yttr · H605MJU4y · 2019-04-24 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets yttrande har gett bl.a. miljö- och jordbruksutskottet tillfälle att yttra sig över regeringens skrivelse Verksamheten i Europeiska unionen och de följdmotioner som väckts med anledning av skrivelsen i de delar som berör utskottets beredningsområde. Miljö- och jordbruksutskottet har beslutat att yttra sig över del 9 och 10 i skrivelsen och över motionerna 2018/19:3052 (SD) yrkandena 57–63 och 2018/19:3050 (V) yrkande 13 i den del som rör utskottets beredningsområde. I yttrandet finns två avvikande meningar (SD, V). I skrivelsen redogör regeringen för verksamheten i Europeiska unionen i enlighet med 9 kap. 21 § riksdagsordningen. Skrivelsen är en övergripande och kortfattad beskrivning av Europeiska unionens utveckling och förbindelser med omvärlden, det ekonomiska och sociala samarbetet, det rättsliga och inrikes samarbetet samt unionens institutioner. Den tar upp beslut och händelser i unionen och redovisar bredden i unionens frågor utifrån arbetet i rådets olika sammansättningar. Miljö- och jordbruksutskottets berednings-område hanteras i del 9 och del 10 där regeringen redovisar de frågor som har behandlats av ministerrådet för jordbruk och fiske respektive ministerrådet för miljö. Vissa jordbrukspolitiska frågor m.m. Regeringen framhåller i skrivelsen att EU:s gemensamma jordbrukspolitik är ett harmoniserat politikområde som består av två pelare: första pelaren (direktstöd och marknadsstöd) och andra pelaren (miljö- och landsbygdsstöd). presenterade kommissionen ett reformförslag för den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) efter 2020. Reformpaketet omfattar tre förordningar som presenterades på rådsmötet . Förslaget innebär ett ökat inflytande för medlemsländerna i val av åtgärder samt regler och villkor för åtgärderna. Genomförandet styrs i den strategiska plan som medlemsstaterna ska ta fram. Utgångspunkten för reformen är att politiken ska bli mer resultatorienterad, fokusera mindre på regelefterlevnad samt övergå till en mer samordnad revision och kontroll. Reformförslagen diskuterades på rådsmöten , oktober, . En framstegsrapport presenterades på rådsmötet . Målsättningen är att fatta beslut om reformpaketet andra halvan av 2019. Utöver reformförslagen redogörs i skrivelsen även för förhandlingarna med om förslaget till direktiv om otillbörliga affärsmetoder i livsmedelskedjan, respektive om förslaget till ny förordning för spritdrycker. För dessa två förslag kunde preliminära överenskommelser nås . Den gemensamma fiskeripolitiken är en fullt utvecklad unionspolitik. Målet är att förvalta en gemensam, gränsöverskridande naturresurs på ett sådant sätt att ett hållbart nyttjande kan uppnås i ekonomiskt, miljömässigt och socialt hänseende. I skrivelsen redogörs bl.a. för de beslut som fattades vad gäller fiskemöjligheter i respektive . Besluten innebar att fiskemöjligheterna fastställdes i linje med den gemensamma fiskeripolitikens mål och principer och att Östersjöplanen tillämpades för de arter som omfattas av den. Besluten innebär även att fritidsfiske på torsk i västra regleras på EU-nivå, att åtgärder för att bevara torsk i västra kompletteras samt åtgärder vad gäller felrapportering av lax. Besluten innebär också att den europeiska ålen skyddas ytterligare genom att det obligatoriska tidsbestämda fiskestoppet utökas till att även gälla fritidsfiske och glasålsfiske samt i flera vatten. I skrivelsen redogörs även för det förslag som kommissionen presenterade om revidering av den nu gällande förordningen om fiskeri-kontroll samt revidering av andra rättsakter som innehåller bestämmelser om kontroll. Förslaget justerar dagens kontrollförordning till Lissabonfördraget, anpassar kontrollreglerna till den reformerade gemensamma fiskeripolitiken (GFP) och tar hand om de nuvarande svårigheterna med regelefterlevnaden för att säkerställa att GFP:s mål uppnås. En kortfattad redovisning av rådets beslut om nytt partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan och m.m. återfinns i bilaga 3 till regeringens skrivelse. Regeringen framhåller i skrivelsen att det inom EU inte finns någon specifik rättslig grund för en gemensam skogsbrukspolitik. Svenskt skogsbruk påverkas emellertid av en utvecklad unionspolitik på en rad olika områden, inte minst på klimat- och energiområdet, av EU-rättsliga bestämmelser som rör biologisk mångfald och andra frågor om miljön samt av internationella skogliga överenskommelser. fortlöpte arbetet med att genomföra den fleråriga planen för EU:s icke bindande skogsstrategi. Regeringen värnar det nationella självbestämmandet i skogsfrågor och följer noggrant nya EU-initiativ och hur dessa kan påverka svensk skog och skogsnäring. Generellt verkar för att begränsa EU-insatser som berör skogsområdet. ska subsidiaritetsprincipen respekteras för de områden som faller inom EU:s befogenhet. Enligt skrivelsen har förvaltat och stärkt de möjligheter till kunskaps- och erfarenhetsutbyte samt förbättrad samordning inom EU som strategin omfattar. I skrivelsen redogörs även för förhandlingsläget när det gäller ett rättsligt bindande skogsavtal i . Livsmedel, djur och växter Regeringen anför i skrivelsen att det inom EU finns omfattande regelverk för växter, djur och livsmedel. Enligt Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) har unionen och medlemsstaterna skyldighet att ta hänsyn till djurens välfärd. Lagstiftningen om djurhälsa syftar till att säkerställa en hållbar djurproduktion, underlätta handeln med djur och animaliska produkter inom EU utan att sprida sjukdomar samt förhindra smitta från djur till människa. Lagstiftningen om livsmedel är i stort sett harmoniserad inom unionen. När det gäller växter syftar lagstiftningen bl.a. till att skydda unionen mot allvarliga växtskadegörare och att säkerställa att utsäde m.m. är av god kvalitet. I skrivelsen redovisas att arbetet i den plattform för djurskydd som kommissionen beslutade om att inrätta 2017 fortgick . finns ett antal olika undergrupper för frågor om djurtransporter, svansbitning hos grisar, ansvarsfullt ägande och skötsel av hästar, handel med hundar, fisk samt unghöns. Bildandet av en undergrupp om griskastrering har aviserats. antogs de nya förordningarna om veterinärmedicinska läkemedel samt om läkemedel i foder. Förordningarna innehåller bl.a. åtgärder för att motverka antibiotikaresistens och att läkemedelsrester läcker ut i miljön. I skrivelsen redovisas även de pågående förhandlingarna om revidering av dricksvattendirektivet och om förslaget om insyn och hållbarhet i EU:s system för riskbedömning i livsmedelskedjan. I kommittémotion 2018/19:3052 av m.fl. (SD) yrkande 57 menar motionärerna att den gemensamma jordbrukspolitiken är en icke ändamålsenlig övergripande lösning som inte är anpassad till svenska förhållanden. Motionärernas strävan är att öka det nationella inflytandet över jordbrukspolitiken och dessutom sänka medlemsavgifterna. För svenskt vidkommande borde i stället jordbruksstöden i större utsträckning hanteras av den svenska staten, och på så sätt uppnå både produktions-, landsbygds-, och miljömål på ett effektivt sätt. Det är därför motionärernas mening att regeringen ska verka för att stärka det nationella inflytandet över jordbrukspolitiken. Enligt yrkande 58 i samma motion ska fiskeripolitiken bedrivas på mellanstatlig nivå, vilket i fall innebär samarbete inom och genom EU. Fiskerikontrollen måste dock vara lika effektiv i alla EU-länderna. Regelverken i de olika kan slå olika hårt mot olika länders fiskare. Dagens fiskeripolitik inom EU gör att svenska fiskare blir särbehandlade och att fisket inte bedrivs på lika villkor inom de olika länderna. I kommittémotion 2018/19:3050 av m.fl. (V) anförs i yrkande 13 i denna del att regeringen ska verka för att EU säkerställer att fiskeriavtal mellan och , i enlighet med beslut, inte innefattar territorium så länge folk, via deras legitima representant , inte har gett sitt samtycke. I kommittémotion 2018/19:3052 av m.fl. (SD) yrkande 59 om djurskydd och livsmedel anförs att det bästa sättet att uppnå ett starkt djurskydd inom EU är att verka för striktare gemensamma regler vid transport och motverka undantag för plågsamma slaktmetoder. Motionärerna vill verka för att varje medlemsstat i högre grad får införa de sjukdoms- och smittkontroller som anses nödvändiga för att förhindra införsel av smittsamma sjukdomar. I samma motion, yrkande 60 om skogsbruk, påtalar motionärerna att det inte finns någon specifik rättslig grund för en gemensam politik för skogsbruket men att den nuvarande trenden är att unionen ändå reglerar skogspolitiken, genom sitt inflytande över andra områden. Som exempel lyfter motionärerna de skogliga referensnivåerna. Enligt motionärerna kan denna process ses som en del av en övergripande utveckling som ytterst syftar till att införa överstatliga inslag i medlemsländernas skogs- och energipolitik och en överföring av makt från medlemsländerna till EU:s institutioner. motsätter sig denna process och anser att måste värna den nationella beslutanderätten över skogen. Därtill anför motionärerna att EU:s fågeldirektiv om det följs strikt skulle innebära att skogsbruk i praktiken skulle vara mycket starkt reglerat. I yrkande 61 i samma motion påtalas att motionärerna i frågor som berör viltförvaltning inte heller ser några mervärden med att EU dikterar förutsättningarna för svensk viltförvaltning. Kunskaperna om lokala förhåll-anden finns i första hand ute i de lokala samhällena, och besluten bör i princip flyttas närmare de områden som berörs av viltförvaltningen. behandling och kompletterande uppgifter Regeringens prioriteringar i förhandlingarna om den framtida jordbrukspolitiken efter 2020 har förankrats i vid ett flertal tillfällen. Överläggningar om reformförslagen hölls i miljö- och jordbruksutskottet , . Vägledande principer för regeringen i förhandlingarna om GJP är totalt minskade utgifter, marknadsorientering, lika konkurrensvillkor, stärkta miljö- och klimatambitioner samt förenkling. Regeringen är positiv till kommissionens ansats att ge medlemsländerna en ökad flexibilitet i genomförandet samt att politiken i högre grad än ska vara resultatorienterad. Regeringen anser att det är viktigt att stöden utformas på ett sätt som inte resulterar i att lågt ställda nationella klimat- och miljökrav skapar konkurrensfördelar för enskilda medlemsländer. Fiskerikontrollen regleras till övervägande del av EU-förordningar, i huvudsak rådets förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i unionen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs m.m. (kontrollförordningen). Havs- och vattenmyndigheten har ansvar för svensk fiskerikontroll. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 23 s. 40) redovisas att Havs- och vattenmyndigheten har utvecklat ett nationellt spårbarhetssystem för att förbättra kontroll av fångst och tillgodose konsumenternas behov av säkrare information om fångsten och dess ursprung i enlighet med den nuvarande kontrollförordningen. Systemet är under införande och började användas av berörda aktörer . En överläggning om förslaget till ny kontrollförordning hölls i miljö- och jordbruksutskottet . Regeringen välkomnade då förslaget till revidering av den nuvarande kontrollförordningen och avser att verka för ett kontrollsystem som är effektivt, ändamålsenligt och anpassat till den gemensamma fiskeripolitiken. Regeringen anser att det är angeläget att nå målen som sätts upp inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Regeringen anser att kontrollåtgärderna ska vara proportionerliga och leda till förbättrad fiskerikontroll och rättvisa konkurrensregler för fiskets aktörer. Regeringen anser också att det är viktigt med förenkling för både myndigheter och fiskets aktörer så att det på ett enkelt sätt ska vara möjligt att uppfylla kontrollkraven. Utskottet har påpekat vikten av att den gemensamma fiskeripolitiken genomförs samstämmigt i alla EU:s medlemsstater. Till exempel anfördes följande i betänkande 2018/19:MJU3 Fiskeripolitik: Utskottet har vid upprepade tillfällen påpekat det självklara i att EU-gemensamma regler måste följas av samtliga parter för att reglerna ska få avsedd effekt. som medlemsstaterna i allmänhet åtföljer de viktigaste förpliktelserna som föreskrivs är utskottet väl medvetet om att regler inte alltid genomförs fullt ut, vilket ibland skapar ojämlika situationer inom EU. Givetvis anser utskottet att sådana missförhållanden måste stävjas, inte enbart för att säkerställa jämlika konkurrensvillkor utan även för att säkerställa att fisket bedrivs på ett miljömässigt hållbart sätt. Utskottet ser av denna anledning positivt på att kommissionen lagt fram ett förslag till reviderad kontrollförordning som kommer att börja förhandlas på EU-nivå. Utskottet noterar att syftet med förslaget bl.a. är att förbättra efterlevnaden av fiskeripolitikens regler och att säkerställa lika villkor för fiskets aktörer. Utskottet noterar också att det följer av januariavtalet att regeringen åtagit sig att stärka kontrollen för att stoppa illegalt fiske utan att för den delen öka den samlade administrativa bördan för företagen. Av avtalet framgår det även att det ska genomföras försök med kameraövervakning av fiskefartyg för att se till att utkastförbudet följs. Av skrivelsen framgår även att rådet fattade beslut om ett nytt partnerskapsavtal om hållbart fiske mellan och , som ersätter avtal. Mot bakgrund av en dom från (mål C-266/16) funnit att fiskepartnerskapsavtalet mellan och och dess protokoll inte var tillämpliga på territorium eller på vattnet angränsande till bemyndigades kommissionen att inleda förhandlingar med om ett nytt avtal och protokoll, som också skulle omfatta och angränsande vatten. Förhandlingar mellan och ägde rum . Rådet fick ta ställning till de reviderade protokollen. röstade nej av folkrättsliga skäl. Av regeringens skrivelse skrivelser till regeringen - åtgärder (skr. 2018/19:75) framgår att och flera andra medlemsstater har framfört att djurtransporter är en prioriterad fråga att arbeta med i djurskyddsplattformen, och i linje med det har det inom plattformen inrättats en särskild undergrupp som ska arbeta med djurtransportfrågor. Gruppen arbetar med att främja utbyte av information, erfarenheter och bästa praxis samt att underlätta samarbete på området. anordnades en konferens om djurtransporter i där kommissionen, EU:s medlemsstater och för djurhälsa (OIE) utbytte erfarenheter om utmaningar och bästa praxis för långa djurtransporter. fokuserade under sitt ordförandeskap på att få en samsyn kring vilka åtgärder som kan vidtas för att se till att djurskyddet upprätthålls under långa transporter till tredjeländer. Kommissionen tog 2012, inom ramen för för djurskydd (2012–2015), initiativ till en undersökning om märkning av kött från obedövad slakt. En rapport från kommissionen skulle ha presenterats men har ännu inte lagts fram för rådet. Kommissionen har också inom ramen för låtit genomföra en studie om att ta fram bästa praxis för ett gott djurskydd för avlivningen. Resultatet av studien presenterades . För att stödja medlemsstaterna har kommissionen tagit fram utbildningsmaterial om avlivning av bl.a. nöt, gris, får och fjäderfä. kommer den nya djurhälsoförordningen (EU) 2016/429 att börja tillämpas. Förordningen är en ramlag och kommer att ersätta en stor del av de EU-direktiv som tidigare reglerat djurhälsoområdet. Syftet med den nya djurhälsoförordningen är bl.a. att uppdatera och få en mer samlad lagstiftning. Förordningen omfattar regler om bl.a. sjukdomsövervakning, beredskap, sjukdomsbekämpning, registrering av djur och anläggningar, spårbarhet, villkor för djurförflyttningar, införsel till unionen, export från unionen och nödåtgärder mot djursjukdomar. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av nuvarande lagstiftning på djurhälsoområdet (dir 2018:111). Syftet med översynen är att anpassa lagstiftningen till den nya djurhälsoförordningen och andra nya EU-bestämmelser. Syftet är också att få till stånd en modern och sammanhållen lagstiftning med en tydlig systematik. Lagstiftningen ska säkerställa ett gott smittskydd och därigenom tillvarata djurskydds-, folkhälso- och miljöintressen samt produktionsekonomiska intressen. Utredaren ska bl.a. överväga vilka lagstiftningsåtgärder, t.ex. processuella bestämmelser, som kan krävas för att komplettera EU:s djurhälsoförordning och annan ny lagstiftning på EU-nivå, bedöma om det finns behov av och möjlighet att ha andra kompletterande nationella bestämmelser samt lämna förslag till en ny djur-hälsolag som är enkel att förstå, överblicka och tillämpa. Uppdraget ska redovisas . Mot bakgrund av att EU-samarbetet rymmer flera processer som, direkt eller indirekt, kan medföra konsekvenser för skog, skogsbruk och skogsnäringen har tillkännagett för regeringen vikten av att även fortsättningsvis tydligt värna om det nationella självbestämmandet över skogsfrågor inom EU-samarbetet. Regeringen behöver i EU och andra internationella sammanhang arbeta för att vinna gehör för att hållbart svenskt skogsbruk är förenligt med biologisk mångfald, rekreation och god användning av skogsråvara (bet. 2018/19:MJU8 s. 57, rskr. 2018/19:146). I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. redovisas att regeringen i samband med genomförandet av har värnat om det nationella självbestämmandet över skogsfrågor. Denna aspekt har bevakats även i förhandlingar om genomförandet av EU:s klimat- och energiramverk. I samma proposition anförs att regeringen inom det skogliga EU-arbetet, inklusive genomförandet och utvärderingen av , fortlöpande bevakat policyutvecklingen på området. Ett viktigt exempel är förhandlingarna om och rådets förordning (EU) 2018/841 av om inbegripande av utsläpp och upptag av växthusgaser från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk inom ramen för klimat- och energipolitiken , där regeringen fört fram att det är viktigt att medlemsstaterna även fortsättningsvis beslutar om sina referensvärden för skogsbruk nationellt. I strategin för det nationella skogsprogrammet har regeringen betonat vikten av att fortsätta att värna det nationella självbestämmandet i skogsfrågor. EU:s art- och habitatdirektiv och fågeldirektiv anger ramarna för hela EU:s naturvårdspolitik. Direktiven, som ska inarbetas i varje medlemslands lagstiftning, finns till för att bevara den biologiska mångfalden inom EU. I sin utvärdering av naturvårdsdirektiven drog kommissionen slutsatsen att naturvårdsdirektiven inte skulle revideras utan att de är mycket relevanta och ändamålsenliga och att genomförandet av direktiven behöver förbättras i medlemsstaterna. Efter en utvärdering av naturvårdsdirektiven presenterade kommissionen en handlingsplan. har kommissionen arbetat med att revidera vägledningarna för art- och habitatdirektivet när det gäller strikt skydd av arter och bedömning av planer och projekt, vilka har lämnat synpunkter på. Utskottet har tidigare behandlat frågan om en översyn av artskyddsförordningen. Utskottet konstaterade i betänkande 2017/18:MJU17 att frågan om artskyddet och dess innebörd för skogsbruket har diskuterats och att tillämpningen av artskyddsförordningen även är föremål för prövning i domstol. Utskottet pekade då även på att och framhållit behovet av en översyn av artskyddsförordningen. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att regeringen borde initiera en översyn av artskyddsförordningen för att säkerställa att den är tillämpbar, effektiv och rättssäker. Enligt överenskommelsen i januariavtalet ska art-skyddsförordningen ses över –2020 med målet att ”effektivt och rättssäkert kunna skydda hotade arter och vara tydlig gentemot markägare om när man har rätt till ersättning”. Av avtalet framgår att regeringen har åtagit sig att ta fram en ny förordning . hanteras inte specifikt i skrivelsen. EU:s art- och habitatdirektiv och fågeldirektivet har stor betydelse för den svenska viltförvaltningen. Av strategi för svensk viltförvaltning som presenterades (NV-00303-15) framgår att beslut inom viltförvaltningen ska fattas så nära de människor som berörs som möjligt. Enligt strategin kräver förvaltningen avvägningar och kompromisser mellan olika intressen, och frågornas karaktär avgör om det bäst görs på internationell, nationell, regional eller lokal nivå. I strategin anförs att är en del av EU och att har stor påverkan på hur vilt kan förvaltas i . Därför är det enligt strategin viktigt att delta aktivt i EU-arbetet och föra fram den svenska viltförvaltningens behov och erfarenheter för att bidra till en lärande och anpassningsbar förvaltning. Regeringen anför i skrivelsen att klimatförändringarna är en av vår tids största utmaningar. För att klara klimatutmaningarna och främja en hållbar utveckling krävs en ambitiös och sammanhållen klimatpolitik, såväl globalt som inom EU. EU är en drivande kraft i det globala klimatarbetet. Det är viktigt att EU genomför ramverket för energi- och klimatpolitiken till 2030. antogs tre rättsakter som ingår i till 2030: direktivet om EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS), EU:s ansvarsfördelningsförordning (ESR) samt förordningen om markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF). I och med antagandet av dessa rättsakter genomför EU sitt åtagande till 2030 under . antog miljörådet rådsslutsatser med EU:s position inför om klimatförändringar (COP 24). hade drivit att det skulle ingå ett tydligt ställningstagande om att EU skulle se över sitt nationella utsläppsminskningsåtagande (NDC) i ljuset av resultatet från Talanoadialogen, vilket också ingick i slutsatserna när dessa antogs. Överläggning i miljö- och jordbruksutskottet och samråd i ägde rum . COP 24 hölls i i den 2–. Vid mötet antog parterna ett långsiktigt regelverk för hur länderna ska planera, kommunicera, genomföra, rapportera och följa upp sina åtaganden under . Det enda man inte nådde beslut om var s.k. gemensamma samarbetsformer, som i stället ska förhandlas . uppmanade att senast presentera ett förslag till en långsiktig klimatstrategi i enlighet med . presenterade kommissionen sitt förslag till en långsiktig klimatstrategi. besvarade kommissionens öppna samråd. I skrivelsen anför regeringen att EU ska vara en drivande kraft för att både inom EU och globalt skydda miljön och underlätta omställningen till en resurseffektiv och cirkulär ekonomi som säkerställer en hållbar utveckling. pågick förhandlingar om en ny Life–förordning för perioden –2027. Förordningen syftar till att genom projektåtgärder stärka genomförandet av EU:s miljö- och klimatpolitik samt komplettera annan miljö- och klimatfinansiering i EU:s budget. Överläggning ägde rum i miljö- och jordbruksutskottet . I skrivelsen redogörs även för den uppdatering av kommissionens bioekonomistrategi som presenterades . Där föreslås 14 åtgärder för ett mer innovativt, resurseffektivt och konkurrenskraftigt samhälle som förenar livsmedelstrygghet med en hållbar användning av förnybara resurser för industriändamål, som miljöskyddet säkerställs. EU:s kemikaliepolitik syftar till att skydda människor och miljö mot farliga kemikalier och säkra att avfallet kan tas om hand på ett miljömässigt bra och säkert sätt och utnyttjas som resurs. Kommissionen presenterade ett förslag till direktiv som innehåller förslag till åtgärder som medlemsstaterna ska vidta för att minska vissa plastprodukters inverkan på miljön. Huvudsyftet med initiativet är att förebygga och minska det plastskräpet i form av plastartiklar för engångsbruk och fiskeredskap som innehåller plast. Förslaget till ett plastdirektiv är en del av kommissionens strategi för plast i en cirkulär ekonomi som har sin utgångspunkt i den handlingsplan för cirkulär ekonomi som kommissionen presenterade . Överläggning ägde rum i miljö- och jordbruksutskottet . I kommittémotion 2018/19:3052 (SD) av m.fl. (SD) yrkande 62 anförs att klimatpolitiken ska ses i ett globalt perspektiv.