sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Av artikel 104a.5 framgår att den behöriga myndigheten för varje institut skriftligen ska motivera beslutet att ålägga ett krav på ytter- ligare kapitalbas åtminstone genom att tydligt redovisa den fullstän- diga bedömningen av de faktorer som avses i punkterna 1–4 i samma artikel. I fråga om ett särskilt krav på grund av att institutet vid upprepade tillfällen underlåtit att upprätta eller bibehålla tillräckligt med ytterligare kapitalbas för att täcka den riktlinje som meddelats i enlighet med artikel 104b ska motiveringen inbegripa en särskild redogörelse för motiven till att införandet av en riktlinje om ytter- ligare kapitalbas inte längre anses tillräckligt. Skälen för utredarens förslag: I 2 kap. 1 § tillsynslagen regleras det särskilda kapitalbaskravet. Med hänsyn till de förändringar som gjorts i kapitaltäckningsdirektivet i denna del behöver bestämmelsen justeras. Det tydliggörs nu i kapitaltäckningsdirektivet att det är institu- tets enskilda situation som ska ligga till grund för ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav, vilket bör framgå av lag. Kravets instituts- specifika karaktär medför att möjligheten att använda det som ett verktyg för att hantera makrotillsynsrisker eller systemrisker som institutet ger upphov till begränsas (se skäl 14 i kapitaltäcknings- direktivet). Vad som tidigare angetts i artikel 104.3 d om att bedöm- ningen av systemrisker ska beaktas i samband med att en lämplig nivå för kapitalbasen fastställs återfinns inte heller i den nya regleringen. Skrivningen i 2 kap. 1 § om att det särskilda kapitalbaskravet ska täcka risker som institutet utsätter det finansiella systemet för bör därför tas bort (jfr 2013/14:228 s. 226). Det anförda hindrar dock inte att risker som återspeglar inverkan av viss ekonomisk utveckling och marknadsutveckling på ett enskilt instituts riskprofil täcks av kravet. De situationer som tidigare angetts kunna ligga till grund för ett beslut om särskilt kapitalbaskrav har överförts i viss justerad form till den nya regleringen. De justeringar avseende utformningen som gjorts i artikel 104a.1 a–d torde inte innebära några ändringar i sak. Dessa täcks därmed redan av den befintliga lagstiftningen i 2 kap. 1 § första stycket 1 och 2. Ett förtydligande bör dock, med hänsyn till tillägget i artikel 104a.1 a i förhållande till tidigare artikel 104.2 b, göras i 2 kap. 1 § andra stycket 1 om att ett särskilt kapitalbaskrav ska beslutas på grund av att något av de angivna kraven i 6 kap. LBF eller 8 kap. LVM inte är uppfyllda endast om det är osannolikt att andra tillsynsåtgärder skulle vara tillräckliga för att säkerställa att dessa krav kan uppfyllas inom en lämplig tidsram. De aktuella bestämmelserna i och LVM avser att motsvara kraven i artikel 73 och 74 i kapitaltäckningsdirektivet (se prop. 2006/07:5 s. 133 ff., 140 f. och 362). Även vad som anges i artikel 393 i tillsynsförordningen omfattas av bestämmelserna (jfr prop. 2006/07: 5 s. 288 f.). Sedan det särskilda kapitalbaskravet infördes har det dock genom 6 kap. 2 a och 2 b §§ LBF respektive 8 kap. 4 a och 4 b §§ LVM införts bestämmelser som inte anknyter till kraven i artikel 73 eller 74 i kapitaltäckningsdirektivet eller 393 i tillsynsförordningen. Hänvisningarna till bestämmelserna, som genom förslagen i detta betänkande blir 6 kap. 2 b och 2 c §§ LBF respektive 8 kap. 4 b och4 c §§ LVM, bör därför tas bort. Vad som avses med risker eller riskelement som inte täcks eller inte i tillräcklig omfattning täcks av minimikraven och de särskilda bestäm- melserna i 2 kap. i värdepapperiseringsförordningen har vidare förtyd- ligats i artikel 104a.2. Preciseringarna avser att tydliggöra de omstän- digheter under vilka det särskilda kapitalbaskravet ska beslutas för att säkerställa att reglerna tillämpas konsekvent i alla medlemsstater och stärka en väl fungerande inre marknad (se skäl 13 i kapitaltäcknings- direktivet). Bestämmelsernas detaljerade karaktär gör att de är lämp- liga att genomföra genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Enligt befintligt bemyndigande i 10 kap. 2 § 4 tillsynslagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om de omständigheter som ska beaktas vid fastställandet av en lämp- lig nivå för kapitalbasen i samband med en översyn och utvärdering av ett institut. Med bemyndigandet avsågs innehållet i den tidigare artikel 104.3 genomföras. Motsvarande bestämmelse återfinns i direktivet. Bemyndigandet bör därför justeras för att i stället omfatta genomförandet av artikel 104a.2. Artikel 104a.1 e och f utgör tillägg i förhållande till tidigare regler- ing. Kompletteringar bör därför göras i 2 kap. 1 § tillsynslagen så att det uttryckligen framgår att ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav ska fattas om institutet vid upprepade tillfällen underlåtit att upprätta eller bibehålla en riktlinje om särskild kapitalbas som Finansinspek- tionen meddelat (artikel 104a.1 e) eller det finns andra omständig- heter som ger anledning till väsentliga tillsynsmässiga betänkligheter som är specifika för det enskilda institutet (artikel 104a.1 f). Artikel 104a.1 f är generellt utformad. Bestämmelsen avser situa- tioner där det i samband med en översyn eller utvärdering som gjorts enligt artikel 97 och 101 framkommit andra tillsynsmässiga betänk- ligheter avseende institutets specifika situation utöver de som ut- tryckligen anges i artikel 104a.1 a–e. En sådan situation skulle kunna vara att det är sannolikt att institutet inte längre kommer att uppfylla sina skyldigheter enligt 2 kap. 1 § första stycket 1. I likhet med den nuvarande regleringen (se 2 kap. 1 § första stycket 3) bör denna grund för att besluta om ett särskilt kapitalbaskrav uttryckas särskilt i lag. Det är inte självklart vilka andra omständigheter som skulle kunna ge anledning till väsentliga tillsynsmässiga betänkligheter, som inte redan omfattas av artikel 104a.1 a–e. Det har inte heller närmare preci- serats vilka omständigheter som skulle kunna ligga till grund för ett beslut enligt bestämmelsen. Sannolikt är avsikten att bestämmelsen ska kunna tillämpas på omständigheter av olika slag som skulle kunna bli aktuella. Det är därför inte möjligt att uttömmande redo- göra för de omständigheter som skulle kunna ligga till grund för ett beslut enligt bestämmelsen. Det överlämnas därför till rättstill- lämpningen att i enskilda fall bedöma vilka omständigheter som kan bli aktuella. Det anges redan i 2 kap. 1 § att ska besluta att ett institut ska uppfylla ett särskilt kapitalbaskrav. Ordalydelsen i sig medger alltså inte något utrymme för att avstå från att besluta om särskilda kapitalbaskrav. Av 32 § förvalt- ningslagen följer dessutom att ett sådant beslut ska motiveras. Eftersom det varken i tillsynslagen eller förvaltningen finns krav på att ett beslut ska vara skriftligt behöver dock 2 kap. 1 § kompletteras i sådan del. I övrigt föranleder tydliggörandet i artikel 104a.5 inte några särskilda åtgärder. 10.4.2De särskilda kapitalbaskravens närmare omfattning Utredarens förslag: ska besluta att ett insti- tut ska uppfylla dels ett särskilt kapitalbaskrav för andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet, dels ett särskilt kapital- baskrav för risken för alltför låg bruttosoliditet, när den kapital- bas som respektive minimikrav täcker inte bedöms tillräcklig. Utredarens bedömning: Direktivets närmare reglering om de omständigheter som ska beaktas vid fastställandet av de särskilda kapitalbaskraven ska genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Innehållet i direktivet: Av artikel 104a.3 framgår att behöriga myn- digheter ska fastställa det ytterligare krav på kapitalbas som ska krävas enligt artikel 104a.1 a, dels om det krävs för att kunna hantera andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet som inte i till- räcklig omfattning täcks av del tre och fyra i tillsynsförordningen och 2 kap. värdepapperiseringsförordningen, dels om det krävs för att kunna hantera risken för alltför låg bruttosoliditet som inte i till- räcklig omfattning täcks av tillsynsförordningen. Nivån på det ytter- ligare kapitalbaskravet enligt artikel 104a.1 a ska fastställas som skill- naden mellan det kapital som anses vara tillräckligt och de relevanta kapitalbaskraven i tillsynsförordningen och, i fråga om kravet avse- ende andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet, i 2 kap. i värdepapperiseringsförordningen. Skälen för utredarens förslag och bedömning: Justeringarna i direktivet innebär att vid behov ska besluta om dels ett särskilt riskbaserat kapitalbaskrav, dels ett särskilt kapital- baskrav avseende bruttosoliditet. Det bör också tydligt framgå av tillsynslagen. Direktivets närmare reglering tydliggör de minimikrav som ska beaktas vid bestämmande av lämplig nivå för respektive särskilda kapitalbaskrav till den del de avser att täcka risker eller riskelement som inte redan täcks av tillsynsförordningen eller värdepapperiser- ingsförordningen. Vidare framgår det att nivån på det särskilda kapitalbaskravet ska utgöras av skillnaden mellan den nivå som den behöriga myndigheten anser vara tillräcklig och respektive minimi- krav. Det är lämpligt att denna närmare reglering genomförs genom föreskrifter på lägre nivå än lag med stöd av bemyndigandet i 10 kap. 2 § 4 tillsynslagen, som bör justeras för att tydligare omfatta arti- kel 104a.3 (se även avsnitt 10.4.1). 10.4.3Typ av kapital och kapitalkravens inbördes relation Utredarens förslag: De särskilda kapitalbaskraven ska till minst tre fjärdedelar uppfyllas med primärkapital varav minst tre fjärdedelar ska bestå av kärnprimärkapital. Med beaktande av de särskilda omständigheter som gäller för institutet får Finans- inspektionen dock när det bedöms nödvändigt kräva att institutet ska uppfylla de särskilda kapitalbaskraven med en större andel primärkapital eller kärnprimärkapital. Den kapitalbas som används för att uppfylla det särskilda kapitalbaskravet för andra risker än risken för alltför låg brutto- soliditet får inte användas för att uppfylla 1.det krav som följer av artikel 92.1 a, b och c i tillsynsförord- ningen, 2.det kombinerade buffertkravet i 2 kap. 2 § buffertlagen, eller 3.den riktlinje för särskild kapitalbas som meddelats, om rikt- linjen avser andra risker än risken för alltför låg bruttosoli- ditet. Den kapitalbas som används för att uppfylla det särskilda kapital- baskravet för risken för alltför låg bruttosoliditet får inte använ- das för att uppfylla 1.det krav som följer av artikel 92.1 d i tillsynsförordningen, 2.bruttosoliditetsbufferten i artikel 92.1a i tillsynsförordningen, eller 3.den riktlinje för särskild kapitalbas som meddelats, om rikt- linjen avser risken för alltför låg bruttosoliditet. Innehållet i direktivet: I artikel 104a.4 regleras vilket kapital som det ytterligare kapitalbaskravet får täckas med. Det anges att minst tre fjärdedelar av kapitalbaskravet ska täckas av primärkapital och att sedan minst tre fjärdedelar av primärkapitalkravet ska bestå av kärn- primärkapital. Behöriga myndigheter får dock göra undantag och kräva att ett institut uppfyller kravet på ytterligare kapitalbas med en större andel primärkapital eller kärnprimärkapital. Så får ske när det är nödvändig och med beaktande av de särskilda omständigheter som gäller för institutet. Den kapitalbas som åläggs av de behöriga myndigheterna får inte användas för att uppfylla vissa andra krav. Den ytterligare kapitalbas som åläggs av de behöriga myndigheterna för att hantera andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet får inte användas för att uppfylla artikel 92.1 a, b och c, det kombinerade buffertkravet eller den riktlinje för ytterligare kapitalbas som avses i artikel 104b.3 som hanterar andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet. Vad gäller den ytterligare kapitalbas som åläggs av de behöriga myndigheterna för att hantera risken för alltför låg brutto- soliditet får kapitalbasen inte användas för att uppfylla bruttosoliditetskravet, bruttosoliditetsbufferten enligt artikel 92.1a tillsynsförordningen och den riktlinje för ytterligare kapitalbas som avses i artikel 104b.3 som hanterar risken för alltför låg bruttosoli- ditet. Skälen för utredarens förslag: Direktivet ställer upp krav i fråga om vilken typ av kapital som de särskilda kapitalbaskraven ska upp- fyllas med. Gällande rätt innehåller inte några motsvarande bestäm- melser. Av direktivet följer att minst tre fjärdedelar av kapitalbaskravet ska täckas med primärkapital och att minst tre fjärdedelar av det kapitalet ska bestå av kärnprimärkapital. Det noteras att detta avser både det särskilda kapitalbaskravet för risken för alltför låg brutto- soliditet och det särskilda kapitalbaskravet för andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet, trots att det annars inte finns några skyldigheter att uppfylla krav i fråga om bruttosoliditet med kärn- primärkapital. Det finns dock inte utrymme att frångå direktivet i denna del i fråga om det särskilda kapitalbaskravet avseende alltför låg bruttosoliditet. Bestämmelsen bör därför genomföras avseende båda kraven. Direktivets krav på vilken typ av kapital som det särskilda kapital- baskravet får fyllas med är miniminivåer som har möjlighet att frångå (se artikel 104a.4 andra stycket). Det bör därför framgå av lag att har möjlighet att göra undantag och kräva att kravet ska uppfyllas med mer primärkapital eller kärnprimärkapital. Undantag ska endast kunna göras när det bedöms nödvändigt och med beaktande av de särskilda omständig- heter som gäller för institutet. Det är inte lämpligt att närmare preci- sera generella omständigheter som ska kunna ligga till grund för ett sådant undantag. Vad som ska anses nödvändigt får i stället prövas från fall till fall utifrån de omständigheter som är aktuella. Att ett undantag ska vara nödvändigt ger emellertid uttryck för att undan- taget särskilt ska kunna motiveras i det enskilda fallet. Regleringen klargör hur kapitalkraven och buffertkraven förhål- ler sig till varandra och säkerställer att kraven inte uppfylls med samma kapitalbas. Genom att kraven hänförliga till bruttosoliditets- kravet kan täckas med kapital som används för att täcka andra risker än sådana som är hänförliga till bruttosoliditet, och vice versa, tyd- liggörs att det rör sig om två parallella krav som kompletterar var- andra. Det är lämpligt att även direktivets krav i dessa delar genom- förs genom bestämmelser i lag. 10.4.4Riktlinjer för särskild kapitalbas Utredarens förslag: Ett institut ska inom ramen för sin risk- hantering fastställa det internt bedömda kapitalbehovet till till- fredställande kapitalbasnivåer. Som en del i sin översyn och utvärdering ska Finansinspek- tionen bestämma lämpliga kapitalbasnivåer och utifrån dessa meddela institutet sådan riktlinje för särskild kapitalbas som ska gälla för institutet utifrån vad som är relevant. Den kapitalbas som används för att uppfylla en riktlinje för särskild kapitalbas för andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet får inte användas för att uppfylla 1.det krav som följer av artikel 92.1 a, b och c i tillsynsförord- ningen, eller 2.det särskilda kapitalbaskrav som beslutats för andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet eller, 3.det kombinerade buffertkravet. Den kapitalbas som används för att uppfylla en riktlinje för risken för alltför låg bruttosoliditet får inte användas för att uppfylla 1.det krav som följer av 92.1 d i tillsynsförordningen, 2.det särskilda kapitalbaskravet för risken för alltför låg brutto- soliditet, eller 3. bruttosoliditetsbufferten i artikel 92.1a i tillsynsförordningen. Utredarens bedömning: Vad som anges i artikel 104b.6 om att ett underlåtande att följa en riktlinje för särskild kapitalbas inte ska utlösa de restriktioner som avses i artikel 141 och 141b om- fattas av gällande rätt. Innehållet i direktivet: I artikel 104b ges behöriga myndigheter en möjligt att även meddela ett institut riktlinjer för kapitalbas som institutet förväntas hålla för att till exempel täcka risker och hantera framtida stresscenarier och som överstiger de relevanta minimikra- ven på kapitalbas, det relevanta ytterligare kapitalbaskravet och, beroende på vad som är tillämpligt, det kombinerade buffertkravet eller bruttosoliditetsbufferten. Det är instituten som enligt artikel 104b.1 först, i enlighet med de strategier och processer som avses i artikel 73, ska fastställa sitt interna kapital till en tillfredställande kapitalbasnivå som är tillräck- lig för att täcka alla de risker som institutet är exponerat för och för att säkerställa att institutets kapitalbas kan absorbera potentiella för- luster till följd av stresscenarier, inbegripet sådana som identifierats vid det stresstest inom ramen för tillsynen som avses i artikel 100. Behöriga myndigheter ska enligt artikel 104b.2 regelbundet se över den nivå på det interna kapitalet som fastställs och i samband med det fastställa den totala kapitalbasnivå som de anser vara lämplig. Enligt artikel 104b.3 ska behöriga myndigheter meddela institu- ten sin riktlinje för ytterligare kapitalbas. Riktlinjen ska avse den kapitalbas som överstiger det relevanta kapitalbasbelopp som krävs i enlighet med delarna tre, fyra och sju i tillsynsförordningen, kapi- tel 2 värdepapperiseringsförordningen, artiklarna 104.1 a och 128.6 i kapitaltäckningsdirektivet eller i enlighet med artikel 92.1a i tillsyns- förordningen, beroende på vad som är relevant, för att nå den totala kapitalbasnivå som de behöriga myndigheterna anser vara lämplig. Av artikel 104b.4 framgår att riktlinjen ska vara institutsspecifik och att den får täcka risker som omfattas av det relevanta ytterligare kapitalbaskravet som ålagts endast i den mån den täcker aspekter av dessa risker som inte redan täcks enligt de kraven. Av artikel 104b.5 framgår vidare att den kapitalbas som används för att följa den rikt- linje om ytterligare kapitalbas som meddelats inte ska användas för att även uppfylla det relevanta minimikravet, det relevanta ytterligare kapitalbaskravet och, beroende på vad som är tillämpligt, det kombi- nerade buffertkrav eller bruttosoliditetsbufferten. Av artikel 104b.6 framgår att underlåtelse att uppfylla riktlinjerna inte ska utlösa de utdelningsrestriktioner som föreskrivs i artikel 141 och 141b i direktivet så länge det kombinerade buffertkravet eller bruttosoliditetsbufferten uppfylls. Om ett institut upprepade gånger underlåter att uppfylla kapitalmålet har den behöriga myndigheten dock rätt att vidta tillsynsåtgärder och vid behov ålägga ytterligare kapitalbaskrav. Skälen för utredarens förslag och bedömning: Bankpaketets tillägg i artikel 104b innebär att behöriga myndigheter kan meddela institut att de förväntar sig att institutet har en kapitalbas för att till exempel täcka risker och hantera framtida stresscenarier som inte täcks av minimikraven, de särskilda kapitalbaskraven och det kom- binerade buffertkravet eller kravet på en bruttosoliditetsbuffert. Det kan till exempel bli aktuellt när resultatet av ett stresstest visar risker vid eventuell finansiell stress, som inte täcks av andra krav. Ett sådant meddelande till instituten benämns i direktivet som riktlinje för ytterligare kapitalbas. Företeelsen bör ha motsvarande benäm- ning i svensk rätt även om begreppet ”riktlinje” kan förväxlas med rättsregler som till exempel utfärdar (). En rikt- linje för särskild kapitalbas får täcka risker som omfattas av beslut om särskilt kapitalbaskrav endast i den mån den täcker aspekter av dessa risker som inte redan täcks av det kravet. Varje institut ska i enlighet med de strategier och processer som avses i artikel 73 fastställa sitt interna kapital till en tillfredsställande kapitalbasnivå. Av 6 kap. 2 § andra stycket LBF och 8 kap. 4 § tredje stycket LVM framgår visserligen redan att institut ska ha metoder som gör det möjligt att fortlöpande värdera och upprätthålla ett kapital som till belopp, slag och fördelning är tillräckligt för att täcka arten och nivån på de risker som det är eller kan komma att bli expo- nerat för. Bestämmelserna anger emellertid inte uttryckligen att instituten också ska fastställa sitt interna kapital till en tillfreds- tällande kapitalbasnivå som är tillräcklig för att täcka alla de risker som institutet är exponerat för och för att säkerställa att institutets kapitalbas kan absorbera potentiella förluster till följd av stress- scenarier. För att tydliggöra institutens skyldighet i sådan del bör en bestämmelse med ett sådant innehåll införas. skyldighet att i sin översyn och utvärdering regelbundet se över nivån på det interna kapitalbehovet som fast- ställts av instituten och utifrån institutens enskilda situation fast- ställa en lämplig total kapitalbasnivå bör också framgå av lag. Där ska det också anges att utifrån den totala kapital- basnivån ska meddela institutet riktlinjer för särskild kapitalbas. För att kunna kommunicera den riktlinje som instituten förväntas upp- fylla bör meddelandet vara motiverat på ett sådant sätt att skälen till riktlinjen framgår. Riktlinjen ska motsvara skillnaden mellan den totala kapitalbas- nivån och den kapitalbas som omfattas av övriga kapitalkrav. Med övriga kapitalkrav avses det relevanta minimikravet, det relevanta särskilda kapitalbaskravet och det kombinerade buffertkravet alter- nativt bruttosoliditetsbufferten. På motsvarande sätt som för de särskilda kapitalbaskraven enligt 2 kap. 1 § tillsynslagen bör det i fråga om riktlinjerna för särskild kapitalbas av lag framgå att samma kapitalbas som används för att täcka övriga relevanta kapitalkrav inte får användas för att uppfylla relevant riktlinje. De meddelade riktlinjerna för särskild kapitalbas är flexibla på så sätt att enstaka brister ifråga om att underlåta att hålla tillräckligt med ytterligare kapitalbas för att täcka den riktlinje för särskild kapitalbas som meddelats i sig inte ska leda till några ingripanden så länge insti- tutet uppfyller relevanta minimikrav, särskilda kapitalbaskrav och buffertkrav. Kapitaltäckningsdirektivets bestämmelser om att sådana överträdelser inte ska utlösa restriktioner enligt artikel 141 och 141b avser att förtydliga att riktlinje för kapitalbas inte är en del av buffert- kraven och att bestämmelserna om restriktioner därför inte ska tillämpas. Varken bestämmelserna i 8 kap. eller i 8 a kap. buffertlagen är dock möjliga att tillämpa enbart på grund av underlåtenhet att upp- fylla riktlinje för särskild kapitalbas som med- delat. Det behöver därför inte vidtas några särskilda åtgärder för att genomföra direktivet i denna del. Som tidigare påpekats kan dock vid upprepade brister att uppfylla en sådan riktlinje för särskild kapitalbas besluta om ett särskilt kapitalbaskrav enligt 2 kap. 1 § tillsynslagen. 10.4.5Skyldigheten att informera resolutionsmyndigheter om ett beslut Utredarens förslag: ska underrätta relevanta resolutionsmyndigheter om de särskilda kapitalbaskrav som beslutats och de riktlinjer för särskild kapitalbas som meddelats. Innehållet i direktivet: I artikel 104c anges att behöriga myndig- heter ska underrätta relevanta resolutionsmyndigheter om de krav på ytterligare kapitalbas som de ålägger institut enligt artikel 104.1 a och om eventuella riktlinjer för ytterligare kapitalbas som de med- delar institut i enlighet med artikel 104b.3. Skälen för utredarens förslag: De särskilda kapitalbaskraven och riktlinjerna för särskild kapitalbas är relevanta för resolutionsmyn- digheternas beräkningar av de krav som instituten har att förhålla sig till och bevakning med anledning av bestämmelser om resolution. Det är därför av vikt att resolutionsmyndigheterna meddelas om dessa när de beslutats respektive meddelats. Direktivets krav i denna del bör genomföras i lag. Det torde i första hand vara som är relevant för att underrätta. Det kan dock inte uteslutas att det i ett visst fall kan vara relevant att underrätta en utländsk resolutionsmyndighet.