sou · H6B391 · 2019-01-01 00:00:00 — Utredningen gör be- dömningen att inte heller det är ett lämpligt alternativ, i vart fall inte om det inte kombineras med andra undantagsregler, eftersom det ur legitimitetssynpunkt är viktigt att regelverket så långt som möjligt ges i lag och att inte ges alltför stor handlingsfrihet i detta avseende. Även om det är svårt att identifiera exakt vilka arran- gemang som bör undantas gör utredningen bedömningen att det torde röra sig om arrangemang där de skattemässiga effekterna av arrangemangen är en direkt och förutsedd följd av tillämplig skatte- lagstiftning. Utredningen föreslår därför ett undantag från rappor- teringsplikt för arrangemang som inte är gränsöverskridande om de skattemässiga effekterna av arrangemanget är en direkt och förut- sedd följd av skattelagstiftningen. Att en viss skatteeffekt är en sådan direkt och förutsedd följd kan framgå t.ex. direkt av lagstiftningen eller av förarbetena. Det ska inte vara fråga om komplicerade arran- gemang som utnyttjar olika delar av skattelagstiftningen på ett sätt som inte har förutsetts av lagstiftaren. Till skillnad från skatteflykts- lagen, som är tillämplig på arrangemang som bl.a. strider mot lag- stiftningens syfte, rör det sig om de rakt motsatta fallen, dvs. arran- gemang som är välkända, accepterade och vilka aldrig torde bli föremål för utredning av . Det är utredningens förhoppning att den föreslagna bestäm- melsen får till följd att en stor andel inhemska arrangemang som annars skulle ha blivit rapporteringspliktiga undantas från regelver- kets tillämpningsområde. Det kan dock visa sig att regelverket ändå träffar arrangemang som anser sig inte vara i behov av uppgifter om. För att regelverket ska kunna vara flexibelt och möj- liggöra att även dessa arrangemang undantas från dess tillämpnings- område gör utredningen bedömningen att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer bör ha möjlighet att föreskriva om undantag från rapporteringsplikt för t.ex. arrangemang som redan är välkända. Utredningen anser det vara lämpligt att olika aktörer, t.ex. näringslivs- och branschorganisationer, bistår med för- slag på arrangemang som bör undantas. Utredningen föreslår därför att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör bemyndigas att meddela föreskrifter om ytterligare undantag från rapporteringsplikt när det gäller arrange- mang som inte är gränsöverskridande. Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang En bestämmelse om att ett arrangemang som inte är gränsöver- skridande inte är rapporteringspliktigt om de skattemässiga effek- terna av arrangemanget är en direkt och förutsedd följd av skatte- lagstiftningen tas in i 14 § i den nya lagen om rapporteringspliktiga arrangemang. En bestämmelse om att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ytter- ligare undantag från rapporteringsplikten tas in i 15 § i samma lag. 11.7Vilka uppgifter som ska lämnas Förslag: Följande uppgifter ska lämnas om ett rapporteringsplik- tigt arrangemang: 1.nödvändiga identifikationsuppgifter för rådgivare och användare och, när det är lämpligt, även för personer som är anknutna till användaren, samt uppgift om var samtliga dessa personer är hemmahörande, 2.vilken eller vilka av bestämmelserna i 16–28 §§ i den nya lagen om rapporteringspliktiga arrangemang som gör arrange- manget rapporteringspliktigt, 3.en beskrivning av arrangemanget och en övergripande beskriv- ning av relevant affärsverksamhet eller relevanta arrangemang, 4.det datum då det första steget i arrangemanget genomfördes eller ska genomföras, 5.uppgift om de nationella bestämmelser som utgör grunden för arrangemanget, 6.värdet av arrangemanget, 7.uppgift om den medlemsstat i vilken användaren eller använ- darna är hemmahörande och andra medlemsstater som sanno- likt kommer att beröras av arrangemanget, och 8.nödvändiga identifikationsuppgifter för varje annan person i en medlemsstat än som avses i 1 som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget, samt uppgift om var varje sådan person är hemmahörande. Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang Det är viktigt att tillräcklig information lämnas om ett rapporter- ingspliktigt arrangemang för att syftena med regelverket ska kunna uppnås. bör den administrativa bördan för de uppgifts- skyldiga begränsas så långt möjligt. I fråga om gränsöverskridande arrangemang måste vissa uppgifter lämnas för att ska kunna fullgöra sin skyldighet enligt DAC 6 att utbyta upplysningar med andra medlemsstater. Det finns dock inget som hindrar att med- lemsstaterna ställer krav på att även andra uppgifter ska lämnas. Arrangemang som inte är gränsöverskridande regleras inte av DAC 6. Utredningen anser dock ändå att starka skäl talar för att samma upp- gifter ska lämnas avseende alla rapporteringspliktiga arrangemang, vare sig de är gränsöverskridande eller inte. Olika regler skulle sannolikt leda till att reglerna uppfattas som otydliga och öka den administ- rativa bördan för de uppgiftsskyldiga. Nedan redogörs för utredningens överväganden i fråga om vilka uppgifter som bör lämnas om ett rapporteringspliktigt arrangemang. Enligt DAC 6 ska uppgift lämnas om identiteten på förmedlare och berörda skattebetalare, inklusive deras namn, födelsedatum och födelseort (när det gäller en fysisk person), skatterättslig hemvist, skatteregistreringsnummer och, när så är lämpligt, personer som är anknutna företag till den berörda skattebetalaren. Sådana uppgifter behövs även när det gäller rent inhemska arrangemang, eftersom det innebär att informationen om ett upplägg kan knytas till en viss skattskyldig. Genom att får information om såväl samt- liga användare74 som samtliga rådgivare75 kan myndigheten också be- döma i vilken omfattning ett visst skatteupplägg används, eller kan komma att användas. I vissa fall kan även uppgifter om personer som är anknutna76 till en användare behövas för att ska kunna göra en korrekt bedömning av arrangemanget och dess konse- kvenser. Mot bakgrund av vad som har sagts föreslår utredningen att det i skatteförfarandelagen tas in en bestämmelse om att en upp- giftsskyldig ska lämna nödvändiga identifikationsuppgifter för råd- givare och användare och, när det är lämpligt, även för personer som är anknutna till användaren. Uppgift ska även lämnas om var samtliga 74I betänkandet används begreppet användare i stället för begreppet berörd skattebetalare som används i DAC 6, se avsnitt 11.5.2 ovan. 75I betänkandet används begreppet rådgivare i stället för begreppet förmedlare som används i DAC 6, se avsnitt 11.5.2 ovan. 76I betänkandet används begreppet anknutna personer i stället för begreppet anknutet företag som används i DAC 6, se avsnitt 11.6.4 ovan. Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang dessa personer är hemmahörande (angående begreppet hemmahörande, se avsnitt 11.6.3). Vilka identifikationsuppgifter som ska lämnas behöver enligt utredningens mening inte preciseras i lag. Uppgif- terna kan i stället, i likhet med vad som gäller för bl.a. kontroll- uppgifter, anges i förordning. Uppgift bör även lämnas om vilket eller vilka kännetecken som gör arrangemanget rapporteringspliktigt. Sådana uppgifter kan ge värdefull information om vilka typer av upplägg som medför störst risk för skattebortfall och kan även utgöra underlag för eventuella framtida justeringar av regelverket. Såvitt gäller gränsöverskridande upplägg är det också ett krav enligt DAC 6 att sådan information lämnas. – och i förekommande fall andra länders skattemyn- digheter – behöver också få tillräcklig information om ett arrange- mang för att förstå hur det fungerar och för att kunna bedöma riskerna såväl i det enskilda fallet som i ett större perspektiv. Den uppgiftsskyldige måste därför beskriva arrangemanget. Detta är också ett krav enligt DAC 6. Av artikel 8ab punkt 14 c) i DAC, som infördes genom DAC 6, framgår att det automatiska utbytet av upplysningar ska omfatta en sammanfattning av innehållet i arrange- manget, inbegripet en hänvisning till det namn som allmänt används, om sådant finns, och en beskrivning i abstrakta termer av relevant affärsverksamhet eller relevanta arrangemang. Utredningen anser att det är tillräckligt att det av lagtexten framgår att den uppgiftsskyl- dige ska lämna en beskrivning av arrangemanget och en övergripande beskrivning av relevant affärsverksamhet eller relevanta arrange- mang. Närmare uppgifter om vad beskrivningen ska innehålla kan lämpligen anges i förordning. För att , och andra länders skattemyndigheter, ska få ett bra underlag när det gäller de enskilda användarna av ett skatte- upplägg bör uppgift även lämnas om det datum då det första steget i arrangemanget genomfördes eller ska genomföras. Såvitt gäller gräns- överskridande arrangemang följer det också av DAC 6 att sådana uppgifter ska lämnas. Uppgift bör även lämnas om de bestämmelser (svenska och ut- ländska) som utgör grunden för arrangemanget. Även detta är ett krav enligt DAC 6. En uppgiftsskyldig bör också lämna uppgift om värdet av arrange- manget. Sådan information kan ha betydelse för eller Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang en utländsk skattemyndighets agerande med anledning av arrange- manget. Såvitt gäller gränsöverskridande arrangemang är det också ett krav enligt DAC 6 att sådan information lämnas. DAC 6 föreskriver att uppgift ska lämnas om den eller de berörda skattebetalarnas medlemsstat och varje annan medlemsstat som sanno- likt kommer att beröras av det rapporteringspliktiga gränsöverskri- dande arrangemanget. Även om det främst torde vara gränsöver- skridande arrangemang som kan ha en påverkan på andra stater bör motsvarande gälla även för rent inhemska arrangemang. Det bör därför i skatteförfarandelagen tas in en bestämmelse om att uppgift ska lämnas om den medlemsstat i vilken användaren eller användarna är hemmahörande och andra medlemsstater som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget. Enligt DAC 6 ska uppgift också lämnas om varje annan person i en medlemsstat som sannolikt kommer att beröras av det rappor- teringspliktiga gränsöverskridande arrangemanget, med angivande av till vilka medlemsstater en sådan person är knuten. Bestämmelsen måste läsas mot bakgrund av den tidigare nämnda bestämmelsen i direktivet om att identifikationsuppgifter – inklusive uppgift om skatte- rättslig hemvist – ska lämnas för förmedlare, berörda skattebetalare och i vissa fall personer som är anknutna företag till den berörda skatte- betalaren. Uppgifter om berörda personer måste således, i fråga om gränsöverskridande arrangemang, lämnas även om personerna i fråga inte är förmedlare eller berörda skattebetalare, eller anknutna företag till en berörd skattebetalare. Utredningen anser att detsamma bör gälla i fråga om arrangemang som inte är gränsöverskridande. De uppgifter som ska lämnas om nu aktuella personer bör vara desamma som de uppgifter som ska lämnas för rådgivare och användare. Som framgår ovan anser utredningen att det är tillräckligt att det av skatte- förfarandelagen framgår att den uppgiftsskyldige ska lämna nödvän- diga identifikationsuppgifter samt uppgift om var personerna i fråga är hemmahörande. Bestämmelser om vilka uppgifter som ska lämnas till om ett rapporteringspliktigt arrangemang tas in i den nya paragrafen 33 b kap. 19 § SFL. Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang 11.8Undantag från skyldigheten att lämna vissa uppgifter Förslag: Uppgifter om ett rapporteringspliktigt arrangemang ska lämnas endast i den utsträckning den uppgiftsskyldige har känne- dom om eller tillgång till uppgifterna då upp- gifter lämnas. Vissa uppgifter ska inte lämnas av en rådgivare i den utsträckning denne är förhindrad att lämna uppgifterna på grund av advokat- sekretess. Det är inte säkert att den som är uppgiftsskyldig (som huvudregel en rådgivare) har kännedom om alla förhållanden som uppgifter ska lämnas om, t.ex. ett arrangemang ska genom- föras. I vart fall när det gäller den första kategori av rådgivare som avses i 8 § första stycket 1 i det föreslagna nya 33 b kap. SFL bör det i så fall åligga den uppgiftsskyldige att vidta rimliga åtgärder för att inhämta uppgifterna, t.ex. genom att ställa en fråga till den som innehar informationen. Den uppgiftsskyldige torde dock oftast sakna möjlighet att framtvinga ett sådant uppgiftslämnande. Utredningen anser därför att uppgifter ska lämnas endast i den utsträckning den uppgiftsskyldige har kännedom om eller tillgång till uppgifterna. Såvitt gäller gränsöverskridande arrangemang följer en sådan inskränk- ning av uppgiftsskyldigheten också av DAC 6. Som framgår av avsnitt 11.5.1 har utredningen gjort bedöm- ningen att även rådgivare som är advokater ska vara skyldiga att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang, men att en begränsning bör göras i fråga om vilka uppgifter som dessa ska lämna. Utredningen anser att en advokat, utan att bryta mot advokatsekre- tessen, alltid bör kunna lämna uppgifter om sin egen identitet och vilket eller vilka kännetecken som gör arrangemanget rapporterings- pliktigt. När det gäller de andra uppgifter som normalt ska lämnas om ett rapporteringspliktigt arrangemang anser utredningen att advokater bör undantas från skyldigheten att lämna dessa i den utsträckning advokaten i det enskilda fallet är förhindrad att lämna uppgifterna på grund av advokatsekretessen. Detta torde innebära att uppgifter om klienters identitet oftast ska utelämnas. Däremot bör advokater i de allra flesta fall kunna lämna åtminstone vissa Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang uppgifter om hur upplägget fungerar m.m. utan att röja vem som är klient och därmed bryta mot advokatsekretessen. Undantaget för advokater ska givetvis inte tillämpas om klienten har samtyckt till att advokaten lämnar fullständiga uppgifter om det rapporteringsplik- tiga arrangemanget. Bestämmelser om undantag från skyldigheten att lämna vissa upp- gifter tas in i två nya paragrafer, 33 b kap. 20 och 21 §§ SFL. Förslag: Uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang ska lämnas enligt ett fastställt formulär. Bedömning: Uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang behöver inte undertecknas. Det torde underlätta för om uppgifter om rapporter- ingspliktiga arrangemang utformas på ett enhetligt sätt, bl.a. efter- som uppgifter om gränsöverskridande sådana arrangemang ska utby- tas med andra länders behöriga myndigheter. Utredningen föreslår därför att uppgifterna ska lämnas enligt ett fastställt formulär. Kravet är teknikneutralt. För att underlätta för de uppgiftsskyldiga kan det enligt utredningens mening vara lämpligt att det finns såväl en möjlighet att lämna uppgifterna på elektronisk väg som en möj- lighet att lämna dem på pappersblankett. Utredningen anser dock inte att det är sannolikt att de uppgiftsskyldiga – som till största delen kommer att vara professionella rådgivare eller större företag – kommer att använda pappersblankett i någon större utsträckning. Utredningen gör bedömningen att uppgifter om rapporterings- pliktiga arrangemang, i likhet med vad som gäller för bl.a. kontroll- uppgifter, inte behöver undertecknas. Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang En bestämmelse om att uppgifter om rapporteringspliktiga arrange- mang ska lämnas enligt ett fastställt formulär tas in i 38 kap. 1 § SFL. 11.10 När uppgifterna ska lämnas Förslag: Uppgifter om ett rapporteringspliktigt arrangemang ska ha kommit in till från och med dagen efter den dag då rådgivaren gjorde arrangemanget tillgängligt eller från och med dagen efter den dag då det första steget i arrange- manget genomfördes, beroende på vad som inträffar först. Om uppgifter om ett rapporteringspliktigt arrangemang ska lämnas av en rådgivare som endast bidragit till att utforma, mark- nadsföra, tillhandahålla eller organisera ett rapporteringspliktigt arrangemang räknas tiden i stället från och med dagen efter den dag då denne tillhandahöll sina tjänster avseende arrangemanget. Om uppgifterna ska lämnas av användaren räknas tiden i stället från och med dagen efter den dag då arrangemanget tillhandahölls till denne eller från och med dagen efter den dag då denne genomförde det första steget i arrangemanget, beroende på vad som inträffar först. I fråga om ett arrangemang som inte i väsentlig mån behöver anpassas för att kunna genomföras av en ny användare ska en rådgivare, vid utgången av varje kalenderkvartal, lämna en sam- manställning över vissa eventuella uppgifter som har tillkommit efter det att uppgifter senast lämnades. Det huvudsakliga syftet med det föreslagna regelverket är att Skatte- verket ska få tidig information om potentiellt aggressiva skatte- upplägg och vilka som använder dessa upplägg. En fråga som är av stor betydelse för att uppnå detta syfte är när de uppgifter som ska lämnas om rapporteringspliktiga arrangemang ska ha inkommit till . I DAC 6 regleras denna fråga avseende de rapporter- ingspliktiga gränsöverskridande arrangemangen. Där anges att en rådgivare ska lämna uppgifter om ett sådant arrangemang inom Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang räknat efter det att det rapporteringspliktiga arrangemanget tillgängliggörs för genomförande (eng. made available for implementation), eller efter det att arrangemanget är redo för genomförande (eng. ready for implementation), eller när det första steget i genomförandet av arrangemanget har tagits, bero- ende på vilket som inträffar först (se artikel 8ab.1 första stycket i DAC). Det finns således tre olika utlösande omständigheter när det gäller rådgivare. I svenskt språkbruk är det dock svårt att se någon stor skillnad mellan när ett arrangemang tillgängliggörs eller är redo för genomförande. Utredningen anser att dessa båda tidpunkter kan sammanfogas i en enda utlösande tidpunkt i den svenska lagtexten och det är när en rådgivare gör arrangemanget tillgängligt. I fall då något tillgängliggörande inte sker, t.ex. på grund av att arrange- manget tas fram internt inom ett företag, skulle begreppet ”redo för genomförande” teoretiskt kunna ha en viss betydelse. För att ett internt framtaget arrangemang ska anses vara ”redo för genom- förande” krävs dock, enligt utredningens mening, att samtliga förut- sättningar som krävs för genomförandet är på plats. Denna tidpunkt torde oftast mer eller mindre sammanfalla med den tidpunkt då det första steget i genomförandet tas. Det torde också vara mycket svårt att slå fast att någon är redo att genomföra ett arrangemang innan genomförandet faktiskt påbörjas. Utredningen anser därför att den sista tidpunkt som anges i direktivet (dvs. när det första steget i genomförandet har tagits) är tillräckligt för dessa fall. Rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 av om regler för bestämning av perioder, datum och frister innehåller allmänna bestämmelser som är tillämpliga, om inget annat anges, på perioder, datum och frister som anges i rådets och kommissionens rättsakter. Denna förordning är således tillämplig avseende de tids- frister som anges i DAC 6. Av artikel 3.1 andra stycket i denna för- ordning följer att beräkningen av tidsfristen inte ska innefatta den dag då det första steget i genomförandet tas. Genom att ange att tidsfristen, precis som när det gäller de andra tidpunkterna, räknas från och med dagen efter den dag då den utlösande händelsen inträffar uppnås enhetlighet och överensstämmelse med vad som föreskrivs i förordningen. Enligt den s.k. söndagsregeln i 2 § lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid ska – om i tidsfristen infaller , en allmän helgdag, söndag, , eller Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang nyårsafton – i tidsfristen i stället vara nästföljande vardag. En liknande bestämmelse finns i artikel 3.4 i förordning nr 1182/71. Det kan dock ifrågasättas om den svenska lagstiftningen i alla situationer leder till samma resultat som förordningen. När det gäller den andra kategorin av rådgivare, dvs. de som endast bidrar till att utforma, marknadsföra, tillhandahålla eller organisera ett rapporteringspliktigt gränsöverskridande arrangemang, ska dessa lämna uppgifter om arrangemanget räknat efter det att de tillhandahöll hjälp, bistånd eller rådgivning (se artikel 8 ab.1 andra stycket i DAC). Av förenklings- och tydlighets- skäl bör tidpunkten i lagtexten knytas till dagen efter den dag då en sådan rådgivare tillhandahöll sina tjänster avseende arrangemanget. Om uppgiftsskyldigheten åvilar användaren av ett rapporterings- pliktigt gränsöverskridande arrangemang anger DAC 6 att de i stället ska räknas efter det att det rapporter- ingspliktiga gränsöverskridande arrangemanget görs tillgängligt för genomförande av användaren, är redo för genomförande av denne eller när det första steget av genomförandet har tagits med avseende på den användaren, beroende på vilket som inträffar först (se arti- kel 8ab.7 första stycket i DAC). Som framgått ovan gör utredningen bedömningen att den andra av dessa tidpunkter är överflödig. När det gäller den tredje tidpunkt som direktivet föreskriver för användares uppgiftslämnande bör den svenska bestämmelsen lämpligen utfor- mas på samma sätt som när det gäller motsvarande tidpunkt för rådgivares uppgiftslämnande. I lagtexten ska därför anges att tiden räknas från och med dagen efter den dag då användaren genomförde det första steget i arrangemanget. Utredningen anser att regleringen angående när uppgifter ska lämnas bör vara densamma för de rent inhemska arrangemangen eftersom regelverket, som ändå är relativt komplicerat, därigenom blir så enkelt och tydligt som möjligt. Sammanställning av tillkommande uppgifter avseende arrangemang som inte i väsentlig mån behöver anpassas för att kunna genomföras av en ny användare DAC 6 delar in gränsöverskridande arrangemang i två kategorier, dels marknadsförbara arrangemang (eng. marketable arrangements), dels anpassade arrangemang (eng. bespoke arrangements). Skyldighet att lämna uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang marknadsförbart arrangemang avses ett gränsöverskridande arrange- mang som utformas, marknadsförs, är redo för genomförande eller tillgängliggörs för genomförande utan att behöva anpassas i väsentlig omfattning. Ett anpassat arrangemang är varje gränsöverskridande arrangemang som inte är ett marknadsförbart arrangemang. Defini- tionen av marknadsförbart arrangemang används endast i en bestäm- melse i direktivet. I artikel 8ab.2 i DAC anges nämligen att vad gäller marknadsförbara arrangemang ska rådgivaren upprätta en rapport med en uppdatering som innehåller vissa nya rapporteringspliktiga uppgifter och som har blivit tillgängliga sedan den senaste rapporteringen. De uppgifter som avses är nödvändiga identifikationsuppgifter för rådgivare och användare och, när det är lämpligt, även för personer som är anknutna till användaren, det datum då det första steget i arrangemanget genomfördes eller ska genomföras, uppgift om den medlemsstat i vilken användaren eller användarna är hemmahörande och andra medlemsstater som sanno- likt kommer att beröras av arrangemanget, och nödvändiga identi- fikationsuppgifter för andra personer än rådgivare och användare, som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget (dvs. den före- slagna 33 b kap. 19 § 1, 4, 7 och 8 i SFL). Utöver vad som följer av direktivet anser utredningen att uppgift bör lämnas även om värdet på de arrangemang som har tillhandahållits till nytillkomna använ- dare. Eftersom begreppet marknadsförbart arrangemang används endast i denna bestämmelse i DAC 6 har utredningen gjort bedöm- ningen att någon särskild definition av begreppet inte bör tas in i skatteförfarandelagen, utan att de arrangemang som avses kan beskri- vas i den bestämmelse som genomför direktivbestämmelsen. Rådgivaren ska enligt DAC 6 upprätta en rapport över nytillkomna uppgifter.