sou · H7B323 · 2019-05-08 00:00:00 — –beskriva tillämpningen av principen om universell utformning, –föreslå effekt- och resultatmål för samhällsområden, –se över de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av funktionshinderspolitiken, och –föreslå hur långsiktig uppföljning för målen inom funktionshin- derspolititiken bör utformas. Uppdraget ska redovisas . Regeringen beslutade om propositionen Nationellt mål och inriktning för funktionshinderspolitiken (2016/17:188). I propositionen redovisas regeringens funktionshinderspolitik som utgår från internationella åtaganden om mänskliga rättig- heter. Funktionshinderspolitiken är en del i arbetet för ett mer jäm- likt samhälle, där människors olika bakgrund eller förutsättningar inte ska avgöra möjligheten till delaktighet i samhället. I propositio- nen lämnas förslag till ett nytt nationellt mål för funktionshinders- politiken med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt. Det nya nationella målet ska ersätta de tidigare nationella målen. Det föreslås vidare en ny inriktning för genomförandet av funktionshinderspolitiken som ska ersätta nu- varande inriktning (prop. 2016/17:188). Genom den tidigare nämnda propositionen beslutades den 30november 2017 ett nytt nationellt mål för funktionshinderspolitiken och en ny inriktning för genomförandet av funktionshinderspolitiken (prop. 2016/17:188, bet. 2017/18:SoU5, rskr. 2017/18:86). Beslutet innebär bl.a. att målformuleringen även i fortsättningen bör inne- hålla en koppling till mänsklig mångfald som grund eftersom det tydligare belyser att människors skiftande funktionalitet omfattas. Det nya målet lyder: ”Det nya målet för funktionshinderspolitiken är att, med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt, uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full del- aktighet i samhället för personer med funktionsnedsättning i ett samhälle med mångfald som grund. Målet ska bidra till ökad jäm- ställdhet och till att barnrättsperspektivet beaktas”. Regeringen aviserar i propositionen en kommande utredning som bör ges i uppdrag att se över styrningen av funktionshinderspoliti- ken. I propositionen framhålls att viktiga utgångspunkter för den nya funktionshinderspolitiken är följande: Konventionen, inklusive de allmänna principerna, liksom de rekom- mendationer som kommittén har lämnat, är en utgångspunkt i reger- ingens funktionshinderspolitik. Jämställdhet behöver bli en tydligare del av politiken. Att utjämna skillnader i levnadsvillkor mellan flickor och pojkar respektive kvin- nor och män med funktionsnedsättning är prioriterat. Likaså är det angeläget att tydliggöra hur barnets rättigheter tillgodoses i alla åtgärder som rör barn med funktionsnedsättning med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter (). Vikten av insatser för att stärka kunskapen om betonas i den av antagna strategin för att stärka barnets rättigheter i (prop. 2009/10:232). Funktionshinderspolitiken är en del i arbetet för ett mer jämlikt samhälle. Människors socioekonomiska bakgrund eller utbildnings- nivå ska inte avgöra vilken möjlighet de har att få rätt stöd. Åtgärder som syftar till att förebygga och motverka diskriminering är grund- läggande om människors lika värde ska respekteras. Att förebygga uppkomsten av all form av diskriminering är därför en viktig del i arbetet för full delaktighet och jämlikhet. Individuella förutsättningar och behov är också en grundläggande utgångspunkt i arbetet för hållbar utveckling. FN:s Agenda 2030 och de globala målen för hållbar utveckling är en viktig del i det arbetet. När vi bygger samhället smart och hållbart ska hela befolkningens behov och förutsättningar beaktas. Vidare måste ansvars- och finan- sieringsprincipen tydligt gälla (prop. 2016/17:1, utgiftsområde 9). Beslut har fattats om ett tillkännagivande till regeringen om att det behöver tas ett samlat helhetsgrepp om funktionshinderspolitiken. Det är av stor vikt att det finns en helhetssyn på de olika delsystem som omfattar den enskilda människan oavsett funktionsnedsättning. konstateras att det pågår flera utredningar och uppdrag inom viktiga delar av den samlade funktionshinderspolitiken. För att regeringens proposition ska kunna fungera fullt ut i praktiken krävs att alla delar av funktionshinderspolitiken bildar en samlad helhet, vilket ännu inte är fallet. Ett helhetsgrepp kan svårligen tas innan utredningar, remisshantering och analyser är färdigställda (prop. 2016/17:188, bet. 2017/18:SoU5, rskr. 2017/18:86). Uppdraget att beskriva tillämpningen av principen om universell utformning I FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsned- sättning anges i artikel 2 en definition av begreppet universell utform- ning. Definitionen innebär ”sådan utformning av produkter, miljöer, program och tjänster att de ska kunna användas av alla i största möjliga utsträckning utan behov av anpassning eller specialutform- ning. Universellt utformade enligt artikel 2 ska inte utesluta hjälp- medel för enskilda grupper av personer med funktionsnedsättning där så behövs.” Principen om universell utformning kan innebära att när sam- hället utformas och planeras så är det grundläggande att göra rätt från början genom att redan initialt säkerställa tillgänglighet så att det inte finns behov av att åtgärda i efterhand. Exempel på principen eller inriktningen kan, enligt rapporten från Myndigheten för del- aktighet (MFD) En funktionshinderspolitik för ett jämlikt och håll- bart samhälle – MFD:s förslag på struktur och genomförande, uppfölj- ning och inriktning inom funktionshindersområdet (dnr 2016:0115), vara att säkerställa kompetensen hos personal eller de digitala syste- mens tillgänglighet eller att det finns tillräckligt breda dörrar. Det kan beröra allt från lekparker till en tågstation och omfatta allt från den byggda miljön till information och kommunikation. Alla fysiska produkter t.ex. mobiltelefoner, biljettautomater, hus och fordon bör utformas så att fler kan använda dem. I de system som binder sam- man olika tjänster och produkter måste det säkerställas att inte funk- tionshinder uppstår i överlappningarna mellan olika delar av syste- men. Rätt tillämpning av principen om universell utformning kan bidra till att förverkliga konventionens intentioner samt målet om tillgänglighet och delaktighet. Universell utformning kan vidare bidra till att personer med funktionsnedsättning ska kunna ges möj- lighet att verka i vardagen på samma villkor som människor utan funk- tionsnedsättning. Principen innebär i detta sammanhang inte tvingande regler eller någon formell styrning. Principen handlar heller inte om att lägga på nya kostnader utan ska betraktas som en vägledning som möjliggör överväganden så att onödiga hinder för användningen kan undvikas. Det innebär bl.a. att de förslag som ska lämnas på hur principen om universell utformning i högre utsträckning ska kunna tillämpas av aktörer inom såväl offentlig som privat sektor, ska utgå ifrån att åtagandet och kostnaderna för offentlig och privat sektor inte ska öka. Principen syftar i stället till att ge incitament och vägledning att göra rätt från början och därigenom bidra till förbättrad effektivitet genom åtgärder som inte skapar behov av dyra särlösningar. –beskriva tillämpningen av principen om universell utformning och lämna förslag på hur principen i högre utsträckning ska kunna tillämpas av aktörer inom såväl offentlig som privat sektor. Uppdraget att föreslå effekt- och resultatmål samt uppföljning av målen inom funktionshinderspolitiken Det behöver vidtas åtgärder för att öka takten i arbetet med att säkerställa full respekt för internationella åtaganden och det nationella målet för funktionshinderspolitiken. En grundläggande del i arbetet är ett styr- och uppföljningssystem, dvs. effekt- och resultatmål samt uppföljning, som är långsiktigt och stabilt och som innebär att funktionshindersperspektivet bättre kan integreras i verksamheter inom olika samhällsområden. För att ge t.ex. statliga myndigheter samt kommuner och landsting stabila planeringsför- utsättningar behöver de effekt- och resultatmål samt förslag på upp- följning som tas fram, grundas på väl genomarbetade analyser, kon- sekvensbedömningar och andra underlag för att kunna ligga fast . De mål som föreslås ska grundas på det nya natio- nella målet och den nya inriktningen för funktionshinderspolitiken. De mål för olika samhällsområden samt förslag på uppföljning som föreslås i MFD:s rapport behöver ses över och vidareutvecklas. Vidare behöver målens förhållande till mål inom andra samhällsområden och påverkan på möjligheten att uppnå dessa beskrivas. Detta ställer höga krav på att berörda aktörer bereds möjlighet till samråd i beredningsarbetet. Det kommande arbetet med att se över och vidareutveckla dessa mål bör utgå från de perspektiv som redovisas tidigare i detta direktiv samt det beslutade nationella målet för funk- tionshinderspolitiken och den nya inriktningen av genomförandet av funktionshinderspolitiken (prop. 2016/17:188, bet. 2017/18:SoU5, rskr. 2017/18:86). MFD pekar i sin rapport på vikten av att beslutade mål följs upp för att kunna följa resultaten av funktionshinderspolitiken i sin hel- het. Rapporten visar på svårigheter och brister med uppfölj- ningen av funktionshinderspolitiken . Bland annat saknas statistik som möjliggör en fullgod uppföljning. MFD har en central roll och ett centralt ansvar när det gäller uppföljningen av funktionshinders- politiken, men är myndigheten beroende av ett flertal aktörer som ansvarar för statistik, uppföljning och analys inom prio- riterade områden. För genomförandet av funktionshinderspolitiken och möjligheten att följa utvecklingen mot nationellt uppsatta mål är det nödvändigt att relevant statistik, uppföljning och analys sam- ordnas och finns att tillgå inom prioriterade områden. Arbetet bör resultera i att konkreta förslag ska kunna lämnas till utformning av ett stabilt och långsiktigt styr- och uppföljningssystem De förslag som lämnas ska kunna finansieras inom befintliga ramar. –föreslå effekt- och resultatmål för samhällsområden som är väl förankrade hos berörda myndigheter och organisationer, och –föreslå hur långsiktig uppföljning av målen inom funktionshinders- politiken kan utformas. Även denna del ska vara väl förankrad hos berörda myndigheter. Uppdraget att se över de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av funktionshinderspolitiken De statliga myndigheternas ansvar och insatser är en viktig del av arbetet för att uppnå de funktionshinderspolitiska målen. Den stat- liga sektorns ansvar regleras i bl.a. förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av funktions- hinderspolitiken samt genom ett uttalat ansvar i ett antal myndig- hetsinstruktioner. MFD har i sin rapport gjort bedömningen att nuvarande styrformer som förordningen (2001:526) om statliga myn- digheters ansvar inom funktionshinderspolitiken, sektorsansvar samt särskilda uppdrag till utpekade strategiska myndigheter innebär otyd- lighet i ansvarshänseende. MFD har mot denna bakgrund lämnat för- slag som gäller föreskrifter med förändrade uppgifter för ett stort antal myndigheter som t.ex. genomförande av funktionshinders- politiken och ansvar för ökad kunskap och kunskapsutveckling. Det är bl.a. mot denna bakgrund angeläget att styrningen av myn- digheter när det gäller genomförande av funktionshinderspolitiken ses över. Förändringar i myndigheternas styrning ställer dock höga krav på att berörda myndigheter kan beredas möjligheter till samråd –se över de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av funktionshinderspolitiken och efter samråd med berörda myn- digheter lämna förslag till hur genomförandet och uppföljningen kan effektiviseras. Förslagens konsekvenser ska redovisas enligt 14 och 15 §§ kommitté- förordningen (1998:1474). De förslag som lämnas ska kunna finan- sieras inom befintliga ramar. Konsekvenserna av förslag ska bedömas, särskilt i de fall över- väganden eller förslag kan påverka den kommunala självstyrelsen och de kommunala huvudmännens ekonomi. Om förslagen påverkar det kommunala självstyret ska, utöver deras konsekvenser, också de särskilda avvägningar som lett fram till förslagen särskilt redovisas. Vidare behöver förslagens påverkan på mål inom andra samhälls- områden och påverkan på möjligheten att uppnå dessa beskrivas. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska föra dialog med berörda myndigheter, Kom- muner och Landsting (SKL), funktionshindersorganisationer samt andra organisationer och aktörer som berörs av förslaget. Utredaren ska vidare föra en dialog med arbetsmarknadens parter. Utredaren ska hålla () infor- merat om arbetet. Uppdraget ska redovisas till regeringen () . för funktionshinderspolitiken (S 2017:09) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att se över styrningen inom funktionshinderspolitiken (dir. 2017:133). Utredningen har tagit namnet för funktionshinderspolitiken. Enligt utredningens direktiv skulle utre- daren redovisa uppdraget . Uppdraget ska i stället redovisas . Universell utformning – Ett diskussionsunderlag / av arbete med tillgänglighet till produkter, tjänster, program och miljöer för personer med funktionsnedsättningar pågår nationellt och internationellt ett skifte i synsätt från arbete med tillgänglighet för särskilda grupper till inkluderande design som har alla människor som målgrupp, så kallad Universell utformning (UU) eller Design (UD) som det heter på engelska. En viktig anledning till UU:s genombrott är FN:s ”Konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättningar (CRPD)1”, där UU förs fram som huvudstrategi för det fortsatta bygget av ett hållbart och inkluderande samhälle. UUväxte fram i , med arkitekten som en av förgrundsfigurerna3. Eftersom satt i rullstol kom UU redan från början att förknippas med frågor som rör funktionshinder i samhället. UU förstås som att det i första hand handlar om människor med funktionsnedsättningar. I definitionen av UU, så som den skrivs i CRPD blir det dock tydligt att UU handlar om alla människor: UUinnebär ”sådan utformning av produkter, miljöer, program och tjänster att de ska kunna användas av alla i största möjliga utsträckning utan behov av anpassning eller specialutformning. ’Universellt utformade’ ska inte utesluta hjälpmedel för enskilda grupper av personer med funktionsnedsättning där så behövs.”4 Det som gör UU extra kittlande är att det handlar om alla människor, inte enbart personer med funktionsnedsättningar. Det står för ett mångfaldstänkande, där designen och designprocesserna handlar lika mycket om den som är vänsterhänt eller högerhänt, introvert eller extrovert som hur mycket en person råkar se eller kan röra sig. En fråga som uppstår när en nation, likt , bestämmer sig för att satsa på UU är: Hur går det att skapa ett samhälle som inte skyler över olikheter utan istället bejakar och systematiskt strävar efter att bli bättre på att tåla och ta tillvara på mångfald? Denna text är avsedd att fungera som ett diskussionsunderlag i arbetet med utredningen ”för funktionshinderspolitiken, Dir 2017:133”. I utredningens uppdrag ingår att ”beskriva tillämpningen av principen om universell utformning och lämna förslag på hur principen i högre utsträckning ska kunna tillämpas av aktörer inom såväl offentlig som privat sektor.” Syftet med diskussionsunderlaget är att försöka att ge stöd och tankar angående hur och vad som är viktigt att tänka på vid utveckling och konkretisering av UU. Fokus ligger i första hand på hur UU kan göras till en del av styrning inom den svenska funktionshinderpolitiken. Dokumentet skrevs i första hand för att användas internt inom utredningen, därav den resonerande stilen, och presenterades vid ett möte inom utredningens expertgrupp . (2006). Convention on the Rights of Persons with Disabilities. 2 Mace, R. (1998). design in housing. 3Steinfeld, E., & Maisel, J. (2012). design: Creating inclusive environments. 4Nations, U. (2006). Convention on the Rights of Persons with Disabilities, Artikel 2. Universell utformning – Ett diskussionsunderlag / Universell utformning - Introduktion Universell utformning är ett begrepp med flera innebörder. Det är en vision, en strategi, en metodik, en fackterm och ett område5. Liksom engelskans ”design” är Universell utformning både verb (”to design”) och substantiv (”a design”). I finns det en tendens att verb- formen, och därmed en ansenlig del av potentialen, försvinner. har process-perspektiven betonats allt starkare6, 7, men de har funnits med redan från de ursprungliga formuleringarna av UU8. I denna text betraktas Universell utformning därför i första hand som en process och strategi för att uppnå ett inkluderande samhälle9, 10. Tidigt i framväxten av Universell utformning formulerades sju principer i ett första gemensamt ramverk11. Dessa kallas ibland för de sju principerna för universell utformning. Det är i detta sammanhang inte viktigt att beskriva var och en av principerna på djupet. För styrning inom funktionshinderpolitiken är det den helhet de olika principerna tillsammans bildar som är det mest intressanta (se Figur 1). Översiktbild av de sju perspektiv på inkludering som principerna för Universell utformning bygger på: jämlikhet, flexibilitet, kognition, perception, feltolerans, hanterbarhet och rumslighet. 5För fördjupning, se , I. (2013). Universell utforming: verdigrunnlag, kunnskap og praksis. 6“Design is a process that enables end empowers a diverse population by improving human performance, health and wellness, and social participation” Steinfeld, E., & Maisel, J. (2012). design: Creating inclusive environments, sid 29. 7“Design is a process, not an outcome.”, NDA Web Site, . 8https://projects.ncsu.edu/ncsu/design/cud/about_ud/udprinciplestext.htm. 9Se även kapitlet 2.1 ”Designing” i Christophersen, J. (2002). Design - 17 Ways of Thinking and Teaching. 10Danford, S. & Tauke, B. (2001). Design , sid 2, . 11https://projects.ncsu.edu/ncsu/design/cud/about_ud/udprinciplestext.htm. Universell utformning – Ett diskussionsunderlag / Det bör också noteras att principerna utvecklades . Principerna och deras praktik bör därför ses som en dörr in i att tänka och arbeta med universell utformning. De behöver utvecklas över tid12 och bland annat kompletteras med mer utvecklade socioekonomiska och sociokulturella perspektiv samt stärkas när det gäller system och tjänster13. De två första principerna handlar om likvärdighet och flexibilitet och är särskilt viktiga för förståelsen av UU. Principerna bör läsas som att en mångfald av människor förutsätter en mångfald av sätt att nå likvärdiga resultat14. Ett annat sätt att uttrycka detta är att ”Flexibilitet öppnar upp för olikhet”. Det finns tre missförstånd som är särskilt vanliga när det gäller UU: #utanförskap, case 1. 1) att UU handlar om ”one-size-fits-all”- Jag står utanför ett stadshotell i en medelstor svensk stad. 2) att UU bara handlar om slutresultaten och utrullad och jag funderar på hur jag som utvärdering av färdig design samt använder rullstol ska ta mig in. att be en förbipasserande person gå in 3) att UU har personer med och fråga får jag reda på att det finns en separat, tillgänglig ingång ett kvarts kvarter bort som personalen kan låsa UU:s fokus på processer som bygger på flexibilitet upp och släppa in mig genom. och likvärdighet visar på att så inte är fallet. tolkning ligger i linje med den som görs av UU i Allmän kommentar nr 2 (2014) om Tillgänglighet (artikel 9): ”Tillämpningen av universell utformning gör samhället tillgängligt för alla människor, inte bara personer med funktionsnedsättning.”15. 12Se kapitel 44 i Preiser, W., & , K. (2010). Design Handbook, 2E. 13Maisel, J. L., Steinfeld, E., Basnak, M., , K., & Tauke, M. (2017). Inclusive Design - Implementation and Evaluation. 14Den som har formulerat utredningstexten om att ”Universell utformning kan vidare bidra till att personer med funktionsnedsättning ska kunna ges möjlighet att verka i vardagen på samma villkor som människor utan funktionsnedsättning.” gör en feltolkning av Universell utformning. Ingen har samma villkor. Universell utformning handlar om likvärdiga villkor, inte samma villkor. Ordet ”equal” betyder i detta sammanhang inte ”samma” utan ”lika” eller ”likvärdiga”, som även ligger nära ”jämlika”. 15http:///globalassets/dokument/publikationer/rapporter/2016/2016-16-allman- kommentar-nr-2-2014-om-artikel-9-tillganglighet.pdf. Universell utformning – Ett diskussionsunderlag / Universell utformning – Arbetssätt UUhandlar om att göra huvudlösningen tillgänglig för alla och att så långt det är möjligt insistera på att undvika stigmatiserande särlösningar. Det bör dock inte tolkas som en motsättning till att det också finns situationer när individuella lösningar behövs som komplement till det generella. Jag som skriver detta använder själv en rullstol efter en olycka . Även i det mest öppna, inkluderande och tillgängliga samhälle jag kan föreställa mig kommer jag fortfarande att behöva någon form av individuellt hjälpmedel för att ta mig runt i samhället. UU innebär att huvudlösningen tillåter att jag kan göra det. har arbete med tillgänglighet skett med ett starkt fokus på människor med funktionsnedsättningar, och inte sällan har dessa tillgängliga lösningar skett genom särlösningar. Ett av de exempel som ofta förs fram är separata entréer för den som använder rullstol. En sådan exkluderande tillgänglighet är alltför ofta standardlösningen i . Detta gäller både anpassning av redan existerande design och vid nyutveckling. Tillgänglighetsarbete som sker med UU som tankebas är proaktivt och fokuserar på att huvudlösningen redan från början ska kunna användas av alla. I ett sådant perspektiv blir ordet ”anpassa” en markör för något som inte var tillgängligt, detsamma gäller för ordet ”tillgängliggöra”16. #utanförskap, case 2. Särtänkande leder inte sällan till utpekande särlösningar. I entrén till Lunds kommuns nybyggda stadshus Kristallen finns det en snurrdörr och bredvid den en separat slagdörr utmärkt med symboler för vem som får använda den, i detta fall personer i rullstol och bebisar. Var föräldrarna ska gå framgår inte. Om skylten togs bort blev det en flexibel entré där var och en kan använda den ingång de vill. Personligen föredrar jag snurrdörrar eftersom att jag slipper att stanna upp och vänta på dörren men det finns andra personer som tycker att snurrdörrar är obehagliga att gå igenom eller av andra anledningar föredrar vanliga slagdörrar. Universell utformning – Ett diskussionsunderlag / Vid arbete med UU är det viktigt att förstå och dra lärdom av de informativa ytterligheterna (se Figur 4). Arbetet sker med ytterändarna som utgångspunkt snarare än att arbeta sig från mitten och utåt, från något slags föreställning om ”breddad normalitet”. har uttryckt detta som att ”If we understand what the extremes are, the middle will take care of itself.”17. Ett annat sätt att beskriva detta är att utgå från vad kallar ”de strängaste kravställarnas behov”18. Därför är användarmedverkan en central komponent i arbete med UU.UU har ingen generell mall som kan tryckas in i en designprocess, utan arbetet måste ske underifrån med en stor grad av känslighet för extremerna. ”Extrem” bör här förstås som något positivt och extremt informativt och lärorikt. När det gäller att förstå ytterändarna finns det inget som slår samskapandeprocesser, ofta kallat människocentrerad design. Vem får vara med i samskapandet av samhället? Hur kan medborgarna vara med och bidra i kunskapandet kring UU? Här har funktionsrättsrörelsen och andra rättighetsrörelser viktiga roller att fylla, som en del av lösningen19. , som ligger långt framme när det gäller kritiska perspektiv och UU, skriver: “Knowing what defines a more accessible world depends, in one sense, on how much we know, and in another, on the politics of knowing- making”20.