sou · H7B352 · 2019-12-09 00:00:00 — Den gemen samma resolutionsmekanismen ska stödjas av en gemensam resolutionsfond (nedan kallad fonden). Användningen av fonden ska vara villkorat av att ett avtal mellan de deltagande medlemsstaterna har trätt i kraft (nedan kallat avtalet) om överföring till fonden av de medel som insamlats på nationell nivå samt om en gradvis sammanslag ning av olika medel som insamlats på nationell nivå för tilldelning till nationella delar av fonden. Förordningen ska tillämpas på a)kreditinstitut som är etablerade i en deltagande medlemsstat, b)moderföretag, inbegripet finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingbolag, som är etablerade i en deltagande medlemsstat, när de omfattas av gruppbaserad tillsyn av ECB i enlighet med artikel i förordning (EU) nr 1024/2013, c)värdepappersföretag och finansiella institut som är etablerade i en deltagande medlemsstat när de omfattas av grupp baserad tillsyn av ECB över moderföretaget i enlighet med artikel i förordning (EU) nr 1024/2013. L 225/22 Europeiska unionens officiella tidning 1.I denna förordning gäller följande definitioner: 1)nationell behörig myndighet: varje nationell behörig myndighet enligt definitionen i artikel 2.2 i förordning (EU) nr 1024/2013. 2)behörig myndighet: en behörig myndighet enligt definitionen i artikel 4.2 i i förordning (EU) nr 1093/2010. 3)nationell resolutionsmyndighet: den myndighet som en deltagande medlemsstat har utsett i enlighet med artikel 3 i di rektiv 2014/59/EU. 4)berörd nationell resolutionsmyndighet: den nationella resolutionsmyndigheten i en deltagande medlemsstat i vilken en enhet eller en koncernenhet är etablerad. 5)villkor för resolution: villkor som avses i artikel 18.1. 6)resolutionsplan: en plan som upprättats i enlighet med artikel 8 eller 9. 7)koncernresolutionsplan: en plan för koncernresolution som upprättats i enlighet med artikel 8 och 9. 8)resolutionsmål: de mål som avses i artikel 14. 9)resolutionsverktyg: ett resolutionsverktyg som avses i artikel 22.2. 10)resolutionsåtgärd: beslutet att placera en enhet som avses i artikel 2 under resolution enligt artikel 18, tillämpningen av ett resolutionsverktyg eller utövandet av en eller flera resolutionsbefogenheter. 11)garanterade insättningar: insättningar enligt definitionen i artikel 2.1.5 i direktiv /49/EU. 12)kvalificerade insättningar: kvalificerade insättningar enligt definitionen i artikel 2.1.4 i direktiv /49/EU. 13)institut: ett kreditinstitut eller värdepappersföretag som omfattas av gruppbaserad tillsyn i enlighet med artikel 2 c. 14)institut under resolution: en enhet som avses i artikel 2 som omfattas av en resolutionsåtgärd. 15)finansiellt institut: ett finansiellt institut enligt definitionen i artikel 4.1.26 i förordning (EU) nr 575/2013. 16) finansiellt holdingföretag: ett finansiellt holdingföretag enligt definitionen i artikel 4.1.20 i förordning (EU) nr 575/2013. 17)blandat finansiellt holdingföretag: ett blandat finansiellt holdingföretag enligt definitionen i artikel 4.1.21 i förordning (EU) nr 575/2013. 18)finansiellt moderholdingföretag inom unionen: ett finansiellt moderholdingföretag inom unionen enligt definitionen i artikel 4.1.31 i förordning (EU) nr 575/2013. 19)moderinstitut inom unionen: ett moderinstitut inom unionen enligt definitionen i artikel 4.1.29 i förordning (EU) nr 575/2013. 20)moderföretag: ett moderföretag enligt definitionen i artikel 4.1.15 a i förordning (EU) nr 575/2013. 21)dotterföretag: ett dotterföretag enligt definitionen i artikel 4.1.16 i förordning (EU) nr 575/2013. 22)filial: en filial enligt definitionen i artikel 4.1.17 i förordning (EU) nr 575/2013. Europeiska unionens officiella tidning L 225/23 23)koncern: ett moderföretag och dess dotterföretag som är enheter som avses i artikel 2. 24)gränsöverskridande koncern: koncern som har enheter som avses i artikel 2 som är etablerade i mer än en deltagande medlemsstat. 25)konsoliderad situation: en konsoliderad situation enligt definitionen i artikel 4.1.47 i förordning (EU) nr 575/2013. 26)samordnande tillsynsmyndighet: en samordnande tillsynsmyndighet enligt definitionen i artikel 4.1.41 i förordning (EU) nr 575/2013. 27)resolutionsmyndighet på koncernnivå: en resolutionsmyndighet i den deltagande medlemsstat där institutet eller moderföretaget som är föremål för samordnande tillsyn på högsta nivån för samordnande inom de deltagande medlemsstaterna i enlighet med artikel 111 i direktiv /36/EU är beläget. 28)institutionella skyddssystem: ett arrangemang som uppfyller kraven som fastställs i artikel 113.7 i förordning (EU) nr 575/2013. 29)extraordinärt offentligt finansiellt stöd: statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, eller något annat offentligt finansiellt stöd på överstatlig nivå som skulle utgöra statligt stöd om det gavs på nationell nivå, vilket ges för att bevara eller återställa bärkraften, likviditeten eller solvensen hos en enhet som avses i artikel 2 i denna förordning eller en koncern vilken en sådan enhet tillhör. 30)försäljningsverktyget: mekanism för en resolutionsmyndighets genomförande av överföring av äganderättsinstrument som emitterats av ett institut under resolution, eller tillgångar, rättigheter eller skulder i ett institut under resolution till en köpare som inte är ett broinstitut, i enlighet med artikel 24. 31)broinstitutverktyget: mekanism för överföring av äganderättsinstrument som emitterats av ett institut under resolu tion, eller tillgångar, rättigheter eller skulder i ett institut under resolution, till ett broinstitut, i enlighet med arti kel 25. 32)verktyget för avskiljande av tillgångar: mekanism för genomförande av överföring av tillgångar, rättigheter eller skulder i ett institut under resolution till en tillgångsförvaltningsenhet i enlighet med artikel 26. 33)skuldnedskrivningsverktyget: mekanism för genomförande av nedskrivnings- och konverteringsbefogenheter med avseende på skulder i ett institut under resolution i enlighet med artikel 27. 34)tillgängliga finansiella medel: kontanter, insättningar, tillgångar och indrivningsbara betalningsåtaganden som står till fondens förfogande för de ändamål som förtecknas i artikel 76.1. 35)målnivå: de tillgängliga finansiella medel som ska uppnås enligt artikel 69.1. 36)avtalet: avtalet om överföring av och ömsesidighet för bidrag till fonden. 37)övergångsperiod: den period från och med tillämpningsdatumet för denna förordning enligt vad som fastställs i arti kel 99.2 och 99.6 fram till dess att fonden når målnivån eller , beroende på vilket som infaller först. 38)finansiella instrument: finansiellt instrument enligt definitionen i artikel 4.1.50 i förordning (EU) nr 575/2013. 39)skuldinstrument: obligationer och andra former av överlåtbara skuldförbindelser, instrument som skapar eller bekräftar en skuld samt instrument som ger rätt att förvärva skuldinstrument. 40)kapitalbas: kapitalbas enligt definitionen i artikel 4.1.118 i förordning (EU) nr 575/2013. 41)kapitalbaskrav: krav som fastställs i artikel 92–98 i förordning (EU) nr 575/2013. L 225/24 Europeiska unionens officiella tidning 42)avveckling: realisering av tillgångar hos en enhet som avses i artikel 2. 43)derivativ: ett derivativ enligt definitionen i artikel 2.5 i förordning (EU) nr 648/2012. 44)nedskrivning och konverteringsbefogenheter: de befogenheter som avses i artikel 21. 45)kärnprimärkapitalinstrument: kapitalinstrument som uppfyller villkoren som fastställs i artiklarna 28.1–28.4, 29.1–29.5 eller 31.1 i förordning (EU) nr 575/2013. 46)övriga primärkapitalinstrument: kapitalinstrument som uppfyller villkoren som fastställs i artikel 52.1 i förordning (EU) nr 575/2013. 47)supplementärkapitalinstrument: kapitalinstrument eller efterställda lån som uppfyller villkoren som fastställs i arti kel 63 i förordning (EU) nr 575/2013. 48)sammanlagt belopp: sammanlagt belopp som resolutionsmyndigheten har bedömt att kvalificerade skulder ska skrivas ned eller konverteras med i enlighet med artikel 27.13. 49)kvalificerade skulder: skulder och kapitalinstrument som inte uppfyller kraven för kärnprimärkapitalinstrument, övriga primärkapitalinstrument eller supplementärkapitalinstrument för en enhet som avses i artikel 2 som inte är uteslutet från omfattningen av skuldnedskrivningsverktyget enligt artikel 27.3. 50)insättningsgarantisystem: ett insättningsgarantisystem som införts och officiellt erkänts av en medlemsstat enligt arti kel 4 i direktiv /49/EU. 51)relevanta kapitalinstrument: övriga primärkapitalinstrument och supplementärkapitalinstrument. 52)säkerställd obligation: ett instrument som avses i artikel 52.4 i och rådets direktiv /65/EG (1). 53)insättare: en insättare enligt definitionen i artikel 2.1.6 i direktiv /49/EU. 54)investerare: investerare i den mening som avses i artikel 1.4 i och rådets direktiv /9/EG (2). 2.I avsaknad av en relevant definition i punkt 1 i den här artikeln, ska definitionerna som avses i artikel 2 i direktiv /59/EU tillämpas. I avsaknad av en relevant definition i punkt 1 i den här artikeln eller i artikel 2 i direktiv /59/EU, ska definitionerna som avses i artikel 3 i direktiv /36/EU tillämpas. 1.Deltagande medlemsstater i den mening som avses i artikel 2 i förordning (EU) nr 1024/2013 ska anses vara delta gande medlemsstater enligt denna förordning. 2.När ett nära samarbete mellan en medlemsstat och ECB tillfälligt avbryts eller avslutas i enlighet med artikel 7 i förordning (EU) nr 1024/2013, ska enheter etablerade i den medlemsstaten inte längre omfattas av denna förordning från tillämpningsdagen för beslutet om tillfälligt avbrott eller avslutande av nära samarbete. 3.När det nära samarbete med ECB som en medlemsstat som inte har euron som valuta har avslutas i enlighet med artikel 7 i förordning (EU) nr 1024/2013, ska nämnden efter antagandet av beslutet om avslutande av det nära samarbetet besluta, i överenskommelse med den medlemsstaten om formerna för återbetalningen av de bidrag som den berörda medlemsstaten har överfört till fonden och eventuella tillämpliga villkor. Återbetalningar ska innefatta den andel av den berörda medlemsstatens del som inte har gjorts ömsesidig. Om återbetal ningen , enligt avtalet, av den del som inte har gjorts ömsesidig inte är tillräcklig för att möjlig göra finansiering av inrättandet av den berörda medlemsstatens nationella finansieringsarrangemang i enlighet med (1) och rådets direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (EUT L 302, 17.11.2009, s. 32). (2) och rådets direktiv /9/EG av om system för ersättning till investerare (EGT L 84, 26.3.1997, s. 22). Europeiska unionens officiella tidning L 225/25 direktiv /59/EU, ska återbetalningen också innefatta hela eller delar av medlemsstatens del som gjorts ömsesidig i enlighet med avtalet eller på annat sätt, efter övergångsperioden, hela eller delar av de bidrag som överförts av den berörda medlemsstaten under det nära samarbetet, till ett belopp som är tillräckligt för att möjliggöra finansiering av det nämnda nationella finansieringsarrangemanget. Vid bedömningen av det belopp som ska återbetalas från fonden från den del som har gjorts ömsesidig eller, efter över gångsperioden ska följande ytterligare kriterier tas i beaktande: a)På vilket sätt det nära samarbetet med ECB har avslutats, om det var frivilligt i enlighet med artikel 7.6 i förordning (EU) nr 1024/2013 eller inte. b)Förekomsten av pågående resolutionsinsatser för avslutandet. c)Konjunkturcykeln i medlemsstaten som berörs av avslutandet. Återbetalningar ska genomföras som är proportionell mot längden på det nära samarbetet. Den berörda medlemsstatens del av de finansiella medlen från fonden som används till resolutionssåtgärder under peri oden för nära samarbete ska dras av från de återbetalningarna. 4.Denna förordning ska fortsätta att gälla för resolutionsförfaranden som pågår på tillämpningsdagen för ett beslut som avses i punkt 2. Förhållande till direktiv /59/EU och tillämplig nationell rätt 1.När enligt denna förordning nämnden utför uppgifter och utövar befogenheter som enligt direktiv /59/EU ska utföras eller utövas av den nationella resolutionsmyndigheten, ska nämnden vid tillämpningen av denna förordning och av direktiv /59/EU anses som den berörda nationella resolutionsmyndigheten eller som relevant nationell resolu tionsmyndighet på koncernivå vid gränsöverskridande resolution på koncernnivå. 2.Nämnden, rådet och kommissionenoch, i tillämpliga fall, de nationella resolutionsmyndigheterna ska fatta beslut under iakttagande av och i enlighet med den tillämpliga unionsrätten och i synnerhet rätts- och icke-rättsakter, inbegripet dem som avses i artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget. Nämnden, rådet och kommissionen ska omfattas av bindande tekniska standarder för tillsyn och tekniska standarder för genomförande som utarbetats av och som antagits av kommissionen i enlighet med artiklarna 10–15 i förordning (EU) nr 1093/2010 och alla riktlinjer och rekommendationer som antagits av enligt artikel 16 i den förordningen. De ska göra sitt yttersta för att efterleva de riktlinjer och rekommendationer som utfärdats av som avser uppgifter av det slag som ska utföras av de organen. Om de inte efterlever eller inte har för avsikt att efterleva sådana riktlinjer eller rekommendationer ska underrättas om detta i enlighet med artikel 16.3 i den förordningen. Nämnden, rådet och kommissionen ska samarbeta med vid tillämpningen av artiklarna 25 och 30 i den förordningen. Nämnden ska även omfattas av alla eventuella beslut som fattas av i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 1093/2010 om sådana beslut föreskrivs i direktiv /59/EU. 1.Inga åtgärder, förslag eller riktlinjer från nämnden, rådet, kommissionen eller en nationell resolutionsmyndighet får på grund av deras nationalitet eller driftsställe diskriminera enheter, insättare, investerare eller andra borgenärer som är etablerade i unionen. L 225/26 Europeiska unionens officiella tidning 2.Alla åtgärder, förslag eller policy från nämnden, rådet, kommissionen eller en nationell resolutionsmyndighet inom ramen för den gemensamma resolutionsmekanismen ska vidtas med fullständig hänsyn till och skyldighet att beakta den inre marknadens enhet och integritet. 3.Vid beslutsfattande eller vidtagande av åtgärder som kan ha påverkan i mer än en medlemsstat, och särskilt vid beslutsfattande om koncerner som är etablerade i två eller flera medlemsstater ska vederbörlig hänsyn tas till de resolu tionsmål som avses i artikel 14 och till samtliga följande faktorer: a)De intressen som medlemsstater med en där verksam koncern har, och särskilt effekterna av beslut eller åtgärder eller brist på åtgärder på den finansiella stabiliteten, skatteresurserna, ekonomin, finansieringsarrangemangen, insättnings garantisystemet eller ersättningssystemet för investerare i någon av de medlemsstaterna och på fonden. b)Målet att balansera de olika berörda medlemsstaternas intressen och undvika att orättvist inkräkta på eller främja en medlemsstats intressen. c)Behovet av att minimera negativ inverkan på någon del av en koncern där en enhet som avses i artikel 2 som är föremål för resolution ingår. 4.Vid beslutsfattande eller vidtagande av åtgärder, i synnerhet när det gäller enheter eller koncerner etablerade både i deltagande medlemsstat och icke-deltagande medlemsstat, ska eventuella negativa effekter för icke-deltagande medlems stater, inbegripet för enheter etablerade i de medlemsstaterna, beaktas. 5.Nämnden, rådet och kommissionen ska väga de faktorer som avses i punkt 3 mot resolutionsmålen som avses i ar tikel 14, beroende på vad som är lämpligt i enlighet med varje enskilt falls natur och omständigheter, och ska efterleva de beslut som kommissionen fattat enligt artikel 107 i EUF-fördraget och artikel 19 i denna förordning. 6.Beslut eller åtgärder från nämnden, rådet eller kommissionen ska varken ålägga medlemsstaterna att ge extraordi närt offentligt finansiellt stöd eller inkräkta på medlemsstaternas budgetsuveränitet och finanspolitiska ansvar. 7.Om nämnden fattar ett beslut som är riktat till en nationell resolutionsmyndighet, ska den nationella resolutions myndigheten ha rätt att närmare specificera vilka åtgärder som ska vidtas. Sådana specifikationer ska vara förenliga med nämndens ifrågavarande beslut. Fördelning av uppgifter inom den gemensamma resolutionsmekanismen 1.Nämnden ska vara ansvarig för att den gemensamma resolutionsmekanismen fungerar på ett effektivt och konse kvent sätt. 2.Om inte annat följer av de bestämmelser som avses i artikel 31.1 ska nämnden vara ansvarig för att utarbeta reso lutionsplaner och anta alla beslut relaterade till resolutionen: a)För de enheter som avses i artikel 2 och som inte utgör en del av en koncern och för koncerner i)som anses vara betydande i enlighet med artikel 6.4 i förordning (EU) nr 1024/2013, eller ii)för vilka ECB i enlighet med artikel 6.5 b i förordning (EU) nr 1024/2013 har beslutat att direkt utöva alla rele vanta befogenheter, och b)för andra gränsöverskridande koncerner. 3.När det gäller andra enheter och koncerner än dem som avses i punkt 2 ska de nationella resolutionsmyndighe terna, utan att det påverkar nämndens ansvar för de uppgifter den getts genom denna förordning, utföra och vara ansva riga förföljande uppgifter: a)Anta resolutionsplaner och göra en bedömning av resolutionsmöjligheterna i enlighet med artiklarna 8 och 10 och det förfarande som fastställs i artikel 9. b)Anta åtgärder under ett tidigt ingripande i enlighet med artikel 13.3. Europeiska unionens officiella tidning L 225/27 c)Tillämpa förenklade krav eller bevilja undantag från kravet att utarbeta en resolutionsplan, i enlighet med artikel 11. d)Fastställa nivån för minimikravet för kapitalbas och kvalificerade skulder, i enlighet med artikel 12. e)Anta de resolutionsbeslut och tillämpa de resolutionsverktyg som avses i denna förordning, i enlighet med relevanta förfaranden och skyddsåtgärder, förutsatt att resolutionsåtgärden inte kräver något utnyttjande av fonden och uteslu tande finansieras med de verktyg som avses i artiklarna 21 och 24–27 och/eller insättningsgarantisystemet, i enlighet medartikel 79, och med det förfarande som föreskrivs i artikel 31. f)Skriva ned eller konvertera relevanta kapitalinstrument enligt artikel 21, i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 31. Om resolutionsåtgärden kräver utnyttjande av fonden ska nämnden anta resolutionsordningen. De nationella resolutionsmyndigheterna ska när de antar resolutionsbeslutet beakta och följa den resolutionsplan som avses i artikel 9, såvida de inte med beaktande av omständigheterna i fallet gör bedömningen att resolutionsmålen kommer att uppnås effektivare med hjälp av åtgärder som inte föreskrivs i resolutionsplanen. De nationella resolutionsmyndigheterna ska när de utför de uppgifter som avses i denna punkt tillämpa de relevanta bestämmelserna i denna förordning. Alla hänvisningar till nämnden i artiklarna 5.2, 6.5, 8.6, 8.8, 8.12 och 8.13, 10.1–10.10, 11–14, 15.1, 15.2 och 15.3, 16, 18.1 första stycket, 18.2 och 18.6, 20, 21.1–21.7, 21.8 andra stycket, 21.9och 21.10, 22.1. 22.3 och 22.6, 23, 24, 25.3, 27.1–27.15 och 27.16 andra stycket andra meningen, 27.16 tredje stycket och 27.16 fjärde stycket första, tredje och fjärde meningen, och 32 ska läsas som hänvisningar till de nationella resolutionsmyndigheterna när det gäller koncerner eller enheter som avses i första stycket. I enlighet med det ska de nationella resolutionsmyndigheterna utöva de befogenheter de tilldelats enligt nationell rätt som genomför direktivet 2014/59/EU i enlighet med de villkor som fastställs i nationell rätt. De nationella resolutionsmyndigheterna ska informera nämnden om de åtgärder som avses i denna punkt som ska vidtas och nära samordna med nämnden vid vidtagandet av avar de åtgärderna. Nationella resolutionsmyndigheten ska till nämnden överlämna de resolutionsplaner som avses i artikel 9, liksom alla uppdateringar, åtföljda av en motiverad bedömning av möjligheten till resolution av den berörda enheten eller koncernen i enlighet med artikel 10. 4.Nämnden får vid behov, för att säkra en enhetlig tillämpning av höga resolutionsstandarder enligt denna förord a)efter det att nationell resolutionsmyndighet anmält en åtgärd enligt punkt 3 i den här artikeln enligt artikel 31.1, inom en lämplig tidsram med hänsyn till hur brådskande omständigheterna är, utfärda en varning till den berörda nationella resolutionsmyndigheten om nämnden anser att förslaget till beslut rörande en enhet eller koncern som avses i punkt 3 i den här artikeln inte är förenligt med denna förordning eller med nämndens allmänna instruktioner som avses i artikel 31.1 a, b)när som helst besluta, i synnerhet om den varning som avses i led a inte hanterats korrekt, på eget initiativ efter samråd med den berörda nationella resolutionsmyndigheten eller på begäran av den berörda nationella resolutions myndigheten, att direkt utöva alla relevanta befogenheter enligt denna förordning, även med hänsyn till enheter eller koncerner som avses i punkt 3 i den här artikeln. 5.Utan hinder av vad som anges i punkt 3 i den här artikeln får deltagande medlemsstater besluta att nämnden utövar alla de relevanta befogenheter och det ansvar den getts genom denna förordning med avseende på andra enheter och koncerner än dem som avses i punkt 2 som är etablerade på deras territorium. Om så är ska punkterna 3 och 4 i den här artikeln, artiklarna 9, 12.2 och 31.1 inte tillämpas. Medlemsstater som har för avsikt att utnyttja detta alternativ ska anmäla detta till nämnden och kommissionen. Anmälan ska bli gällande som den offentliggörs i Europe iska unionens officiella tidning. L 225/28 Europeiska unionens officiella tidning DEN GEMENSAMMA RESOLUTIONSMEKANISMENS FUNKTIONER OCH FÖRFARANDEREGLER Resolutionsplaner utarbetade av nämnden 1.Nämnden ska upprätta och anta resolutionsplaner för de enheter och koncerner som avses i artikel 7.2, och de enheter och koncerner som avses i artikel 7.4 b och 7.5 när villkoren för tillämpningen av de punkterna uppfylls. 2.Nämnden ska upprätta resolutionsplanerna efter samråd med ECB eller de berörda nationella behöriga myndighe terna och de nationella resolutionsmyndigheterna, inklusive resolutionsmyndigheten på koncernnivå, i de deltagande medlemsstater där enheterna är etablerade och resolutionsmyndigheterna i icke-deltagande medlemsstater där betydande filialer är belägna i den mån det är relevant för den betydande filialen. För det ändamålet får nämnden ålägga de natio nella resolutionsmyndigheterna att utarbeta och till nämnden överlämna förslag till resolutionsplaner och resolutions myndigheten på koncernnivå att utarbeta och till nämnden överlämna ett förslag till resolutionsplan för koncernen. 3.För att säkerställa en ändamålsenlig och enhetlig tillämpning av denna artikel ska nämnden utfärda riktlinjer och ge instruktioner till de nationella resolutionsmyndigheterna för utarbetandet av förslag till resolutionsplaner och förslag till resolutionsplaner på koncernnivå med avseende på särskilda enheter eller koncerner. 4.Vid tillämpningen av punkt 1 i den här artikeln ska de nationella resolutionsmyndigheterna lämna all information till nämnden som krävs för att utforma och genomföra resolutionsplaner och som de ska erhålla i enlighet med artiklar na 11 och 13.1 i direktiv /59/EU, utan att det påverkar tillämpningen av kapitel 5 i denna avdelning. 5.I resolutionsplanen ska alternativ anges, för användningen av denna förordnings resolutionsverktyg och utövandet av resolutionsbefogenheter på enheter och koncerner som avses i punkt 1. 6.Resolutionsplanen ska avse de resolutionsåtgärder som nämnden får vidta, om en enhet eller koncern som avses i punkt 1 uppfyller resolutionsvillkoren. Den information som avses i punkt 9 ska meddelas den berörda enheten.