sou · H7B366 · 2019-12-18 00:00:00 — 370FGE Ems, Niedersächsisches Ministerium für Umwelt, Energie und Klimaschutz, Mini- sterium für Klimaschutz, Umwelt, Landwirtschaft, Natur- und Verbraucherschutz des Landes och en Milieu (2015): Internationaler Bewirtschaftungsplan nach Artikel 13 Wasserrahmenrichtlinie für die Flussgebietseinheit Ems, Bewirtschaftungszeitraum 2015–2021. 371Syftet med åtgärdskatalogen är kunna beskriva de tyska delstaternas åtgärdsplanering i en harmoniserad och sammanfattande form. From source to mouth, the Danube passes 10 countries, 4 capitals and draws water from 19 nation states. This makes the Basin the most international one in the world.372 De 19 länder som finns inom Donaus internationella avrinnings- distrikt framgår av tabellen nedan. Det bör observeras att vissa länder ingår i EU, medan andra länder inte är medlemsstater. Inom avrinningsdistriktet bor mer än 80 miljoner människor. Till grund för samarbetet mellan länderna finns en konvention . Källa: /main/danube-basin/countries-danube-river-basin (avläst ). Anmärkning: * visar vilka 14 länder som ingår i den internationella kommissionen ICPDR. 372www.icpdr.org/main/danube-basin (avläst ). De 14 länder som har en yta inom distriktet som uppgår till mer än bildar tillsammans med EU den internationella kommis- sionen för skydd av (International Commission for the Pro- tection of the , ICPDR). Den bildades för att implementera Donaukonventionen (Protection Con- vention). Kommissionen är plattformen för allt gränsöverskridande arbete med att implementera ramdirektivet för vatten och översväm- ningsdirektivet: In 2000, the ICPDR contracting parties nominated the ICPDR as the platform for the implementation of all transboundary aspects of the EU Water Framework Directive (WFD). The work for the successful implementation of the WFD is therefore high on the political agenda of the countries of the Danube river basin district. In 2007, the ICPDR also took responsibility for coordinating the implementation of the EU Floods Directive in the Basin.373 ICPDR har därmed hand om allt arbete med att koordinera i av- rinningsdistriktet det som är relaterat till ramdirektivet för vatten. Vattenförvaltningsarbetet utgår från förvaltningsplanen för (Management Plan, DRBM) som första gången togs fram 2009. I den finns bland annat ett gemensamt åtgärdsprogram (Joint Programme of Measures) och syftet med planen är att upp- fylla ramdirektivet för vatten. ICPDR arbetar också för att uppfylla EU:s översvämningsdirektiv. I kommissionens arbete deltar nationella delegater, representanter för ländernas regeringar, tekniska experter och representanter för det civila samhället. Kommissionens arbete utförs genom följande in- stanser: •Ordinary : fattar politiska beslut •Standing : ger politisk vägledning •Technical och : förbereder tekniska bakgrundsdokument •Sekretariatet: kommissionens arbete stöds av sekretariatet i . 373www.icpdr.org/main/icpdr/about-us (avläst ). ICPDR har tagit fram en förvaltningsplan för perioden – 2021.374 I planen tas nyckelfrågor upp som kräver gemensamma in- satser på avrinningsdistriktsnivå (nivå A). Förutom den gemen- samma förvaltningsplanen finns mer detaljerade förvaltningsplaner på nationell nivå (nivå B).375 Syftet med den gemensamma förvaltningsplanen för hela det internationella avrinningsdistriktet är att ytterligare skydda och för- bättra statusen i alla vatten, att förhindra försämrad status och att säkerställa en långsiktigt hållbar användning av vattenresursen. I för- valtningsplanen finns bland annat ett åtgärdsprogram –2021 som gemensamt har beslutats av länderna i Donaus avrinnings- distrikt. ICPDR kommenterar planen på följande sätt: It establishes and strengthens several integrative principles for river basin management, including economic approaches and integration with other sector policies like energy, transport and adaptation to climate change.376 Förvaltningsplanen togs fram under medverkan av olika aktörer och allmänheten. ICPDR:s arbete utgår från förvaltningsplanen och åtgärdsprogrammet. Förvaltningsplanen fokuserar på fyra vattenförvaltningsfrågor som har identifierats som de huvudsakliga hoten mot vattenstatusen: 1.föroreningar genom organiska substanser 3.föroreningar genom farliga ämnen Utöver dessa fyra huvudfrågor arbetar ICPDR med frågor som rör bland annat sediment och invasiva arter. 374ICPDR har även tagit fram en förvaltningsplan enligt översväm- ningsdirektivet. 375International Commission for the Protection of the (2015): Plan – Update 2015. 376www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published (avläst ). Som en del i förvaltningsplanen för presenteras även ett gemensamt åtgärdsprogram –2021. I åtgärdsprogrammet skiljs på sådana insatser som EU-länderna måste göra enligt EU- rätten och sådana insatser som de övriga länderna uppmanas att göra trots att de inte lyder under . När det gäller åtgärder för att minska föroreningar genom orga- niska substanser lyfts fortsatta kompletterande åtgärder rörande in- vesteringar i infrastrukturen för avloppsrening fram. ska ett visst antal reningsverk byggas. När det gäller åtgärder för att minska föroreningar genom närings- ämnen konstateras att fortsatta insatser behövs. Det handlar om åt- gärder när det gäller bland annat städernas avloppsrening samt inom industrin och jordbruket. Exempelvis lyfts fosfatfria rengöringsmedel fram som en åtgärd för att minska fosforutsläppen till ytvatten. Åt- gärder inom jordbruket för att minska övergödningen betonas. När det gäller åtgärder för att minska föroreningar genom farliga ämnen lyfts vikten av ökad kunskap fram. När det gäller åtgärder för att förbättra hydromorfologiska för- hållanden lyfts det bland annat fram att 146 insatser för fiskvandring ska genomföras . Nya hinder för fisken ska undvikas när ny infrastruktur anläggs. Restaureringsåtgärder vad gäller vatten- dragens morfologi planeras för 77 av 771 vattenförekomster. Unge- fär våtmarker planeras. När det gäller åtgärder för att förbättra grundvattnets kvalitet lyfter planen bland annat fram behovet av insatser för att minska mängden nitrat i grundvattnet. När det gäller kvantiteten grundvatten betonas vikten av att undvika överuttag av vatten. Kontrollmeka- nismer, inklusive register över vattenuttag, måste inrättas. Medlemsstaterna har valt olika lösningar för arbetet med vatten- förvaltningen. Såväl organiseringen som finansieringen av vatten- förvaltningen och de åtgärder som vidtas utifrån förvaltningsplaner och åtgärdsprogram kan därmed skilja sig åt mellan de undersökta länderna. Myndigheternas arbete finansieras dock ofta genom skatter och/eller avgifter. När det gäller genomförandet av åtgärder skiljer sig finansieringsmodellerna åt såväl mellan olika områden som mellan länderna. I flera av de undersökta länderna kan staten ge stöd till olika in- satser för att förbättra vattenkvaliteten. I finansierar staten kommunernas projektåtgärder fullt ut genom medel från EU-program och nationell medfinansiering. Kommunerna behöver inte genom- föra en åtgärd i åtgärdsprogrammet om staten inte ger något bidrag. I finansieras fysiska åtgärder genom dels , dels projektmedel från Jord- och skogsbruksministeriet. I samfinansierar staten, regionala fylkeskommuner och kommuner det lokala arbetet i avrinningsområdena och de regionala vattenmyndig- heterna. I tar vattenmyndigheterna in vattenavgifter från vatten- användarna, dvs. konsumenter och verksamhetsutövare med utgångs- punkt från principen om prevention och principen om att reparera skadan i miljön. Genom principen om solidarisk finansiering inom vattendistriktet används avgiftsintäkterna till att ge bidrag och lån till olika privata och offentliga verksamheter och projekt inom ramen för vattenmyndigheternas interventionsprogram. Drygt hälften av dessa medel går till åtgärder för förbättrad avloppsrening. I har de regionala vattenstyrelserna rätt att ta ut en skatt som främst finansierar åtgärder mot översvämningar och förvaltning av vattnets kvalitet och kvantitet. har även en föroreningsskatt för utsläpp i ytvatten och en grundvattenskatt på uttag av grundvatten. Skatten tas ut av provinserna och ska använ- das för att finansiera vattenförvaltningen. Utgångspunkten är att den som drar nytta av eller vidtar åtgärder som påverkar vattnet även ska bära kostnaderna. Den nederländska regeringen vill utreda möjlig- heten att modernisera föroreningsskatterna och se över möjlig- heterna att inordna vattensystem i detta. I finansieras åtgärder genom två typer av avgifter. Dels finns det nationella avgifter för avloppsvatten som innehåller vissa skadliga ämnen. Utgångpunkten är att genom ekonomiska incita- ment i möjligaste mån reducera dessa ämnen genom att förorenare betalar åtminstone en del av kostnaderna för utsläppen. Avgiften baseras på så kallade skadeenheter och företag kan dock få rabatt på avgiften om de uppfyller vissa krav eller genomför vissa investeringar för att förbättra avloppshanteringen. Flertalet delstater har även av- gifter för grund- och ytvatten i syfte att främja en sparsam vatten- förbrukning. En utvärdering har visat att vattenavgiften har varit posi- tiv både från såväl en resurs- och klimatpolitisk som från en finans- politiks utgångspunkt. Intäkterna kan användas för att finansiera vattenförvaltningsåtgärder. I de flesta länderna är vatten och avlopp avgiftsfinansierat. I Eng- land och är vatten- och avloppsföretagen privata, och av- gifterna övervakas av en statlig myndighet. I finansieras vattenförvaltningsarbetet bland annat genom den så kallade vattenresursskatten (dels skatt, dels avgift). Genom skatten betalar privata aktörer för användningen av allmänt vatten, miljökostnader, vattenbrist och kostnaden för vattenförvaltningen. Även användare av privata vattenresurser betalar delar av skatten. I används av vattenuttagen till energiproduk- tion och till jordbruket. Alla som har tillstånd till vattenuttag och utsläpp av avlopps- vatten betalar skatten en gång baserat på de uppgifter om uttag och utsläpp som den skattskyldige ska redovisa in. Saknas en sådan redovisning baseras skatten på ett antagande om maximalt utsläpp och uttag enligt det aktuella tillståndet. Det finns undantag för åter- användning av vatten och uttag av privat vatten under en viss kvantitet. Skatten består av fem komponenter som justeras baserat på inflationens utveckling: •uttag av allmänt vatten (m3), •utsläpp av avloppsvatten (vikt i kg för vissa ämnen,) •utvinning och muddring av sand och grus från allmänt vatten i floderna (m3), •verksamheter som till exempel byggande och ledningar på all- männa domäner (m eller m2), •användning av både privat och allmänt vatten som förvaltas genom offentlig planering och styrning av vattenresurserna (m3 för all- mänt och privat vatten). Hälften av skatteintäkterna används till vattenmyndigheten och dess arbete med vattenförvaltningen. Hälften går till en miljöfond som syftar till att skydda och bevara resurserna, inklusive åtgärder enligt förvaltningsplaner och åtgärdsprogram. Enligt uppgift från den portu- gisiska miljömyndigheten (Agência Portuguesa do Ambiente, APA)377 finansierar skatten nästan helt den portugisiska vattenmyndighetens driftskostnader, inklusive bland annat planering, tillståndsgivning och hantering av skatten. För investeringskostnader i projekt som går utöver den dagliga driften vid vattenmyndigheten, nämligen studier, övervakning och genomförande av åtgärder används anslag inom statsbudgeten, EU-medel och pengar från den portugisiska miljöfonden.378 Av studien resources fee in framgår att vatten- skatten inte haft någon tydlig effekt på mängden vatten konsumen- ter använder samt att konsumenterna som grupp får bära en tyngre börda än jordbruket och industrin.379 377Information om APA finns på /index.php?ref=x178 (avläst ). 378Agência Portuguesa do Ambiente – portugisiska miljömyndigheten (2018): Föredrag om ”Water financing and investments” vid i den 20–. 379Fallstudien resources fee in togs fram som en del av studien , programmatic development and communication in the field of environmental taxation and budgetary reform som genomfördes på uppdrag av DG Environment of Commission under 2016-2017 (No 07.027729/2015/718767/SER/ENV.F.1) och som leddes (). Fallstudien författades av Luís Campos , ENT, och färdigställdes . Exempel på några andra förvaltningsmodeller i I denna bilaga lämnas några exempel på styrningsmodeller inom olika områden. Följande områden ingår: –Det klimatpolitiska arbetet –Nationell plan för transportsystemet –Regionernas tillväxtarbete och regionala utvecklingsstrategier –Regional fysisk planering i och län. Syftet med genomgången har varit att ge en referensram för utred- ningens överväganden. fastställer miljömålen och regeringen styr myndigheterna. Det är 26 myndigheter som enligt instruktioner ska bidra till att målen nås. Av dessa ingår 18 i miljömålsrådet och 8 av dem har ansvar för att samordna uppföljning och utvärdering. Länsstyrelser gör regional uppföljning. Regeringen lämnar en årlig resultatredovisning till riks- dagen, och görs fördjupad utvärdering. miljömål är det nationella genomförandet av den ekologiska dimensionen av de globala hållbarhetsmålen. Miljömålssystemet består av ett generationsmål, 16 miljökvalitetsmål samt ett tjugotal etappmål. Det övergripande målet för den svenska miljöpolitiken har, oavsett regering, länge varit att ska vara en pådrivande internationell kraft och ett föregångsland i strävan att skapa en ekologiskt hållbar utveckling. Miljöarbetet har breddats från att inledningsvis huvud- sakligen ha varit inriktat på specifika miljöfrågor till att även omfatta ett engagemang för hållbar utveckling. Den politiska ambitionen har varit att skapa ett integrerat miljöarbete med mål och strategier för alla sektorer och politikområden. Det har pekats på att en grund- förutsättning för en hållbar utveckling är att miljöarbetet får genom- slag i alla samhällssektorer. fastställde 1991 mål för hela miljöpoliti- ken: att skydda människors hälsa, bevara den biologiska mångfalden, hushålla med uttaget av naturresurser så att de kan utnyttjas lång- siktigt samt skydda natur- och kulturlandskap. beslutade om 15 miljökvalitetsmål som anger det tillstånd som ska uppnås i ett generationsperspektiv. Miljökvalitetsmålen har därefter successivt förändrats och utökats, bland annat med ett generations- mål, och utgör det vi kallar för miljömålssystemet.1 Syftet med miljömålssystemet är att ge en tydlig struktur för det miljöarbete som bedriver nationellt, inom EU och interna- tionellt. Syftet är också att ge struktur för en systematisk uppfölj- ning av miljöpolitiken. Miljömålssystemet består av följande delar: •Generationsmålet är det övergripande målet som visar inriktningen för miljöpolitik. Målet ger vägledning om de värden som 1För en utförlig redovisning av regeringens och beslut om miljökvalitetsmålen och miljömålssystemet, se prop. 1997/98:145 Svenska miljömål. Miljöpolitik för ett hållbart och prop. 2009/10:155 Svenska miljömål – för ett effektivare miljöarbete, med efterföljande riksdagsbehandling samt /Miljomalen/Miljomalssystemets-historia/ ska skyddas och den omställning av samhället som behöver ske inom en generation för att nå miljömålen. •De 16 miljökvalitetsmålen beskriver det tillstånd i den svenska miljön som miljöarbetet ska leda till. •Etappmålen ska göra det lättare att nå generationsmålet och miljö- målen och identifierar en önskad omställning av samhället. Ett syfte med etappmålen är att de ska vara vägledande för allas miljöarbete – såväl regeringens som myndigheters och andra aktö- rers miljöarbete. Etappmålen ersätter det som tidigare kallades delmål i miljömålssystemet. Det finns etappmål för miljömålet Begränsad klimatpåverkan och inom områdena avfall, biologisk mångfald och farliga ämnen.2 Miljömålen används som samlingsnamn för generationsmålet, miljö- kvalitetsmålen och etappmålen. Till varje miljökvalitetsmål hör ett antal så kallade preciseringar. Preciseringarna beskriver innebörden av miljökvalitetsmålet och det miljötillstånd som ska uppnås. Precise- ringarna utgör grunder för att bedöma resultaten i budgetproposi- tionen, det vill säga bedömningsgrunderna, och för att bedöma om styrmedel och insatser i samt inom EU och internationellt är tillräckliga för att nå målen. De myndigheter som ansvarar för ett eller flera miljökvalitetsmål använder sig av indikatorer i arbetet med uppföljning och utvärde- ring av målen. För att stärka och vidareutveckla uppföljningen har och de andra målansvariga myndigheterna på reger- ingens uppdrag tagit fram nya indikatorer. Generationsmålet visar inriktningen för samhällets omställning Generationsmålet uttrycks på följande sätt: Det övergripande målet för miljöpolitiken är att till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen är lösta, utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför gränser. För att nå generationsmålet ska miljöpolitiken inriktas på att: 2www.sverigesmiljomal.se (avläst ). –Ekosystemen har återhämtat sig, eller är på väg att återhämta sig, och deras förmåga att långsiktigt generera ekosystemtjänster är säkrad. –Den biologiska mångfalden och natur- och kulturmiljön bevaras, främjas och nyttjas hållbart. –Människors hälsa utsätts för minimal negativ miljöpåverkan sam- tidigt som miljöns positiva inverkan på människors hälsa främjas. –Kretsloppen är resurseffektiva och så långt som möjligt fria från farliga ämnen. –En god hushållning sker med naturresurserna. –Andelen förnybar energi ökar och att energianvändningen är effek- tiv med minimal påverkan på miljön. –Konsumtionsmönstren av varor och tjänster orsakar så små miljö- och hälsoproblem som möjligt. Generationsmålet är ett inriktningsmål för samhällets omställning och ska vara vägledande för miljöarbetet på alla nivåer i samhället. Avsikten med generationsmålet är att visa att samhället behöver ses som en helhet, där miljöfrågorna inte betraktas som områden för sig utan som delar av alla politikområden. För att generationsmålet ska kunna nås behövs en omställning av samhället, vilket kräver insatser inom många politikområden. Insatserna bidrar också till att nå flera av hållbarhetsmålen med delmål i Agenda 2030.3 Miljökvalitetsmålen beskriver det önskade miljötillståndet De sexton miljökvalitetsmålen anger det tillstånd i den svenska mil- jön som miljöarbetet ska leda till. 3Regeringens skrivelse 2013/14:145. 8.Levande sjöar och vattendrag 9.Grundvatten av god kvalitet 10.Hav i balans samt levande kust och skärgård 16.Ett rikt växt- och djurliv. Flera av miljökvalitetsmålen handlar om vatten. Levande sjöar och vattendrag, 9. Grundvatten av god kvalitet, 10. Hav i balans samt levande kust och skärgård och 11. Myllrande våtmarker berör olika aspekter av vattenkvalitet, inklusive flöden, biologisk mångfald och livsmiljöer men också kulturmiljövärden och friluftsliv. Dess- utom berörs vatten av miljökvalitetsmålen 3. Bara naturlig försur- ning, 4. Giftfri miljö, 7. Ingen övergödning, 15. God bebyggd miljö och 16. Ett rikt växt- och djurliv. Etappmål finns för biologisk mång- fald men saknas inom flera av de övriga vattenrelaterade miljökvali- tetsmålen.4 Följande miljökvalitetsmål och preciseringar har direkt koppling till vattenförvaltningen. Bara naturlig försurning: De försurande effekterna av nedfall och markanvändning ska underskrida gränsen för vad mark och vatten tål. Nedfallet av försurande ämnen ska inte heller öka Korro- sionshastigheten i markförlagda tekniska material, vattenlednings- system, arkeologiska föremål och hällristningar. 4Skrivelse 2013/14:145. följande preciseringar: Påverkan genom atmosfäriskt nedfall, På- verkan genom skogsbruk, Försurade sjöar och vattendrag samt Försurad mark. Giftfri miljö: Förekomsten av ämnen i miljön som har skapats i eller utvunnits av samhället ska inte hota människors hälsa eller den biologiska mångfalden. Halterna av naturfrämmande ämnen är nära noll och deras påverkan på människors hälsa och eko- systemen är försumbar. Halterna av naturligt förekommande ämnen är nära bakgrundsnivåerna. För målet gäller följande preciser- ingar: Den sammanlagda exponeringen för kemiska ämnen, Användningen av särskilt farliga ämnen, Oavsiktligt bildade ämnen med farliga egenskaper, Förorenade områden, Kunskap om ke- miska ämnens miljö- och hälsoegenskaper samt Information om farliga ämnen i material och produkter. Ingen övergödning: Halterna av gödande ämnen i mark och vatten ska inte ha någon negativ inverkan på människors hälsa, förutsättningar för biologisk mångfald eller möjligheterna till allsidig användning av mark och vatten. För målet gäller följande preciseringar: Tillstånd i sjöar, vattendrag, kustvatten och grund- vatten: Sjöar, vattendrag, kustvatten och grundvatten uppnår minst god status för näringsämnen enligt vattenförvaltningsförordningen. Levande sjöar och vattendrag: Sjöar och vattendrag ska vara ekologiskt hållbara och deras variationsrika livsmiljöer ska be- varas. Naturlig produktionsförmåga, biologisk mångfald, kultur- miljövärden samt landskapets ekologiska och vattenhushållande funktion ska bevaras, som förutsättningar för friluftsliv värnas. För målet gäller följande preciseringar: God ekologisk och kemisk status: Sjöar och vattendrag har minst god ekologisk status eller potential och god kemisk status i enlighet med vatten- förvaltningsförordningen. Grundvatten av god kvalitet: Grundvattnet ska ge en säker och hållbar dricksvattenförsörjning samt bidra till en god livs- miljö för växter och djur i sjöar och vattendrag. För målet gäller följande preciseringar: Grundvattenförekomster som omfattas av vattenförvaltningsförordningen har god kemisk status. Grundvat- tenförekomster som omfattas av vattenförvaltningsförordningen har god kvantitativ status. Hav i balans samt levande kust och skärgård: och ska ha en långsiktigt hållbar produktionsförmåga och den biologiska mångfalden ska bevaras. Kust och skärgård ska ha en hög grad av biologisk mångfald, upplevelsevärden samt natur- och kulturvärden. Näringar, rekreation och annat nyttjande av hav, kust och skärgård ska bedrivas så att en hållbar utveckling främjas. Särskilt värdefulla områden ska skyddas mot ingrepp och andra störningar. För målet gäller följande preciseringar: God ekologisk och kemisk status: Kustvatten har minst god ekologisk status eller potential och god kemisk status i enlighet med vattenförvaltningsförordningen. Myllrande våtmarker: Våtmarkernas ekologiska och vatten- hushållande funktion i landskapet ska bibehållas och värdefulla våtmarker bevaras för framtiden. För målet gäller följande preci- seringar: Våtmarkstypernas utbredning, Ekosystemtjänster, Åter- skapade våtmarker och arters spridningsmöjligheter, Gynnsam bevarandestatus och genetisk variation, Hotade arter och åter- ställda livsmiljöer, Främmande arter och genotyper, Genetiskt modifierade organismer, Bevarade natur- och kulturmiljövärden samt Friluftsliv och buller. God bebyggd miljö: Städer, tätorter och annan bebyggd miljö ska utgöra en god och hälsosam livsmiljö samt medverka till en god regional och global miljö. Natur- och kulturvärden ska tas till vara och utvecklas. Byggnader och anläggningar ska lokaliseras och utformas på ett miljöanpassat sätt och så att en långsiktigt god hushållning med mark, vatten och andra resurser främjas. För målet gäller följande preciseringar: Hållbar bebyggelsestruktur, Hållbar samhällsplanering, Infrastruktur, Kollektivtrafik, gång och cykel, Natur- och grönområden, Kulturvärden i bebyggd miljö, God vardagsmiljö, Hälsa och säkerhet, Hushållning med energi och naturresurser samt Hållbar avfallshantering. Ett rikt växt- och djurliv: Den biologiska mångfalden ska bevaras och nyttjas på ett hållbart sätt, för nuvarande och fram- tida generationer. Arternas livsmiljöer och ekosystemen samt deras funktioner och processer ska värnas. Arter ska kunna fort- leva i långsiktigt livskraftiga bestånd med tillräcklig genetisk variation.