sou · H7B33d2 · 2019-01-30 00:00:00 — Ett sådant beslut är nämndens beslut i fråga om vägran eller nedsättning av fortsatt försörjningsstöd enligt 4 kap. 5 §. Med anledning av att 4 kap. 5 § upphävs, upphävs även denna grund i paragrafens första stycke. 15.4Förslaget till lag om ändring i lag (2009:47) om vissa kommunala befogenheter 6 kap. 2 § Ändringen innebär att kommuner får ackvirera platser för ferie- arbete och feriepraktik. Bestämmelsen avser kommunernas arbete med att hitta arbetsgivare som vill ta emot feriearbetare och ferie- praktikanter. Till skillnad från första stycket krävs ingen överens- kommelse med Arbetsförmedlingen för att utföra åtgärden. Det krävs inte heller någon ytterligare reglering av regeringen. Att kom- munerna själva eftersöker och tar emot feriearbetare och ferieprak- tikanter i den kommunala verksamheten bedöms inte vara en arbets- marknadspolitisk åtgärd utan något kommunen gör i egenskap av arbetsgivare. Särskild befogenhet för detta torde därför inte krävas. Förslaget har behandlats i kapitel 10. Det statliga åtagandet för en väl fungerande arbetsmarknad och Arbetsförmedlingens uppdrag En väl fungerande arbetsmarknad är till nytta för arbetstagare och arbetsgivare och för samhället i stort. Den kännetecknas av en hög nivå på sysselsättningen och en produktiv användning av arbetskraften. För att på lång sikt säkerställa att samhällets samlade resurser används så effektivt som möjligt ska en särskild utredare analysera hur statens åtagande i dessa frågor och Arbetsförmedlingens uppdrag kan utfor- mas. Utredaren ska bl.a. ta ställning till •hur det statliga åtagandet för arbetsmarknadspolitiken kan göras mer effektivt och tydligt, •hur Arbetsförmedlingens vägledning bör stärkas och samspela med annan vägledning, •hur utbildning och andra insatser inom arbetsmarknadspolitiken bör förhålla sig till skolväsendet, universitet och högskolor samt folkbildningen, och •hur väl samspelet och ansvarsfördelningen fungerar mellan aktörer som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt, med särskilt fokus på statliga myndigheters och kommunernas roll, samt hur förut- sättningarna för samverkan och ansvarsfördelning kan förbättras. Delarna av uppdraget som rör vägledning och externa leverantörer ska delredovisas . Delredovisningen ska även innehålla en övergripande kartläggning av hur samspelet och ansvarsfördelningen mellan stat och kommun fungerar i frågor som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt. Uppdraget ska slutredo- visas . Politiken för en väl fungerande arbetsmarknad Regeringens mål med arbetsmarknadspolitiken är att insatserna ska bidra till en väl fungerande arbetsmarknad. En väl fungerande arbets- marknad är till nytta för arbetstagare och arbetsgivare, men även för samhället i stort. En väl fungerande arbetsmarknad kännetecknas av en hög nivå på sysselsättningen och en produktiv användning av arbetskraften. Arbetskraften kan matchas mot de krav som struktur- omvandlingen på arbetsmarknaden ställer. Antalet personer som arbetar och antalet arbetade timmar i ekonomin ska öka. Sysselsättningen ska öka och arbetslösheten ska minska varaktigt. Människor ska arbeta och bidra efter förmåga. Färre ska vara deltidsarbetslösa. Kvinnors sysselsättning och arbetskraftsdeltagande måste öka, särskilt bland ut- rikes födda. Regeringens utgångspunkt är att människor både vill och kan bidra och göra rätt för sig. Politiken för en väl fungerande arbetsmarknad måste ta sin utgångspunkt i behoven av och efterfrågan på arbetskraft och kompetens inom både den privata och den offentliga sektorn. Arbetsmarknadspolitiken spelar också en viktig roll i att ge stöd till enskilda i en omställningsprocess. har kraven på att arbets- sökande aktivt ska söka arbete förtydligats . Arbetsmarknadspolitiken är nationell, med en statlig finansiering och ett regelverk som ska tillämpas enhetligt i hela landet, men ska ha tillräckliga möjligheter till flexibilitet för att kunna anpassas efter för- hållanden på arbetsmarknaderna lokalt och regionalt. Regeringen har betonat kommunernas roll för en väl fungerande arbetsmarknad, bl.a. genom att på olika sätt ha stimulerat samarbete och tagit bort begränsningar för samverkan mellan och kommunerna. Staten har huvudansvaret för etablering av nyanlända invandrare. Arbetsförmedlingen är huvud- saklig samordnande aktör, men kommunerna har ansvar för uppgifter som bosättning, vuxenutbildning i svenska för invandrare och samhällsorientering. Utbildningspolitiken har stor betydelse för en väl fungerande arbetsmarknad och regeringen har genomfört ett stort antal sats- ningar inom det området. Regeringen har även förändrat sjukförsäk- ringen så att den ska ge den trygghet som försäkrade har rätt att för- vänta sig samt att den försäkrade snabbt ska återkomma till arbete. Ersättning från sjukförsäkringen ska lämnas det behövs för att återfå arbetsförmågan och den bortre tidsgränsen för hur länge ersättning kan lämnas har avskaffats. Arbetsförmedlingen bedriver arbetslivsinriktad rehabilitering för personer med nedsatt arbetsför- måga på grund av funktionsnedsättning eller ohälsa. Myndigheten samverkar med för att stödja sjukskrivna och personer med aktivitetsersättning att kunna återgå i arbete. Genom samordningsförbund samverkar Arbetsförmedlingen med Försäkrings- kassan, kommuner och landsting för att ge stöd åt personer som har behov av samordnade rehabiliteringsinsatser så att dessa uppnår eller förbättrar sin förmåga att utföra förvärvsarbete. För en väl fungerande arbetsmarknad är det också viktigt att det är möjligt att förena arbets- liv med familjeliv. Aktörer som bidrar till en väl fungerande arbetsmarknad Många aktörer bidrar på olika sätt till arbetet för en väl fungerande arbetsmarknad. Den huvudsakliga statliga myndigheten med uppdrag att bidra till en väl fungerande arbetsmarknad är Arbetsförmedlingen. Myndigheten har cirka 14 000 anställda över hela landet och verksam- heten omsluter totalt , inklusive alla olika former av individersättningar och anställningsstöd. Arbetsförmedlingens huvudsakliga uppdrag är att effektivt sam- manföra dem som söker arbete med dem som söker arbetskraft. Arbetsförmedlingen ska även säkerställa att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en omställningsförsäkring. Myndigheten har också ett samlat ansvar för handikappfrågor inom arbetsmarknadspolitiken och ett särskilt ansvar för att nyanlända invandrare erbjuds insatser som främjar en snabb och effektiv etablering på arbetsmarknaden. För att genomföra sitt uppdrag har Arbetsförmedlingen en rad olika insatser till sitt förfogande. Den vanligaste insatsen är platsför- medling genom vilken de som söker arbete kan få förmedlingsstöd i kombination med uppföljning för att säkerställa ett aktivt arbets- sökande. Arbetsförmedlingen har också tillgång till det europeiska nätverket av offentliga arbetsförmedlingar, Eures. Arbetsförmedlingen har möjlighet att besluta om olika programinsatser för att stärka den enskildes möjligheter att få eller att behålla ett arbete och för att underlätta för arbetsgivarna att få arbetskraft med efterfrågad kompe- tens. Bland sådana insatser finns yrkesinriktad arbetsmarknadsutbild- ning, praktik och stöd till start av näringsverksamhet. Arbetsförmed- lingen förfogar även över olika former av anställningsstöd. Förutom de insatser som ges i Arbetsförmedlingens regi levereras tjänster av externa kompletterande aktörer. Privata utförare har levererat utbildning inom arbetsmarknadspolitiken, och finns de i större utsträckning med som leverantörer av komplet- terande arbetsförmedlingstjänster. Arbetet för att uppnå en väl fungerande arbetsmarknad kan inte bedriva på egen hand. Många andra aktörer spelar viktiga roller. Vissa av dessa är statliga eller kommunala myndigheter med uppdrag definierade av riksdag och regering. Andra är aktörer av olika slag utanför den offentliga sfären, både ideella organisationer och företag. Kommunernas verksamheter är en förutsättning för en väl fungerande arbetsmarknad. Kommunerna tar ett ansvar för arbetsmarknadsinsatser genom att socialnämnden får begära av dem som får försörjningsstöd att delta i praktik och kompetenshöjande insatser i de fall den enskilde inte kunnat erbjudas en lämplig arbetsmarknadspolitisk insats. ska samråda med Arbetsförmedlingen innan beslut fattas om sådana insatser. I så gott som samtliga kommuner finns kommunalt finansierade arbetsmarknadsinsatser i någon form. Kommunerna ansvarar bl.a. för utbildning inom skolväsendet, vilket även inkluderar studie- och yrkesvägledning. Kommunerna har vidare ett aktivitetsansvar för ungdomar. Det innebär att en hemkommun löpande ska hålla sig informerad om hur de ungdomar i kommunen är sysselsatta som har fullgjort sin skolplikt men inte har fyllt och inte har genomfört eller fullföljt utbildning på natio- nella program i gymnasieskola eller gymnasiesärskola eller motsvar- ande utbildning. Kommunerna ska erbjuda dessa ungdomar lämpliga individuella åtgärder, i första hand för att motivera individen att på- börja eller återuppta en utbildning. Kommunerna har också en viktig roll tillsammans med vad gäller integrationen av nyanlända invandrare. Kom- munerna är även stora arbetsgivare. Arbetsmarknadens parter är avgörande för arbetsmarknadens funk- tionssätt. Det följer främst av betydelsen av de avtal som sluts på arbetsmarknaden, men också av t.ex. parternas roller i samråd inom arbetsmarknadspolitiken. Parterna har stor kompetens och parts- organisationerna har en unik möjlighet att genom sina medlemsorga- nisationer löpande följa utvecklingen och behoven på arbetsmarkna- den. Fler än 3 miljoner arbetstagare omfattas nu av något av de om- ställningsavtal som har slutits mellan arbetsmarknadens parter inom ett antal områden. Omställningsorganisationerna har fått en allt större roll i att ge stöd till personer som blir uppsagda. Många statliga myndigheter spelar viktiga roller, däribland Svenska , , Inspektionen för arbetslöshetsför- säkringen, , , , länsstyrelserna, , universitet och högskolor. Inom kommittéväsendet finns bl.a. Delegationen för unga till arbete och Valideringsdelegationen 2015–2019. Även statligt ägda bolag som och har verksam- het som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt. Arbetslöshets- kassorna, folkhögskolorna, yrkeshögskolorna och idéburna organisa- tioner är andra viktiga aktörer. Privata företag inom exempelvis bemannings- och rekryteringsbranscherna samt arbetsintegrerande sociala företag har också verksamhet som påverkar hur arbetsmark- naden fungerar. På regional nivå hanterar aktörer med regionalt utveck- lingsansvar många uppgifter med koppling till arbetsmarknadspoli- tiken. Behovet av en utredning Arbetslöshetens och befolkningens utveckling Arbetsmarknadsläget i har förbättrats . I takt med att konjunkturen förbättras bedöms efterfrågan på arbets- kraft öka, vilket bidrar till att sysselsättningen fortsätter att öka och att arbetslösheten minskar. Den minskade arbetslösheten utgår dock från en hög nivå som har varat . Arbetslöshetens börda har också blivit allt- mer ojämnt fördelad. Arbetslöshetstiderna har förlängts efter den ut- dragna lågkonjunkturen och stora inflöden har skett på arbetsmark- naden, bl.a. till följd av förändringar i sjukförsäkringen och genom ökad invandring. Gruppen arbetslösa består till allt större omfatt- ning av individer som har det relativt svårt att få en fast förankring på arbetsmarknaden. Till dessa hör personer som har en funktionsned- sättning som medför nedsatt arbetsförmåga, individer med högst förgymnasial utbildning och individer födda utanför . Även arbetslösa personer som är eller äldre har svårt att hitta nytt jobb. Många av dessa arbetslösa har även i gynnsammare konjunkturlägen svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Med en åldrande befolkning måste färre försörja fler. För att kunna upprätthålla en offentligt finansierad välfärd blir det nödvändigt att de som redan arbetar mer och att den arbetskraft som skulle kunna arbeta, men inte gör det, kommer i arbete. Till följd av en ökad oro i omvärlden kommer fler människor med skyddsbehov till och de nyanländas potential behöver till- varatas. Utrikes födda har ett lägre deltagande i arbetskraften än inrikes födda. Alla de många samhällsaktörer som bidrar till att under- lätta och påskynda nyanlända invandrares etablering i samhället och arbetslivet behöver samspela bättre. har en internationellt sett hög sysselsättningsgrad bland både kvinnor och män. Män är fortfarande sysselsatta i högre grad, men skillnaderna minskar . Skillnaden mellan könen i fråga om arbetslöshet är liten. Kvinnor och män har trots det olika ställning på arbetsmarknaden, t.ex. genom att kvinnor och män i hög grad arbetar inom olika sektorer och yrken och att kvinnor arbetar deltid i betyd- ligt större utsträckning än män. Sysselsättningsgraden bland utrikes födda kvinnor är betydligt lägre än bland inrikes födda kvinnor och skillnaden är större mellan utrikes födda kvinnor och män än mellan inrikes födda. som arbetslösheten är hög ligger antalet lediga jobb på en hög nivå. Arbetsgivare har problem att hitta personal med rätt kom- petens. Inom vissa sektorer och regioner råder särskild brist på kvali- ficerad arbetskraft. Rekryteringstider har ökat. Många arbetstagare har uppgifter som inte motsvarar deras kvalifikationer, inte minst ut- rikes födda personer. I , som i många länder, ökar ny teknik och innovationer efterfrågan på arbetskraft med eftergymnasial utbildning. Även lägre avlönade arbeten har ökat mer än jobb i lönenivåerna i mellanskikten. Omställning till yrken och arbetsuppgifter som kräver längre utbild- ning är tidsmässigt och ekonomiskt kostsamt för individen. Den minskade tillgången på jobb i mellanskiktet resulterar därför i hög grad i ökad konkurrens om jobben i de lägre segmenten. Utvecklingen ställer ökade krav på insatser som förbättrar match- ningen mellan de arbetssökande och de tillgängliga jobben, i första hand genom grundläggande utbildning och kompletterande utbild- ningar inom bristyrken. Arbetsmarknadens främsta aktörer är individen som arbetar eller söker arbete och arbetsgivaren. Grundläggande är att individer har ansvar för sin egen försörjning och för att skaffa och upprätthålla den kom- petens som är efterfrågad på arbetsmarknaden. Arbetsgivare har an- svar för den egna kompetensförsörjningen. Få av arbetsmarknadspolitikens många olika insatser är utformade som rättigheter. De beslutas i stället efter en arbetsmarknadspolitisk prövning. Insatserna ska också vara anpassade efter individens förut- sättningar, inom regelverkets ramar. En individ med sämre förutsätt- ningar att själv hitta eller byta arbete eller skaffa sig utbildning får generellt mer hjälp och stöd från det offentliga än en individ med goda förutsättningar. Av förordningen (2000:628) om den arbetsmarknads- politiska verksamheten framgår att en anvisning till ett arbetsmark- nadspolitiskt program ska vara arbetsmarknadspolitiskt motiverad och endast får göras om den framstår som lämplig både för den enskilde och ur ett övergripande arbetsmarknadspolitiskt perspektiv. Regler- ingen underlättar en anpassning efter konjunktur- och arbetsmark- nadsläget och därmed en effektiv användning av tillgängliga resurser. Den försvårar dock möjligheten för arbetssökande och arbets- givare att överblicka eller förutsäga vilken typ av stöd som finns till- gängliga och i viss mån även vilka krav som kommer att ställas. Kravet på de arbetssökande att stå till arbetsmarknadens förfog- ande är kopplat till rätten till specifika ersättningar. För arbets- marknadspolitikens legitimitet är det viktigt att det finns en väl funge- rande kontroll av att de arbetssökande står till arbetsmarknadens förfogande och att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en om- ställningsförsäkring. Tydliga men anpassningsbara insatser Det är viktigt att det statliga och offentliga åtagandet inom arbets- marknadspolitiken är tydligt, för att skapa långsiktiga planeringsför- utsättningar för individer och andra aktörer på arbetsmarknaden. Staten bör inte skapa system som motverkar arbetstagares eller arbets- givares incitament att själva bidra till en väl fungerande arbetsmarknad. Offentliga åtgärder på arbetsmarknaden bör därför så långt som möj- ligt undvika inlåsningseffekter, dödviktseffekter och konkurrenssned- vridning. Vilka åtaganden som är samhällsekonomiskt effektiva kan dock vara svårt att överblicka, särskilt på lång sikt. Det kommer alltid att finnas gränser för det statliga respektive det offentliga åtagandet och dessa gränser kommer återkommande att behöva ses över, inte minst eftersom användningen av offentliga resurser alltid kommer att be- höva prioriteras. Avgränsningar eller prioriteringar inom åtagandet vad gäller arbe- tet för en väl fungerande arbetsmarknad kan inte vara statiska, utan behöver kunna anpassas dels till utvecklingen på arbetsmarknaden på , dels till konjunkturförändringar. I så stor utsträckning som möjligt bör anpassningsbarheten vara inbyggd i systemet och inte kräva ändringar av regelverk eller organisation. Många aktörer som behöver samspela Många aktörer, både statliga, regionala, kommunala, ideella och pri- vata, påverkar arbetsmarknadens funktionssätt. Många av aktörerna finns delvis eller helt utanför den statliga eller offentliga sfären. Till exempel spelar arbetsmarknadens parter en större roll på den svenska arbetsmarknaden än i många andra länder. Med ett bättre samspel mellan de aktörer som bidrar till en väl fun- gerande arbetsmarknad kan samhällets samlade resurser utnyttjas bättre, t.ex. genom att undvika överlappningar. För samhällets bästa bör även samspelet fungera väl i fråga om insatser helt utanför det statliga åtagandet, som parternas roller inom omställningsavtalen. Staten har begränsade möjligheter att påverka detta samspel. Genom utform- ningen av exempelvis regelverk, finansiering, organisation och styr- ning av statliga myndigheter kan dock bättre förutsättningar skapas för en väl fungerande samverkan. Kommunerna är tillsammans med fristående huvudmän ansvariga för utbildning inom skolväsendet. Kommunernas skyldigheter och elevers rättigheter regleras dock genom lagstiftning. Arbetslöshetsförsäkringen finansieras delvis av staten, inom arbetsmarknadspolitiken finansierar staten utbildnings- verksamhet som utförs av externa leverantörer och den offentliga arbetsförmedlingen utförs till största del i statlig regi. Kommunerna tillhandahåller arbetsmarknadsinsatser till personer med försörjnings- stöd. Balansen mellan olika former av åtagande behöver vara ända- målsenlig. Olika sätt att utforma det statliga åtagandet har sina för- och nackdelar. Att inte utföra verksamheter i egen regi ger flexibilitet och skapar ökade möjligheter för innovation. Studier har däremot inte kunnat påvisa några genomgående skillnader mellan övergång till arbete för deltagare hos privata utförare av arbetsförmedlingstjänster i förhål- lande till deltagare i insatser i Arbetsförmedlingens regi. Jämförelser är dock svåra eftersom det är olika tjänster som levereras. Externa utförare skapar nya behov och kostnader kring t.ex. upphandling, uppföljning och kontroll, vilka ökar ju fler leveran- törerna är. Delvis som en följd av valfrihetssystemet och låga trösklar in på marknaden har antalet leverantörer av kompletterande arbets- förmedlingstjänster internationellt sett varit väldigt högt i . Efter en eskalering av klagomål som hänförde sig till oegentlig eller brottslig verksamhet inom etableringslotstjänsten avslutade samtliga sina avtal med etableringslotsar med motivet att säkerhet och kvalitet inte längre kunde garanteras. Hur externa leverantörer kan användas för att tillföra mest mervärde till arbetet för en väl fungerande arbetsmarknad behöver analyseras. Arbetsförmedlingen spelar som den huvudsakliga statliga myndig- heten inom arbetsmarknadspolitiken en viktig roll i att bidra till en väl fungerande arbetsmarknad. Arbetsförmedlingen har som orga- nisation genomgått stora förändringar . 2008 ombildades , med länsarbetsnämnder och , till en sammanhållen myndighet. Sedan myndigheten bildades har nya uppgifter och re- surser tillförts. Myndigheten står inför stora utmaningar, inte minst den snabba befolkningstillväxten till följd av en ökad flykting- och anhöriginvandring. Arbetsförmedlingen har även påbörjat ett genom- gripande internt förändringsarbete. Förmedlingsverksamheten riktad mot arbetssökande och arbets- givare bedrivs via cirka 290 arbetsförmedlingskontor, men även i allt högre utsträckning via digitala tjänster och kundtjänst via telefon. En översyn av kontorsnätet pågår inom myndigheten, med inriktning på att minska antalet kontor och frigöra resurser för att utveckla kontakter med såväl arbetsgivare som arbetssökande. Verksamheten ska vara tillgänglig och likvärdig för arbetssökande och arbetsgivare i hela landet. Den offentliga arbetsförmedlingen har traditionellt sett haft en viktig roll för informationsspridning om lediga arbetstillfällen och för att underlätta kontakter mellan arbetssökande och arbetsgivare. Denna roll är särskilt viktig för dem med svagare förankring på arbets- marknaden. De senaste årens tekniska utveckling har medfört att det har blivit betydligt enklare och mindre tidskrävande att söka efter arbete eller att utlysa vakanser genom nya informationskanaler och aktörer. Arbetsförmedlingens Platsbank har blivit lättare tillgänglig både för arbetssökande och för arbetsgivare och det har vuxit fram flera privata nättjänster för matchning. Att ta avgifter för arbets- förmedling är i inte tillåtet enligt lagen (1993:440) om privat arbetsförmedling, men att på olika sätt hjälpa arbetsgivare att hitta rätt personer att anställa har blivit en allt större affärsverksamhet genom bemannings- och rekryteringsbranscherna. Den ökade användningen av bemanningsföretag och parternas omställningsorganisationers verksamhet innebär att det finns fler aktörer som kan bidra till matchningen mellan arbetstagare och arbetsgivare. Många av dessa aktörer riktar sig dock huvudsakligen till dem som redan är etablerade på arbetsmarknaden eller har lätt att etablera sig, medan Arbetsförmedlingen riktar sig till alla. får därför en viktig roll för dem med svag ställning på arbetsmarknaden. Många av dem behöver dock stöd och insatser utanför myndighetens ansvarsområde, t.ex. inom skolväsendet eller av . Myndighetens uppdrag riskerar då att bli splittrat och verksamheten får svårare att utnyttja resurserna optimalt. Vikten av att Arbetsförmedlingen samverkar och samspelar väl med andra aktörer på lokal, regional och nationell nivå ökar. Hur uppdraget för myndigheten på lång sikt bör utformas för att mest effektivt bidra till en väl fungerande arbetsmarknad bör analyseras. har beslutat att tillkännage för regeringen att regeringen bör återuppta arbetet med att genomföra en bred översyn av Arbetsförmedlingen (Översynen av Arbetsförmedlingen, bet. 2014/15:AU6, rskr. 2014/15:100 samt Översyn av Arbetsför- medlingen, mom. 2, bet. 2014/15:AU11, rskr. 2014/15:249). Många former av utbildning Utbildning är ofta avgörande för att människor ska få arbete. Rätt ut- bildning är inte bara viktigt vid inträde på arbetsmarknaden utan även för att människor ska kunna ställa om för att möta de förändringar som sker på arbetsmarknaden. När en allt större del av befolkningen har kunskaper och utbildning från andra länder ökar även behoven av validering av kunskaper och bedömning av utländsk utbildning. Det är individens ansvar att skaffa sig den utbildning eller kom- petens som efterfrågas på arbetsmarknaden och det ligger i arbets- givares intresse att utbilda och vidareutbilda sina anställda. Även om det inte ställs krav på att individen ska delta i utbildning utöver skolplikten, finns det infrastruktur som syftar till att möjliggöra för individen att fortsätta studera efter . att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning.