sou · H7B344 · 2019-11-04 00:00:00 — Enligt nu gällande regler får premiepensionsmedel endast placeras i en icke EES-baserad alternativ investeringsfond om fonden har till- stånd för marknadsföring till icke-professionella investerare i och uppfyller krav motsvarande dem som ställs i UCITS-direktivet. Innan premiepensionsmedel placeras i en sådan fond ska Pensions- myndigheten inhämta ett yttrande från . Som framgår av avsnitt 7.2 föreslår utredningen att icke EES- baserade alternativa investeringsfonder som har tillstånd för mark- nadsföring till icke-professionella investerare i på den grunden att de motsvarar specialfonder, ska kunna upphandlas till fondtorget. Detta innebär att en icke EES-baserad alternativ investeringsfond inte längre behöver uppfylla krav motsvarande dem som ställs i UCITS- direktivet för att premiepensionsmedel ska kunna placeras i fonden. Att en utländsk motsvarighet till en specialfond uppfyller krav mot- svarande dem som gäller för specialfonder kommer att kontrolleras av innan förvaltaren beviljas tillstånd för mark- nadsföring till icke professionella investerare i . Som en kon- sekvens av detta finns det inte längre skäl att kräva att Finansinspek- tionen ska avge ett yttrande innan premiepensionsmedel placeras i en icke EES-baserad fond. 8Finns tillämpliga regelverk för upphandling? Utredningen ska föreslå ett regelverk för upphandling av fonder till premiepensionens fondtorg. I uppdraget ingår att analysera om något av de befintliga regelverken för upphandling kan och bör tillämpas. Om befintliga regelverk inte bedöms ändamålsenliga ska utredningen föreslå ett sådant. I uppdraget ingår även att analysera förslagens förenlighet med upphandlingslagstiftningen, konkurrensrätten och . 8.2EU:s befogenhet på socialförsäkringsområdet Utredningens bedömning: EU:s medlemsstater äger rätten att utforma sina sociala trygghetssystem. Upphandling av fonder till premiepensionens fondtorg kan dock inte anses falla utanför EU:s befogenhet på den grunden att upphandlingen sker inom ramen för ett socialt trygghetssystem. Det råder delad befogenhet mellan EU och medlemsstaterna på området för social trygghet Vid bedömningen av vilka rättsliga möjligheter som finns för att ta fram ett regelverk för upphandling av fonder till premiepensionens fondtorg måste hänsyn tas till EU:s befogenhet på området. Finns tillämpliga regelverk för upphandling? Av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-för- draget) framgår att det råder delad befogenhet mellan EU och med- lemsstaterna inom området för socialpolitik, men bara i fråga om aspekter som särskilt anges i fördraget.1 I artikel 153.1 i EUF-för- draget anges att unionen ska understödja och komplettera medlems- staternas verksamhet inom exempelvis området för social trygghet. De bestämmelser som antas av EU med stöd av nämnda artikel ska dock inte påverka medlemsstaternas rätt att fastställa de grund- läggande principerna för sina system för social trygghet och ska inte i väsentlig grad påverka den finansiella jämvikten i dessa.2 Av rättspraxis framgår vidare att gemenskaps- rätten inte inverkar på medlemsstaternas behörighet att utforma sina sociala trygghetssystem och att det därför ankommer på lagstiftaren i varje medlemsstat att bestämma dels villkoren för rätten eller skyl- digheten att ansluta sig till ett system för social trygghet, dels vill- koren för att ha rätt till förmåner.3 EUF-fördragets regelverk för den inre marknaden och konkur- rensreglerna är som huvudregel tillämpliga även om medlemssta- terna har rätt att besluta inom ett visst område.4 Detta innebär att de sociala trygghetssystemen måste utformas i överensstämmelse med de grundläggande principerna i EUF-fördraget (till exempel princi- pen om fri rörlighet). Undantag gäller om de sociala trygghets- systemen kan anses utgöra så kallade icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse. Detta behandlas närmare i det följande. Tjänster av allmänt intresse Enligt rättspraxis avser begreppet tjänster av allmänt intresse sådana tjänster som medlemsstaterna anser vara till allmän nytta och som det därför finns en skyldighet att tillhandahålla.5 1Se till exempel artiklarna 4.2 b och 153. 2Artikel 153.4 i EUF-fördraget. 3Se till exempel dom och Peerbooms, C-157/99, EU:C:2001:404, p. 44 och 45; dom med flera, C-238/82, EU:C:1984:45, p. 16; dom Sodemare med flera, C-70/95, EU:C:1997:301, p. 27; dom Kohll, C-158/96, EU:C:1998:171, p. 17 och 18; dom Paraschi, C-349/87, EU:C:1991:372, p. 15 samt dom Stöber and Piosa , C-4/95 och C-5/95, EU:C:1997:4, p. 4Se till exempel dom Kohll, C-158/96, EU:C:1998:171, p. 19–21. 5I EUF-fördragets protokoll nr 26 behandlas tjänster av allmänt intresse. Protokollet inne- håller emellertid inte någon definition av begreppet. Se även artikel 14 i EUF-fördraget och artikel 36 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Finns tillämpliga regelverk för upphandling? Exempel på sådana tjänster är kollektivtrafik, posttjänster, vatten- försörjning samt hälso- och sjukvård. Tjänsterna kan vara av både eko- nomisk och icke-ekonomisk natur. Är tjänsterna av ekonomisk natur omfattas de av EUF-fördragets regler.6 Är tjänsterna av icke-ekono- misk natur faller de utanför tillämpningsområdet för EUF-fördraget och medlemsstaterna har således exklusiv befogenhet.7 Offentliga myndigheter kan antingen välja att själva tillhandahålla tjänsterna eller anförtro detta uppdrag åt andra privata eller offentliga organ, och uppdraget kan utföras antingen med eller utan vinstsyfte.8 Med ekonomiska tjänster av allmänt intresse avses ekonomisk verksamhet vars resultat är till övergripande nytta och som markna- den inte skulle tillhandahålla utan offentligt ingripande eller endast på andra villkor vad avser kvalitet, säkerhet, överkomlighet, lika- behandling och allmän tillgång.9 Exempel på sådana tjänster är – ut- över de tjänster som anges ovan – tillhandahållande av elektricitet och gas samt avfallshantering. För att en viss tjänst ska anses vara av ekonomisk natur ska den ske mot ersättning.10 Med icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse avses tradi- tionellt statliga åligganden som polis, domstolar och – under vissa förutsättningar – sociala trygghetssystem.11 En särskild kategori av tjänster av allmänt intresse är sociala tjänster. Sådana tjänster kan vara av både ekonomisk och icke-eko- nomisk natur. Exempel på sådana tjänster är vårdtjänster, sociala trygghetssystem och andra viktiga tjänster som tillhandahålls direkt till individen.12 Enligt rättspraxis räcker det inte att verksamheten klassas som social för att räknas som icke-ekonomisk verksamhet.13 För att ett socialt trygghetssystem ska anses utgöra en icke-ekonomisk tjänst ska det ha ett uteslutande socialt syfte, för- valtas enligt solidaritetsprincipen och erbjuda förmåner som inte är 6Se till exempel artikel 106.2 i EUF-fördraget. 7Se till exempel artikel 2 i EUF-fördragets protokoll nr 26. 8Kommissionens meddelande En kvalitetsram för tjänster av allmänt intresse i , KOM(2011) 900, s. 3. 9a.a., s. 3. Begreppet används i artiklarna 14 och 106.2 i EUF-fördraget samt i protokoll nr 26 som åtföljer EUF-fördraget, men det definieras varken i EUF-fördraget eller i sekundärrätten. 10Kommissionens meddelande Tjänster av allmänt intresse, däribland sociala tjänster av allmänt intresse – ett nytt europeiskt åtagande, KOM(2007) 725, s. 5. 11a.a., s. 4. 12Kommissionens meddelande Genomförande av gemenskapens Lissabonprogram: Sociala tjänster av allmänt intresse i Europeiska unionen, KOM(2006) 177, s. 4. 13Se dom med flera C-180/98–C-187/98, EU:C:2000:428, p. 117 och dom Freskot, C-355/00, EU:C:2003:298, p. Finns tillämpliga regelverk för upphandling? beroende av de inbetalda avgifterna.14 Sociala trygghetssystem som tillämpar kapitaliseringsprincipen och där förmånerna är beroende av de avgifter som förmånstagaren betalat samt resultaten av de investeringar som gjorts av förvaltningsorganet har ansetts vara verk- samhet av ekonomisk natur.15 Det har då saknat betydelse att verk- samheten har varit av social karaktär och att vinstsyfte saknats. Sociala tjänster i upphandlingsdirektiven Även när det gäller offentlig upphandling gäller delad befogenhet mellan EU och medlemsstaterna. EU:s befogenhet är emellertid inte begränsad på det sätt som gäller på området för social trygghet, det vill säga att det i EUF-fördraget uttryckligen anges vilka aspekter som EU får besluta om. Som huvudregel omfattas sociala tjänster av upphandlingsdirek- tivens tillämpningsområde, om de inte klassas som icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse.16 Det framgår genom hänvisningar i direk- tiven till CPV-nomenklaturen.17 Med sociala tjänster avses bland annat tjänster under CPV-kod 75300000-9 (obligatorisk socialförsäk- ring) som omfattar bland annat sjukersättning, föräldrapenning, sjuk- pension, arbetslöshetsunderstöd och pensionsförsäkring för stats- anställda.18 Föremålet för upphandling får i dessa fall i huvudsak antas vara försäkringar av olika slag. I upphandlingsdirektiven upplyses om att direktiven inte påver- kar hur medlemsstaterna organiserar sina sociala trygghetssystem.19 I direktiven upplyses vidare om att medlemsstaterna är fria att orga- 14Se till exempel dom Cisal, C-218/00, EU:C:2002:36, p. 43–46; dom Poucet och Pistre, C-159/91 och C-160/91, EU:C:1993:63, p. 17–19 samt dom AOK-Bundesverband med flera, C-264/01, C-306/01, C-354/01 och C-355/01, EU:C:2004:150, p. 51–55. 15Se dom med flera, C-180/98–C-187/98, EU:C:2000:428, p. 117–119. 16Europaparlamentets och rådets direktiv /24/EU av om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv /18/EG (LOU-direktivet), Europaparla- mentets och rådets direktiv /25/EU av om upphandling av enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster och om upp- hävande av direktiv /17/EG (LUF-direktivet) och och rådets direk- tiv 2014/23/EU av om tilldelning av koncessioner (LUK-direktivet). 17Artikel 74 i LOU-direktivet, artikel 91 i LUF-direktivet och artikel 19 i LUK-direktivet. 18Se bilaga 1 till kommissionens förordning (EG) nr 213/2008 av om ändring av och rådets förordning (EG) nr 2195/2002 om en gemensam terminologi vid offentlig upphandling (CPV) samt av och rådets direk- tiv 2004/17/EG respektive 2004/18/EG om förfaranden vid offentlig upphandling, när det gäller revidering av CPV. 19Artikel 1.5 i LOU-direktivet, artikel 1.5 i LUF-direktivet och artikel 4.1 i LUK-direktivet. Finns tillämpliga regelverk för upphandling? nisera tillhandahållandet av obligatoriska sociala tjänster och andra tjänster som ekonomiska tjänster av allmänt intresse eller som icke- ekonomiska tjänster av allmänt intresse.20 En icke-ekonomisk tjänst av allmänt intresse omfattas, som fram- går ovan, inte av några särskilda EU-regler. Därmed blir inte heller något av upphandlingsdirektiven tillämpligt vid anskaffning av sådana tjänster. När det gäller ekonomiska tjänster av allmänt intresse gäller inte någon sådan begränsning. Upphandlingsdirektiven ska tillämpas när det finns en skyldighet att tillhandahålla en viss tjänst mot ersätt- ning, oberoende av vilket mål av allmänt intresse som kan kopplas till tjänsten. En myndighet är dock inte skyldig att konkurrens- utsätta tillhandahållandet av sådan tjänst, utan kan i stället välja att till- handahålla tjänsten själv. Upphandlingsdirektiven blir bara tillämpliga om en myndighet beslutar att anlita en tredje part för att tillhanda- hålla en sådan tjänst mot ersättning. Skälen för utredningens bedömning De olika stegen i prövningen Det första steget i den prövning som ska göras är om premiepen- sionssystemet – som är en del av det svenska systemet för social trygghet – är att betrakta som en sådan icke-ekonomisk tjänst av allmänt intresse som faller utanför tillämpningsområdet för EUF- fördraget, det vill säga ligger utanför de befogenheter som medlems- staterna tilldelat EU i fördraget. Det innebär i så fall att utredningen inte behöver ta hänsyn till vid utformningen av sina lag- förslag. har då – om upphandlingen av fonder till fondtorget kan anses utgöra en del av premiepensionssystemet – fritt rådrum över utformningen av reglerna om upphandling av fonder till fond- torget. Om utredningen däremot kommer fram till att premiepensions- systemet inte är en icke-ekonomisk tjänst av allmänt intresse måste prövningen gå över i nästa steg. Det gäller då att ta ställning till om upphandling av fonder till fondtorget omfattas av medlemsstaternas rätt enligt artikel 153.4 i EUF-fördraget och rätts- 20Bilaga XIV till LOU-direktivet, bilaga XVII till LUF-direktivet och bilaga IV till LUK- direktivet. Finns tillämpliga regelverk för upphandling? praxis att fritt utforma sina sociala trygghetssystem. En rätt som det också upplyses om i upphandlingsdirektiven. Om utredningen kommer fram till att upphandling av fonder till fondtorget omfattas av medlemsstaternas rätt att själva utforma sina sociala trygghetssystem ska utredningen endast beakta EUF-för- dragets principer vid utformningen av reglerna. Om utredningen landar i motsatt slutsats behöver utredningen beakta inte bara för- dragets regler, utan också reglerna i sekundärrätten, när den utformar sina förslag. Det är då framför allt reglerna i upphandlingsdirektiven som blir relevanta. De två stegen i prövningen skiljer sig alltså åt. I första steget prövas om upphandlingen av fonder till fondtorget över huvud taget ligger inom ramen för EU:s befogenhet. I andra steget handlar det om att ta ställning till om det bara är EU:s primärrätt som ska beaktas eller om hänsyn även behöver tas till EU:s sekundärrätt. Prövningens första steg: Faller upphandlingen av fonder till premiepensionens fondtorg inom EUF-fördragets tillämpningsområde? Premiepensionen är en del av den allmänna pensionen och således en socialförsäkring vars syfte är att garantera ekonomisk trygghet under ålderdomen. För den enskilda spararen innebär premiepensions- systemet att en summa motsvarande av den pensions- grundande inkomsten sätts in på ett premiepensionskonto hos som är knutet till den enskilda individen. Premiepensionen är obligatorisk bland annat i det avseendet att den enskilda spararen inte kan välja bort att göra insättningar. Premiepensionskontot kan jämföras med en statlig fondförsäk- ring. Den enskilde pensionsspararen har möjlighet att själv bestämma om förvaltningen av de medel som fonderas för hens räkning. Medlen kan antingen placeras i det statliga förvalsalternativet AP7 Såfa eller i de fonder som erbjuds på fondtorget och som tillhandahålls av fondförvaltare på den privata marknaden. Storleken på den enskilda spararens pension kommer att bero på dels storleken på spararens pensionsunderlag, dels avkastningen på de medel som har placerats för spararens räkning. För att ett system för social trygghet ska anses utgöra en icke- ekonomisk tjänst av allmänt intresse som faller utanför EU:s befogen- het krävs enligt rättspraxis att systemet, förutom att Finns tillämpliga regelverk för upphandling? ha ett uteslutande socialt syfte, förvaltas enligt solidaritetsprincipen och erbjuder förmåner som inte är beroende av de inbetalda avgif- terna.21 Mot denna bakgrund kan premiepensionssystemet, vars för- måner är helt beroende av de inbetalda avgifterna, inte anses utgöra en icke-ekonomisk tjänst av allmänt intresse. Att premiepensionssystemet inte är en icke-ekonomisk tjänst av allmänt intresse medför att det faller inom EUF-fördragets tillämp- ningsområde som en ekonomisk tjänst av allmänt intresse. Prövningens andra steg: Omfattas upphandlingen av fonder till premiepensionens fondtorg av medlemsstaternas rätt enligt EUF-fördraget att själva utforma sina sociala trygghetssystem? Nästa fråga för utredningen att ta ställning till är om upphandlingen av fonder till premiepensionens fondtorg kan anses utgöra en del av utformningen av premiepensionssystemet och att det därför tillhör det område som har rätt att bestämma om. Det skulle i så fall innebära att enbart de grundläggande principerna i EUF-fördraget blir tillämpliga, men däremot inte upphandlingsdirektiven. har, som framgår ovan, uttalat att gemenskaps- rätten inte inverkar på medlemsstaternas behörighet att utforma sina sociala trygghetssystem. Det ankommer därför enligt EU-dom- stolen på lagstiftaren i varje medlemsstat att bestämma dels villkoren för rätten eller skyldigheten att ansluta sig till ett system för social trygghet, dels villkoren för att ha rätt till förmåner.22 Det ligger enligt utredningen närmast tillhands att tolka denna rätt för med- lemsstaterna som en rätt att bestämma i frågor såsom vem som är försäkrad, vem som har rätt till förmåner och på vilka villkor. Det är inte uppenbart var gränsen går för vad som kan hänföras till utform- ningen av systemet. Enligt utredningens uppfattning rör upphand- lingen av fonder till fondtorget snarare förvaltningen av premie- pensionsmedlen än fastställandet av villkoren för förmånerna. 21Se till exempel dom Cisal, C-218/00, EU:C:2002:36, p. 43–46; dom Poucet och Pistre, C-159/91 och C-160/91, EU:C:1993:63, p. 17–19; dom AOK-Bundesverband med flera, C-264/01, C-306/01, C-354/01 och C-355/01, EU:C:2004:150, p. 51–55 samt dom med flera, C-180/98–C-187/98, EU:C:2000:428, p. 117–119. 22Se till exempel dom och Peerbooms, C-157/99, EU:C:2001:404, p. 44 och 45; dom med flera, C-238/82, EU:C:1984:45, p. 16; dom Sodemare med flera, C-70/95, EU:C:1997:301, p. 27; dom Kohll, C-158/96, EU:C:1998:171, p. 17 och 18; dom Paraschi, C-349/87, EU:C:1991:372, p. 15 samt dom Stöber and Piosa , C-4/95 och C-5/95, EU:C:1997:4, p. Finns tillämpliga regelverk för upphandling? I upphandlingsdirektiven upplyses om att direktiven inte påver- kar hur medlemsstaterna organiserar sina sociala trygghetssystem. Det är inte helt klart vad som avses med ordet påverka i det här sammanhanget. Utredningen anser att ordalydelsen inte ger stöd för en tolkning som innebär att direktiven inte ska tillämpas vid upp- handling som avser anskaffningar som sker inom ramen för ett socialt trygghetssystem. Det ligger enligt utredningens mening i stället närmast tillhands att tolka denna upplysning som att direktiven inte påverkar medlemsstaternas rätt att utforma de sociala trygghets- systemen som exempelvis icke-ekonomiska tjänster av allmänt in- tresse (som faller utanför EU:s kompetens) eller som ekonomiska tjänster av allmänt intresse (som myndigheterna kan tillhandahålla själva och som därför inte behöver konkurrensutsättas). Det bör i sammanhanget betonas hur artikel 153 i EUF-fördraget –vilken reglerar EU:s och medlemsstaternas befogenhet inom området för social trygghet – är formulerad. I artikel 153.4 anges att de bestämmelser som antagits enligt denna artikel [153] inte ska på- verka medlemsstaternas rätt att fastställa de grundläggande princi- perna för sina system för social trygghet och inte i väsentlig grad ska påverka den finansiella jämvikten i dessa. Upphandlingsdirektiven har inte antagits med stöd av artikel 153 i EUF-fördraget.23 De rättsliga grunderna för de direktiven är artiklarna 53, 62 och 114 i EUF-för- draget. Utredningen konstaterar att det råder osäkerhet kring vad som ryms i medlemsstaternas bestämmanderätt när det gäller utform- ningen av sociala trygghetssystem. Vid en sammantagen bedömning anser utredningen att det inte går att slå fast att upphandling av fon- der till fondtorget inte omfattas av upphandlingsdirektiven enbart på den grunden att upphandlingen sker inom ramen för ett socialt trygghetssystem. Det gäller särskilt med hänsyn till ordalydelsen av artikel 153.4 i EUF-fördraget och uttalanden om att avsaknaden av harmoniserade regler beträffande utformningen av sociala trygghetssystem innebär att det ankommer på lagstiftaren i varje medlemsstat att bestämma villkoren för rätten eller skyldig- heten att ansluta sig till ett system för social trygghet och villkoren för att ha rätt till förmåner. 23Jämför dom kommissionen mot Republiken , C-343/08, EU:C:2010:14, p. 66 och 67 och dom kommissionen mot republiken , C–271/09, EU:C:2011:855, p. Finns tillämpliga regelverk för upphandling? Nästa fråga för utredningen att ta ställning till blir då om upphand- ling av fonder till fondtorget omfattas av något av EU:s upphand- lingsdirektiv. 8.3.1Utgångspunkter för en ny reglering Utredningens bedömning: Ett nytt regelverk för upphandling av fonder till premiepensionens fondtorg bör bara införas om sådan upphandling inte omfattas av tillämpningsområdet för något av EU:s upphandlingsdirektiv. Det finns fyra lagar på upphandlingsområdet: lagen (2016:1145) om offentlig upphandling, lagen (2016:1146) om upphandling inom för- sörjningssektorerna, lagen (2016:1147) om upphandling av konces- sioner och lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Sistnämnda lag gäller upphandling av bland annat militär utrustning och annan utrustning av känslig karaktär och kommer därför inte att behandlas inom ramen för detta betänkande. Lagarna genomför och rådets direktiv /24/EU av om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv /18/EG (LOU-direktivet), Europa- parlamentets och rådets direktiv /25/EU av om upphandling av enheter som är verksamma inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster och om upphävande av direktiv /17/EG (LUF-direktivet) och och rådets direktiv /23/EU av om tilldelning av koncessioner (LUK-direktivet) i svensk rätt (i det följande be- nämnda upphandlingsdirektiven). Upphandlingslagarna och upphandlingsdirektiven reglerar hur en upphandlande myndighet ska agera när den ska välja ut någon eller några leverantörer vid anskaffning av varor, tjänster eller byggentre- prenader. För att säkerställa att upphandlande myndigheter agerar på ett öppet, marknadsmässigt och icke-diskriminerande sätt inne- håller regelverken bestämmelser om hur urvalet och tilldelningen ska Finns tillämpliga regelverk för upphandling? Ett av syftena med bestämmelserna i regelverken är att skydda leverantörerna mot de upphandlande myndigheternas godtycke.24 Skälen för utredningens bedömning Utredningen har till uppgift att föreslå ett regelverk för upphandling av fonder till premiepensionens fondtorg. I uppdraget ingår att analy- sera om något av de befintliga regelverken för upphandling kan och bör tillämpas vid sådan upphandling. En första fråga som utredningen måste ta ställning till är dock om något av de befintliga regelverken ska tillämpas. har företräde framför nationell rätt. Skulle upphandling av fonder till fondtorget falla inom tillämpningsområdet för något av upphandlingsdirektiven saknas rättsliga förutsättningar för att införa ett regelverk för sådan upphandling som avviker från direktivet. Ett första steg i analysen är därför att bedöma om upphandling av fonder till fondtorget faller inom tillämpningsområdet för något av upphand- lingsdirektiven. Om så bedöms vara fallet är det visserligen möjligt att införa ett särskilt regelverk för upphandling av fonder till fondtorget så länge regelverket inte avviker från direktivet. Eftersom upphandlings- direktiven har genomförts i svensk rätt framstår det emellertid inte som särskilt ändamålsenligt att under sådana förutsättningar införa ett särskilt regelverk för upphandling av fonder till fondtorget. Ett sådant regelverk skulle nämligen rimligtvis inte i några väsentliga avse- enden avvika från de befintliga svenska regler som genomför direktivet. Upphandlingslagarna innehåller även regler för upphandling som faller utanför det direktivstyrda området, till exempel för direktupp- handlingar och upphandlingar under tröskelvärdena. Utredningen kommer även att analysera om dessa regler blir tillämpliga vid upp- handlingen av fonder till fondtorget. Nationella regler som gäller utanför det direktivstyrda området utgör emellertid inte något rätts- ligt hinder mot att införa ett särskilt regelverk för upphandling av fonder till fondtorget eftersom sådana regler kan ändras av .