i och fanns alltså inte i vid den aktuella tidpunkten. Av underlaget framgår att utrikesministern och försvarsministern informerats om al-Shammaris svenska medborgarskap i samband med mediernas rapportering . Även jag informerades i samband med mediernas rapportering. Uppgiften att en hög befattningshavare i är medborgare i och därmed har en koppling till är inte i sig av sådan karaktär att det har varit nödvändigt att informera mig. Uppgifterna om att det fanns misstankar om brottslighet blev kända för samtliga berörda statsråd i samband med mediernas rapportering. När det gäller ärende G27 lämnade information till om att en anställd i säkerhetsklassad befattning hade tagits ur tjänst och att den personen bedömts olämplig ur säkerhetssynpunkt. Av informationen framgick att personen tidigare varit anställd i Försvarsmakten och att därför informerat Försvarsmakten om ärendet. informerade på tjänstemannanivå Försvarsdepartementet om den information som hade lämnat. Sammanfattningsvis anser jag inte att rutinerna för informationsöverföring mellan departement eller inom Statsrådsberedningen har brustit. Hur information sprids inom fackdepartementen är respektive statsråds ansvar. Därmed är jag beredd att svara på utskottets frågor. Ordföranden: för det! I de här ärendena är anmälande parti dels , dels . Jag kommer därför att börja med att ge och ordet. (M): Fru ordförande! Tack, statsministern, för den inledande beskrivningen! Som regeringschef och chef för har statsministern det övergripande ansvaret för regeringens och arbete. finns, som statsministern beskriver, rutiner för att säkerställa att informationsöverföring mellan departementen och mellan departementen och Statsrådsberedningen vid allvarliga situationer upprätthålls inom departementens ansvarsområden. Statsministern bär det yttersta ansvaret för detta, som han beskriver. Jag vill då ändå ställa frågan till statsministern: I de här aktuella ärendena – bedömer statsministern att informationsöverföringen mellan departementen och till hans statsråd har varit tillfyllest? : Vad gäller informationsöverföringen mellan departementen menar jag, som jag sa i min inledning, att det har följts. Berörda departement har fått den information som man ska ha. Bedömningen av informationsflödet inom fackdepartementen avgörs av respektive statsråd. Vad jag förstår har under utfrågningarna av såväl utrikessom försvarsminister båda uttryckt att de inte hade något behov. Det här var information som inte var av karaktären att den i sig krävde deras uppmärksamhet. Därför har de då också nöjt sig med att inte ha fått den informationen. (M): Fru ordförande! Att skicka svensk militär personal till en konflikthärd är ett av de mest ansvarstyngda beslut man kan fatta som förtroendevald. Det ger vid handen att de underlag som måste finnas inför ett sådant beslut måste vara av hög kvalitet och omfatta all relevant information. innan beslutet om att framlägga en proposition till inkommer en ambassadrapport till UD vars innehåll inte har nått något statsråd och inte heller beredningsarbetet inför beslutet om propositionen. Bedömer statsministern att det är i sin ordning givet innehållet? : Ambassadrapporten inkom . beslutas propositionen som ska till . Både försvarsminister och utrikesminister har gett uttryck för att det faktum att försvarsminister också är svensk medborgare inte på något vis påverkar den insatsen. Sedermera framkom fler uppgifter. Det sammansatta försvars- och utrikesutskottet får också information om det som man behöver ha information om och fattar sedan beslut om att bifalla propositionen. Jag menar att det underlag som faktiskt fanns där hade också när man väl behövde fatta beslut. (M): Ska jag tolka statsministern som att han bedömer att det är i sin ordning att den information som till slut bedömdes vara viktig nog för utskottet att ta del av inte ingick i den första sändningen av information tillsammans med propositionen? Är det i sin ordning att det kommer i ett senare skede när saker blir aktualiserade på grund av mediebevakningen? : Fru ordförande! Det är två olika informationstidpunkter, två rapporter, som också hänvisas till ärendet. Den ena har att göra med, konstaterat då, att den dåvarande irakiske försvarsministern är svensk medborgare. Den andra gäller brottsmisstanke. Vid tiden för beslutet om proposition fanns en information av de här två i , och det var att den dåvarande försvarsministern var svensk medborgare också. Det har inte föranlett att något av statsråden menar att det i sig är en konstig uppgift. Jag tror att båda statsråden också har gett uttryck för att det faktiskt är rätt många befattningshavare runt om i olika länder som också har koppling till av olika slag. Den senare uppgiften, om misstanke om brottslighet, kom efter att propositionen var beslutad. Men då fick också det sammansatta utskottet information om det. Det utskottet, det sammansatta, fick vad jag förstår kompletterande information , varav ett handlade om det här. Därefter beslutade utskottet att godkänna propositionen, och därefter gjorde det. (M): Fru ordförande! Får jag bara kort nämna, motvilligt, att statsministerns svar ger vid handen att jag vill hemställa att utskottet övergår till en sluten utfrågning efter den avslutade offentliga delen. Ordföranden: Det har vi alla möjligheter att göra. Vi går vidare på talarlistan. (SD): Fru ordförande! Tack, statsministern, för svaren ! KU:s utfrågningar gällande försvarsminister har mest berört den utrikespolitiska aspekten och säkerheten för svensk trupp i samt informationsgången mellan departement och statsråd. Jag tänkte ta upp den andra KU-anmälan i detta ärende – den som inkom från och som berör det faktum att en person med dubbelt medborgarskap kan leva och verka i och till och med bli dess försvarsminister som denne lyfter kontinuerliga bidrag från de svenska socialförsäkringssystemen. Att en tidigare general i armé kan invandra till , få asyl och bli svensk medborgare som han verkar i sitt tidigare hemland och där blir dess försvarsminister är naturligtvis klandervärt. Att personen dessutom kan uppbära bidrag från de svenska socialförsäkringssystemen borde vara en signal om att någonting är allvarligt fel i myndigheternas kontroller. Frågan man ställer sig är hur många fler, mer anonyma personer, det finns som år kan uppbära bidrag från de svenska socialförsäkringssystemen som de lever sina liv i ett annat land. uttalade KU att det i regeringens styrande funktion ingår en skyldighet att leda den statliga förvaltningens verksamhet. Detta förutsätter att regeringen följer myndigheternas verksamhet och vid behov ser till att vidta de åtgärder som är nödvändiga utifrån ett styrningsperspektiv. När regeringen fått den samlade informationen i detta ärende, vidtogs det då några åtgärder från regeringens sida avseende de brister i berörda myndigheters kontroller som uppdagats? : Fru ordförande! Med all respekt: Jag tror inte att frågan har med ärendet att göra. Jag har blivit kallad hit för att svara på frågor om informationsöverföringen och ärendet. Hur svenska myndigheter har hanterat en människa som kommit in i landet – ursäkta, men med all respekt tycker jag inte att det har med ärendet att göra. (SD): Tack, statsministern! Det här gäller ju den andra KU- anmälan som kom in från . Har den alltså inte med det här ärendet alls att göra? : Fru ordförande! Gäller det informationsöverföringen som jag uppfattar att frågan handlar om? Jag vill bara … Så att vi är noga. Jag ska svara på ledamotens fråga, men jag vill bara veta. Är det den informationsöverföringen menar jag att den har fungerat, som jag sa i min inledning. Den har fungerat. Om det är andra perspektiv på frågan – jag fortsätter gärna svara men jag måste få veta lite mer vad det är. Ordföranden: Jag ska förtydliga för dem som lyssnar att det här ärendet om den förre försvarsministern i är tvådelat – det är två ärenden. Vi har valt att sambehandla dem i den här delen av utfrågningen av statsministern där fokus och tyngdpunkt ligger just på informationsdelning från myndigheter till och mellan departement och statsministern. Men statsministern är naturligtvis fri att svara. : Den information som kommer från myndigheter till departementen kan vara av olika slag. Kommer det en information här om att nu finns det misstanke om någonting om den här personen är det klart att då finns den informationen i . Men den föranledde inte att … De beslut som har tagits har inte påverkats av den informationen, utan de beslut som har tagits har varit på grundval av att vi har en inbjudan från ett land – det finns en internationell operation som ska genomföras som deltar i, och som vi vill delta i och tycker är viktig och där också alla säkerhetsbedömningar som ska göras naturligtvis görs av både Försvarsmakten och det internationella samarbetet. Därför kommer man till slutsatsen att bör delta i det här, och det förslaget går till riksdag och riksdag godkänner det med den information också som har mottagit. (S): Fru ordförande! Tack för den redogörelse som givits så här långt! Vi har också utifrån våra skriftliga underlag och de tidigare utfrågningar som vi har haft med ansvariga ministrar ett bakgrundsmaterial till detta. Jag vill därför lyfta frågan om helhetsblicken och den övergripande synen. Det här handlar ju om flera departement: Det är , , , Justitie… Det är utländskt placerade myndigheter och ambassader. Vi ser att inga formella felaktigheter har begåtts i informationshanteringen. Och brottsmisstankarna som det också talas om här på en enskild person har ju lagts ned. Dock finns säkerhetsaspekter och så att lyfta fram och självklart också informationsflödet som har berörts här och tidsperspektivet på informationsflödet. Jag noterade att statsministern betonade att det finns rutiner för att följa upp detta. Vill statsministern gå in på hur arbetet med de här rutinerna följs upp utifrån regeringens övergripande perspektiv? : Fru ordförande! Ett exempel är efter behandlingen av Transportstyrelseärendet . Då blev det också ett förtydligande i instruktionerna i att när en information når ett departement som är av stort intresse också för andra departement ska det vidare. Det tydliggjordes efter det ärendet. Det är ett resultat av bland annat det här utskottets arbete. Det tycker jag är viktigt att man håller i. Det ska vara ordning och reda naturligtvis. Sedan ska man också komma ihåg att det är ett otal, en mängd, ärenden – uppgifter och information – som passerar, men vi ska naturligtvis i hantera det professionellt och se till att informationsflödet fungerar. Jag menar då att i det här ärendet har det gjort det. kom ambassadrapporten till den här, och den gick då till Försvarsdepartementet, och Statsrådsberedningen. Därutöver skickade till , så de berörda departementen hade då den informationen. (C): Ordförande! Tack, statsministern! Jag vill ändå återkomma till en specifik sekvens i informationsöverföringen mellan departementen. Jag ber att få betona att jag kommer att intressera mig för brottsmisstankarna och inte omständigheter med det svenska medborgarskapet. Det har lett till viss förvirring i tidigare utfrågningar. I fallet med den här före detta irakiske försvarsministern har det under KU:s utfrågningar med försvarsministern och utrikesministern framkommit information om att förundersökning gällande flera brott inletts. Det har förmedlats dels till , dels till . Denna information lämnades också vidare till UD, men där har den förblivit. Trots att man mellan UD och Försvarsdepartementet hade gemensamberett och verkligen behandlat den här propositionen, som vi har talat om tidigare, om ett fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildningsinsatsen i fick försvarsministern kännedom om brottsmisstankarna inte av sitt departement, eftersom UD underlåtit att informera Försvarsdepartementet om de inkomna uppgifterna om brottsmisstankar, utan försvarsministern fick den informationen av pressen. Därför vill jag fråga statsministern om han verkligen tycker att rutinerna för informationsöverföring mellan departementen har fungerat på ett tillfredsställande och ändamålsenligt sätt i det här ärendet och i den här sekvensen. : Fru ordförande! Enligt den bild som jag har blev det i och med den mediala uppmärksamheten uppmärksammat för alla. Det var inte så att någon satt på någon uppgift som skulle vidare, utan det kom då. Då blev alla uppmärksammade på detta. (V): Ordförande! Med tanke på att vi redan har haft utfrågningar med de ansvariga ministrarna och i och med att statsministern också har svarat på många redan är jag nöjd. Skånberg (KD): Ordförande! Tack, statsministern, för svaren så här långt! Statsministern nämner frågan om Transportstyrelseärendet och de lärdomar som utskottet och regeringen kunde dra av det ärendet. Om vi tar det med oss i de här två fallen – al-Shammari, som var försvarsminister i med kopplingar till och svenskt medborgarskap som en propp förbereddes där det var fråga om att svensk trupp skulle komma eller stanna, och det andra fallet om den falske officeren, som representerade i Nato och de säkerhetsaspekter som båda de här fallen föranleder – skulle jag vilja fråga statsministern på ett generellt plan: Hur tidigt vill statsministern ha information om det som senare har bedömts av fackministrarna som allvarliga fall? Och hur tidigt vill statsministern att hans egna fackministrar ska ha informationen tillgänglig? Kan det ses som optimalt att de blir informerade av medierna om väsentliga saker? Kan statsministern i detta forum utveckla något om rutinerna för att säkerställa det han önskar? : Jag börjar med det som de facto har hänt i de två ärendena. Återigen: Ambassadrapporten skickades ut till Försvarsdepartementet, och Statsrådsberedningen. UTFRÅGNINGAR BILAGA B 2020/21:KU10 skickade det för sin del vidare till också. Den informationsöverföringen har fungerat. Vad gäller det andra ärendet, , när informationen kommer från till , för över den informationen till Försvarsdepartementet. hade då gjort samma sak med Försvarsmakten. i det ärendet, när det blev information om ytterligare fall från Försvarsmakten till Försvarsdepartementet, överfördes den informationen till Statsrådsberedningen, så då fick jag den successivt, men . I det här konkreta fallet menar jag att det har fungerat, och det är så det ska göra. Om det sedan kommer in information inom respektive departement har respektive statsråd att avgöra i vilken mån hen vill ha informationen. Jag skulle vilja säga att det måste avgöras från fall till fall. Det går inte att sätta upp exakt att vid de här tillfällena gäller detta, utan det är en sådan mängd olika ärenden att det måste finnas någon som fördelar det. Men det är upp till respektive statsråd liksom det är upp till mig. Jag har full tillit till min personal att jag får den information jag behöver. Det finns ingen föreskrift och ingen mall, så att säga, utan sakens natur gör att man behöver ta det från fall till fall. (L): Tack så mycket igen, statsministern, för redogörelsen! Jag vill också uppehålla mig lite vid det som vi kallar för G27, det vill säga den falska officeren, som man rubricerar det i medierna. Jag vill minnas att när statsministern läste regeringsförklaringen läste han ett ganska långt och tungt stycke vad gällde att man skulle inrätta det vid . I en av frågeställningarna som utskottet har skickat i det här ärendet tar man just upp frågan om det som framkommit om den aktuella officeren har tagits upp i det vid och vilka överväganden som har gjorts av om frågan borde tas upp i rådet.