sou · H7B317 · 2019-03-29 00:00:00 — Utredningen konstaterar att berörda aktörer efterfrågar ökat kun- nande om sambanden mellan mobilitet, tillgänglighet och bebyggelse- utveckling. I bakgrundsmaterialet pekas på behovet av kunskaps- höjande insatser. Bland annat efterfrågas följande: •Kunskapshöjande insatser och vägledningar för den lokala och regionala nivån om minskad klimatpåverkan i samhällsplaneringen. 5Det kan även avse så kallade managementåtgärder som är beteendepåverkande. Icke-fysiska mobilitetsåtgärder kan vara synonyma med beteendepåverkande åtgärder. 6Princip som innebär att möjliga åtgärder för att förbättra eller lösa problem i transportsystemet ska prövas och analyseras stegvis. Analysstegen enligt fyrstegsprincipen är: 1. Åtgärder som kan påverka transportefterfrågan och val av transportsätt. Åtgärder som ger effektivare utnyttjande av befintlig infrastruktur. Nyinvesteringar och större om- byggnadsåtgärder. Hur kan krav på transportplaner utformas? •Ett forum som får i uppdrag att behandla bostadsförsörjnings- frågor och fysisk planering utifrån ett framtidsperspektiv. •Bättre kunskapsunderlag för att stödja kommuner som vill arbeta med sänkta parkeringstal och hållbara mobilitetstjänster. •Gemensamma plattformar där berörda aktörer samverkar både mellan planeringsnivåer inom landet och med stöd av EU:s sats- ningar när det gäller Sustainable (SUMP)7. I rapporten krav på transportplaner i planläggning enligt (2018, bilaga 4) framhålls att ett krav enligt direktivet i första hand bör riktas mot att processen tillförs kunskap om sambanden mellan mobilitet, tillgänglighet och bebyggelseutveck- ling. I rapporten analyseras och förs ett resonemang om behovet av kunskapshöjande insatser. Det handlar om tankefigurer som måste påverkas om lagändringar ska få genomslagskraft och inte bli ”tomma paragrafer”. Utredningen vill i sammanhanget framhålla att flera av de aktörer vimött i utredningsarbetet har lyft fram vägledningar och PBL Kunskapsbanken som mycket användbara kunskapskällor.8 7http://sump-network.eu/about. Det finns en stor mängd EU-projekt som syftar till att implementera SUMP i europeiska städer, kommuner och regioner. Den nationella nivån i andra europeiska länder har agerat mer stödjande och pådrivande än vad som har skett på nationell nivå i där enskilda kommuner själva har engagerat sig. (Wendle, B 2019). 8www.boverket.se/sv/PBL-kunskapsbanken/ 8Slutsatser och resonemang om möjliga åtgärder 8.1Slutsatser på övergripande nivå Utredningen konstaterar att det finns starka skäl att föra frågan vidare om nya och bättre verktyg för integrerad bebyggelse- och transportplanering. Samordning av planer för bebyggelse och trans- porter är enligt vår uppfattning en förutsättning för: •att städer ska kunna utvecklas hållbart, och •att klimatmålen ska kunna uppnås. Ett fortsatt arbete bör även utreda frågan om ett transporteffektivt samhälle ur ett bredare perspektiv och undersöka möjliga vägar till säkerställande av måluppfyllelse genom olika styrmedel som kun- skapstillförsel, dialog, förhandling och lagstiftning. Enligt regeringsförklaringen ska bli världens första fossilfria välfärdsland. Åtgärder avseende inrikes transporter är nyckeln till måluppfyllelse. Det är också vår uppfattning att arbetet med att nå ett transporteffektivt samhälle är en av de viktigaste åt- gärderna för att uppnå klimatmålen. Utredningen finner starkt stöd i uppfattningen att åtgärder för samordning av bebyggelse och transporter är nödvändiga bland de aktörer vi mött och i det underlagsmaterial vi tagit del av i utred- ningsarbetet. Behovet understryks bland annat i rapporten för omställning av transportsektorn till fossilfrihet1. Rapporten redovisar den åtgärdsplan för att minska utsläppen inom transportsektorn, Strategisk plan för omställning av transportsektorn till fossilfrihet, SOFT, ER 2017:07. Slutsatser och resonemang om möjliga åtgärder som togs fram gemensamt av , , Natur- vårdsverket, Trafikanalys, och Transportstyrelsen på uppdrag av regeringen . I Kunskapsunderlag till betänkande om transportplaner inom utred- ningen Samordning för bostadsbyggande2 fram- förs att ”Tecknen är många på att ett annat förhållningssätt till bebyggelseutvecklingen än den gällande är nödvändig. Tiden är mogen.” Vidare konstateras att ”sambandet mellan klimatfrågan och hållbar stadsutveckling är central. Samspelet mellan tillgänglighet, bebyggelseutvecklingen och transportarbete är således inte `en fråga bland andra´ utan kanske den viktigaste både för samhällsplaner- ingen allmänt och inom ramen för särskilt, eftersom den bidrar till att förverkliga hållbarhetsbegrep- pets samtliga dimensioner.” I arbetet med att ”analysera för- och nackdelar med en lagstadgad rätt för kommuner att införa krav på transportplaner i detalj- planering för nyetablering av bostäder enligt ” för att ”bidra till att skapa förutsättningar för ett transporteffektivt samhälle där människor reser miljövänligt och där godstransporter samordnas” har utredningen sett att ett bredare perspektiv behöver anläggas. Några övergripande slutsatser av denna bredare analys är enligt följande. •Nya verktyg och styrmedel för samordnad bebyggelse- och trans- portplanering behövs för att klimatmålen ska kunna nås. •Nya styrmedel för transportåtgärder i befintliga stadsmiljöer behöver utvecklas. •Sambandet mellan transport- och bebyggelseplanering behöver förtydligas och förstärkas. •Begreppet transportplan behöver utvecklas för att vara relevant i en modern hållbar stadsplanering. •Byggherrars och andra aktörers roll behöver förtydligas när det gäller transporteffektiva lösningar vid framtagande av en detalj- plan. 2Engström C-J 2018, Om krav på transportplaner i planläggning enligt . Slutsatser och resonemang om möjliga åtgärder •Samverkan om transporter regionalt och nationellt i samband med fysisk planering behöver förbättras. •Kombinationer av fysiska och beteendepåverkande åtgärder behö- ver tillämpas mer i den kommunala planeringen. Modeller och planeringsverktyg för detta behöver utvecklas. •Krav bör riktas mot att processen tillförs kunskap om sambanden mellan mobilitet, tillgänglighet och bebyggelseutveckling. 8.2Slutsats av analys av för- och nackdelar Utredningen har i enlighet med uppdraget inventerat och analyserat troliga för och nackdelar med krav på transportplaner i detalj- planering. Analysen framgår av föregående kapitel, där vi också har resonerat om möjliga vägar som kan bidra till målet enligt utred- ningsuppdraget.3 Utredningens analys har lett till slutsatsen att fördelarna med ett krav eller andra former för säkerställande av måluppfyllelse över- väger. Två av de viktigaste fördelarna är enligt vår analys: •att planer och åtgärder för samordning av bebyggelse och trans- porter kan främja en likvärdig och transporteffektiv tillgänglighet för olika transportslag i bebyggelseområden, •att planer och åtgärder för samordning av bebyggelse och trans- porter kan bidra till bättre effektivitet i samverkan mellan olika planeringsnivåer (lokal, regional och nationell nivå) när det gäller transporter och bebyggelseutveckling. 8.3Resonemang om möjliga åtgärder vad gäller frågan om krav på transportplaner Som ett led i arbetat med att analysera för- och nackdelar med krav på transportplaner, har utredningen funnit skäl att även resonera om möjliga sätt att införa eventuella krav. I ett fortsatt utredningsarbete kan åtgärder enligt följande studeras. 3Att ”bidra till att skapa förutsättningar för ett transporteffektivt samhälle där människor reser miljövänligt och där godstransporter samordnas” (dir. 2017:126). Slutsatser och resonemang om möjliga åtgärder Förtydliganden i om kommunala transportplaner Utredningen bedömer, mot bakgrund av analyserna, att bestämmel- serna i , kan förtydligas när det gäller såväl detaljplanering som översiktsplanering4 i syfte att: •främja en likvärdig och transporteffektiv tillgänglighet för olika transportslag i bebyggelseområden, •främja samverkan mellan olika planeringsnivåer när det gäller transporter och bebyggelseutveckling. Åtgärder i form av detaljplan Utredningens slutsats är att förtydliganden i skulle kunna främja likvärdig tillgänglighet och likvärdiga förutsätt- ningar för olika trafikslag i samband med detaljplanering. Sådana förtydliganden bör avse såväl hur tillgänglighet skapas genom pla- nering av transportsystem, som genom hur bebyggelse och verk- samheter utformas och lokaliseras. Åtgärder i form av översiktsplan Förtydliganden i skulle även kunna bidra till att stärka översiktsplanens strategiska betydelse när det gäller trans- portsystemets koppling till regional och nationell sektorplanering och hur en kommunomfattande bebyggelse- och transportplan bättre kan samordnas i en urban och regional struktur. Vi bedömer att förtydliganden, antingen i själva översiktsplanen eller genom ett tematiskt tillägg, kan underlätta bebyggelse- och transportplanering i detaljplaner genom att effektivisera samråd, förtydliga krav i förväg och undanröja frågeställningar som annars kan bli en belastning i enskilda detaljplaneprocesser. Förtydliganden om kommunomfattande bebyggelse- och transportplanering i över- siktsplanen skulle också tydliggöra betydelsen av sambanden mellan bebyggelse och transporter för byggherrar, fastighetsägare och 4Se kapitel 6 och kapitel 7 samt Skiss till innebörd av transportplan och ändamåls- enlig struktur, s. 68 i bilaga 4. Slutsatser och resonemang om möjliga åtgärder Krav i detaljplaneprocessen kan därigenom bli mer förutsägbara och transparenta. Tydligare kommunomfattande bebyggelse- och transportplaner kan också utgöra underlag vid transportåtgärder i befintlig stadsmiljö. Åtgärderna anpassas till kommuners olika förutsättningar Ett eventuellt krav på kommuner enligt att upprätta en samlad transportplan i samband med detaljplanering och i form av en kommunomfattande transportplan bör tillämpas selek- tivt med hänsyn till kommunernas olika förutsättningar. Former och kriterier för att undanta kommuner från krav behöver i sådana fall studeras vidare. Möjlighet att ställa krav på byggherrar, fastighetsägare och verksamhetsutövare Utredningen anser att det är angeläget att vidare utreda hur kom- muner kan säkerställa att byggherrar, fastighetsägare och verksam- hetsutövare bidrar till transporteffektivitet i såväl detaljplaner som vid åtgärder i befintlig stadsmiljö. Vidare bör terminologin för- tydligas i syfte att underlätta förståelsen av vad som åsyftas. Av bakgrundsmaterialet framgår uttalade önskemål om att kom- muner ska kunna ålägga byggherrar, fastighetsägare och verksam- hetsutövare att upprätta transportplaner i samband med detalj- planering. Det främsta motivet som framförs är att klimatmålen ska kunna nås. Det framgår vidare att möjligheten att ställa krav kan begränsas till vissa situationer, exempelvis en större nyetablering av bebyggelse eller där bil- och lastbilstrafik riskerar att öka. Utredningens bedömning är att en möjlighet, och i synnerhet en lagstadgad rätt, att säkerställa eller ställa krav på annan part (bygg- herrar, fastighetsägare, verksamhetsutövare) avseende transport- åtgärder och mobilitetsprogram i samband med detaljplaner bör knytas till ett krav på att kommunerna själva har upprättat en samlad transportplan i samband med detaljplanering och i form av en kom- munomfattande transportplan. Utredningens analyser pekar också på att det inte är lämpligt att införa bestämmelser i om kommuners rätt att Slutsatser och resonemang om möjliga åtgärder ställa krav på byggaktörer, alternativt att säkerställa att vidta trans- portåtgärder i samband med detaljplanering. Utredningen menar således att eventuella krav på transportplaner bör riktas gentemot kommunen. Former för krav (eller säkerställande av måluppfyllelse) på transportplaner riktade mot byggherrar, fastig- hetsägare och verksamhetsutövare bör utredas. Dessa planer skulle till exempel kunna benämnas samlade åtgärdspaket för transportåtgärder, transportprogram eller mobilitetsprogram. Utredningen ser att det finns skäl att vidare undersöka hur byggherrar, fastighetsägare och verksamhetsutövare kan samverka med kommunerna i samband med detaljplanering så att åtgärder för ett transporteffektivt samhälle säkerställs. Detta bör i första hand ske genom utvecklade avtalsformer.5 I andra hand bör samverkan säker- ställas genom ålägganden i form av krav. Åtgärderna och formerna för dessa kan utredas i samråd med byggherrar, fastighetsägare och verksamhetsutövare. En fortsatt utredning bör omfatta hur reglering kan utvecklas, såväl genom civilrättsliga avtalsformer som genom bestämmelser med stöd av annan lagstiftning än . 5Avtalsinstitutet innebär begränsningar i form av vilka åtgärder som får regleras. Avtal upphör om fastigheten överlåts till annan ägare. SOU 2005:51: Bilen, biffen, bostaden – Hållbara laster – smartare kon- sumtion. Betänkande av Utredningen om en handlingsplan för hållbar konsumtion – för hushållen. SOU 2013:84: Fossilfrihet på väg. Betänkande av Utredningen om fossilfri fordonstrafik. SOU 2015:59: En ny regional planering – ökad samordning och bättre bostadsförsörjning. SOU 2015:88: Gestaltad livsmiljö – en ny politik för arkitektur, form och design. Betänkande av Gestaltad livsmiljö – en ny politik för arkitektur, form och design. SOU 2016:47: En klimat- och luftvårdsstrategi för . Del- betänkande av Miljömålsberedningen. SOU 2018:46 del 1: En utvecklad översiktsplanering. Att underlätta efter- följande planering. 2005/06:160, Moderna transporter. 2009/2010:200, Ny kollektivtrafiklag. 2011/12:118, Planeringssystem för transportinfrastruktur. 2013/14:126, En enklare planprocess. 2016/17:1, Budgetpropositionen utgiftsområde 22. 2016/17:146, Ett klimatpolitiskt ramverk för . 2016/17:200, Miljöbedömningar. 2017/18:1, Budgetpropositionen utgiftsområde 18. 2017/18:110, Politik för gestaltad livsmiljö. 2017/18:266. En ny regional planering. 2017/18:230, Strategi för Levande städer – politik för en hållbar stadsutveckling. 2017/18:278, Nationell planering för transportinfrastrukturen 2018–2029. 2017/18:238, En klimatstrategi för . (2018): Effektiva, kapacitetsstarka och håll- bara godstransporter – en nationell godstransportstrategi. Artikel- nummer: N2018.21. (2017): En nationell cykelstrategi för ökad och säker cykling – som bidrar till ett hållbart samhälle med hög livs- kvalitet i hela landet. Artikelnummer: N2017.19. Rapporter och övrig litteratur (2018): Att säkra goda förutsättningar för gång och cykel som del av vardagslivet. (2013): Samordna planeringen för bebyggelse och trans- porter! – en kunskapsöversikt. Rapport: 2013:33. (2017): Översiktsplanering för minskad klimatpåverkan. /sv/PBL-kunskapsbanken/ (2017): som ett effektivt verktyg för minskad klimatpåverkan. (2017): Underlag till nationell arkitekturpolicy. (2018): Vägledning om lämplighetsbedömning och lokaliser- ingsprövning i detaljplaneprocessen. /sv/PBL- kunskapsbanken (2018): Vägledning om parkering. Parkering som verktyg. /sv/PBL-kunskapsbanken/ , Kommuner och Landsting, (2015): Trafik för en attraktiv stad (TRAST), , utgåva 3. (2017): Strategisk plan för omställning av trans- portsektorn till fossilfrihet. Rapport framtagen av , Energi- myndigheten, , , och Transportstyrelsen inom ramen för regerings- uppdrag. (2017): Redovisning av effektkedjor En metod- beskrivning i samordningsuppdraget för omställning av transport- sektorn till fossilfrihet. (2018): Om krav på transportplaner i planläggning enligt . kommun (2016): Parkeringstal för ett i för- ändring. Gelinder, M. (2017): : Ett nygammalt koncept med fokus på beteendeförändring. (2005): Transportplaner. Styr för miljövänligare resande! (2014): 2035.Trafikstrategi för en nära stor- stad. Antagen av trafiknämnden . (2015): Cykelprogram för en nära storstad 2015–2025. Antaget av trafiknämnden . IVL (2017): 10 reformer som underlättar kommuners klimat- och miljöarbete. På uppdrag av Initiativet Fossilfritt . IVL (2018): Sänkt p-tal som drivkraft för attraktiv stadsbyggnad och hållbar mobilitet. I samarbete med: , . IVL (2019) Gröna transportplaner, förtätning och hållbart resande – historik och tillämpning i . Del- rapport från projektet – nya lösningar för framtidens arbetsplatsparkering. IVL (2019): godstransporter i detalj- planering. (2019): Klimatpolitiska rådets rapport . , C. och , C. (2018): Framtidens mobility management – från beteende- till normförändring. i (2004): luft på väg. Förslag till åtgärdsprogram för att uppfylla miljökvalitetsnormen för kväve- dioxid i . Redovisning av regeringens uppdrag DNR 2001/2250/R, M2000/42 19/R. (2016): Trafik- och mobilitetsplan för ett mer tillgängligt och hållbart . Antagen i kommunfullmäktige . (2017): Med de nya svenska klimatmålen i sikte. Gapanalys samt strategier och förutsättningar för att nå etappmålen 2030 med utblick mot 2045. (2018): Styrmedel för ett transporteffektivt sam- hälle. PM Ärendenr: NV-03775-17. (2012): Framkomlighetsstrategin. (2012): Strategi för offentliga rum – en del av Fram- komlighetsstrategin. stad (2017): Mobilitetsprogram för stad. Antaget i kommunfullmäktige 2017. stad (2017): Protokoll 17 (95). Kommuner och Landsting (2015): Regionala trafikförsörj- ningsprogram för hållbar utveckling av kollektivtrafiken. En väg- ledning och ett verktyg. Kommuner och Landsting och (2010): Håll- bart resande i praktiken. Trafik- och stadsplanering med beteende- påverkan i fokus. En fördjupning av handboken (Trafik för en attraktiv stad). (2011): MaxLupoSE – råd om hur mobility management kan användas i den kommunala planeringen. Publikationsnum- mer: 2011:146. (2012): övergripande krav för den fysiska planläggningsprocessen. (2015): Åtgärdsvalsstudier – nytt steg i planering av transportlösningar – handledning. i samarbete med och kommuner och landsting. Publikations- nummer: 2012:206. (2018): Kartläggning av planeringssam- arbete med kommunerna. PM Ärendenummer TRV 2017/65529. (2013): Möjligheter med mobility management i samhällsplaneringen. Uthållig kommun etapp 3. (2013): Konsekvenser av Mobility as a Service – Jämförelse av alternativa scenarier för implementering av nya mobilitetstjänster (förstudie). (2018): Framtidsanalys för morgondagens resor och transporter i svenska städer. kommun (2017): Strategi och handlingsplan för mobilitet i Fokusområde hållbara vardagsresor. Plan- och byggnads- nämnden. professor emeritus, KTH. , stadsbyggnadsstrateg, . Samordning för ökat och hållbart bostadsbyggande En särskild utredare ska underlätta samordningen mellan berörda parter i samhällsbyggnadsprocessen i kommuner med särskilt kom- plexa planeringsförutsättningar. Syftet med uppdraget är att underlätta planeringsprocesser för att få till stånd ett ökat och hållbart bostadsbyggande. •erbjuda en arena för dialog mellan berörda parter, •stödja kommuner i planeringen av bostadsexploateringar där för- utsättningarna är särskilt komplexa, •underlätta för kommuner i arbetet med innovationer för hållbar stadsutveckling, •verka för metodutveckling för särskilt komplexa planeringsförut- sättningar, •bilda och driva ett nätverk för kommuner som bygger nya stads- delar och städer, •fortsätta arbetet med uppdraget att samordna större samlade exploateringar med hållbart byggande, •fortsätta arbetet med uppdraget om bostadsbyggande på statens fastigheter, •analysera för- och nackdelar med att införa möjlighet till krav på transportplaner i detaljplanering för nyetablering av bostäder. Uppdraget ska delredovisas och . Frågan om krav på transportplaner ska redovisas i den delredovisning som lämnas . Uppdraget ska slutredovisas . Det råder stor bostadsbrist i och bostadsbyggandet har varit lågt i förhållande till befolkningstillväxten. av befolkning bor i kommuner som bedö- mer att de har ett underskott på bostäder. Trots att byggtakten ökat avsevärt saknas cirka 600 000 bostäder enligt prognos . Byggtakten behöver mot denna bakgrund fortsätta hållas hög som det finns ett allt mer uppenbart behov av att hitta sätt att bygga bostäder som befolk- ningsgrupper med lägre inkomst har råd med för att få balans på bostadsmarknaden. Det är av stor vikt att de bostäder som byggs i snabb takt, och städerna som dessa byggs i, gestaltas med hög arkitektonisk kvali- tet, att de bostäder och miljöer som utformas är långsiktigt hållbara, inte minst ur ett jämställdhets- och barnperspektiv, och att hänsyn tas till befintliga värden som främjar goda livsmiljöer. Samordning av större samlade exploateringar med hållbart byggande För att möta den allvarliga bostadsbristen lanserade bostadsministern och finansministern en s.k. 22-punktslista med åtgärder för att öka bostadsbyggandet och för att utnyttja det befintliga beståndet bättre. En av åtgärderna i 22-punktslistan handlar om att få till stånd större samlade exploateringar som bidrar till en långsiktigt hållbar stadsutveckling. Regeringen uppdrog därför åt en samordnare (dnr N2016/07177/PBB) att identifiera en eller flera kommuner där det finns framtagna planer på samlade exploateringar för en större mängd bostäder men där planerna av något skäl inte kan genomföras, t.ex. på grund av att det saknas relevant statlig infrastruktur eller lämplig kompetens. Samordnaren ska också identifiera områden som inte finns med i befintliga planer, men där det på finns möjlighet till helt nya större bostads- exploateringar. I uppdraget ingår också bl.a. att identifiera och beskriva varför ett genomförande av planen inte har skett och att bedöma om det är relevant för staten att vara behjälplig för att planen ska kunna genomföras, och i så fall föreslå på vilket sätt. Samordnaren fick ett förlängt och ändrat uppdrag (dnr N2017/04380/PBB) att, förutom att fortsätta grunduppdraget, ingå överenskommelser med kommuner där exploatering föreslås. Uppdraget ska slutredovisas . I arbetet med uppdraget har samordnaren funnit att nya stads- delar allt oftare byggs i det som varit industri- eller hamn- områden där förorenad mark och andra förhållanden försvårar exploa- teringen. Valet av sådan mark beror på att exploatering på högklassig jordbruksmark bör undvikas och för att bostäder i centrala lägen nära kollektivtrafik och service ska möjliggöras. De svåra markför- hållandena gör att många planeringsprocesser blir komplexa. I delrapporterna som samordnaren lämnat beskrivs behovet av en neutral arena för dialog om sådana särskilt komplexa planeringssituatio- ner. Vidare föreslås att staten upprättar en funktion för samordning som stöd till företrädesvis kommuner (dnr N2017/02085/PBB och N2017/04516/PBB). Kommuners och länsstyrelsers roll i planeringssystemet Det är enligt (2010:900) en ange- lägenhet att planlägga användningen av mark och vatten. Detta ansvar omfattar befogenheter att bestämma om planläggning ska komma till stånd eller inte, anta planer och i övrigt bedöma markens lämp- lighet för byggande. roll är bl.a. att ta tillvara och samordna statens intressen och ge råd om tillämpningen av 2 kap. . roll under planprocessen är att bidra med råd, syn- punkter och tillhandahålla underlag som ger kommunen möjlighet att utforma planförslaget för att bl.a. undvika ett statligt ingripande. ska yttra sig över ett för- slag till detaljplan, t.ex. om förslaget innebär att ett riksintresse enligt 3 eller 4 kap. inte tillgodoses, eller om regleringen av sådana frågor om användningen av mark- och vattenområden som angår flera kommuner inte har samordnats på ett lämpligt sätt. Om en kommun inte rättar sig efter synpunkter, kan fatta beslut om att överpröva kommunens beslut att anta en detaljplan. ska upphäva kommunens beslut att anta en detaljplan om den inte tillgodoser statliga intressen. Läns- styrelsens beslut att upphäva kommunens antagande av detaljplan får överklagas. Om ett ärende som överklagats i allmän förvaltnings- domstol rör en fråga som har särskild betydelse för Försvarsmakten, , eller Fortifikations- verket, ska domstolen överlämna ärendet till regeringen för slutligt avgörande. Innovation för ökad hållbarhet