sou · H7B350 · 2019-12-09 00:00:00 — Att en person förlorar sin status som student kan nämligen få andra följdverkningar. För det första påverkas naturligtvis personens möjlighet att få studiemedel. Den frågan behandlas närmare nedan. Vidare kan personens rätt till bostad påverkas. För de flesta studentboenden är det ett särskilt krav att personen bedriver studier på ett universitet eller en högskola. Uppfylls inte studentkravet, vilket sker när antagningen återkallas, kan hyresgästen sägas upp från sin bostad. Andra förmåner som är sammankopplade med att vara student är möjligheten att besöka studenthälsan och utnyttja vissa studentrabatter. Vidare kan det finnas stipendium, både som innebär ekonomiskt bidrag och stipendium i form av bostad, som dras tillbaka. Det kan också tänkas att det kan bli aktuellt med återbetalning av utbetalade stipendium, om det uppdagas att studenten fuskat sig in på en utbildning eller en kurs. Det kan naturligtvis i detta sammanhang argumenteras för att personen genom vilseledande felaktigt tillskansat sig alla dessa förmåner, och att han eller hon, enkelt uttryckt, får ”skylla sig själv”. Det bör dock i sammanhanget framföras att det i många fall rör sig om en ung person med knappa resurser. Att då i ett slag bli av med både sysselsättning, inkomst och bostad är klart ingripande, även om personen betett sig djupt klandervärt i ett tidigare skede. Av alla konsekvenser som återkallande av betygsbeslut kan medföra, anser vi det vara av särskilt intresse att belysa vad som händer med redan utbetalda studiemedel vid återkallelse av antagningsbeslut samt, om den möjligheten införs, betygsbeslut. Studiemedel består av studiebidrag och studielån. Studiemedel får lämnas till studerande vid de läroanstalter och utbildningar som Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan bestäms av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer.19 Studiemedel lämnas för som den studerande bedriver studier på minst halvtid.20 Studierna måste dock pågå . Studiemedel får dessutom endast lämnas för sådan del av studietid som omfattas av den kursplan eller motsvarande som gäller för utbildningen. Av praxis från , , följer att en studerande vid en svensk högskola, för att kunna anses bedriva studier i den bemärkelse som avses i 3 kap. 5 § studiestödslagen, bl.a. måste vara antagen till en högskole- eller forskarutbildning21 och vara registrerad på kurser vid högskolan.22 Om någon genom oriktiga uppgifter eller genom att inte fullgöra sina uppgifts- och anmälningsskyldighet eller på annat sätt har orsakat att studiemedel lämnats felaktigt eller med för högt belopp, ska det som betalats ut för mycket återkrävas. Detsamma gäller om någon på annat sätt fått studiemedel felaktigt eller med för högt belopp och insett eller borde ha insett detta. Om det finns synnerliga skäl, får ett återkrav efterges helt eller delvis.23 Hur påverkas rätten till studiemedel av att ett beslut om antagning återkallas? ÖKS har i ett avgörande behandlat frågan om studiemedel och återkallelse av antagningsbesked.24 Bakgrunden till avgörandet var att den studerande hade fått studiemedel för studier vid en läkarutbildning och . återkallade sitt beslut om antagning till läkarutbildningen eftersom det framkommit att studenten antagits till utbildningen genom att lämna vilseledande uppgifter. 193 kap. 1 och 2 §§ studiestödslagen (1999:1395). 203 kap. 5 § studiestödslagen. 21Se ÖKS beslut , dnr. 22Se ÖKS beslut , dnr. 2010-02077.350.36 och , dnr. 235 kap. 1 § studiestödslagen. 24ÖKS beslut , dnr 2005-02326.350.30. Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan den, CSN, beslutade att upphäva beslutet om studiemedel och kräva tillbaka redan utbetalade studiemedel. ÖKS konstaterade att personen lämnat vilseledande uppgifter i samband med ansökan och antagning till utbildningen. Nämnden kunde dock inte finna att han lämnat några oriktiga uppgifter till CSN, eftersom han var antagen och bedrev studier på utbildningen fram till dess att återkallade antagningen. Nämnden ansåg därför inte att förutsättningarna för återkrav enligt 5 kap. 1 § andra stycket studiestödslagen förelåg fram till beslutet om återkallande. CSN:s beslut om återkrav skulle därför upphävas i denna del. När det gällde en utbetalning som verkställdes efter beslut att återkalla antagningsbeslutet var personen inte längre, enligt ÖKS, att anse som studerande. Personen borde därför ha insett att han inte var berättigad till utbetalningen, och CSN ansågs ha rätt att kräva tillbaka den utbetalningen. CSN har i en intern promemoria analyserat ÖKS avgörande och behandlat frågan hur rätten till studiemedel påverkas av att ett beslut om antagning återkallas.25 I promemorian konstateras att rätt till studiemedel förutsätter att den studerande är antagen till studier vid högskolan. CSN formulerar följande riktlinjer för återkrav av studiemedel vid återkallad antagning. •Den studerande bör inte anses ha tagit emot några studiemedel felaktigt eller med för högt belopp fram till den dag en högskolas återkallelsebeslut kan verkställas. För saknas därför normalt grund för återkrav. •För studiemedel som betalas ut innan återkallelsebeslutet kan verkställas, men som avser tid efter beslutet, bör det normalt också saknas grund för återkrav. Detta eftersom den studerande inte kan anses ha orsakat en felaktig utbetalning genom att lämna oriktiga uppgifter om sin antagning och registrering till CSN, eller genom att inte uppfylla sin anmälnings- eller uppgiftsskyldighet. Inte heller bör den studerande i normalfallet anses ha insett eller bort inse att studiemedel lämnades felaktigt, eftersom han eller hon för utbetalningen rent faktiskt varit antagen till och registrerad för de studier utbetalningen avsåg. 25Återkallad antagning och rätt till studiemedel, . Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan •Studiemedel som betalas ut efter den tidpunkt ett återkallelsebeslut har verkställts ska däremot i normalfallet återkrävas. Detta eftersom den studerande måste anses känna till att han eller hon är antagen till eller får bedriva studier, och därför bör ha insett att studiemedel har lämnats felaktigt. Hur skulle rätten till studiemedel påverkas om betygsbeslut återkallas? Det kan alltså konstateras att det, enligt CSN:s nuvarande riktlinjer, inte kan bli fråga om återkrav av studiemedel som betalats ut till en person fram till dess att beslutet om att återta antagningen vunnit laga kraft. I de fall studentens vilseledande upptäcks långt efter antagningen och han eller hon hunnit ta studiemedel , som praxisen inom studiemedelsområdet belyst, kan det inte uppstå en situation där det i ett slag kommer återkrav på erhållna studiemedel. Det avgörande är om personen faktiskt bedriver studier vid angivna läroanstalter och utbildningar, oavsett om själva antagningen skett på ett korrekt sätt eller inte. Ett återkallande av själva betygsbesluten i efterhand torde vidare inte heller leda till återkrav av studiemedel om samma linje bibehålls i rättstillämpningen. Återkrav kan dock ske av studiemedel som betalats ut efter det att beslut om återkallelse av antagning har vunnit laga kraft. Återkallande av betygsbeslut skulle dock kunna påverka den enskildes möjligheter att , t.ex. på en annan utbildning som studenten antas till på ett ärligt sätt, beviljas studiemedel på nytt.26 I de fall den som söker studiemedel har varit inskriven vid någon läroanstalt eller utbildning ska CSN som huvudregel göra en prövning av den studerandes tidigare studieresultat för att studiemedel ska beviljas. Studiemedel får lämnas till en studerande som har bedrivit sina tidigare studier i normal takt.27 Den sökande måste således redovisa att han eller hon har tagit de studiepoäng som motsvarar de studiemedel som redan har betalats ut till henne eller honom. Om betygsbesluten återkallas, har den sökande inte möjlig- 26Uppgifter vid samtal med , rättsavdelningen på CSN, . 273 kap. 6 och 7 §§ studiestödslagen. Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan het att visa upp att han eller hon har fullföljt tidigare studier i normal takt, vilket i praktiken kan innebära att han eller hon inte kan beviljas nya studiemedel. Återkallande av betygsbeslut får även andra negativa följder för den enskilde. Den som har fått studielån ska betala tillbaka lånet, ränta på lånet och vissa administrativa kostnader.28 Att återkallande av antagningen också kan leda till återkallande av betygsbeslut, skulle innebära att den enskilde kan bli återbetalningsskyldig för studielån som inte längre motsvaras av några formella meriter. Studenten blir alltså skyldig att betala tillbaka lån för studietid som han eller hon använt för att genomföra det som krävts för att få ett visst betyg, men efter återkallandet ”försvinner” själva beviset på prestationen. Ytterligare en aspekt som bör beaktas i sammanhanget är att studiemedel för högskolestudier endast får lämnas under ett visst antal veckor. Vilken tid som studiemedel får lämnas för högskolestudier anges i 3 kap. 8 § studiestödslagen. Som huvudregel får studiemedel lämnas vid studier på heltid under sammanlagt högst (dvs. heltidsstudier), och studiemedel får i regel lämnas endast om det finns synnerliga skäl. Reglerna om begränsning av antalet veckor med studiemedel innebär att den som blir av med sin plats på en kurs eller ett program och därutöver förlorar erhållna betyg också har ”förbrukat” ett visst antal veckors studiemedel som inte motsvaras av några högskolepoäng. Sammanfattningsvis kan alltså sägas att återkallande av betygsbeslut inte, med nuvarande regler, skulle innebära att redan utbetalade studiemedel kommer att krävas tillbaka genom återkrav. Däremot kommer ett återkallande av betygen att påverka personens möjligheter att beviljas studiemedel för nya studier. Den sökande kommer nämligen behöva redovisa studieresultat från . Den sökande kan visserligen, utan studiemedel, åter genomgå den utbildning som motsvarar det han eller hon tidigare beviljats studiemedel för, så att motsvarande studieresultat kan visas upp. Detta torde dock inte vara en realistisk lösning för de flesta personer. I princip innebär alltså ett återkallande av betyg att perso- 284 kap. 1 § och 6 kap. 4 § studiestödslagen. Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan nens möjligheter att beviljas studiemedel minskar betydligt och i vissa fall försvinner helt och hållet. Även denna omständighet bör beaktas när man bedömer de sammanlagda verkningarna av återkallande av betygsbeslut. 5.4Särskilt om rätten att inte bli lagförd eller straffad två gånger för samma brott En fråga som ställts till utredningen är om återkallande av betygsbeslut i de fall antagningsbeslutet återkallas på grund av studentens vilseledande vid antagning är att se som en form av lagföring eller straff två gånger för samma brott. En möjlighet att återkalla betygsbeslut i en sådan situation skulle därmed utgöra en överträdelse av Europakonventionens29 förbud mot dubbelbestraffning. Med anledning härav finns det skäl att något beröra principen om ne bis in idem och förbudet mot dubbelbestraffning. Det kan påpekas att det är fråga om ett mycket komplext rättsområde. Doktrin och praxis avseende principen om ne bis in idem och dubbelbestraffningsförbudet är omfattande. Denna framställning begränsas till de mest centrala avgöranden och principer som är av betydelse i sammanhanget. Principen ne bis in idem30 innebär att en sak som avgjorts genom en dom som vunnit laga kraft inte får prövas på nytt. Rätten att inte bli lagförd eller straffad två gånger för samma brott kommer till uttryck i , RB. När tiden för att överklaga en dom gått ut, får ett nytt åtal för samma gärning inte tas upp till prövning (30 kap. 9 § första stycket RB, res judicata) och en pågående rättegång innebär att ett nytt åtal inte får väckas mot den tilltalade för en gärning för vilken han eller hon redan står under åtal (45 kap. 1 § tredje stycket RB, lis pendens). Ett nytt åtal angående samma gärning ska avvisas. En lagakraftvunnen dom kan alltså sägas ha negativ 29Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 30”Icke två gånger i samma sak”. Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan Av 30 kap. 9 § andra stycket RB framgår att rättskraften kan brytas genom ett extraordinärt rättsmedel, t.ex. resning. Principen om hinder mot dubbel lagföring och straff kommer också till uttryck i artikel 4.1 i sjunde tilläggsprotokollet till , som anger att ingen får lagföras eller straffas på nytt i en brottmålsrättegång i samma stat för ett brott för vilket han eller hon redan blivit slutligt frikänd eller dömd i enlighet med lagen och rättegångsordningen i den staten.31 Dubbelbestraffningsförbudet i tar sikte på dubbla straff, men förbudet mot dubbelbestraffning kan emellertid enligt aktiveras även vid sanktioner och administrativa ingripanden som inte betecknas som ”straff” i nationell rätt, t.ex. administrativa sanktionsavgifter och viten. 5.4.2En sammanfattande beskrivning av dubbelbestraffningsförbudet Några avgöranden som rört svenska förhållanden Dubbelbestraffningsförbudet i har varit föremål för prövning ett flertal gånger , av såväl som och . Principen har också behandlats i ett flertal förarbeten. Den fråga som ofta uppkommit är i vad mån administrativa sanktioner i ett förfarande utanför – före eller efter – den straffprocessuella brottmålsrättegången kan innebära en dubbelbestraffning i konventionens mening. I NJA 2013 s. 502 slog fast att det svenska systemet med två förfaranden och dubbla sanktioner, skattetillägg och brottspåföljd, vid oriktiga uppgifter i skatteförfarandet strider mot principen om att inte bli straffad eller lagförd två gånger för samma brott. Domen innebar en ändring av tidigare praxis. I domen poängterades att det är fråga om samma brott (gärning) när skattetillägget och ansvaret för skattebrott grundar sig på samma faktiska omständigheter, nämligen de konkreta handlingar som innebär att en oriktig uppgift lämnas. 31En motsvarande bestämmelse finns i 50 § i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna, som blev rättsligt bindande när Lissabonfördraget trädde i kraft . Bestämmelsen gäller emellertid enbart när unionsrätt tillämpas. Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan i frågan om det rör sig om dubbelbestraffning ska riktas in på de faktiska omständigheter som åberopas mot den enskilde, och inte på frågan om förfarandet har olika syften eller om två nationella regler bygger på olika subjektiva rekvisit (p. I HFD 2013 ref. 71 instämde i Högsta domstolens bedömning att de dubbla förfarandena strider mot artikel 4.1 i tilläggsprotokollet.32 I svensk rätt finns det ett flertal sammanhang där det kan bli aktuellt med både ett straffrättsligt och ett förvaltningsrättsligt förfarande. Förbudet mot dubbel bestraffning har exempelvis behandlats i mål som rör fällande dom avseende trafikbrott och återkallelse av körkort. I RÅ 2000 ref. 65 fann att en återkallelse av körkort på grund av trafikbrott i och för sig får anses utgöra ett straff i den mening som avses i artikel 4.1 i tilläggsprotokollet, men att den svenska ordningen med körkortsåterkallelse vid trafikbrott inte strider mot artikeln. Domstolen anför i domen att den svenska ordningen innebär att den som åtalas för ett trafikbrott redan från början vet, eller bör veta, att en lagakraftvunnen fällande dom normalt kommer att följas av ett körkortsingripande. Det förhållandet att detta ingripande sker i ett separat förfarande anses inte innebära att trygghets- och rättssäkerhetsintressena eftersätts. Den svenska ordningen med dubbla sanktioner synes med andra ord inte strida mot ändamålet bakom artikel 4.1. gjorde samma bedömning i målet mot Sverige.33 slog fast att körkortsåterkallelse utgör ett straff i den bemärkelse som avses i artikel 4.1 i tilläggsprotokollet. Kränkning av artikeln hade dock inte skett, eftersom beslutet om körkortsåterkallelse inte kunde anses innebära att den dömde varit föremål för ett nytt straffrättsligt förfarande. Även om de olika sanktionerna beslutats av två olika myndigheter i skilda förfaranden finns det enligt ett tillräckligt nära sakligt och tidsmässigt samband mellan förfarandena för att återkallelsen ska anses vara en del av det straff som enligt svensk lag följer på grovt rattfylleri och olovlig körning. 32Högsta domstolen har vidare fastställt att påförande av skattetillägg inte hindrar prövning av åtal för bokföringsbrott avseende samma oriktiga uppgifter (NJA 2014 s. 377) och att beslut om skattetillägg avseende inkomstskatt inte hindrar prövning av åtal för skattebrott avseende mervärdesskatt (NJA 2013 s. 1076 och NJA 2014 s. 371). 33Nilsson mot (). Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan har därefter i HFD 2014 ref. 80 konstaterat att den ändrade praxisen i NJA 2013 s. 502 avseende skattetillägg och straff för skattebrott inte påverkar bedömningen att den svenska ordningen för körkortsåterkallelse på grund av trafikbrott är förenlig med konventionsrätten.34 Domstolen fann att förfarandet vid körkortsåterkallelse som grundas på fällande dom, eller ett motsvarande avgörande, avseende trafikbrott inte är att se som ett nytt straffrättsligt förfarande. Ordningen ansågs således skilja sig från systemet med skattetillägg och straff för skattebrott för samma oriktiga uppgifter och inte stå i strid med förbudet mot dubbel bestraffning i tilläggsprotokollet. Även drog i NJA 2015 s. 587 slutsatsen att den nya innebörd som principen om ne bis in idem fått genom rättsfallen NJA 2013 s. 502 och HFD 2013 ref. 71 när det gäller ansvar för skattebrott och skattetillägg inte ändrar bedömningen att den svenska ordningen för körkortsåterkallelse på grund av trafikbrott inte strider mot artikel 4.1 i tilläggsprotokollet. Ytterligare exempel på fall där frågan om dubbel bestraffning har behandlats är i samband med återkallelse av vapentillstånd som grundas på brottmålsdom. I HFD 2015 ref. 20 anförde att ett beslut om återkallelse av tillstånd att inneha skjutvapen karaktäriseras i svensk rätt som ett förvaltningsrättsligt ingripande i syfte att förhindra att sådana vapen innehas av personer som visat sig olämpliga som vapeninnehavare. Återkallelsen är således inte avsedd att utgöra en bestraffning och syftar inte heller i sig till att avskräcka från sådana brott eller annat handlande som kan medföra att den enskilde anses olämplig att inneha skjutvapen. Det svenska förfarandet för återkallelse av tillstånd att inneha skjutvapen anses därför inte vara av straffrättslig karaktär. Det står därmed inte, enligt domstolen, i strid med förbudet mot dubbel lagföring och dubbla straff i artikel 4.1 i sjunde tilläggsprotokoll. Sammanfattningsvis kan konstateras att det är svårt att genom tolkning av ovan redovisade rättsfall fastställa några entydiga principer för i vilka fall två olika förfaranden ska anses utgöra en överträdelse av dubbelbestraffningsförbudet. I fallen med skattetillägg och ansvar för skattebrott tycks det avgörande vara att de grundas på samma faktiska omständigheter, gärning, och att det därför innebär en 34Se även HFD 2014 not. Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan form av dubbelbestraffning enligt tilläggsprotokollet. När det gäller återkallelse av körkort och ansvar för trafikbrott konstateras däremot att det, även om de olika sanktionerna beslutats av två olika myndigheter i skilda förfaranden, finns tillräckligt nära sakligt och tidsmässigt samband mellan förfarandena för att återkallelsen ska anses vara en del av det straff som enligt svensk lag följer på trafikbrottet. När det slutligen gäller återkallelse av vapentillstånd som grundas på brottmålsdom tycks det avgörande vara att återkallelsen av vapentillståndet inte är en sanktion med straffrättslig karaktär, utan en åtgärd som vidtas efter en lämplighetsbedömning av den som innehar tillståndet. Nedan utvecklas vad dessa olika slutsatser kan ha för betydelse avseende frågan om återkallelse av antagning och betygsbeslut kan utgöra en form av bestraffning. Först bör dock behandlas om dessa båda åtgärder kan anses utgöra straff i tilläggsprotokollets bemärkelse. 5.4.3Vad avses med straff och ett straffrättsligt förfarande? Den enskilde är alltså, enligt artikel 4.1, skyddad mot att lagföras eller straffas på nytt i en brottmålsrättegång i samma stat för ett brott för vilken han redan blivit slutligt frikänd eller dömd i enlighet med lagen och rättegångsordningen i denna stat.35 Av den förklarande rapport som hör till protokollet framgår att artikeln dock inte utesluter att den som dömts för brott blir föremål för ett disciplinärt förfarande på grund av samma gärning.36 Vidare kan konstateras att genom sin praxis slagit fast att om det förekommit två separata förfaranden, men det första inte anses ha gällt ett brott och ett straff i konventionens mening, uppkommer ingen kränkning av artikel 4.1 i tilläggsprotokollet.37 För att kunna avgöra om det föreligger en risk för överträdelse av förbudet mot dubbelbestraffning måste man alltså ta ställning till om återkallande av ett 35Engelsk originaltext: No one shall be liable to be tried or punished again in criminal proceedings under the jurisdiction of the same State for an offence for which he has already been finally acquitted or convicted in accordance with the law and penal procedure of that State. 36Explanatory Report to the Protocol No. 7 to the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, p.32. 37Se t.ex. Storbråten mot (), där en restaurangägare i ett konkurrensrättsligt förfarande ålagts förbud mot fortsatt näringsutövning och därefter dömts för bokförings- och skattebrott. Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan antagningsbeslut eller återkallande av ett betygsbeslut kan utgöra ett straffrättsligt förfarande i bemärkelse. ställer upp tre kriterier för bedömningen av vad som kan anses utgöra ett straffrättsligt förfarande, till skillnad från förfaranden avseende administrativa eller disciplinära sanktioner.38 De tre kriterierna avser 1.den rättsliga kvalificeringen av överträdelsen i nationell rätt, 3.sanktionens stränghet och natur. Kriteriernas betydelse för svenska förhållanden diskuteras närmare i ovan nämnda mål HFD 2015 ref. 20. konstaterar att för att en konflikt ska uppstå med förbudet mot dubbel lagföring och dubbla straff måste det röra sig om två skilda straffrättsliga förfaranden som avser samma konkreta omständigheter. Begreppen “lagföring” och “straff” i artikel 4.1 i tilläggsprotokollet tolkas i ljuset av allmänna principer avseende de motsvarande begreppen “anklagelse för brott” och “straff” i artikel 6 respektive 7 i . Domstolen anför att vid en bedömning av det tredje kriteriet, sanktionens stränghet och natur, beaktas även syftet med den aktuella påföljden.39 Utmärkande för straffrättsliga påföljder anses vara att deras främsta syfte är att bestraffa och avskräcka.40 Vidare anförs att även en administrativ åtgärd kan vara mycket ingripande för den enskilde utan att för den skull kunna karaktäriseras som en straffrättslig eller ens disciplinär sanktion. Exempelvis kan en socialnämnds beslut till skydd för barn medföra intrång i vårdnadshavarnas familjeliv, liksom en återkallelse av körkort på grund av körkortshavarens sjukdom kan medföra kännbara begränsningar av dennes rörelsefrihet. När den enskilde genom sitt handlande har visat sig olämplig att fortsatt inneha visst tillstånd eller att utöva sin frihet i visst avseende kan handlandet ibland vara av sådan karaktär att det också är kriminaliserat. Detta förhållande kan dock inte i sig, enligt , medföra att även det administrativa förfarandet ska betraktas som straffrätts- 38Engel m.fl. mot (), vilket bl.a. gällde tillämpningen av artikel 6 i . 39Se bl.a. mot (). 40Se bl.a. Ezeh och mot Förenade () p. 102 och Zolotukhin mot () p. Våra bedömningar och överväganden i betygsfrågan ligt, när det inte har något bestraffande eller avskräckande syfte.