bet · H701JuU29 · 2020-04-24 00:00:00 — Exempelvis ska brottsoffret informeras om rätten till målsägandebiträde och stödperson, möjligheterna att begära skadestånd och få ersättning enligt brottsskadelagen samt möjligheten att ansöka om rättshjälp och kontaktförbud (13 a §). Enligt 13 b § ska brottsoffret tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut om att en förundersökning inte ska inledas eller att en inledd förundersökning har lagts ned, beslut om att åtal inte ska väckas, tidpunkt och plats för sammanträden i rätten och en dom eller ett slutligt beslut i målet. Vidare ska brottsoffret informeras när en gripen, anhållen eller häktad misstänkt person avviker eller om frihetsberövandet hävs (13 c §). Vid brott mot person har målsäganden, enligt 35 § fängelseförordningen (2010:2010), rätt att tillfrågas om han eller hon vill få viss information om en person som tagits in på en anstalt. Informationen ska förmedlas av Kriminalvården, och den handlar om på vilken anstalt den intagna är placerad och om den intagna förflyttas samt får permission eller friges. En målsägande kan också ha rätt att bli informerad om den intagna rymmer, fritas eller uteblir efter en permission. Målsägandens rätt till information gäller inte i vissa fall, t.ex. om en underrättelse kan befaras medföra fara för den intagnas liv eller hälsa. Enligt 36 § ska en underrättelse enligt 35 § lämnas i lämplig tid och utformas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. I om bättre digitalt bemötande av brottsutsatta anges följande (s. 17). Vanligtvis kommunicerar Kriminalvården med målsäganden via post eller telefon. Information skickas också via e-post, sms och fax, om det är säkerställt att mottagaren verkligen är målsäganden. Vid ett sådant utskick får informationen inte innehålla känsliga uppgifter om den dömda. Om en intagen avviker underrättas målsäganden omgående och det kan då bli frågan om att använda ett snabbare sätt att kommunicera än annars, till exempel telefon i stället för post. Vid allvarliga fall kan Kriminalvården dessutom behöva samverka med för att på så vis snabbt kunna underrätta målsäganden. Enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) följer att staten eller en kommun ska ersätta personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada, som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten eller kommunen svarar skada på grund av att någon annan kränks på sätt som anges i 2 kap. 3 § genom fel eller försummelse vid sådan myndighetsutövning. En talan om sådan ersättning prövas i första hand av Justitiekanslern. Av information från regeringens webbplats framgår att regeringen vidtagit bl.a. följande åtgärder för att genomföra brottsofferdirektivet. • Målsäganden ska alltid underrättas om en frihetsberövad person släpps fri. Det innebär att informationsskyldigheten även kommer att omfatta tiden före dom och verkställighet. Det regleras också vem som ansvarar för att brottsoffret får den information som han eller hon har rätt till i de olika faserna av processen. • Den som har utsatts för brott ska få information om vilka skyddsåtgärder som finns och om möjlighet till alternativt boende. Information ska också ges om vilka myndigheter, organisationer och andra som kan lämna vård till brottsoffret. • Polisen ska göra en individuell skyddsbedömning för att fastställa om målsäganden har behov av särskilda skyddsåtgärder under förundersökning och rättegång. Målsäganden under ska alltid anses ha ett sådant särskilt skyddsbehov. • Brottsoffer ska få information om hur det egna ärendet fortskrider och om vilken roll han eller hon kommer att ha i den fortsatta processen. • Den som utsatts för brott ska alltid få information om vem på en myndighet som ska ge upplysningar i det egna ärendet. • Målsäganden ska alltid få en skriftlig bekräftelse av sin anmälan om brott. Om målsäganden inte behärskar svenska ska anmälan översättas om han eller hon begär det. En tolk ska anlitas vid anmälan av brott för en målsägande som inte behärskar svenska. Av regleringsbrevet för framgår att ska ansluta relevanta meddelandeflöden till brottsutsatta via Mina meddelanden i den mån myndigheten bedömer det lämpligt med hänsyn till informationssäkerhet och den personliga integriteten. Myndigheten ska vidare ta fram en digital tjänst för kompletteringar av ansökan om brottsskadeersättning. Myndigheten ska redovisa resultatet av nämnda åtgärder . Av regleringsbrevet framgår vidare att myndigheten ska se över och utveckla myndighetens information som riktar sig till offer för terrorism. Den information som tar fram bör vara flerspråkig och innehålla information om den rätt till hjälp, stöd och skydd som offer för terrorism och deras familjemedlemmar har enligt brottsofferbestämmelserna i . Informationen bör vara generell och lättillgänglig samt utgöra ett komplement till den information som andra aktörer med ansvar för offer för terrorism redan tillhandahåller. Informationen bör vara möjlig att anpassa till omständigheterna vid en särskild händelse och på så sätt bidra till att det finns uthållig information till offer för terrorism och deras familjemedlemmar samt till sådana aktörer som möter dessa personer efter en akut krishanteringsfas. För att informationen ska vara ändamålsenlig och relevant i alla delar bör uppdraget genomföras i samverkan med andra aktörer med ansvar för offer för terrorism. Uppdraget ska redovisas till regeringen () . meddelade att myndigheten avser att granska information till brottsutsatta. uppger följande på sin hemsida. Personer och företag som anmäler brott har rätt att få relevant och begriplig information om sina ärenden och om vilka rättigheter de har som brottsutsatta. Det kan till exempel handla om varför brottet utreds eller inte, hur den fortsatta handläggningen kommer att gå till och vem som kan ge svar på frågor eller ta emot ytterligare information. Det är viktigt av flera skäl, bland annat för att brottsutsatta som förstår information har större möjligheter att bidra i det egna ärendet. I förlängningen kan det även påverka förtroendet för myndigheten och rättsväsendet i stort, vilket har betydelse för om människor anmäler brott, deltar i brottsutredningar och väljer att vittna. har tillkännagivit för regeringen att den vill se en förbättring när det gäller information till brottsoffer. Det handlar till exempel om att lämna information om vad som händer i utredningen, möjligheten att få stöd av en brottsofferstödjare och varför polis och åklagare avstår från att utreda brottet om så sker. Regeringen har , både före och efter tillkännagivanden, tagit initiativ till ett antal åtgärder i syfte att åstadkomma sådana förändringar som efterfrågat. uppger vidare att syftet med granskningen är att undersöka om arbete med information till brottsutsatta är effektivt. Granskningen omfattar informationsarbete från att en förundersökning inleds till att den avslutas. Granskningen kommer att sammanställas i en rapport som planeras att publiceras . Brottsofferfonden etablerades 1994 i syfte att ge ekonomiskt stöd till olika former av brottsofferinriktad verksamhet. Den som döms för ett brott där fängelse ingår i straffskalan är skyldig att betala en särskild avgift till Brottsofferfonden. var avgiften , men den höjdes till . höjdes avgiften för den som verkställer ett fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll, s.k. fotboja, från per dag till per dag. Avsikten med höjningen var att förstärka förutsättningarna för det arbete som de ideella organisationerna, bl.a. brottsofferjourerna, utför för stöd till brottsoffer. Regeringen beslutade att av Brottsofferfondens medel ska tillfalla organisationer i det civila samhället som bedriver brottsofferstödjande verksamhet. Regeringen konstaterade då att behovet av finansiering av det civila samhällets brottsofferstödjande verksamheter var stort och konkurrensen om befintliga medel hård, och regeringen ville på detta sätt förbättra verksamheternas förutsättningar. EU:s brottsofferdirektiv och dess behandling i antogs och rådets direktiv /29/EU om fastställande av miniminormer för brottsoffers rättigheter och för stöd till och skydd av dem samt om ersättande av rådets rambeslut /220/RIF (brottsofferdirektivet). Direktivet trädde i kraft och skulle vara genomfört i svensk rätt . I betänkande 2014/15:JuU21 Genomförande av brottsofferdirektivet behandlade utskottet proposition 2014/15:77 Genomförande av brottsofferdirektivet och åtta motionsyrkanden som väckts med anledning av propositionen. Regeringens bedömning i propositionen var att det endast krävdes ett fåtal lagändringar för att genomföra direktivet i svensk rätt eftersom de flesta åtagandena i direktivet uppfylls av gällande rätt. Utskottet ställde sig bakom de förslag som lämnades i propositionen och föreslog att skulle avslå motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:258). tillkännagivande om en brottsofferportal för offer för bedrägeri och identitetskapningar I skrivelse 2017/18:75 (s. 30) anför regeringen bl.a. följande: En rad åtgärder har vidtagits för att stärka skyddet mot bedrägerier och identitetskapningar och för att förbättra servicen för dem som utsatts för denna typ av brottslighet. Ett antal av har infört en särskild bedrägerispärrtjänst för dem som drabbats av bedrägerier och identitetskapningar. Tjänsten innebär att den som utsatts för bedrägeri endast behöver ringa ett samtal för att spärra möjligheterna till kreditupplysning hos de anslutna kreditupplysningsföretagen. Också har infört en e-tjänst som ökar möjligheterna för den enskilde att skydda sig mot bedrägerier som görs med falska adressändringar. Det kan i sammanhanget falska adressändringar nämnas att regeringen beslutade propositionen. Ett starkare skydd mot orättvisa betalningsanmärkningar som innehåller förslag för att minska risken för att en privatperson drabbas av en betalningsanmärkning på grund av ett offentligrättsligt krav som han eller hon inte känner till. Genom förslaget ges gäldenären en möjlighet att undvika en betalningsanmärkning genom att betala kravet i samband med en underrättelse från . Regeringen gav i uppdrag att lämna förslag till ett bättre digitalt bemötande av brottsutsatta, bl.a. gällande utveckling av myndighetsgemensam webbinformation riktad till brottsutsatta (Ju2016/03925/). Härefter har Polisen, , , , och fått uppdrag i respektive regleringsbrev att förbättra den digitala kommunikationen till brottsutsatta. Regeringens ambition är att fortsätta att stärka stödet och skyddet för brottsutsatta. De åtgärder som tas upp i tillkännagivandet är omhändertagna. Regeringen har tillgodosett tillkännagivande och har i skr. 2016/17:75 angett att skrivelsen i denna del kan läggas till handlingarna. Regeringen har beslutat att lägga punkten 22 till handlingarna. Punkten är slutbehandlad. 2018/19:JuU14 konstaterade utskottet att ett flertal åtgärder har vidtagits för att underlätta för dem som drabbats av bedrägerier och identitetskapningar. Utskottet ansåg dock att det ännu återstår en del att göra och att målsättningen bör vara att den utsatte på ett enkelt och smidigt sätt ska kunna få information och spärra sina identitetsuppgifter på ett och samma ställe. Utskottet föreslog mot den bakgrunden att regeringen tar initiativ till att en brottsofferportal inrättas för dem som drabbats av bedrägerier och identitetskapningar. följde utskottets förslag (2018/19:JuU14, rskr. 2018/19:182). publicerade regeringen en broschyr som beskriver regeringens arbete med hbtq-personers lika rättigheter och möjligheter. Regeringen konstaterar i broschyren att trots att en rad åtgärder har vidtagits för att stärka hbtq-personers rättigheter så finns det alltjämt brister i . Regeringen skriver att reformarbetet därför måste fortsätta för att hbtq-personer ska kunna leva ett liv där deras rättigheter och identitet fullt ut respekteras. tillsatte regeringen en utredning i syfte att göra en bred kartläggning av transpersoners villkor och situation i samhället och föreslå konkreta insatser som bidrar till förbättrade levnadsvillkor för transpersoner. Utredningen överlämnade betänkandet Transpersoner i – Förslag för stärkt ställning och bättre levnadsvillkor (SOU 2017:92) . Betänkandet har remitterats. I betänkandet föreslås ett antal åtgärder för att säkerställa transpersoners rättigheter och möjligheter. Förslagen bereds i . fattade regeringen beslut om en lagrådsremiss innehållande förslag om en modern lagstiftning för ändrad könstillhörighet. Lagrådet avstyrkte dock regeringens förslag och ärendet bereds nu fortsatt i . respektive trädde lagändringar i kraft som innebär att grunden könsöverskridande identitet eller uttryck lades till i bestämmelserna om hets mot folkgrupp och olaga diskriminering samt i åtalsregeln om förolämpning. Det framgår nu också uttryckligen att det är en försvårande omständighet om ett motiv för ett brott har varit att kränka en person eller en grupp av personer på grund av könsöverskridande identitet eller uttryck. har i enlighet med ett uppdrag redovisat vilka åtgärder som myndigheten vidtagit för att bekämpa hatbrott. Av redovisningen framgår bl.a. att riktade utbildningsinsatser och informationsutbyte inom är av stor betydelse för att sprida kunskap i hela polisorganisationen. Enligt är fortsatt samverkan, nära dialog och förtroendeskapande åtgärder centrala faktorer i det fortsatta arbetet för att bekämpa hatbrotten. Utskottet behandlade ett flertal motionsyrkanden om brottsoffer från den allmänna motionstiden /19 i betänkande 2018/19:JuU14. Utskottet föreslog ett tillkännagivande om en brottsofferportal för drabbade av bedrägerier och identitetskapningar. Övriga yrkanden avstyrktes. följde utskottets förslag (2018/19:JuU14, rskr. 2018/19:182). Utskottet konstaterar att EU:s brottsofferdirektiv får anses genomfört i . Dock pågår det kontinuerligt arbete för att förbättra situationen för brottsoffer. Utskottet är därför inte berett att föreslå ett sådant tillkännagivande till regeringen som föreslås i motion 2019/20:142 (V) yrkande 2. Utskottet konstaterar att det förutom genomförandet av brottsofferdirektivet har vidtagits ett flertal åtgärder från rättsväsendets sida för att stärka stödet till brottsoffer. Något initiativ från utskottets sida med anledning av motion 2019/20:203 (C) yrkande 19, motion 2019/20:2832 (M) yrkande 27 och motion 2019/20:3248 (C) yrkande 36 är därför inte nödvändigt. I motion 2019/20:3248 (C) yrkandena 50 och 52 begärs ökad trygghet för personer som utsätts för våld i en nära relation och att nolltolerans mot våld i nära relationer ska gälla för alla som bor i . Utskottet noterar att de åtgärder som redovisats ovan för att stärka stödet till brottsoffer även kommer offer för våld i nära relationer till del. Vidare torde målsättningen i den nationella strategin för att bekämpa och förebygga mäns våld mot kvinnor – att uppnå en förbättrad upptäckt av våld och starkare skydd och stöd för våldsutsatta kvinnor och barn – innefatta ett stärkt brottsofferstöd (se avsnitt Våldsbrott m.m.). Sammantaget anser utskottet att något tillkännagivande inte är nödvändigt när det gäller motion 2019/20:3248 (C) yrkandena 50 och 52. Yrkandena avstyrks därmed. har inlett en granskning av polisens information till brottsutsatta. Utskottet anser därför att det inte finns skäl att ställa sig bakom yrkande 31 i motion 2019/20:2832 (M). Utskottet anser även att det saknas skäl att bifalla motion 2019/20:3348 (KD) yrkandena 5 och 10. Motionsyrkandena avstyrks därmed. Det följer av socialtjänstlagen att kommuner har en skyldighet att verka för att den som har utsatts för brott och dennes anhöriga får hjälp och stöd. Något tillkännagivande till regeringen om att se över det offentliga stödet till brottsofferjourer i enlighet med vad som framförs i motion 2019/20:3348 (KD) yrkande 1 eller i motion 2019/20:2832 (M) yrkande 30 är därför inte nödvändigt. Utskottet är inte berett att ställa sig bakom yrkandet om att stärka den viktimologiska forskningen (forskning kring brottsoffer) som framställs i motion 2019/20:3348 (KD) yrkande 12. Utskottet anser inte heller att det som framkommit ger utskottet skäl att ställa sig bakom motion 2019/20:3028 (S) om att regeringen bör verka för att uppmärksamma aleviternas vardag och de svårigheter de möter i och i . Motionen avstyrks därmed. Avslutningsvis konstaterar utskottet att det pågår en del arbete med hbtq-personers lika rättigheter och möjligheter. Utskottet ser mot bakgrund av det arbete som redan görs ingen anledning att föreslå några tillkännagivanden i enlighet med de yrkanden som framställs i motion 2019/20:3278 (S) yrkande 1–4. Motionsyrkandena avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska ta fram en nationell plan för barnahusens verksamhet i syfte att förbättra likvärdigheten och tillgången till insatser för alla barn oavsett var i landet man bor, och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om bl.a. att stärka allmänhetens kunskap om hur vuxna kan anmäla kränkande bilder och filmer av övergrepp mot barn och om att förändra sekretesslagstiftningen så att berörda myndigheter inom barnahusen kan samarbeta utan hinder av sekretess. Jämför reservation 25 (V), 26 (M, KD), 27 (KD), 28 (L) och 29 (L). I kommittémotion 2019/20:142 av (V) yrkande 5 begärs att regeringen bör ta fram en nationell plan för barnahusens verksamhet i syfte att förbättra likvärdigheten och tillgången till insatser för alla barn. Liknande yrkanden framställs i motion 2019/20:1534 av och (båda MP) yrkandena 1 och 2, i motion 2019/20:2121 av (M), i motion 2019/20:2447 av och (båda MP) yrkande 3 och i partimotion 2019/20:3293 av m.fl. (KD) yrkande 76. I motion 2019/20:1534 av och (båda MP) yrkande 5 begärs ett tydliggörande av vilka som ingår i barnahusens målgrupper. Ett liknande yrkande framställs även i motion 2019/20:2447 av och (båda MP) yrkande 8. I kommittémotion 2019/20:142 av (V) yrkande 6 begärs att en utredning ska tillsättas för att utreda hur barns specifika behov kopplat till förundersökning, rättsprocess, stöd- och skyddsåtgärder m.m. bättre kan tillgodoses och föreslå förbättringsåtgärder på området. Ett liknande yrkande framställs i motion 2019/20:1051 av m.fl (S). I partimotion 2019/20:3293 av m.fl. (KD) yrkande 77 begärs att sekretesslagstiftningen bör förändras så att berörda myndigheter inom barnahusen kan samarbeta utan hinder av sekretess. I kommittémotion 2019/20:3359 av m.fl. (L) yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten att inrätta strategiskt placerade regionala barnhus som täcker hela landet. Barn som bevittnar våld I motion 2019/20:434 av (C) begärs att barn som bevittnar våld mellan närstående vuxna ska betraktas som ett självständigt brottsoffer. I kommittémotion 2018/19:3345 av m.fl. (L) yrkande 23 begärs ett tillkännagivande om att barn som upplevt våld i nära relationer bör ses och behandlas som brottsoffer. I partimotion 2019/20:3293 av m.fl. (KD) yrkande 78 begärs att barn som bevittnat våld i hemmet ska synliggöras i rättsprocessen på ett bättre sätt. I kommittémotion 2019/20:3359 av m.fl. yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att stärka allmänhetens kunskap om hur vuxna kan anmäla kränkande bilder och filmer av övergrepp mot barn. Av 5 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453) framgår bl.a. att det till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. ansvarar för att ett barn som utsatts för brott och barnets närstående får det stöd och den hjälp som de behöver. ska också särskilt beakta att ett barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående är offer för brott och ansvara för att barnet får det stöd och den hjälp som barnet behöver. Barn som bevittnat våld Genom en ändring av brottsskadelagen (2014:322) som trädde i kraft har barn som bevittnat våld mot en närstående möjlighet att få brottsskadeersättning (prop. 2005/06:166, bet. 2005/06:JuU19, rskr. 2005/06:293). Ändringen syftade bl.a. till att synliggöra dessa barn. I samband med den ovan redovisade lagändringen ändrades också socialtjänstlagen (2001:453) genom att det slogs fast att barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående vuxna är att anse som offer för brott. I förarbetena till lagändringen anförs bl.a. följande om att ge barn som bevittnat våld status som målsägande (prop. 2005/06:166 s. 24 f.). Enligt regeringens uppfattning bör ett barn som bevittnat, men inte direkt utsatts för ett brott, inte heller ges de processuella befogenheter som är förenade med målsägandeställning. Målsägande är ett processuellt begrepp som i används vid avgränsningen av vem som har rätt att åtala och ange ett brott. Enligt 20 kap. 8 § är målsägande den mot vilken ett brott är begånget eller som därav blivit förnärmad eller lidit skada. I praxis har målsägandebegreppet sammanfattats så att målsägande vid ett visst brott är den eller de personer som med hänsyn till straffbudets syfte kan anses vara så direkt berörda av brottet att de framför andra personer inom brottets verkningskrets bör betros med utövandet av den offentliga funktion som en strafftalan innebär (jfr och i NJA 1969 s. 364). En annan sak är att en talan om enskilt anspråk som väcks av ett barn som drabbats av personskada med anledning av ett brott mot en anhörig bör kunna föras i samband med åtal för brottet (se 22 kap. 1 § ). I förarbetena till den nya brottsskadelagen som trädde i kraft anför regeringen bl.a. följande (prop. 2013/14:94 s. 40). Regeringen anser det viktigt att den rätt som finns för barn som bevittnar brott också kommer till användning. Fokus bör därför riktas mot att tillhandahålla rätt verktyg så att barnen uppmärksammas och ersättningen aktualiseras. Det är framför allt angeläget att berörda myndigheter uppmärksammar barn som har bevittnat brott. Som framhåller pågår ett arbete med att förbättra informationen till brottsoffer. Framför allt polis och åklagare har en viktig roll i att uppmärksamma barn som har bevittnat våld och andra övergrepp i nära relationer. För att dessa barn i högre grad ska synliggöras i förundersökningarna har regeringen även gett i uppdrag att genomföra utbildningsinsatser riktade till berörda yrkesgrupper. Genom utbildningsinsatserna kan dessa barns möjligheter att få brottsskadeersättning förbättras. Enligt regeringen bör en positiv förändring kunna uppnås genom att det, vid sidan av ökad information och utbildning, införs kompletterande bestämmelser i myndigheternas regelverk. Utredningen anser t.ex. att det bör tydliggöras i förundersökningskungörelsen att målsäganden i förekommande fall ska informeras om att även ett barn som har bevittnat brott kan ha rätt till brottsskadeersättning. Utredningen anser också att det särskilt bör antecknas i förundersökningsprotokollet om det har funnits barn närvarande på brottsplatsen. Som utredningen anför finns det anledning att vidta flera olika åtgärder för att anpassa och förbättra systemet i denna del, så att fler barn som har rätt till ersättning fångas upp. Regeringen avser att i förordning föreskriva att barn som har bevittnat brott och föräldrar till dessa barn ska få bättre information om rätten till brottsskadeersättning, och att dessa barn på ett bättre och mer direkt sätt ska uppmärksammas av berörda myndigheter. Enligt 2 a § förundersökningskungörelsen ska en förundersökning där målsäganden vid tiden för anmälan inte fyllt bedrivas särskilt skyndsamt, om brottet riktats mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse . Förundersökningen ska vara avslutad och beslut fattat i åtalsfrågan så snart det kan ske och efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet. Tidsfristen får överskridas endast om det är motiverat med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter.