sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Tillstånd att driva ett kreditinstitut ska redan enligt gällande rätt vägras om inte bedömer att institutets styrfor- mer, processer och metoder på ett tillfredsställande sätt gör det möjligt att hantera risker på ett sunt och ändamålsenligt sätt. Av 3 kap. 2 § LBF framgår de grundläggande krav som ska vara upp- fyllda för ett tillstånd att driva ett kreditinstitut. Enligt punkten 2 förutsätter ett tillstånd att det finns skäl att anta att den planerade rörelsen kommer att drivas enligt bestämmelserna i lagen och andra författningar som reglerar företagets verksamhet. Det innebär att tillstånd ska vägras om det inte finns skäl att anta att den planerade rörelsen kommer att uppfylla kraven på en sund och effektiv risk- hantering enligt 6 kap. 2 och 5 §§ LBF. Kraven i artikel 10.2 ryms därmed inom gällande rätt. Utredarens bedömning: Ändringen i artikel 23.1 omfattas av gällande rätt. Innehållet i direktivet: Enligt artikel 23.1 ska behörig myndighet, vid en anmälan om ett tilltänkt förvärv av kvalificerat innehav i ett kreditinstitut, bedöma om den tilltänkta förvärvaren är lämplig och om det tilltänkta förvärvet är ekonomiskt sunt i enlighet med vissa kriterier. Genom en ändring i punkten b ska bedömningen i fråga om anseende, kunskaper, färdigheter och erfarenheter enligt arti- kel 91.1 inte längre, vid sidan av medlemmar i ledningsorganet, om- fatta medlemmar i den verkställande ledningen, som kommer att leda kreditinstitutet efter det tilltänkta förvärvet. Skälen för utredarens bedömning: Motsvarande bestämmelse om ägarprövning finns i 14 kap. 2 § andra stycket 1 LBF. Där anges att prövningen av om ett förvärv är lämpligt och sunt i detta avseende ska göras i förhållande till den som till följd av förvärvet kommer att ingå i styrelsen för kreditinstitutet eller vara verkställande direktör i det eller ersättare för någon av dem. Artikel 23.1 b hänvisar till ledningsprövningen i artikel 91.1, som genomförts genom 3 kap. 2 § första stycket 4 LBF. I samband med att den bestämmelsen genomfördes uttalades det i fråga om omfatt- ningen av begreppet ledningsorgan att det primärt avser styrelsen. angavs det att direktivet är utformat för att tillämpas inom EU, där medlemsstaterna har mycket skiftande bolagsrättsliga tradi- tioner, vilket innebär att bestämmelserna om ledningsorgan i vissa fall får anses ta sikte på såväl styrelsen som den verkställande direk- tören (se prop. 2013/14:228 s. 166 f.). Ägarprövningen i artikel 23.1 b knyter alltså an till artikel 91.1 där endast begreppet ledningsorgan används. I likhet med 3 kap. 2 § första stycket 4 LBF bör begreppet ledningsorgan på motsvarande sätt vid prövningen av 14 kap. 2 § andra stycket 1 omfatta styrelsen, den verk- ställande direktören och ersättare för någon av dem. Ändringen i arti- kel 23.1 b bör därför inte föranleda några justeringar i svensk rätt. 6.3Förbudet mot att ta emot återbetalningsbara medel från allmänheten Utredarens bedömning: Tillägget om att medlemsstaterna ska anmäla till kommissionen och de nationella lagar som ut- tryckligen tillåter andra företag än kreditinstitut att driva rörelse som omfattar att från allmänheten ta emot insättningar och andra återbetalbara medel ska hanteras på annat sätt än i lag. Förbudet för medlemsstaterna att undanta kreditinstitut från tillämpningen av direktivet eller tillsynsförordningen föranleder inte några sär- skilda genomförandeåtgärder. Innehållet i direktivet: I artikel 9 regleras förbud för personer eller företag som inte är kreditinstitut att driva rörelse som omfattar att från allmänheten ta emot insättningar eller andra återbetalningsbara medel. Genom artikel 9.3 har tillägg gjorts om att medlemsstaterna ska anmäla till kommissionen och de nationella lagar som ut- tryckligen tillåter andra företag än kreditinstitut att driva rörelse som omfattar att från allmänheten ta emot insättningar och andra Enligt artikel 9.4 får medlemsstaterna vidare med stöd av artikeln inte undanta kreditinstitut från direktivet eller tillsynsförordningen. Skälen för utredarens bedömning: Det är lämpligt att Finans- inspektionen ansvarar för att meddela kommissionen och om nationell lagstiftning som gör det möjligt för andra än kreditinstitut att ta emot insättningar eller andra återbetalningsbara medel från all- mänheten. Reglering om ett sådant ansvar för kräver dock inte några särskilda åtgärder i lag utan bör lämpligen hanteras på förordningsnivå. Tillsynsförordningen är direkt tillämplig på kreditinstitut. Genom i huvudsak bestämmelser i , tillsynslagen och buffertlagen är kre- ditinstitut skyldiga att uppfylla de krav som ställs i kapitaltäcknings- direktivet. Det har inte gjorts några undantag för kreditinstitut från dessa skyldigheter med stöd av artikel 9. Förbudet för medlems- staterna att undanta kreditinstitut från tillämpningen av direktivet eller tillsynsförordningen föranleder därmed inte några särskilda genomförandeåtgärder. 6.4Informationsskyldigheten för filialer till kreditinstitut med huvudkontor i ett tredjeland Utredarens bedömning: Skyldigheten för filialer till kreditinsti- tut med huvudkontor i ett tredjeland att lämna viss information till ska genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Kraven på att ska lämna uppgifter till och samarbeta med andra behöriga myndigheter ryms inom gällande rätt. Innehållet i direktivet: Genom en ny bestämmelse i artikel 47.1a i kapitaltäckningsdirektivet ska medlemsstaterna kräva att filialer till kreditinstitut med huvudkontor i ett tredjeland åtminstone en gång rapporterar viss information som anges i bestämmelsen. Artikel 47.2 justerats på så sätt att tillägg görs om uppgifter som behöriga myndigheter ska underrätta om i fråga om filialer med huvudkontor i ett tredjeland. Den tidigare skyldigheten att även anmäla uppgift till kommissionen och har vidare tagits bort. I stället anges det att på sin webbplats ska publicera en förteckning över alla filialer från tredjeland som är aukto- riserade att bedriva verksamhet i medlemsstaterna, med uppgift om medlemsstaten där de är auktoriserade att bedriva verksamhet En ny artikel 47.2a innehåller vidare en skyldighet för behöriga myndigheter att samarbeta i fråga om filialer till kreditinstitut med huvudkontor i ett tredjeland. ska underlätta ett sådant samarbete. Skälen för utredarens bedömning: Bestämmelser om information som kreditinstitut ska lämna till finns i huvudsak i föreskrifter (se bland annat FFFS 2014:14 och FFFS 2016:6). Det är lämpligt att också den information som filialer till kreditinstitut med huvudkontor i ett tredjeland ska lämna enligt artikel 47.1a genomförs genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Sådana föreskrifter omfattas av bemyndigandena i 16 kap. 1 § 16 LBF och 5 kap. 2 § 17 förordningen om bank- och finansieringsrörelselagen. är redan genom befintliga bestämmelser skyl- dig att lämna de uppgifter som anges i artikel 47.2. 9§ förordningen om bank- och finansieringsrörelse ska Finansinspek- tionen nämligen underrätta i den utsträckning som följer av kapi- taltäckningsdirektivet. Det krävs därmed inte någon särskild åtgärd för att genomföra artikeln. Det behövs inte heller vidtas några särskilda åtgärder för att i svensk rätt genomföra skyldigheten för att enligt artikel 47.2a, i fråga om tillsynen över filialer med huvudkontor i ett tredjeland, samarbeta med andra behöriga myndigheter avseende insti- tut som är del av samma grupp (tillsynskrav på gruppnivå, se vidare angående betydelsen av begreppet grupp i dessa sammanhang i avsnitt 2.2.3). Redan inom ramen för 13 kap. 6 a § LBF är Finans- inspektionen skyldig att samarbeta och utbyta information med ut- ländska behöriga myndigheter i den utsträckning som följer av medlemskap i (jfr prop. 2013/14:228 s. 213 och 328). I den del artikel 47 riktar sig till krävs inte några nationella genomförandeåtgärder. Utredarens förslag: Det ska av LVM framgå att Finansinspektio- nen har tillsyn över att ägare och ledningen i värdepappersbolag uppfyller lämplighetskraven i lagen. Det ska av tillsynslagen framgå att får besluta att en person som ingår i ledningen för ett finansiellt holdingföretag eller blandat finan- siellt holdingföretag, som inte uppfyller lämplighetskraven för det, inte längre får ha en sådan position. Det ska i LBF och LVM förtydligas att tillsyn innebär att det särskilt ska kontrolleras att ägare och led- ning uppfyller lämplighetskraven när det finns rimlig anledning att misstänka att institutet har koppling till eller utnyttjas för penningtvätt eller finansiering av terrorism eller det finns en ökad risk för detta. Utredarens bedömning: Tilläggen om att det är instituten, de finansiella holdingföretagen och de blandade finansiella holding- företagen som har det främsta ansvaret för att säkerställa att leda- möter i ledningsorganet uppfyller lämplighetskravet samt att del- aktighet i ett närstående företag eller närstående enheter inte i sig utgör ett hinder för att agera med självständigt tänkande, ryms inom gällande rätt. Innehållet i direktivet: Särskilda bestämmelser om instituts led- ningsorgan finns i artikel 91. I artikel 91.1 har ett tillägg gjorts om att det är instituten, de finansiella holdingföretagen och de blandade finansiella holdingföretagen som ska ha det främsta ansvaret för att säkerställa att ledamöter i ledningsorganet har ett tillräckligt gott anseende, tillräckliga kunskaper, färdigheter och erfarenhet för att kunna utföra sina plikter. Om en ledamot i ledningsorganet inte uppfyller dessa krav ska de behöriga myndigheterna ha befogenhet att avsätta denna ledamot från ledningsorganet. De behöriga myn- digheterna ska i synnerhet kontrollera om kraven är upp- fyllda, om de har rimlig anledning att misstänka att institutet har en koppling till pågående eller genomförd penningtvätt eller finansier- ing av terrorism, eller försök till detta, eller att det finns en ökad risk för detta. Skrivningen om att ledningsorganets övergripande sam- mansättning ska återspegla tillräckligt breda erfarenheter har dock flyttats till artikel 91.7. I artikel 91.8 har vidare ett tillägg gjorts om att medlemskap i när- stående företag eller närstående enheter inte i sig utgör hinder för att agera med självständigt tänkande. I fråga om skyldigheter att utfärda riktlinjer () har tillägg också gjorts i arti- kel 91.12. Skälen för utredarens förslag och bedömning: I både LBF och LVM finns bestämmelser om krav som måste uppfyllas för att få tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse respektive värde- pappersrörelse. Enligt 3 kap. 2 § 4 LBF ska den som ska ingå i före- tagets styrelse eller vara dess verkställande direktör eller vara ersät- tare för någon av dem ha tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av ett kreditinstitut och även i övrigt vara lämplig för en sådan uppgift. Motsvarande krav finns i LVM och tillsynslagen när det gäller den som ska ingå i styrelsen eller vara verkställande direk- tör för ett värdepappersbolag, ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag (3 kap. 1 § första stycket 5 LVM och 3 kap. 5 § tillsynslagen). Bestämmelserna har bedömts motsvara direktivets krav på att ledningsorganet ska ha tillräckligt gott anse- ende, tillräckliga kunskaper, färdigheter och erfarenheter för att utöva sitt uppdrag (prop. 2013/14:228 s. 167 f., 176 och 275). Det ligger i sakens natur att det är företaget, som beviljats till- stånd, som löpande ska säkerställa att kraven på styrelsen, den verk- ställande direktören och ersättarna för dem är uppfyllda. Direktivets tillägg i sådan del kräver därmed inte några särskilda lagstiftnings- åtgärder. Av 15 kap. 2 § tredje stycket LBF respektive 25 kap. 4 § tredje stycket LVM framgår att i fråga om kreditinsti- tut och värdepappersbolag ska ingripa mot den ledamot som inte uppfyller ställda krav. kan bland annat ingripa genom att besluta att en styrelseledamot eller verkställande direktör inte längre får vara det. Direktivets krav på att de behöriga myndig- heterna ska ha befogenhet att avsätta en ledamot från lednings- organet omfattas därmed redan av gällande rätt. Av 13 kap. 2 § tredje stycket LBF framgår det uttryckligen att tillsyn omfattar att säkerställa att kreditinsti- tutets ägare och ledning uppfyller lämplighetskraven i lagen. Det anges dock inte specifikt att tillsynen innebär att kraven på led- ningen ska kontrolleras när misstankar om penningtvätt eller finan- siering av terrorism uppstått eller när det finns en förhöjd risk för sådana företeelser. I klargörande syfte bör en komplettering göras i sådan del. I direktivet anges att lämplighetskraven ska kontrolleras vid misstankar om att institutet har koppling till penningtvätt eller finansiering av terrorism. Avsikten med denna skrivning torde inte ha varit att begränsa kontrollen endast till när institutet aktivt med- verkar till dessa företeelser utan även när institutet utnyttjas för aktuella syften. Det bör vara tydligt i lag att en kontroll ska göras både när det finns misstankar om att instituten har koppling till och när de utnyttjas för dessa företeelser. Det följer visserligen redan av skyldighet att ingripa om en ledamot i ett värdepappersbolag inte uppfyller lämp- lighetskraven att tillsyn ska omfatta en kon- troll av personer i ledningskretsen. Det finns dock till skillnad mot LBF inte i LVM någon uttrycklig bestämmelse i sådan del. Eftersom regleringen i LVM och LBF har likartad struktur är det lämpligt att, i klargörande syfte, ta in en sådan bestämmelse. Bestämmelsen bör utformas med 13 kap. 2 § tredje stycket LBF som förebild. I tillsynslagen finns det inte några specifika bestämmelser om tillsyn. I 8 kap. finns det dock bestämmelser om ingripande som omfattar bland annat finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag. Att kan ingripa mot ett företag enligt dessa bestämmelser innebär också i sig att inspektionen har att utöva tillsyn i motsvarande utsträckning som möjligheterna att ingripa omfattar. Om en styrelseledamot, verkstäl- lande direktör eller ersättare för någon av dem i ett finansiellt holding- företag eller ett blandat finansiellt holdingföretag inte uppfyller lämp- lighetskravet kan med stöd av 8 kap. 2 § tillsynslagen förlägga företaget att vidta åtgärder för att göra rättelse. kan vidare enligt 14 kap. 7 § LBF och 24 kap. 8 § LVM förelägga företaget att avyttra så stor del av aktierna eller ande- larna att innehavet i kreditinstitutet eller värdepappersbolaget där- efter är kvalificerat. Gällande rätt ger dock inte Finans- inspektionen specifikt möjlighet att avsätta en styrelseledamot eller verkställande direktör i ett finansiellt holdingföretag eller blandat finansiellt holdingföretag. Med hänsyn till direktivets krav i den delen bör bestämmelserna i tillsynslagen kompletteras. Gällande rätt har bedömts omfatta direktivets krav i artikel 91.8 om att varje ledamot i ledningsorganet ska agera med ärlighet, integ- ritet och självständigt tänkande för att vid behov effektivt kunna bedöma och ifrågasätta den verkställande ledningens beslut och effektivt kontrollera och övervaka ledningens beslutsfattande (se prop. 2013/14:228 s. 167 f.). Det behövs inte någon uttrycklig reg- lering om att delaktighet i ett närstående företag eller närstående enheter inte i sig utgör ett hinder för att agera med självständigt tänkande särskilt. Tillägget i artikel 91.8 får därmed anses omfattas av gällande rätt. I den del artikel 91 riktar sig till krävs inte några nationella genomförandeåtgärder. 6.6Skyldigheten att tillhandahålla information om avtal med närstående Utredarens förslag: Skyldigheten i 8 kap. 6 § LBF och 9 kap 45 § LVM att föra en förteckning med uppgifter om avtal som träffats eller krediter som lämnats ska utvidgas till att även omfatta upp- gifter om kredit som lämnats till 1.ett barn eller en förälder till en styrelseledamot eller den verk- ställande direktören för kreditinstitutet eller värdepappers- bolaget, och 2.en juridisk person som en styrelseledamot eller den verk- ställande direktören eller dennes make, sambo, barn eller för- älder •har ett kvalificerat innehav om av kapitalet eller rösterna, eller •är styrelseledamot, verkställande direktör eller annars har en ledande ställning eller kan utöva ett betydande inflytande. Innehållet i direktivet: I artikel 88.1 har ett tillägg gjorts om att medlemsstaterna ska säkerställa att uppgifter om lån till medlemmar i ledningsorganet och till deras närstående parter dokumenteras kor- rekt och på begäran göras tillgängliga för de behöriga myndighe- terna. Med termen ”närstående part” avses: a)make, registrerad partner i enlighet med nationell rätt, barn eller förälder till en medlem i ledningsorganet, b)kommersiell enhet i vilken en medlem i ledningsorganet eller den- nes nära familjemedlem som avses i led a har ett kvalificerat inne- hav på av kapitalet eller rösträtterna i den enheten, eller i vilken dessa personer kan utöva ett betydande infly- tande, eller i vilken dessa personer innehar ledande befattningar eller är medlemmar i ledningsorganet. I en ny artikel 89.6 har tillägg gjorts med bestämmelser som riktar sig till kommissionen. Skälen för utredarens förslag: Låneförbudet i 21 kap. aktie- bolagslagen (2005:551) gäller enligt 8 kap. 5 § och 10 kap. 17 § LBF samt 9 kap. 45 § LVM inte för kreditinstitut och värdepappersbolag. När lån lämnas till personer inom en viss jävskrets ska styrelsen dock enligt 8 kap. 6 § LBF och 9 kap. 45 § fjärde stycket LVM föra in uppgifter om sådana i en särskild förteckning. Jävkretsen omfattar bland annat styrelseledamöter och personer som får avgöra kredit- ärenden som annars ska avgöras av styrelsen eller har en ledande ställning inom bolaget, vilket täcker personer i ledningsorganet (se 8 kap. 2 § föreskrifter och allmänna råd om hantering av kreditrisker i kreditinstitut och värdepappersbolag, FFFS 2018:16). Kretsen omfattar även bland annat deras make eller sambo samt juridiska personer där någon av de angivna har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem. och värdepappersbolag är alltså redan skyldiga att föra en förteckning över lån som lämnas till vissa av de personer som anges i artikel 88.1. Skyldigheten syftar till att säkerställa att avtal inte ingås med närstående på andra villkor än sådana som bolaget normalt ställer upp. De nuvarande skyldigheterna i LBF eller LVM omfattar dock inte kredit som lämnas till barn eller föräldrar till personer i ledningen eller till juridiska personer där dessa eller någon som inom jävskretsen har ett kvalificerat innehav på minst 10 pro- cent av kapitalet eller rösterna, kan utöva ett betydande inflytande, har ledande befattningar eller är medlemmar i ledningsorganet. Jävskretsen omfattar visserligen redan juridiska personer i vilken en styrelseledamot eller en person med ledande ställning har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem. Vad som kan utgöra ett väsentligt ekonomiskt intresse kan emeller- tid variera beroende bland annat på den juridiska personens storlek. I fråga om ett ekonomiskt intresse, som absolut sett är av helt obetydlig storlek, torde man enligt förarbetsuttalanden kunna tala om väsentligt ekonomiskt intresse endast vid en majoritetspost (se prop. 1955:3 s. 173 ff. och SOU 1984:27 s. 191). Det är därför inte självklart att ett kvalificerat innehav om av kapi- talet i varje situation utgör ett väsentligt ekonomiskt intresse. Skyl- digheten enligt gällande rätt säkerställer därmed inte att förteck- ningen omfattar alla lån som lämnas till juridiska personer där någon som inom jävskretsen har ett kvalificerat innehav om minst 10 pro- cent av rösterna. Skyldigheten i LBF och LVM att föra en för- teckning bör därför utvidgas så att den täcker samtliga personer som omfattas av artikel 88.1. Genom att det i lag anges ett krav på att institut ska föra en förteckning över krediter som lämnas till när- stående är den behandling av personuppgifter som sker genom för- teckningen i sig laglig (se artikel 6.1 c dataskyddsförordningen1). Det framgår inte av direktivet hur ett institut ska identifiera att en kredit lämnas till en person i dess ledning eller till någon närstå- ende till denne. Det är inte heller självklart att en person i ledningen har vetskap om lån som tas av dess make, sambo, barn eller förälder eller en juridisk person som denne själv eller någon närstående är involverad i. För att säkerställa att instituten kan fullgöra den för- pliktelse som följer av kapitaltäckningsdirektivet bör det av lag fram- gå att instituten även får föra en kompletterande förteckning över närstående som kan kontrolleras i samband med att kredit lämnas. Ändamålet med behandlingen av personuppgifter genom den kom- pletterande företeckningen är dock endast som ett hjälpmedel för att kunna uppfylla kravet på en förteckning över krediter som lämnas till närstående. Den behandling av personuppgifter som sker genom 1Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). förteckningarna ska i övrigt, på motsvarande sätt som , uppfylla de krav som ställs i dataskyddsförordningen. Enligt 13 kap. 3 § LBF och 23 kap. 2 § tredje stycket LVM är kre- ditinstitut och värdepappersbolag skyldiga att lämna Finansinspektio- nen de upplysningar som inspektionen begär. Det innebär att ett kreditinstitut redan genom gällande rätt är skyldiga att till Finans- inspektionen vid begäran lämna över en förteckning över lån som lämnats till närstående. Det behöver därmed inte vidtas någon sär- skild åtgärd för att genomföra direktivet i sådan del. Artikel 89 riktar sig till kommissionen och behöver inte genom- föras i svensk rätt. 6.7Hanteringen av ränterisk som följer av verksamhet utanför handelslagret Utredarens förslag: I fråga om ränterisker som följer av verksam- het utanför handelslagret får i de situationer som anges i artikel 84.3 och 84.4 i kapitaltäckningsdirektivet kräva att ett kreditinstitut använder schablonmetoden enligt artikel 84.1 samma direktiv. Utredarens bedömning: Direktivets tillägg i övrigt i fråga om kraven på ränterisk som följer av verksamhet utanför handels- lagret och hantering av operativa risker ska genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag inom ramen för befintliga bemyn- diganden. Innehållet i direktivet: Av artikel 76.1 följer att ett instituts led- ningsorgan i sin riskhantering ska beakta de risker som institutet är eller kan bli exponerat för. I de artiklar som följer finns sedan sär- skilda bestämmelser om hantering av vissa specifika risker. Ränte- risker som följer av verksamhet utanför handelslagret behandlas i artikel 84. Genom justering av artikel 84.1 förtydligas att det är ett internt system som instituten ska införa för att, inte bara identifiera, utvärdera och hantera, utan också reducera risker från potentiella ränteförändringar, som påverkar både det ekonomiska värdet på eget kapital och nettoränteintäkter från institutets verksamhet utanför handelslagret. Instituten ska genom tillägg i artikeln använda sig av en schablon- metod eller en förenklad schablonmetod för att identifiera, utvärdera, hantera och reducera riskerna. Behöriga myndigheter får enligt arti- kel 84.3 kräva att ett institut använder schablonmetoden när de interna system som införts av det utvärdera riskerna inte är tillfredsställande. I fråga om ett litet och icke-komplext institut får behöriga myndigheter enligt artikel 84.4 kräva att schablonmeto- den används om den anser att den förenklade schablonmetoden inte är lämplig för att fånga upp ränterisker som följer av institutets verk- samhet utanför handelslagret.