sou · H7B319 · 2019-04-29 00:00:00 — ligt lagen (2017:1000) om en ligt lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder, och 24. en åklagarmyndighet, i ären- uppgiften behövs för prövning en- den om anställning eller uppdrag ligt häkteslagen av om ett besök vid myndigheten, och kan tillåtas eller ska kontrolleras. uppgiften behövs för prövning en- ligt häkteslagen av om ett besök kan tillåtas eller ska kontrolleras. Uppgifter om någon annan än den som prövningen gäller enligt första stycket 14 ska begränsas till uppgifter om påföljder för brott enligt 3, 4 eller 6 kap. eller 16 kap. 10 a § eller uppgifter om kontaktförbud eller förbud enligt 3 kap. 5 § lagen (2015:642) om europeisk skyddsorder. Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket 1 lagen (1998:620) om belastningsregister ska endast innehålla uppgifter om domar, beslut eller strafförelägganden där 1. någon annan påföljd än böter har dömts ut, 8Senaste lydelse 2017:526. 2.dagsböter har dömts ut för brott mot 3 kap. 5 §, 4 kap. 4 och 5 §§, 8, 9 och 14 kap. samt 17 kap. 1, 2 och 4 §§ eller lagen (2014:307) om straff för penningtvättsbrott, eller 3.böter har dömts ut för brott som avses i 6 kap. 8 och 10 §§ samt 16 kap. 11 § , narkotikastrafflagen (1968:64), lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, vapenlagen (1996:67), vapenförordningen (1996:70) och äldre vapenlagstiftning. Om påföljden även avser något annat brott än de som anges i första stycket 2 och 3, ska också uppgifter om det brottet lämnas ut. Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket 2 lagen om belastnings- register som den enskilde begär med hänvisning till bestämmelser i skollagen (2010:800) ska endast innehålla uppgifter om domar, be- slut eller strafförelägganden där påföljd har dömts ut eller åtals- underlåtelse meddelats för brott mot 3 kap. 1, 2 och 6 §§, 4 kap. 1 §, 6 kap., 8 kap. 6 § och 16 kap. 10 a § . Om påföljden eller åtalsunderlåtelsen även avser något annat brott, ska också uppgifter om det brottet lämnas ut. Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket 4 lagen om belastnings- register som den enskilde begär med hänvisning till bestämmelser i lagen (2007:171) om registerkontroll av personal vid vissa boenden som tar emot barn ska endast innehålla uppgifter om domar, beslut eller strafförelägganden där påföljd har dömts ut eller åtalsunder- låtelse meddelats för brott mot 3 kap. 1, 2, 5 och 6 §§, 4 kap. 1–2 och 4–5 §§, 6 kap., 8 kap. 5 och 6 §§, 16 kap. 8, 9 och 10 a §§ brotts- balken, narkotikastrafflagen, lagen om förbud mot vissa dopnings- medel, lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, 6 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling och 11 kap. 4 § alkohol- lagen (2010:1622) samt medverkan och försök till sådana brott. I fråga om brott som avses i 6 kap. , narkotikastrafflagen och lagen om förbud mot vissa dopningsmedel ska utdraget också inne- hålla uppgifter om domar, beslut och strafförelägganden där påföljd har dömts ut eller åtalsunderlåtelse meddelats för förberedelse, stämp- ling och underlåtenhet att avslöja brott. Om påföljden eller åtals- underlåtelsen även avser något annat brott, ska också uppgifter om det brottet lämnas ut. Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket 5 lagen om belastnings- register som den enskilde begär med hänvisning till bestämmelser i lagen (2010:479) om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder ska endast innehålla uppgifter om domar, beslut eller strafförelägganden där påföljd har dömts ut eller åtalsunderlåtelse meddelats för brott mot 3 kap. 1, 2 och 6 §§, 4 kap. 1 §, 6 kap., 8 kap. 6 § och 16 kap. 10 a § . Om påföljden eller åtalsunderlåtelsen även avser något annat brott, ska också uppgifter om det brottet lämnas ut. Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket 6 lagen om belastnings- register som den enskilde begär med hänvisning till bestämmelser i lagen (2013:852) om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn ska endast innehålla uppgifter om domar, beslut eller strafföre- lägganden där påföljd har dömts ut eller åtalsunderlåtelse meddelats för brott mot 3 kap. 1, 2 och 6 §§, 4 kap. 1 §, 6 kap., 8 kap. 6 § och 16 kap. 10 a § . Om påföljden eller åtalsunderlåtelsen även avser något annat brott, ska också uppgifter om det brottet läm- nas ut. Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket 7 lagen om belast- ningsregister som den enskilde be- gär med hänvisning till bestäm- melser i lagen (0000:00) om regis- terkontroll av personal som utför vissa insatser i hemmet åt äldre personer eller personer med funk- tionsnedsättning ska endast inne- hålla uppgifter om brott mot 3, 4, 6, 8–10 och 14 kap. , narkotikastrafflagen och lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor, om brotten lett till någon annan påföljd än böter. Om påföljden även avser något annat brott, ska också uppgifter om det brottet läm- nas ut. Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket 8–20 lagen (1998:620) om belastningsregister som den en- skilde begär med hänvisning till bestämmelser i 1.lagen (1996:1006) om valuta- växling och annan finansiell verk- samhet, 2.lagen (1998:1479) om värde- papperscentraler och kontoföring av finansiella instrument, 3.lagen (2004:46) om värde- pappersfonder, 4.lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 5.lagen (2004:299) om inlån- ingsverksamhet, 6.lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden, 7.lagen (2010:751) om betal- tjänster, (2010:2043), 9.lagen (2011:755) om elektro- niska pengar, 10.lagen (2013:287) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om OTC-derivat, centrala motparter och transak- tionsregister, 11.lagen (2013:561) om för- valtare av alternativa investe- ringsfonder, 12.lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkredi- ter, eller 13.lagen (2016:1024) om verk- samhet med bostadskrediter, ska endast innehålla uppgifter om brott mot 1.8–11, 14 eller 15 kap. brotts- balken, 2.skattebrottslagen (1971:69), 3. lagen (1985:354) om förbud mot juridiskt eller ekonomiskt bi- träde i vissa fall, 4. lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvar- lig brottslighet i vissa fall, 5. lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, 6. bidragsbrottslagen (2007:612), 7. lagen (2014:307) om straff för penningtvättsbrott, eller 8. lagen (2016:1307) om straff för marknadsmissbruk på värde- pappersmarknaden, om brotten lett till någon annan påföljd än penningböter. Om den påföljd som dömts ut även avser något annat brott än de som anges i första stycket, ska också uppgifter om det brottet lämnas ut. Registerutdraget ska inte inne- hålla sådana uppgifter som avses i 3 § 3–5 lagen om belastningsregis- ter. Denna förordning träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete De ursprungliga direktiven för vårt uppdrag beslutades av regeringen (dir. 2018:12). Genom tilläggsdirektiv, beslutade , fick vi förlängd utredningstid till (dir. 2018:110). Direktiven i sin helhet finns fogade till betänk- andet som bilaga 1 och 2. Uppdraget innebär att vi ska kartlägga, analysera och ta ställning till om författningsstödet för att få ta del av uppgifter i belastnings- registret behöver utökas för Kriminalvården, , , företag inom den finansiella sektorn som om- fattas av krav på ledningsprövning samt arbetsgivare inom vård- och omsorg som utför insatser åt äldre personer och personer med funk- tionsnedsättning i deras egenskap av arbetsgivare, för det fall att det, som föreslagits, införs ett förbud mot registerkontroll i arbetslivet. I uppdraget ingår även att kartlägga, analysera och ta ställning till om det finns behov av ett utökat författningsstöd för Kriminalvården att utföra registerkontroll utanför myndighetens roll som arbetsgivare. Enligt direktiven ska vi väga skälen för registerkontroll mot den enskildes intresse av att inte utsättas för det integritetsintrång som en registerkontroll innebär. –analysera och ta ställning till vilka uppgifter i belastningsregistret som en eventuell registerkontroll ska omfatta, –analysera och ta ställning till om en eventuell registerkontroll ska vara obligatorisk eller fakultativ, –analysera och ta ställning till vilka personkategorier som ska om- fattas av en eventuell registerkontroll, Utredningens uppdrag och arbete –analysera och ta ställning till om en eventuell registerkontroll ska genomföras genom att arbetsgivare ges möjlighet att själva inhämta uppgifterna hos eller ges en rätt att efterfråga uppgifterna av den enskilde, –analysera och ta ställning till hur inhämtade registerutdrag ska hanteras, och –oavsett ställningstagande lämna förslag på de författningsändringar eller andra åtgärder som behövs för att kunna genomföra register- kontroll inom de områden som nämns i direktiven. Enligt direktiven står det oss fritt att, om det finns tillräckliga skäl och om tiden räcker till, kartlägga och analysera om motsvarande behov av registerkontroll finns inom andra områden, både i aktörens egenskap av arbetsgivare och utanför rollen som arbetsgivare när det gäller andra personer som passerar in i aktörens lokaler eller område utan att vara anställda. Vi påbörjade arbetet . Arbetet har därefter be- drivits i nära samarbete med sakkunniga och experter. Under utred- ningstiden har vi haft sex utredningssammanträden. Utredaren och sekreteraren har träffat före- trädare för Datainspektionen, , Finansinspek- tionen, Inspektionen för vård och omsorg, Kriminalvården, Polis- myndigheten, och . Härutöver har utredaren och sekreteraren träffat representanter för arbetsmarknadens parter, utsedda av , i , , akademikers centralorganisation, Kommuner och Landsting och . Särskilt samråd har ägt rum med Bankinstitutens arbetsgivareorganisa- tion, , och Svensk För- säkring. I belastningsregistret finns bl.a. uppgifter om brott och påföljd för brott. Registret förs av . Det övergripande syftet med belastningsregistret är att olika myndigheter, särskilt de brotts- bekämpande och rättsvårdande myndigheterna, på ett enkelt sätt ska få tillgång till de uppgifter som behövs i deras verksamhet. Bestäm- melser om bl.a. registrets innehåll och möjligheten för myndigheter och enskilda att ta del av uppgifterna i det finns framför allt i lagen (1998:620) om belastningsregister och förordningen (1999:1134) om belastningsregister. innehåller uppgifter om enskild som är av integ- ritetskänsligt slag. Frågan om vem som ska ha tillgång till de uppgifter som finns registrerade i belastningsregistret behöver därför ta sin utgångspunkt i det svenska grundlagsskyddet och den internatio- nella reglering som är bunden av till skydd för den personliga integriteten (avsnitt 3.2). Eftersom registrering och tillgång till uppgifter i belastnings- registret måste vara förenlig med den dataskyddslagstiftning som, i syfte att bl.a. värna den personliga integriteten, reglerar i vilken ut- sträckning som behandling av personuppgifter är tillåten, redogör vi särskilt för den nya dataskyddsreformen (avsnitt 3.3). Vidare redo- gör vi för den sekretess- och säkerhetsskyddslagstiftning som har betydelse för tillgången till uppgifter i belastningsregistret (avsnitt 3.4 och 3.5). Detta kapitel tar alltså sikte på att översiktligt redovisa vissa rätts- liga utgångspunkter och ramar för vårt arbete. En närmare redovis- ning av den lagstiftning som direkt reglerar belastningsregistret och vem som har rätt att få ta del av de uppgifter som finns i registret ges i kapitel 4. 3.2Reglering till skydd för den personliga integriteten Den personliga integriteten skyddas av regeringsformen. Av målsätt- ningsbestämmelsen i 1 kap. 2 § fjärde stycket följer att det allmänna ska värna den enskildes privat- och familjeliv. Målsättningsbestämmelsen anger ett viktigt mål för den samhälleliga verksamheten, men den är inte rättsligt bindande för det allmänna. Bestämmelsen ger därför inte upp- hov till några individuella rättigheter. I andra kapitlet i regeringsformen finns däremot rättsligt bind- ande föreskrifter om grundläggande fri- och rättigheter. Av 2 kap. 6 § andra stycket framgår att var och en är gentemot det allmänna skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Bestämmelsen tillkom i sam- band med den senaste översynen av regeringsformen och trädde i kraft . Syftet var att förstärka grundlagsskyddet för den personliga integriteten. I förarbetena anges att avgörande för om en åtgärd ska anses innebära övervakning eller kartläggning av en enskilds personliga förhållanden, och därmed omfattas av grundlags- skyddet, inte är det huvudsakliga syftet med åtgärden utan vilken effekt åtgärden har. Som exempel på en sådan åtgärd anges registrer- ing av personuppgifter i polisens belastningsregister. Registreringen innebär en kartläggning av alla som har dömts eller på annat sätt har lagförts för brott, även om registrets uttalade ändamål är att ge infor- mation åt olika myndigheter om belastningsuppgifter som behövs bl.a. för att utreda brott och bestämma straff samt vid lämplighets- och tillståndsprövning av olika slag (En reformerad grundlag, prop. 2009/10:80, s. 180 f.). Enligt 2 kap. 20 och 21 §§ får begränsningar i skyddet för den personliga integriteten endast göras i lag och för att tillgodose ända- mål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. En begränsning får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till sitt ända- mål och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Inte heller får en begränsning göras enbart på grund av politisk, religiös, kultu- rell eller annan sådan åskådning. 3.2.2FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna Det internationella arbetet för mänskliga rättigheter tar sin utgångs- punkt i den allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna som () antog 1948. I artikel 12 i förklaringen anges bl.a. att ingen får utsättas för godtyckligt ingripande i fråga om privatliv, familj, hem eller korrespondens och att var och en har rätt till lagens skydd mot sådana ingripanden och angrepp. I artikel 29 anges vilka inskränkningar i deklarationens fri- och rättigheter som är tillåtna. Sådana inskränkningar får endast göras i lag och enbart om syftet är hänsyn till och respekt för andras fri- och rättigheter samt för att tillgodose krav på moral, allmän ordning och allmän välfärd. Rättigheterna i förklaringen om de mänskliga rättigheterna har senare förts in och vidareutvecklats i ett antal konventioner som är bindande för de anslutna staterna, däribland . Artikel 12 i för- klaringen återfinns i artikel 17 om med- borgerliga och politiska rättigheter. Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen) gäller som svensk lag, se lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna. Enligt artikel 8 har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Inskränkningar i dessa rättigheter får endast göras med stöd av lag och om det är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. Artikel 8 ger enligt praxis upphov inte bara till en förpliktelse för det allmänna att avhålla sig från omotiverade inskränkningar, utan även en skyldighet för det allmänna att se till att enskilda även i förhållande till andra enskilda tillförsäkras en rätt till respekt för privat- och familjeliv. har prövat frågan om rätten till respekt för privatliv kränkts vid registerkontroll i samband med anställning (M.M. mot , dom ). Europa- domstolen konstaterade att M.M. hade gått miste om en anställning på grund av att den varning hon fått funnits registrerad i brotts- registret och att hon, så länge registreringen fanns kvar, riskerade att drabbas av liknande konsekvenser. fann vidare att registreringen gällde känsliga persondata som under vissa förhållan- den kunde bli tillgängliga för andra personer, eventuellt långt efter det att den registrerade händelsen ägt rum. Det var därför viktigt att ha klara och detaljerade regler om behandlingen av sådana person- data och föreskrifter, om hur länge uppgifterna fick lagras, hur de fick användas, när andra personer kunde få tillgång till uppgifterna och när de skulle avlägsnas ur registret. Enligt var inte lagregleringen på tydlig i fråga om insamlande, beva- rande och utlämnande av personuppgifter. I brottsregistreringen gjordes inte heller skillnad med avseende på brottets art, den tid som förflutit sedan det begicks och den betydelse brottet kunde ha för en anställning. I det aktuella fallet var det dessutom bekymmersamt att lagringen av uppgiften om den varning som M.M. tilldelats hade fortgått längre än vad hon hade haft anledning att räkna med när hon accepterat en varning i stället för att kräva domstolsprövning. Dom- stolen kom därför fram till att registerkontrollen stod i strid med rätten till respekt för privatliv enligt artikel 8. Den personliga integriteten skyddas också av den stadga om de grund- läggande rättigheterna (rättighetsstadgan) som Europeiska unionen (EU) antagit. Stadgan är rättsligt bindande för EU:s medlemsstater och har, inom ramen för fördragens tillämpningsområde, företräde framför föreskrifter i den nationella rättsordningen. I stadgan, artikel 3, 7 och 8, slås fast att var och en har rätt till fysisk och mental integritet, respekt för sitt privat- och familjeliv, sin bostad och sina kommunikationer samt skydd av de personupp- gifter som rör honom eller henne. I artikel 52 anges i vilken utsträck- ning inskränkningar får göras i de rättigheter som erkänns i stadgan. Utgångspunkten är att sådana inskränkningar endast får göras i lag och ska vara förenliga med det väsentliga innehållet i rättigheterna. Begränsningar får endast göras om de är nödvändiga och svarar mot ett allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller behovet av skydd för andra människors rättigheter och friheter. Internationella arbetsorganisationen (International Labour Orga- nization, ) är för arbetslivsfrågor. har till uppgift att bl.a. främja sysselsättning och bättre arbetsvillkor. utarbetar konventioner och rekommendationer på arbetslivets område och har bl.a. tagit fram riktlinjer angående skydd för arbetstagares personuppgifter (Protection of workers’ personal data, An code of practice, International Labour Office, 1997). Dessa riktlinjer är inte rättsligt bindande utan avsedda som rekommendationer. I riktlinjerna anges att en arbetsgivare inte ska hämta in uppgifter om arbetstagares lagöverträdelser (punkten 6.5.1). Med begreppet arbetstagare avses även tidigare arbetstagare och arbetssökande (punk- ten 3.4). Om det föreligger särskilda omständigheter får dock sådana uppgifter hämtas in om de är direkt relevanta för anställningsbeslutet och i överensstämmelse med nationell lagstiftning (punkten 6.5.2). I den kommentar som finns till riktlinjerna anges att en uppgift om brott avseende övergrepp på barn är relevant om anställningen innefattar arbete med barn. Likaså anges där att en yrkesförare kan vara skyldig att lämna uppgift till sin arbetsgivare om en rattfylleri- dom. En arbetsgivare ska som huvudregel hämta in uppgifter om lag- överträdelser direkt från arbetstagaren (punkten 6.1). I den nämnda kommentaren till riktlinjerna anges att det är för att säkerställa att endast relevant information samlas in. Endast om arbetstagaren har fått förhandsinformation och gett ett uttryckligt samtycke kan arbets- givaren vända sig till andra för att begära sådana uppgifter (punk- ten 6.2). genomfördes en genomgripande dataskyddsreform inom EU. Reformen omfattade dels en allmän dataskyddsförord- ning1, dels ett dataskyddsdirektiv2 som behandlar dataskyddet vid brottsbekämpning, lagföring, straffverkställighet och upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. En konsekvens av reformen är att personuppgiftslag har upphävts och att den svenska lagstift- ningen om personuppgiftsbehandling har setts över och anpassats. Dataskyddsförordningen började tillämpas . För- ordningen, som är direkt tillämplig, utgör en ny generell reglering för behandling av personuppgifter inom EU och ersätter det tidigare gällande dataskyddsdirektivet3. Förordningen ska tillämpas på sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis sker på auto- matisk väg och på annan behandling än automatisk av personupp- gifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register. I förordningen regleras bl.a. grundläggande principer för behandling av personupp- gifter, den registrerades rättigheter, personuppgiftsansvar, överföring av personuppgifter, tillsyn över personuppgiftsbehandling, rätten för enskilda att få tillgång till rättsmedel och sanktioner mot ansvariga som inte lever upp till förordningens krav. Från dataskyddsförordningens tillämpningsområde undantas per- sonuppgiftsbehandling som utförs av behöriga myndigheter i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verk- ställa straffrättsliga påföljder, inkluderande skydd mot samt före- byggande och förhindrande av hot mot den allmänna säkerheten. 1Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). 2Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga på- följder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF. 3Europaparlamentets och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. Personuppgiftsbehandling för dessa syften omfattas i stället av det nya dataskyddsdirektivets tillämpningsområde, se avsnitt 3.3.4. 3.3.3Dataskyddslagen och berörda registerförfattningar Dataskyddsförordningen både förutsätter och medger nationella bestämmelser som kompletterar eller föreskriver undantag från för- ordningens regler. I kompletteras därför dataskyddsförord- ningen av lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (dataskyddslagen) och förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskydds- förordning. Lagen med tillhörande förordning förtydligar under vilka förutsättningar personuppgifter får behandlas med stöd av data- skyddsförordningen. Lagen är subsidiär i förhållande till annan lag eller förordning, vilket innebär att avvikande bestämmelser i registerförfatt- ningar har företräde. Såvitt avser de myndigheter som direkt berörs av detta betänkande finns det sådana avvikande bestämmelser i krimi- nalvårdsdatalagen (2018:1235) med tillhörande förordning (2018:1236). 3.3.4Dataskyddsdirektivet, brottsdatalagen och berörda registerförfattningar Dataskyddsdirektivet har genomförts i svensk rätt i huvudsak gen- om brottsdatalagen (2018:1177). Syftet med lagen är både att skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter i samband med personuppgiftsbehandling och att säkerställa att behöriga myndig- heter kan behandla och utbyta personuppgifter med varandra på ett ändamålsenligt sätt. Brottsdatalagen ska tillämpas av myndigheter som har till uppgift att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder vid behand- ling av personuppgifter. Lagen ska också gälla för personuppgifts- behandling vid upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. De som har sådana arbetsuppgifter betecknas behöriga myndigheter.