sou · H7B338 · 2019-07-15 00:00:00 — •analysera om och i så fall på vilket sätt parternas samsyn i olika frågor under förundersökningen och inför åtal samt ställnings- taganden i övrigt från någondera parten ska vara processuellt bin- dande för den vidare prövningen av brottmålet, •särskilt överväga i vilken utsträckning den misstänktes medver- kan i förundersökning som rör egen brottslighet ska påverka vilka prioriteringar som kan göras inom ramen för förundersökningen eller hur påföljden bestäms, •överväga om och i så fall hur åklagaren kan ange ramen för dom- stolens prövning i frågor om påföljd och särskild rättsverkan, •överväga om det bör ställas skärpta krav på de brottsbekämpande myndigheternas delgivning av förundersökningsmaterialet inklu- sive en tidigare redovisning av vilken gärning som ligger till grund för förundersökningen, •överväga om slutdelgivningen av förundersökningen bör ges en större betydelse för den fortsatta handläggningen av brottmålet, •överväga om det är lämpligt att införa preklusionsregler för åkla- gare och den misstänkte i olika stadier av straffprocessen, •överväga om det bör ställas skärpta krav på domstolens materiella processledning inför en huvudförhandling, •analysera om det är lämpligt att införa regler om att domstolens prövning endast omfattar det material som getts in till domstolen i samband med åtalet, •analysera hur rollfördelningen mellan domstolen, den misstänkte eller tilltalade och åklagaren under prövningen av brottmålet på- verkas av eventuella förslag till förändringar, •redovisa effekter av eventuella förslag för målsägandens roll i straff- processen, •redovisa hur eventuella förslag gemensamt men även var för sig påverkar rättssäkerheten för enskilda, och •lämna de fullständiga förslag till författningsändringar och andra förändringar som bedöms nödvändiga. Bör det införas utökade möjligheter till skriftliga inslag i domstolens beslutsunderlag? Utredningens nuvarande uppdrag om en utökad användning av dokumenterade förhör som bevisning i domstol har väckt den mer generella frågan om vad som bör gälla för domstolens beslutsunder- lag i brottmål. Flera av de skäl som inom ramen för det pågående uppdraget kommer att behöva prövas för och emot en ökad använd- ning av dokumenterade förhör vid rättens prövning är på motsvar- ande sätt relevanta vid en analys av behovet och lämpligheten av utökade möjligheter till skriftliga inslag vid domstolens prövning av brottmål. Regeringen instämmer i utredarens bedömning att det finns skäl att överväga om det bör införas utökade möjligheter till skriftliga inslag i domstolens beslutsunderlag. Analysen ska omfatta både skriftliga inslag i delar av prövningen av brottmålet och en utökad möjlighet att avgöra mål utan huvudförhandling. att avgöra mål utan huvudförhandling i ökad utsträckning har tidi- gare utretts av i betänkandet Brottmåls- processen (SOU 2013:17) och i departementspromemorian Brott- målsprocessen – En konsekvensanalys (Ds 2015:4). Den ordning som föreslås har dock inte lett till lagstiftning. Detsamma gäller övriga förslag som är sammankopplade med den nya ordningen, bl.a. att åklagaren ska framställa ett för rätten bindande påföljdsyrkande. förslag är begränsat till erkända mål. Ut- redaren bör se över frågan i ett bredare sammanhang och med utgångs- punkt i de överväganden som ska göras om utökade möjligheter till skriftliga inslag i domstolsunderlaget och prioriteringar under för- undersökningen. Med utgångspunkt i förslag i betänkandet Partsinsyn enligt (SOU 2010:14) ska utredaren vidare beakta principerna om en parts rätt till insyn och domstolens kommunikationsskyldighet. I uppdraget ingår att göra en analys av de förändringar av de grundläggande processprinciperna om muntlighet och omedelbarhet i domstol som utredaren föreslår inom ramen för sitt nuvarande uppdrag. Syftet med uppdraget är att skapa bättre förutsättningar för en koncentrerad rättegång och ett fullgott beslutsunderlag för domstolen som rätten till partsinsyn och kommunikationsskyldigheten klargörs. Ökade möjligheter till skriftliga inslag innefattar överväganden om att ompröva de grundläggande processprinciperna om muntlig- het, omedelbarhet och koncentration. Mot den bakgrunden är det, som bl.a. Justitiekanslern påpekar i sitt remissvar, angeläget att det vid det fortsatta utredningsarbetet görs en analys av olika rättssäker- hetsaspekter. Liksom i den del av uppdraget som rör straffproces- sens ramar bör analysen inte enbart avse varje förslag för sig utan också om de samlade konsekvenserna av en reform av brottmåls- processen är godtagbara ur ett rättssäkerhetsperspektiv. •ta ställning till om och i så fall på vilket sätt möjligheten till skrift- liga inslag i domstolens prövning av brottmål bör utökas, •överväga om det finns skäl att införa en möjlighet till utökad an- vändning av vittnesattester, •överväga i vilken utsträckning möjligheterna att hänvisa till skrift- lig bevisning som genomgången före huvudförhandlingen bör utökas, •överväga behovet och lämpligheten av mellandom i brottmål, över- väga behovet och lämpligheten av att införa en ordning som ger domstolen möjlighet att hänskjuta en prejudikatfråga till , •överväga om det bör vara möjligt att i ökad utsträckning avgöra mål utan huvudförhandling med skriftligt processmaterial som grund, •redovisa effekter av eventuella förslag för målsägandens roll i straffprocessen, •redovisa hur eventuella förslag gemensamt men även var för sig påverkar rättssäkerheten för enskilda, och •lämna de fullständiga förslag till författningsändringar och andra förändringar som bedöms nödvändiga. Genomförande och redovisning av uppdraget För genomförandet av uppdraget gäller vad som framgår av de tidi- gare beslutade direktiven. Vid övervägandena ska utredaren dess- utom, i den utsträckning det är relevant, undersöka närliggande rätts- ordningars erfarenheter av de lösningar som föreslås. Utredaren ska beakta den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna vid sin analys. Uppdraget ska i den del som omfattas av dessa direktiv redovisas . Uppdraget i övrigt ska fortfarande redovisas . Utredningen om processrätt och stora brottmål (Ju 2016:10) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om en modern brottmålsprocess anpassad även för stora mål (dir. 2016:31). beslutade regeringen tilläggsdirektiv (dir. 2017:109) till utredningen. Enligt de direktiven skulle utreda- ren lämna konkreta förslag på hur handläggningen av stora brottmål med omfattande bevisning kan effektiviseras och moderniseras med bevarade krav på rättssäkerhet. Utredaren skulle dessutom utreda behovet och lämpligheten av utökade skriftliga inslag i domstolens prövning av brottmål. Enligt tilläggsdirektiven skulle uppdraget redo- visas . Uppdraget ska i stället redovisas . Författningstext som tillkom med anledning av reformen om åtalsuppgörelser i (RP 58/2013, LaUB 5/2014, RSv 68/2014) Lag om rättegång i brottmål (/689) Om åtalsrätt och åtalsprövning Bestämmelser om förutsättningarna för att väcka åtal finns i 6 § 1 mom. Dessutom iakttas vad som om målsägandens åtalsbegäran och om andra särskilda förutsättningar för att väcka åtal bestäms någon annanstans i lag. Åklagaren ska väcka åtal för ett misstänkt brott, om åklagaren finner 1.brottet i lag har föreskrivits vara straffbart, 2.brottets åtalsrätt inte har preskriberats, och 3.det finns sannolika skäl för att den misstänkte är skyldig till brottet. Även om det finns sannolika skäl till stöd för den misstänktes skuld och de övriga förutsättningarna enligt 1 mom. uppfylls, får åklagaren dock med stöd av 7 eller 8 § eller någon annan motsvarande bestäm- melse besluta att inte väcka åtal (åtalseftergift). Åklagaren ska fatta beslut om åtalseftergift, om 1.förutsättningarna enligt 6 § 1 mom. för att väcka åtal inte uppfylls, 2.åklagaren med stöd av 6 § 2 mom. meddelar åtalseftergift, 3.målsäganden inte har framställt åtalsbegäran, eller någon annan i2 § 2 mom. avsedd särskild förutsättning för att väcka åtal inte upp- fylls, och sakens natur kräver ett särskilt beslut. Ett beslut om åtalseftergift ska motiveras. Av motiveringen ska framgå de omständigheter och bevis samt den bevisvärdering och rätts- liga slutledning på vilka beslutet grundar sig. Åklagaren får meddela åtalseftergift 1.när det misstänkta brottet inte kan väntas medföra ett strängare straff än böter och det misstänkta brottet som helhet bedömt måste anses vara ringa med hänsyn till dess menlighet eller den misstänktes skuld, sådan den misstänktes skuld framgår av det misstänkta brottet, samt 2.för ett misstänkt brott vid vilket den som misstänks för det inte hade fyllt och som inte kan väntas medföra ett strängare straff än böter eller fängelse , och som snarare kan anses ha berott på oförstånd eller tanklöshet än på likgiltighet för förbud och påbud i lag. Kräver ett viktigt allmänt eller enskilt intresse inte något annat, får åklagaren, utöver vad som bestäms i 7 §, besluta om åtalseftergift, om 1.rättegång och straff måste anses oskäliga eller oändamålsenliga med hänsyn till uppnådd förlikning mellan den som misstänks för brott och målsäganden, den misstänktes övriga handlande för att av- styra eller avlägsna verkningarna av sin gärning, den misstänktes per- sonliga förhållanden, gärningens övriga följder för den misstänkte, social- och hälsovårdsåtgärder eller andra omständigheter, 2.det misstänkta brottet inte, enligt vad som föreskrivs om bestäm- mande av gemensamt straff eller beaktande av tidigare utdömt straff, väsentligt påverkar det totala straffet, eller 3.kostnaderna för en fortsatt behandling av saken skulle stå i uppenbart missförhållande till sakens natur och den förmodade på- följden. Om två eller flera brott som misstänks ha begåtts av samma per- son står under åtalsprövning och den misstänkte genom erkännande har främjat utredningen av ett eller flera av de misstänkta brotten, får åklagaren besluta att åtal inte väcks för alla de misstänkta brott som åtalsprövningen gäller. Åtal måste dock alltid väckas, om ett viktigt allmänt eller enskilt intresse kräver det. Innan beslut om väckande av åtal fattas, kan åklagaren kalla en part och dennes biträde eller ombud till en muntlig överläggning, om detta gagnar beslutet om väckande av åtal eller behandlingen av saken vid domstol. Om den som misstänks för brott är , måste åkla- garen skyndsamt avgöra om han eller hon ska väcka åtal. Även åtalet ska väckas utan dröjsmål. Om inte ett allmänt intresse kräver något annat, får åklagaren avstå från att yrka på förverkande, om 1.vinningens belopp eller föremålets eller egendomens värde är obetydligt, 2.en utredning av grunderna för yrkandet eller behandlingen av det vid domstol skulle medföra kostnader som är uppenbart oskäliga med hänsyn till sakens natur, eller 3.det besluts om åtalseftergift för det misstänkta brottet med stöd av 7 eller 8 § eller någon annan motsvarande bestämmelse. Har åklagaren med stöd av 7 eller 8 § eller motsvarande lagrum med- delat åtalseftergift, ska åklagaren föra sitt avgörande till domstolen, om den som åtalseftergiften gäller yrkar det. Yrkandet ska skriftligen tillställas åklagaren från den delgivning som avses i 9 § 1 mom. När åklagaren har fört sitt avgörande om åtalseftergift till dom- stolen ska den som eftergiften gäller utan dröjsmål underrättas om tiden och platsen för behandlingen och om att saken kan avgöras även om han eller hon är frånvarande. Då saken behandlas ska i övrigt i tillämpliga delar följas gällande bestämmelser om rättegång i brottmål. Åklagaren får på eget eller en parts initiativ vidta åtgärder för att lägga fram ett domsförslag och för att det ska behandlas i en rätte- gång som avses i 5 b kap., om 1.det för det misstänkta brottet inte föreskrivs strängare straff än fängelse och det inte är fråga om brott som avses i 20 kap. 1, 4, 5, 6, 8 a eller 8 b § eller 21 kap. 4, 5, 6 a eller 7–15 § i strafflagen (39/1889), och 2.åklagaren finner att behandlingen av målet i en rättegång som avses i 5 b kap. är befogad med beaktande av sakens natur och de yrkanden som framställs samt de kostnader som behandlingen av målet uppenbart medför och den tid som går åt för behandlingen i å ena sidan i en rättegång som avses i 5 b kap., å andra sidan på det sätt som föreskrivs för åtalsärenden, samt eventuella frågor om medverkan till brott i fråga om det misstänkta brottet eller ett brott med direkt anknytning till det. Ett domsförslag får läggas fram när 1.den som är misstänkt för brottet i fråga eller svaranden i brott- målet erkänner det misstänkta brottet och samtycker till att saken behandlas i en rättegång som avses i 5 b kap., 2.åklagaren och den misstänkte eller svaranden i brottmålet är ense om det brott som tillräknas, 3.målsäganden vid förundersökningen har meddelat att han eller hon inte har några anspråk i målet eller att hon eller hon samtycker till att målet behandlas i en rättegång som avses i 5 b kap. I domsförslaget förbinder sig åklagaren att yrka på straff i enlighet med en lindrigare straffskala enligt 6 kap. 8 a § i strafflagen. Åkla- garen kan också förbinda sig att i enlighet med 8 § 2 mom. i detta kapitel avstå från att väcka åtal för ett eller flera misstänkta brott. Domsförslaget ska avfattas skriftligt och det ska undertecknas och dateras av parterna. I förslaget ska de uppgifter anges som avses i2 mom. samt åklagarens förbindelse att yrka på straff i enlighet med den lindrigare straffskalan. Åklagaren kan i domsförslaget uppge sin ståndpunkt i frågan om arten av och storleken på det straff som ska dömas ut. För innehållet i ett domsförslag gäller dessutom i tillämp- liga delar vad som i 5 kap. 3 § föreskrivs om stämningsansökan. När åklagaren finner att ett domsförslag om det misstänkta brottet kan läggas fram, ska han eller hon överlägga med den misstänkte eller svaranden i brottmålet om att lägga fram ett domsförslag. Åklagaren ska vid behov utreda om målsäganden samtycker till att målet behand- las i en rättegång som avses i 5 b kap. Den misstänkte eller svaranden ska förordnas ett biträde för över- läggningen, om inte han eller hon uttryckligen vill sköta sitt försvar själv. Också när den misstänkte eller svaranden vill sköta sitt försvar själv ska ett biträde förordnas, om den misstänkte eller svaranden inte klarar av att försvara sig själv eller om han eller hon är . I fråga om biträdets behörighetsvillkor gäller vad som föreskrivs i 15 kap. 2 § 1 mom. i . Trots det som föreskrivs i 2 kap. 1 § 2 mom. i denna lag ska en försvarare förordnas för en misstänkt eller svarande på hans eller hennes eller åklagarens begäran. Då gäller i övrigt vad som föreskrivs i 2 kap. Vid överläggningen ska åklagaren och den misstänkte eller svaran- den samt dennes biträde vara närvarande, om inte något annat följer av 2 mom. Om det främjar behandlingen av ärendet kan åklagaren även kalla målsäganden till överläggningen och denne har rätt att an- lita biträde. Åklagaren kan vid behov också kalla någon annan person Åklagaren ska i den omfattning som omständig- heterna kräver redogöra för den misstänktes eller svarandens och vid behov målsägandens rättigheter samt för domsförslagets betydelse. När domsförslaget har upprättats ska åklagaren utan onödigt dröjs- mål lämna domsförslaget och förundersökningsmaterialet i ärendet samt annat material som betraktas som behövligt till domstolen. Målet blir anhängigt när domsförslaget kommer in till domstolens kansli. Om åklagaren redan har väckt åtal för det brott som avses i doms- förslaget, ska han eller hon lämna domsförslaget till domstolen innan huvudförhandlingen inleds. Åklagaren ska också lämna underrättelse om domsförslaget till den domstol som behandlar åtalet. Domstolen ska avbryta behandlingen av åtalet. Åklagaren ska efter en lagakraft- vunnen dom med anledning av domsförslaget eller vid behov annars underrätta den domstol som behandlar åtalet om huruvida behand- lingen av åtalet ska avslutas eller om han eller hon fortsätter att driva åtalet. Om ett domsförslag inte läggs fram, får sådana utsagor som den misstänkte eller svaranden har avgett i samband med en överläggning som avses i denna paragraf inte användas som bevis i ett brottmål. Om åklagaren har beslutat att meddela åtalseftergift, får han eller hon återta sitt beslut endast om det enligt ny utredning som har kommit fram i saken framgår att beslutet har grundat sig på väsentligt brist- fälliga eller felaktiga uppgifter. Om åklagaren har beslutat att meddela åtalseftergift med stöd av 8 § 2 mom. eller att lägga fram ett domsförslag som avses i 10 §, får han eller hon återta sitt beslut endast om ett erkännande eller sam- tycke som avses i 2 mom. 1 punkten i den paragrafen återtas eller om beslutet enligt ny utredning som har kommit fram i saken framgår att beslutet har grundat sig på väsentligt bristfälliga eller felaktiga upp- gifter. En högre åklagare har rätt att ta upp ärendet på nytt enligt vad som föreskrivs särskilt. Ett beslut om att inte yrka på förverkande ska motiveras med iakt- tagande av 6 a § 2 mom. Beslutet ska delges den som saken gäller så som föreskrivs i 9 §. Dessutom ska 11 § 1 och 3 mom. iakttas. Om det efter att åtalet har väckts framkommer en omständighet enligt vilken åklagaren hade haft rätt att meddela åtalseftergift med stöd av 7 eller 8 § eller någon annan motsvarande bestämmelse, får han eller hon lägga ned åtalet. Nedläggningsbeslutet ska delges enligt 9 §. Ett domsförslag som avses i 1 kap. 10 § i denna lag och i 3 kap. 10 a § i förundersökningslagen (805/2011) behandlas vid ett förfarande som avses i detta kapitel utan att det ordnas en huvudförhandling enligt 6 kap. i denna lag eller i samband med en sådan huvudförhandling (erkännanderättegång). Vid en erkännanderättegång behandlas utöver domsförslaget också övriga yrkanden som grundar sig på det brott som avses i förslaget. En erkännanderättegång ska hållas från det att målet blivit anhängigt. Om erkännanderättegången inställs, ska en ny erkän- nanderättegång hållas från den dag då rättegången skulle hållas. Om bristfälligheter eller oklarheter i domsförslaget eller någon annan viktig orsak kräver det, får tidsfristen förlängas. Åklagaren och svaranden ska vara personligen närvarande vid erkän- nanderättegången. Svaranden ska ha ett biträde, om inte han eller hon under de förutsättningar som anges i 1 kap. 10 a § 2 mom. sköter sitt försvar själv. Målsäganden ska ges tillfälle att närvara, om han eller hon har pri- vaträttsliga anspråk som inte drivs av åklagaren men behandlas vid erkännanderättegången. Målsägandens utevaro hindrar dock inte att målet avgörs. Domstolen sköter om att parterna kallas till erkännanderättegången. Vid erkännanderättegången ska, om domstolen inte beslutar annat, i följande ordning: 1.åklagaren redogöra för domsförslagets innehåll och för andra omständigheter som har samband med förslaget samt i behövlig om- fattning presentera förundersökningsmaterialet i ärendet, 2.domstolen höra med svaranden om han eller hon alltjämt erkän- ner brottet och samtycker till att målet behandlas vid ett förfarande som avses i detta kapitel och om han eller hon även till övriga delar förstår domsförslagets innehåll och betydelse, samt sträva efter att försäkra sig om att förslaget motsvarar svarandens avsikt, 3.svaranden ges tillfälle att i övrigt yttra sig om domsförslaget och förundersökningsmaterialet, 4.målsäganden ges tillfälle att yttra sig om domsförslaget, 5.övriga yrkanden behandlas, 6.parterna ges tillfälle att slutföra sin talan. Domstolen ska övervaka att målet blir behandlat på behörigt sätt och att ingenting som inte hör till målet tas med i behandlingen. Domstolen ska genom frågor avlägsna oklarheter och brister i par- ternas yttranden. Domstolen ska meddela en dom i enlighet med domsförslaget, om 1.svaranden har gett ett erkännande och samtycke som avses i 3 § 2.det, med beaktande även av förundersökningsmaterialet i ärendet, är ställt utom rimligt tvivel att erkännandet är frivilligt och sannings- enligt, 3.domstolen tillräknar brottet i enlighet med domsförslaget, 4.det i övrigt inte finns hinder för att godkänna domsförslaget. I domen ska dessutom övriga yrkanden som grundar sig på brottet och som har samband med behandlingen avgöras. Domstolen får också fastställa en förlikning med iakttagande av vad som föreskrivs i 20 kap. i . Om domstolen inte meddelar en dom som avses i 4 §, avskrivs målet. Domstolen ska dock på yrkande avgöra frågorna om biträdets arvode och andra kostnader som behandlingen av målet har medfört. Om målet avskrivs, får de utsagor som svaranden har avgett i sam- band med en överläggning som avses i 1 kap. 10 a § eller en behand- ling som avses i detta kapitel inte användas som bevis i ett brottmål. Vid en erkännanderättegång iakttas i övrigt vad som föreskrivs om behandling av brottmål. Ett mål som avses i 7 kap. får inte behandlas vid en erkännande- rättegång. (/4) När brottmål avgörs vid en erkännanderättegång som avses i 5 b kap. i lagen om rättegång i brottmål är det lagmannen eller en tingsdomare som är tingsrättens ordförande. Tingsrätten är domför också med ordföranden ensam. Förundersökningslag (22.7.2011/805) Allmänna bestämmelser om hur förundersökning ska genomföras Begränsning av förundersökningen på grund av erkännande Om det sker en förundersökning av två eller flera brott som miss- tänks ha begåtts av samma person och han eller hon har främjat utredningen av ett eller flera misstänkta brott genom ett erkännande, får åklagaren, om han eller hon finner det befogat med beaktande av sakens natur och de yrkanden som kan framställas, de kostnader som behandlingen uppenbart medför och den tid som går åt för den samt andra omständigheter, på framställning av undersökningsledaren be- stämma att förundersökning inte ska göras i fråga om alla brott eller att förundersökningen av vissa av brotten ska läggas ned. Om förundersökningen begränsas med stöd av 1 mom. på grund av ett erkännande, får åklagaren på framställning av under- sökningsledaren förbinda sig att yrka på straff i enlighet med en lindri- gare straffskala som avses i 6 kap. 8 a § i strafflagen för det miss- tänkta brott som förundersöks. Åklagaren får ingå en motsvarande förbindelse också när det pågår undersökning av ett misstänkt brott vars utredning den som misstänks för brottet har främjat genom att helt eller till väsentliga delar erkänna brottet. Om förfarandet i ärendet följer 2 mom., får det ordnas en överlägg- ning mellan åklagaren och den som misstänks för brott samt avfattas ett domsförslag med iakttagande av 1 kap. 10 och 10 a § i lagen om rättegång i brottmål. Ett beslut om att avstå från förundersökning eller att lägga ned en förundersökning och åklagarens förbindelse att yrka på ett lindrigare straff får återtas endast om ett i 1 mom. avsett erkännande återtas eller om beslutet eller förbindelsen enligt ny utredning som kommit fram i ärendet har grundat sig på väsentligt bristfälliga eller felaktiga uppgifter. En förundersökning får inte lämnas ogjord eller läggas ned och en i 2 mom. avsedd förbindelse får inte ingås med stöd av denna para- graf, om det föreskrivs ett strängare straff än fängelse för det misstänkta brottet eller det misstänkta brottet är ett brott som avses i 20 kap. 1, 4, 5, 6, 8 a eller 8 b § eller i 21 kap. 4, 5, 6 a eller 7–15 § i strafflagen, eller om ett viktigt allmänt eller enskilt intresse kräver att det görs en förundersökning. Bestämmelser om när förundersökningen läggs ned och begränsas genom förundersökningsmyndighetens och åklagarens avgörande finns i 3 kap. 9, 10 och 10 a §. Det ska fattas ett skriftligt beslut om att en förundersökning inte görs, att den läggs ned med stöd av 3 kap. 9 § 1 mom. eller 10 eller 10 a § och att den avslutas utan att saken lämnas till åklagarens pröv- ning. Detsamma gäller andra liknande förundersökningsbeslut som kan påverka en parts rättigheter, intressen eller skyldigheter. Av det beslut som avses i 1 mom. ska framgå