sou · H7B36 · 2019-02-01 00:00:00 — Det ligger, med rätta, inte i utredningens uppdrag att beröra innehåll i utbildning och forskning men ”Styrning och resurs- tilldelning” måste stödja högskolans roll i detta internationella, glo- bala perspektiv. Det är min personliga övertygelse att högre utbild- ning och forskning har och måste ha en framträdande roll för att sam- hället ska kunna klara de utmaningar vi står inför. Min förhoppning är att våra förslag ska bidra till att förstärka högskolans roll i den sam- hällsomvandling vi står inför. En viktig utgångspunkt för styrning och resurstilldelning är uni- versitet och högskolors unika roll i samhället. Vi har lagt stor vikt vid att skriva fram och betona den akademiska friheten i forskning och utbildning och akademins roll som självständig och kritiskt reflek- terande kraft i samhället. Ambitionen har varit att politiken och olika intressenter i samhället ska vara medvetna om och aktivt medverka till att denna grundläggande och unika roll bejakas. Detta känns än mer viktigt då den akademiska friheten att bedriva forskning och utbildning utan politisk, ideologisk eller ekonomisk påtryckning utmanas i många länder såväl inom som utanför EU. Det går förstås aldrig att garantera den akademiska friheten men jag hoppas att de förslag vi lagt om förändringar i lag och förordning är ett steg för att skydda den. Ifrågasättande av den akademiska friheten har i ett internationellt perspektiv eskalerat bara under utredningens gång och därmed utmanas också demokratin. finns också signaler om krav på inflytande på utbildningsinnehåll och eventuella begränsningar i publiceringsfriheten. Kunskap har inte några grän- ser, och forskningen och den högre utbildningen är och ska vara global. Med omfattande samarbete kan den internationella utveck- lingen också komma att påverka den akademiska friheten på svenska lärosäten. Det gäller även eventuell påverkan av regler och normer i samarbetsländerna som inte överensstämmer med de svenska. Jag hoppas att , gärna i ett nordiskt samarbete, kan ta ett politiskt ansvar för att värna den akademiska friheten globalt. Det är lätt att fastna i ett lärosätesperspektiv och det har under utredningens gång varit viktigt att också få med utifrånperspektiv på högre utbildning och forskning och lärosätenas roll i samhället och för en demokratisk hållbar samhällsutveckling. Samhällets syn på och till- tro till högskolans verksamhet liksom lärosätenas engagemang i sam- hället är viktig för statens styrning och resurstilldelning och vi har mötts av stort intresse och engagemang under arbetet. Inte minst i blev det uppenbart att ”Struten” nämndes i olika aktörers arrangemang vilket innebar att högskolepolitiken uppmärksammades, vilket jag ser som en viktig och positiv effekt av själva utrednings- arbetet. I förslagen tydliggör vi samhällsansvaret som en av universitets och högskolors givna roll, som inte är ny och som lärosäten på olika sätt och tagit ansvar för, men som ständigt måste uppmärk- sammas och utvecklas. Globalt har universitets och högskolors sam- hällsansvar, ”social responsibility and social engagement” fått en ökad uppmärksamhet och är ett tema som förekom- mer i många internationella konferenser. har jämfört med många länder en lång tradition av samverkan med samhället men det pågår många intressanta och framgångsrika projekt världen över där akademi, med lärare och studenter, och samhällets olika aktörer går samman för att lösa samhällsutmaningar. Även om projekten ofta har ett globalt perspektiv drivs de av lokala samhällsutmaningar och under lokala förutsättningar. Det lagda förslaget rörande sam- verkan som del av överenskommelserna där lärosätenas egna initiativ i samverkan med ofta lokala externa aktörer ligger i linje med detta men jag vill uppmärksamma vikten av att ta del av och dela med sig av erfarenheter internationellt. Lärosätenas roll att ta samhällsansvar är förenat med vissa utma- ningar, som är gemensamma globalt. Det kan gälla svårigheter i att finna finansiering, inte minst av mer långsiktig karaktär, för dessa oftast flerdisciplinära projekt, i meritvärdet för den enskilde forska- ren/läraren och studenten, utvärderingar och uppföljningar av forsk- ning och utbildning som inkluderar samverkan samt lärosätets rank- ing i det rådande systemet. Dessa frågor, som inte är nya, behöver lösas men kräver aktivitet för att nå samsyn inte bara inom den akademiska sektorn och dess finansiärer utan också från samhällets aktörer, inte minst politiken, såväl nationellt som internationellt. Under vårt arbete står det, inte oväntat, klart att enskilda aktörer till viss del har haft olika fokus och förväntningar på utredningen. Det är därför viktigt att mottagare och intressenter av denna utred- ning kan respektera och bejaka olika aktörers intressen och roller i kunskapssamhället och i första hand fokusera på helheten i våra för- slag. Att se över dagens modell för statens styrning och resurstill- delning har av olika aktörer efterfrågats och det är min förhoppning att denna utredning, till skillnad från flera andra utredningar som behandlat liknande frågor, nu leder till förändring. Om inte ser jag det som otänkbart att en ny utredning kommer till stånd inom överskådlig tid. Det förslag till ramverk för styrning och resurstilldelning som vi föreslår, grundar sig på tillit, samordning och långsiktighet i hög- skolepolitiken och är tänkt att kunna verka över och därmed hantera förändringar i omvärlden samt olika politiska prioriteringar. Dialogen och överenskommelser utgör en viktig grund i det före- slagna ramverket men det har av olika skäl höjts röster om tveksam- het till detta. Jag vill dock understryka att lagda förslag till modell bygger på tillit och då måste utgångspunkten vara att respektive part med öppet sinne medverkar till en positiv utveckling med bättre mål- uppfyllelse som resultat och som ger politiken och lärosätena möj- ligheter att öka förståelsen för varandras roller. Detta med målet att utveckla till en ledande kunskapsnation, som också medver- kar på den internationella arenan och bidrar till demokratisk och hållbar samhällsutveckling. En invändning mot överenskommelser har varit att regeringen i formell mening kommer att ”förhandla” med sig själv eftersom det är regeringen som utser rektor och styrelsens ordförande och exter- na ledamöter. I praktiken menar jag att detta inte behöver vara ett problem då min erfarenhet är att rektorer och styrelser står upp för lärosätets intressen. Detta utesluter inte, enligt mig, att man fram- gent behöver se över utseendeprocessen av styrelse och förordnande av rektor, när en ny modell väl etablerats. Som grund för de dialogbaserade överenskommelserna ligger från regeringens sida den föreslagna positionen med samlade politiska mål och satsningar . Från läro- sätets sida ska också dess mål och strategier utgöra underlag för dia- logen och därmed får den interna processen med att ta fram dessa ett värde. Som vi skriver i förslaget måste processen involvera lärare och studenter samt styrelse, vars uppdrag är att tillse att lärosätet genomför uppdraget från regeringen. Själva processen har, enligt min erfarenhet, ett stort värde för ett gemensamt ansvars- tagande för lärosätets verksamhetsutveckling. I våra möten med högskolan och högskolans intressenter lyfts kopplingen av forskning och utbildning och inte minst behovet av kompetens kopplat till kunskapsutvecklingen. skiljer sig från omvärlden med denna starka uppdelning och det noteras med för- våning från inte minst våra grannländer. Jag har också mött detta från unga akademiker i karriären, inte minst de som har rekryterats internationellt, som också framhåller att avsaknaden av pedagogisk kompetens kan missgynna dem i konkurrensen om akademiska an- ställningar internationellt. Att närmare koppla utbildning och forsk- ning ligger i vårt direktiv och förhoppningen är att förslag om ”ett samlat anslag”, en ökad andel basanslag, och ett förtydligande i hög- skolelagen (HL) att det i lärarens roll normalt ingår både forskning och utbildning ska bidra till en sådan utveckling. Men jag vill förtyd- liga att det ligger på lärosätet, dess lärare och studenter att ta ansvar för och medverka till att utbildning och forskning i realiteten knyts samman. En förändring som måste till är att kopplingen mellan forskning och utbildning avspeglas i meriteringssystemet och primärt är det lärosätet som vid rekrytering, bedömning av kompetens och karriär- utveckling, tilldelning av resurser etc. äger frågan. Utgångspunkten är förstås inte att göra avkall på kvalitet. Trots goda initiativ på läro- sätesnivå att höja meritvärdet av utbildningskomptens går det enligt min mening alldeles för långsamt. Vad gäller meritvärdet av sam- verkan är detta än mer problematiskt och denna problembild är dess- utom internationell. Det är viktigt att våga kliva ur det som är invant och välbekant och våga ta stegen mot det som så länge efterfrågats. Professionen själva bör vara drivande. Men för att behovet och bety- delsen av utbildning och samverkan ska återspeglas i meritsystemet räcker det inte med att lärosätena tar sitt ansvar. Samhällets olika aktörer, inklusive politiken, måste uppmärksamma det samlade merit- värdet och det gäller inte minst offentliga och privata finansiärer. För de senare handlar det om att vid bedömning av ansökningar värdera den/de sökandes medverkan och kompetens inom utbildning och samverkan. Glädjande har det under utredningen framförts från många håll, inklusive såväl statliga som privata forskningsfinansiärer, en positiv syn på kopplingen av forskning och utbildning men också av att meritvärdet av samverkan uppgraderas. Även här behövs såväl nationell som internationell samsyn som inte kommer utan aktivt engagemang och det är viktigt att såväl lärosätenas lärare och studenter som forskningsfinansiärerna möts och tar frågan framåt. För att utkräva ansvar från lärosätena, vad gäller att se till hela verksamhetens behov av rekryteringar, att verka för jämställdhet, ge goda anställningsförhållanden, bra kunskapsmiljöer och inte minst bra karriär- och utvecklingsmöjligheter måste de ges finansiella förutsättningar. Som vi beskrivit i vårt förslag har en allt ökande andel externfinansiering, som oftast är områdesriktad, gjort det allt svårare för lärosätet att ta detta ansvar. Den ökade externfinansier- ingen lägger också ett ökat tryck på läraren att ständigt söka bidrag och detta redan tidigt i karriären med för många en stress och en oönskat dålig arbetsmiljö som följd. Personligen har jag med oro sett denna utveckling, och utan vetenskapliga eller statistiska belägg, ställt mig frågan om detta innebär att vi förlorar många högt kvali- ficerade framtida lärare och därmed riskerar roll som ledan- de kunskapsnation. Lärosätena måste inte bara kunna göra bra rekry- teringar utan också kunna behålla den bästa kompetensen genom att erbjuda en attraktiv arbetsmiljö och skapa och vara tydlig med för- utsättningar för en bra karriär. Externfinansieringen har en viktig roll att fylla men behovet av en statligt ökad andel direktfinansiering av forskning och forskarutbildning, ”basanslag”, har framförts från sektorn och ligger nu i vårt förslag. Detta leder för- stås inte till full effekt över men det är viktigt att lärosätena kan visa på en förändring i rätt riktning, då det finns viss skepticism till att lärosätena klarar detta. Här har den kollegiala professionen en given roll. Frågan om kollegialitet och linjestyrning har inte oväntat kommit upp under vårt utredningsarbete och också debatterats i media. Det ligger inte i vårt uppdrag se på lärosätenas interna styrning och orga- nisation. Det föreslagna fyraåriga ramverket bygger på professio- nens liksom studenternas medverkan och delaktighet i lärosätets interna strategi- och prioriteringsarbete men också ett ansvar för dess genomförande. Vi har därför föreslagit att lärarens roll skrivs in i HL på samma sätt som för studenterna med avsikten att säkerställa kollegiets medverkan och ansvar för lärosätets verksamhet. Min för- hoppning är att detta tillsammans med andra förslag i betänkandet kan bidra till att linjestyrning och kollegialitet går hand i hand och medverkar till verksamhetens kvalitet och dess utveckling I detta sammanhang vill jag personligen lyfta frågan om student- kårernas finansiering. Vi har beskrivit utvecklingen i kapitel 2.9. Kår- obligatoriets avskaffande 2010 och dess betydelse för studenternas representativitet och förutsättningar att aktivt kunna medverka i beredande och beslutande organ, enligt HL, är en fråga som lyfts införande. 2017 gjorde UKÄ en kartläggning av student- inflytandets förutsättningar efter det att kårobligatoriet avskaffades. I denna framkom flera brister kopplat till studenternas förutsättning- ar att medverka i studierelaterade frågor och det är viktigt att gå vidare med detta. Studenternas medverkan i den svenska högskolans verk- samhet är internationellt unik och ett föredöme i många länder. bör enligt min mening, inte minst på politisk nivå, fortsatt aktivt medverka till att betydelsen av studentmedverkan uppmärk- sammas internationellt. I direktiven framgår att framlagda förslag ska vara kostnadsneu- tralt men jag vill utanför utredningens uppdrag lyfta fram ett par frå- gor som varit aktuella och lyfts fram från högskolesektorn samt från arbetstagarorganisationerna SULF och TCO . Jag menar att dessa är centrala för att högskolan ska kunna utvecklas positivt. Den första gäller den urholkning av lärosätestillgängliga resurser för forskning och utbildning. Häri ligger det s.k. produk- tivitetsavdraget som har kritiserats utifrån att utbildning och forsk- ning inte kan effektiviseras på samma sätt som andra sektorer. Fler studenter per lärare, färre lärarledda timmar, eller fler publicerade artiklar per satsad krona ger ökad produktivitet i finansiella mått men knappast förenligt med mål och därtill gjorda satsningar som syftar till ökad kvalitet i utbildning och forskning. Den andra gäller ifråga- sättandet av Akademiska hus direktiv att vara marknadsanpassade var- vid hyresökningar sker kontinuerligt. Jag menar att resurserna, pri- märt till den högre utbildningen, behöver behandlas av regering och riksdag för att fortsatt ska vara en ledande kunskapsnation. Avslutningsvis vill jag reflektera över processen. Vi har under utredningens gång försökt vara öppna med våra förslag och har så långt det har varit möjligt försökt vara med på så många diskussioner som det funnits tid till. Det finns förstås avigsidor med en öppen process då det ställt krav på såväl oss i utredningen som på intres- sentsidan att förhålla sig till att långt ifrån alla delar finns på plats under processen. Med utgångspunkt från dialoger, möten och rap- porter, lade vi fram en skiss till övergripande modell- förslag på utredningens hemsida för att detta skulle visa på våra tankar men också ge intressenter mer underlag för fördjupande dia- loger . Inför presentation av och diskussion om ”Struten” i lade vi på hemsidan upp kompletterande och utvecklade texter. Det framfördes då i vissa sammanhang att man inte tyckte sig kunna ta ställning till förslaget då det saknades mycket detaljer, vilket är förståeligt, men tanken har varit att vidare- utveckla framlagda underlag till det slutgiltiga förslaget. Jag tror dock att processen har inneburit att det övergripande ramverket är känt liksom förslag om samlat anslag, ökade basanslag, resurstilldelning som stödjer nyutveckling av kurser och program och livslångt lärande. Min förhoppning är att processen på detta sätt bidragit till en dis- kussion om högskolans roll, styrning och resurstilldelning – en dis- kussion som kan gå vidare när vi nu lagt fram vårt samlade förslag. Jag vill sist men inte minst framföra ett tack till de mycket kun- niga, inspirerande, engagerade men också, i sann akademisk anda, kritiska medarbetare. Att kunna arbeta som ett team med öppenhet och tillit har för mig varit en viktig förutsättning för ett arbete som detta. Tack , , och . , S. m.fl. (red) (2016), Det hotade . (2018), ”Att kontrollera förvaltningen: fram- växten av granskningssamhället” i , C. (red) Politik som organisation. Aktas, V. m.fl. (2018), ”Social scientist under threat: Resistance and self-censorship in Turkish academia”. , 1–18. (2013), Visioner, vägval och verkligheter. Auranen, O. (2014), University research performance: Influence of funding competition, policy steering and micro-level factors. Barrling , K. (2005), Akademisk frihet i praktiken: En rapport om tillståndet i den högre utbildningen. rapportserie 2005:43 R. (2008), Kunskapsnation i kris? Politik, pengar och makt i svensk forskning, in Education and Research, Skrifter 13. (2018), Kunskapsunderlag för högskolepolitiken. Under- lagsrapport till Styr- och resursutredningen . , M & , S. (2015), Samverkansuppgiften i ett historiskt och institutionellt perspektiv, Analys VA 2015:02. (2004), Överlever den akademiska friheten? En intervjustudie av svenska forskares villkor i universitetens bryt- ningstid. (2016), ”Långt före sin tid: som kreativ miljö” i , S. m.fl. (red) (2016), Det hotade . (2012), Den akademiska frågan – en om frihet i den högre skolan. Rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi 2012:3. Bexell, G. m.fl. (2007), Det framtida högskolelandskapet. Bexell, G. (2013), Akademiska värden visar vägen. (2015), Universitetsreform! Så kan vi rädda och lyfta den högre utbildningen. Bornmann, L. (2017), “Measuring impact in research evaluations: a thorough discussion of methods for, effects of and problems with impact measurements”, Higher Education. Boulton, G. & , C. (2008), What are universities for? League of Universities (LERU) positioning paper. , . m.fl. (2015), Strategisk samverkan. Möjligheter och modeller som stärker lärosätet som utbildningsinstitution, forsk- ningsmiljö och samhällsaktör. Sammanfattande rapportering från . (2000), ”Det går inte att styra med resultat,” Statsvetenskaplig 103:3. (2018), Några frågor om akademins autonomi, Rapport till SUHF. Forsknings- og Innovationspolitiske Råd (2016), Links between research policy and national academic performance. A comparative study of , and the . Damvad Analytics (2016). Forskningsperformance vid uni- versitet och högskolor. Debackere, K. m.fl. (2018), Mutual Learning Exercise: Performance- Based Funding of , European Commission. Dir. 1989:7, Utredning om vissa undervisningsfrågor i högskolan. Dir. 2004:49, Resurstilldelningssystemet för grundläggande högskole- utbildning. Dir. 2006:29, Tilläggsdirektiv till (U 2004:03). Dir. 2007:46, Expertgrupp för studier i offentlig ekonomi. Dir. 2007:158, Ökad frihet för universitet och högskolor. Dir 2009:7, Delegation för jämställdhet i högskolan. Dir. 2013:102, Delegation för migrationsstudier. Dir. 2016:51, Tillit i styrningen. Dir. 2016:71, Tilläggsdirektiv till Expertgruppen för biståndsanalys (UD 2013:01). Dir. 2017:79, Utredning om regeringens analys- och utvärderings- resurser. Dougherty, K.J. & Reddy, V. (red) (2013), Performance Funding for Higher Education: What Are the Mechanisms What Are the Impacts. Dougherty, K.J. m.fl. (2016), ”Looking Inside the of Performance Funding for Higher Education: , Organizational Obstacles, and Intended and Unintended Impacts,” , vol. 2, no. 1992:1, och högskolor. & , L. (2017), Högskola i otakt. Elken, M., Frølich, N., , I. (2016), Steering approaches in higher education: Comparing , , , the and UK (). NIFU Report 2016:35. (2016), Universitet under uppsikt. & , U. (2014), Resurser för utbildning och forskning. Dnr 14/014. ESBRI & (2013), Det innovativa . som kun- skapsnation i en internationell kontext. ESV (2007), Resultatindikatorer – en idéskrift. ESV (2012), Resultatindikatorer. ESV (2016), Att synliggöra myndigheters resultat. EUA (2008), European Universities’ Charter on Lifelong Learning. EUA (2015), Designing Strategies for Efficient Funding of Universities in Europe. EUA (2017), Public Funding Observatory Report. (2012), Recommendation CM/Rec (2012)7 of to member States on the responsibility of public authorities for academic freedom and institutional autonomy. (2006), Recommendation 1762(2006) on Academic freedom and university autonomy. (2011), Prestationsbaserad resurstilldelning för universitet och högskolor. (, dnr U2010/4151/.) & , J. (2013), Med synlighet som ledstjärna: en analys av vilka principer som styr kommunikationsarbetet i nationella förvaltningsmyndigheter. & Jegen, R. (2001), ”Motivation crowding theory: A survey of empirical evidence,” 15 (5). & Osterloh, M. (2006), “Evaluations: Hidden Costs, Questionable Benefits, and Superior Alternatives,” . (1989), ”Den sista forskningspropositionen?” i , T. (red) Universitet och samhälle. Om forskningspolitik och vetenskapens samhälleliga roll. (2016a), ”Universitetens uppgift”, i , S. m.fl. (red), Det hotade . (2016b), ”Systemfelet i universitetspolitiken” i , R. (red) – Kungl. Skytteanska samfundets i årsbok 2016. , (1997), ”Att granska för att främja” i Granskning och bedömning av kvalitetsarbete vid universitet och högskolor: Utgångspunkter samt angrepps- och tillvägagångssätt för Högskole- verkets bedömningsarbete. (2018), Elitism som nytta. Om humaniora och bildning i den svenska akademin. Svenskt näringslivs skuggutredning till den statliga Styr- och resursutredningen. (2012), ”Demand or discretion? The market model applied to science and its core values and institutions.” Ethics in Science and Environmental Politics 12. Hazelkorn, E. (2018), ”The Accountability and Transparency Agenda: Emerging Issues in the Global Era,” i Curaj, A. mfl. ), European Higher Education Area: The Impact of Past and Future Policies. (2015), Ökad handlingsfrihet för statliga lärosäten. En rapport till – universitetsnätverk. (2018), Är externfinansieringsgraden för stor? Rapport till SUHF . (2012), “university research funding systems.” Research Policy 41, 251-261. , , , P., Waltman, L., de Rijcke, S. & Rafols, I. (2015), “The Manifesto for research metrics.” Nature . Hirschfeldt, J. (2016), ”som varumärke”, i , S. m.fl. (red), Det hotade . (2014), Polisens trafiksäkerhetsarbete. Rikspolis- styrelsens utvärderingsfunktion. & Milgrom, P. (1991), ”Multitask principal-agent analyses: Incentive contracts, asset ownership, and job design,” , Economics and Organization 7. Honeth, P. (2018), Öka autonomin – minska den politiska styrningen. Tankar om inriktningen för ett nytt styr- och resurstill- delningssystem för högskolan. Svenskt näringslivs skuggutredning till den statliga Styr- och resursutredningen. Humtank (2017), På jakt efter framtidens kompetenser. Om huma- nioras potential på arbetsmarknaden. Rapport #2 2017. (2018). Forskningskvalitet, effektivitet och extern finan- siering. Rapport till SUHF . (1997), Uppföljning av resurstilldelningssystemet för grundläggande högskoleutbildning – ett regeringsuppdrag. Rapport 1997:27 R. (1998a), . Utvecklingen vid de mindre och medelstora högskolorna . Rapport 1998:2 R. (1998b) Högskola i dynamisk utveckling – fyra högskolors förutsättningar att bli universitet. Rapport 1998:11 R. (1999), Högskolans samverkan med det övriga sam- hället – en kortfattad historisk tillbakablick. Utvärdering av hög- skolans arbete med sin samverkansuppgift – delrapport 1. Arbets- rapport nr. (2001), Utvecklingen av högskolans samverkans- uppdrag. Rapport 2001:24 R. (2004), Högskolan samverkar. Rapport 2004:38 R. (2005), Högskolan samverkar – goda exempel. Rapport 2005:9 R. (2006a), Högre utbildning och forskning 1945–2005 –en översikt. Rapport 2006:3 R. (2006b), Vidgade uppgifter för universitet och hög- skolor? Utvecklingen och rektorernas synpunkter. Rapport 2006:32 R. (2006c), Utbildning på vetenskaplig grund – röster från fältet. Rapport 2006:46 R. (2008a), Rankning av universitet och högskolor som studentinformation? Rapport 2008:04 R. (2008b), Högskolan samverkar vidare. Rapport 2008:10 R.