sou · H7B33 · 2019-01-30 00:00:00 — Här ska uppgifter fyllas i om behov av utbildningen utifrån samverkan med branschråd och prognosunderlag. Ingen upp- gift begärs in om huruvida hänsyn tagits till befintligt utbildnings- utbud på orten. Det finns avtalsstödjare i varje marknadsområde som ska stödja användningen av avtalen, men hur dessa arbetar varierar. Samma utbildningsleverantörer finns inom båda systemen En stor del av utbildningen för vuxna anordnas av externa leve- rantörer. av de som studerade i vuxenutbildning gjorde det hos en annan anordnare än en kom- mun eller ett landsting (2018a). Många av dessa anord- nare är även leverantörer av arbetsmarknadsutbildning och yrkes- högskoleutbildning. Utredningen höll en hearing med utbildnings- anordnare som erbjuder både arbetsmarknadsutbildning och kom- munal vuxenutbildning. Syftet var att inhämta deras perspektiv på förutsättningarna för utbildningsverksamhet inom ramen för arbets- marknadsutbildning respektive vuxenutbildning, för- och nackdelar med de båda systemen ur ett leverantörsperspektiv, samt En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser vilka konsekvenser det skulle innebära om fler arbetslösa skulle gå en komvuxutbildning i stället för en arbetsmarknadsutbildning. Under hearingen uppgav leverantörer att parallella utbud kan uppstå när Arbetsförmedlingen identifierar ett bristyrke och upp- handlar arbetsmarknadsutbildning inom detta utan att ta hänsyn till den utbildning som redan finns. Det framkom också att i de fall innehållet i utbildningarna är detsamma så beror det på att det är anpassat efter branschens krav för anställningsbarhet. Ett exempel som nämndes var utbildning till byggnadsmålare, som kan läsas som arbetsmarknadsutbildning, som utbildning inom vuxen- utbildning eller som yrkeshögskoleutbildning. Alla utbildningar ut- går från de kvalifikationskrav branschen ställer. I vissa fall studerar elever från olika utbildningssystem i samma klassrum. När samma leverantör har deltagare i samma klassrum där vissa själva finansierar sin studietid genom studiemedel och vissa får ersättning från arbetsmarknadspolitiken i form av aktivitetsstöd kan konflikter uppstå då det ur de studerandes synpunkt upplevs som orättvist. Olika villkor gäller också för deltagare i olika utbildnings- system. För deltagare som anvisats från Arbetsförmedlingen och studerar en arbetsmarknadsutbildning finns t.ex. närvarokrav, vilket inte gäller för deltagare i reguljär utbildning. När det gäller vilken utbildningsform som bör användas lade leverantörerna stor vikt vid den arbetsmarknadspolitiska bedöm- ningen. Det måste göras en skattning över individens tidigare kom- petens och vad just denna person behöver för att nå det tilltänkta yrket. Detta kräver att den som anvisar kan bedöma både individens och arbetsmarknadens behov. I valet av utbildningsinsats för indi- viden framkom det under hearingen att det viktigaste är att utgå från arbetsgivarens krav för en anställning. I vissa fall kräver arbetsgiv- aren gymnasiebetyg, i andra fall kan det vara viktigare med körkort. I vissa branscher räcker en kort utbildning. Olika branscher har olika krav, men dessa kan också förändras med konjunkturen. Under högkonjunktur behöver utbildning inte vara nödvändig för en anställning. En högkonjunktur kan i stället vara ett bra tillfälle att skaffa sig en referens från arbetslivet. I lågkonjunktur kan det vara ett mer lämpligt läge att investera i en utbildning om en viss utbild- ningsnivå behövs i yrket ur ett långsiktigt perspektiv. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Efter hearingen inkom Utbildningsföretagen med en in- laga till utredningen med anledning av de frågor som diskuterades. Enligt inlagan finns det grundläggande skillnader i syfte och mål- grupp mellan arbetsmarknadsutbildningen och den kommunala vuxen- utbildningen. Arbetsförmedlingens arbetsmarknadsutbildning syftar till att förbereda individen för inträde på arbetsmarknaden. Målgrup- pen är personer som ofta står långt ifrån arbetsmarknaden och inte sällan kräver omfattande studiemotiverande insatser, något som en- ligt inlagan inte är möjligt inom den reguljära vuxenutbildningen. Utbildningsföretagen menar att målgruppen för vuxenutbildning är personer som är motiverade nog att själva ta ansvar för sina studier och välja studieinnehåll. De framhåller även att kommunernas reguljära vuxenutbildning på grundläggande och gymnasial nivå huvudsakligen syftar till att förbereda individen för fortsatta studier. Här gör utredningen en annan bedömning. En stor del av utbildningsutbudet inom komvux är yrkesinriktade kurser med syfte att leda direkt till arbete. Det finns också stora möjligheter till individuella anpassningar även inom vuxenutbildning. 8.4.3…men utbud, innehåll och målgrupp ser olika ut Utbildningsutbudet inom arbetsmarknadsutbildning respektive yrkesvux har olika inriktningar som uppgifter förekommer om att yrkesinriktad kommu- nal vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildningar överlappar varandra är det tydligt att utbildningsutbudet inom de respektive ut- bildningsformerna ser olika ut. Tabell 8.6 och figur 8.2 visar hur ut- bildningsutbudet efter yrkesinriktning fördelar sig inom arbetsmark- nadsutbildning respektive vuxenutbildning finansierad ge- nom statsbidraget för regionalt yrkesvux. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Tabell 8.6 Utbildningsutbud inom arbetsmarknadsutbildning respektive yrkesvux Antal deltagare per utbildningsinriktning inom arbetsmarknadsutbildning respektive yrkesvux 2017 Vård, omsorg, socialt Service, restaurang, hantverk, installation, Kultur, media, design Källa: * Antalet nya deltagarperioder , hämtat från Arbetsförmedlingens datalager. För AUB avser deltagare antalet unika individer. **Statistik från (2018) Uppgifter för yrkesvux avser utbildning finansierad med statsbidraget för yrkesvux, lärling och fordon och avser antalet deltagare och inte antalet unika individer. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Figur 8.2 Utbildningsutbud inom arbetsmarknadsutbildning respektive yrkesvux Andel deltagare per utbildningsinriktning av det totala antalet deltagare inom arbetsmarknadsutbildning respektive yrkesvux 2017 Källa: * Antalet nya deltagarperioder , hämtat från Arbetsförmedlingens datalager. För AUB avser deltagare antalet unika individer. **(2018) Uppgifter för yrkesvux avser yrkesvux, lärling och fordon och avser antalet deltagare och inte antalet unika individer. Utbildningsutbudet inom regionalt yrkesvux motsvarar inte hela arbetsmarknadens behov Som framgår av statistiken ovan domineras utbudet inom regionalt yrkesvux av utbildningar inom vård, omsorg, socialt och pedagogiskt arbete. har kritik framförts mot att utbildnings- utbudet inom regionalt yrkesvux inte är jämnt fördelat efter hela arbetsmarknadens kompetensbehov. Kritik har bl.a. framförts av re- gionalt utvecklingsansvariga aktörer. åandra sidan ofta att utbildningsutbudet är väl anpassat efter arbets- marknadens behov i och med att utbildningarna i stor utsträckning leder till arbete. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Exempel kan hämtas från en inlaga till utredningen från . Det råder enligt inlagan inte samstämmighet mellan och kommunerna inom regionen beträffande vad som är huvudproblemet när det gäller utbud och rekrytering avseende yrkesvux. Enligt stämmer utbudet av utbildningar inte överens med kompetensförsörjningsbehoven i regionen. Kommunerna i regionen för däremot fram att så inte är fallet. Inom den yrkes- inriktade vuxenutbildningen i erbjuds utbildningar inom nästan samtliga bristområden, och vad gäller vård- och omsorg så står och faller verksamheterna enligt kommunerna på kompetens- försörjningen genom studerande från vuxenutbildningen. Problemet, som kommunerna ser det, är i stället rekryteringen av studerande. Rekryteringsproblematiken rör sig enligt om en kombination av lågt intresse för befintliga utbildningar och bristande förutsättningar hos de studerande att klara utbildningarna. Den bild som kommunerna i ger tycks representativ för kommuner i stort. I en enkät som SKL genomfört –rangordnade av de svarande kommunerna att ”för få sökande” är det största hindret för att kunna genomföra ett bre- dare utbud av yrkesutbildningar. Figur 8.3 visar hur kommuner upplever söktrycket till olika utbildningsinriktningar inom regionalt yrkesvux (SKL 2018). Värt att notera är att de utbildningsinrikt- ningar där flest svarande uppger att det är färre sökande än utbild- ningsplatser också är de utbildningsinriktningar där volymerna inom arbetsmarknadsutbildning är som störst, dvs. yrkesområden inom industriell tillverkning, hantverk, installation, teknik och it-service, respektive serviceyrken som restaurang, lokalvård, administration och säkerhet. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Figur 8.3 Söktryck per utbildningsinriktning i regionalt yrkesvux Utbud, söktryck och samverkan i yrkesvux. *Frågan har endast besvarats av kommuner som erbjuder dessa utbildningsinriktningar inom sitt samverkansområde. Ytterligare kommuner har uppgett att de inte erbjuder dessa inriktningar. har upphandlat arbetsmarknadsutbildningar inom samma område på orten kan bidra till att den kommunala vuxen- utbildningen har få sökande till vissa utbildningsinriktningar. I Arbets- förmedlingens kartläggning av överlappningar (2018i) lyfter några marknadsområden att det finns en risk att överlappning medför en konkurrens om utbildningsdeltagare. I ett marknadsområde uppger de svarande att de uppfattar det som att det är svårare för kommunen att fylla sina utbildningar om Arbetsförmedlingen finns som ett alter- nativ. har beskrivit situationer där kommuner återlämnar statsbidrag för regionalt yrkesvux med motiveringen att Arbetsför- medlingen på orten har anordnat en utbildning mot samma yrkes- områden. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Den finns en tydlig uppdelning i yrkesinriktning och därmed könsfördelning mellan arbetsmarknadsutbildning och yrkesvux Arbetsförmedlingen har ett jämställdhetsuppdrag inom arbetsmark- nadspolitiken som innebär att kvinnor och män ska ha tillgång till förmedlings- och programverksamhet på samma villkor. Statistiska studier visar dock att könsfördelningen i användningen av Arbets- förmedlingens insatser är skev (Arbetsförmedlingen 2018c). Detta gäller även för utbildningsinsatserna. var av del- tagarna i arbetsmarknadsutbildning män och kvin- nor. Även efter en kontroll för andra faktorer som ålder, erfarenhet och tidigare utbildning kvarstår slutsatsen att arbetsmarknadsutbild- ning i högre utsträckning erbjuds män. Det finns också en tydlig könsskillnad mellan studerande inom regionalt yrkesvux och deltag- are i arbetsmarknadsutbildning. Tabell 8.7 Könsfördelning i arbetsmarknadsutbildning respektive yrkesvux Könsfördelning (andel i procent) per utbildningsform, 2017 Källa: (2018) och Arbetsförmedlingens årsredovisning 2017. Den tydliga könsuppdelningen förklaras i hög grad av att arbetsmark- nadsutbildning och yrkesvux har olika utbildningsutbud och att yrkesutbildningar är starkt könsuppdelade. Utbildningsutbudet inom arbetsmarknadsutbildningen är mer inriktat mot mansdominerade yrkesområden som industriell tillverkning, hantverk, installation, teknik och it, medan yrkesvux är inriktat mot kvinnodominerade yrkesområden som vård, omsorg, socialt och pedagogiskt arbete. Den skeva könsfördelningen har kritiserats för att den innebär att män i högre grad får möjlighet till försörjning genom arbetsmark- nadspolitiken under sin utbildningstid, medan kvinnor i högre ut- sträckning behöver försörja sig genom studiemedel som även kan omfatta studielån. Utredningen instämmer i denna kritik och ser ingen anledning till att utbildning som arbetsmarknadspolitisk insats ska vara så ojämnt fördelad mellan olika utbildningsinriktningar och därmed även mellan könen. Utredningens avsikt är att de förslag som En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser lämnas i detta kapitel ska bidra till att avhjälpa denna skeva fördel- ning. Det är svårt att jämföra kostnader mellan arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning Det är svårt att jämföra faktiska kostnader och resultat för arbets- marknadsutbildning respektive yrkesinriktad gymnasial vuxenutbild- ning samt motsvarande utbildning på folkhögskola. De olika utbild- ningsformerna har historiskt styrts mot olika syften och målgrupper vilket försvårar en korrekt jämförelse. Statskontoret gjorde 2012 trots detta ett försök till en kostnadsjämförelse mellan arbetsmark- nadsutbildning och vuxenutbildning (Statskontoret 2012). Kostnadsjämförelsen gjordes för fyra olika utbildningsinriktningar –utbildningar inom omvårdnad, el, svets och yrkesförare (med inriktning lastbil eller godstransport) och utgick från vad det kostar att utbilda en person på heltid . Rapporten visade att Arbetsförmedlingens kostnader för arbetsmarknadsutbildning var betydligt högre än kommunernas kostnader för yrkesinriktad vuxen- utbildning. Omvårdnadsutbildningar var i genomsnitt dyrare, både räknat som kostnad och som kostnad per deltagare. Utbildningar inom el, svets och yrkesförare var unge- fär dubbelt så dyra inom arbetsmarknadsutbildning som inom yrkes- inriktad vuxenutbildning. Statskontorets analys var att skillnaderna till stor del kunde för- av skillnader i målgrupp och upphandlingsförfarande. Mål- gruppen för arbetsmarknadsutbildning var, särskilt för granskningens genomförande, främst personer som stod relativt långt från arbetsmarknaden. Utbildning för en sådan målgrupp kan vara dyrare eftersom det sannolikt kräver mer motiverande insatser, högre lärartäthet, större anpassning av utbildningen och längre utbild- ningstid. Arbetsmarknadsutbildning, liksom övriga arbetsmarknads- politiska program, ska också enligt regelverket bedrivas på heltid, vilket innebär att deltagaren ska vara närvarande . Distansutbildning är också mindre lämpligt för denna mål- grupp. Statskontoret kunde också se indikationer på att el-, svets- och yrkesförarutbildningar inom arbetsmarknadsutbildning generellt var mer avancerade, innehöll mer praktik, mer utbildningstid på arbetsplats och ledde till större möjligheter att erhålla certifikat En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser enligt branschstandard än vad som var fallet inom yrkesinriktad vuxenutbildning. Även skillnader i upphandlingsförfarandet kunde enligt Stats- kontoret ha stor betydelse för de skilda kostnaderna. Statskontorets undersökning visade att kommunerna generellt gav priset en större vikt i sina upphandlingar medan Arbetsförmedlingen ställde tydlig- are krav på kvalitet och innehåll, ofta med utgångspunkt i branschens specifika kompetenskrav. Detta medförde att kommunernas upp- handlingar ledde till en större prispress. har Arbetsförmedlingen förändrat sitt upphandlings- förfarande och utredningen erfar att även Arbetsförmedlingen nu- mera använder sig av så kallade lägstaprisupphandlingar. Detta innebär att prisskillnaden mellan arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad vuxenutbildning kan ha minskat. pågår en jämförande studie mellan arbetsmark- nadsutbildning och yrkesinriktad vuxenutbildning som även avser belysa skillnader i finansiering. Tabell 8.8 Statens utgifter för arbetsmarknadsutbildning respektive statsbidrag för yrkesvux Kostnad per utbildningsform i , 2017 **Statligt finansierade deltagare Källa: *(2018) och Arbetsförmedlingens årsredovisning 2017. Uppgifter för yrkesvux avser statsbidrag för yrkesvux, lärling och fordon. Kostnaden avser de medel i form av statsbidrag som kommunerna förbrukade, däremot inbegrips inte kommunernas medfinansiering. ** (2018) och Arbetsförmedlingens årsredovisning 2017. Uppgifter för Yrkesvux avser yrkesvux, lärling och fordon och gäller antalet deltagare och inte antalet unika individer. För AUB avser deltagare antalet unika individer. Antalet deltagare i Yrkesvux avser de deltagare som finansierades genom statsbidrag och inkluderar inte deltagare som bekostades genom kommunernas medfinansiering. Tabellen ovan visar statliga utgifter för arbetsmarknadsutbildning respektive statsbidraget för regionalt yrkesvux. Tabellen ska tolkas med försiktighet då uppgifterna gällande yrkesvux står bara för en delmängd av de studerande inom yrkesinriktad vuxen- utbildning, nämligen de vars utbildning finansierats genom stats- bidraget. Det totala antalet individer som läser ett yrkesämne på gymnasial nivå i den kommunala vuxenutbildningen har ökat från En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser ungefär 79 2016 till drygt 86 000 . Dessa elever läste i snitt 4 kurser och den genomsnittliga mängden verk- samhetspoäng inom yrkesämnen var 412 poäng, ungefär motsva- rande en termins studier. (2018a). Statsbidraget för regionalt yrkesvux utnyttjas inte fullt ut En stor del av de anslagna medlen för statsbidraget för regionalt yrkesvux kommer inte till användning. En anledning till att stats- bidraget inte nyttjas fullt ut är enligt och under- sökningar att kommunerna har svårt att hitta deltagare till utbild- ningarna. Tabell 8.9 Nyttjande av statsbidrag för regionalt yrkesvux Gäller statsbidrag för regionalt yrkesvux och yrkesvux i kombination med svenska för invandrare och svenska som andraspråk, ej lärlingsvux och yrkesförare med sfi och sva Källa: Enligt uppgift från *Inklusive ytterligare medel som tillkom med vårändringsbudgeten. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser En ytterligare anledning till att medel inte nyttjas fullt ut är sannolikt kravet på medfinansiering. I syfte att undvika dödviktseffekter där statsbidraget används för att finansiera utbildning som kommunerna ändå planerat att anordna med kommunala medel är statsbidraget villkorat med ett krav på medfinansiering. ska de samverkande kommunerna sammantaget finansiera ut- bildning av minst samma omfattning i årsstudieplatser som den ut- bildning som bidraget lämnas för. 8.5Övergången från arbetslöshet till reguljär utbildning Som beskrivits i kapitlet har det tillbaka varit ett uttalat uppdrag för Arbetsförmedlingen att vägleda individer som har behov av en mer omfattande och heltäckande utbildning till re- guljär utbildning. Övergången från arbetslöshet till reguljär utbild- ning är dock beroende av en rad förutsättningar, där gränser mellan politikområden och ansvarsnivåer kan utgöra hinder. Det handlar bland annat om Arbetsförmedlingens förmåga att vägleda och moti- vera individer att påbörja utbildning, individernas förutsättningar att tillgodogöra sig en utbildningsinsats och utbildningsanordnarnas möj- lighet att tillhandahålla utbildningsinsatser anpassade efter målgrup- pens skiftande förutsättningar. 8.5.1Arbetsförmedlingen behöver förbättra sin vägledning, bedömning och samverkan Arbetsförmedlingen har själva konstaterat att den beslutade strate- gin för matchning till jobb genom utbildning kräver en kultur- och beteendeförändring och en förflyttning i synen på vilket stöd som myndigheten ska erbjuda de arbetssökande. En svag länk som identi- fierats i uppföljning av strategin var myndighetens arbete med kom- petenshöjande insatser för de anställda (Arbetsförmedlingen 2018d). I samband med införandet av strategin utreddes behovet av kompetensutveckling av medarbetarna. Det konstaterades att för att genomföra strategin behöver arbetsförmedlare, chefer och specia- lister ökad kompetens inom tre områden: vägledning, den arbets- marknadspolitiska bedömningen och samverkan. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Utredningen har behandlat Arbetsförmedlingens vägledning till stu- dier och arbete i delbetänkandet i oktober 2017.20 Där beskrivs hur yrkeskategorin vägledare togs bort hos Arbetsförmedlingen , och hur specialisering mot vägledning är sällsynt inom myndigheten. Bristande tillgång till kompetensutvecklings- insatser är ett stort hinder för specialisering mot vägledning. Brist- erna ligger både i tillgång på utbildningstillfällen inom interna ut- bildningar och bristande resurser för anskaffande av externa kompe- tensutvecklingsinsatser som kan möta ett behov av fördjupad väg- ledningskompetens. Sedan delbetänkandet publicerades har en nationell strategi för karriärvägledning tagits fram inom myndigheten (2018e). Här beskrivs bland annat behovet av ökad specialisering för att upprätthålla de kunskaper som behövs för att erbjuda en professionell karriärvägledning. Det konstateras att det inom myndigheten finns stort behov av kontinuerlig kompetens- utveckling. Det saknas även digitala kanaler där arbetssökande själva kan hitta samlad information och vägledning kring studier. Utredningen har i delbetänkandet beskrivit behovet av en sammanhållen och objektiv information om tillgängliga utbildningar inom samtliga utbildnings- former med möjlighet till interaktiva vägledningstjänster. Sådana digitala kanaler skulle även kunna användas som arbetsredskap av vägledare inom Arbetsförmedlingen. Sedan delbetänkandet publice- rades har Arbetsförmedlingen på uppdrag av regeringen i samverkan med andra berörda myndigheter genomfört en förstudie kring en digital plattform för livslångt lärande. Uppdraget redovisades (Arbetsförmedlingen 2018f). Den arbetsmarknadspolitiska bedömningen behöver stärkas, bland annat när det gäller förmågan att bedöma individens utbildnings- behov. I den enkätundersökning som utredningen gjort bland arbets- förmedlare framkommer att den arbetsmarknadspolitiska bedöm- ningen ofta hjälper arbetsförmedlaren att bedöma individens behov En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser av utbildning, både när det gäller Arbetsförmedlingens egna utbild- ningsinsatser och behovet av reguljär utbildning. Arbetsförmed- lingen har i ett så kallat förtydligande beskrivit hur arbetsförmedlare bör resonera i den arbetsmarknadspolitiska bedöm- ningen kring vilken utbildning som är aktuell för individen. Det finns dock utrymme för förbättringar. Figur 8.4 Hjälper den arbetsmarknadspolitiska bedömningen dig att bedöma den arbetssökandes behov av utbildningsinsatser som Arbetsförmedlingen kan erbjuda (AUB/FUB)? Nej, sällan Nej, inte [Inget svar] Källa: Enkät utskickad till arbetsförmedlare. Enkäten skickades ut –till 1 500 arbets- förmedlare. Svarsfrekvensen var efter att tre påminnelser och förlängning av svarstiden. En avgörande förutsättning för en bra bedömning av individens ut- bildningsbehov är god registerkvalitet som möjliggör en kartlägg- ning av individens kompetenser i relation till arbetsmarknadens behov. Mer om förutsättningar för den arbetsmarknadspolitiska be- dömningen och behovet av en god registerkvalitet finns i kapitel 7. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Figur 8.2 Hjälper den arbetsmarknadspolitiska bedömningen dig att vägleda individen till reguljär utbildning i de fall individen har behov av det? Nej, sällan Nej, inte [Inget svar] Källa: Enkät utskickad till arbetsförmedlare. Enkäten skickades ut –till 1 500 arbets- förmedlare. Svarsfrekvensen var efter att tre påminnelser och förlängning av svarstiden. Samverkan på nationell, regional och lokal nivå Samverkan är ytterligare ett område där Arbetsförmedlingens arbete måste utvecklas för att öka övergången till studier. Detta gäller sam- verkan på nationell och regional nivå i syfte att säkra att det samlade utbildningsutbudet möter arbetsmarknadens behov på ett tillfreds- ställande sätt, men även samverkan på lokal nivå kring den enskilda individens behov och den kedja av insatser som behövs för att möta behoven. Arbetsförmedlingen har tagit fram ett internt dialogstöd för kring hur myndigheten på lokal nivå kan samverka med kommuner och folkbildningen kring övergång till reguljär utbildning och arbetet med studiestartsstöd och utbildningsplikt.21 Materialet ska utgöra ett stöd för lokal samverkan, men är inte obligatoriskt för de lokala arbetsförmedlingskontoren att använda.