sou · H7B346d3 · 2019-11-29 00:00:00 — Det är mot bakgrund härav svårt att förstå hur – ge- nom ersättning till bankerna som ska leda till sänkningar av priserna i grossistledet för inlämning och uthämtning av kontanter – ska kunna säkerställa att dessa sänkningar förs vidare i detaljistledet till slutanvändare så att handlare och mindre banker möter lägre priser för kontanthanteringen. Ett sådant förslag riskerar i stället att enbart gynna större banker och andra kreditinstitut. Därutöver ges inga verktyg att påverka och följa upp prissättningen mot slutkunderna samt att sanktionera de institut som inte för vidare kostnadssänkningarna i motsvarande mån till slu- tanvändarna. Jag noterar dock att det inte finns något lagförslag i denna del, enbart förarbetsuttalande. Enligt min uppfattning är det inte lämp- ligt att åläggs ett sådant ansvar endast genom förarbets- uttalanden. Begreppet lagligt betalningsmedel behöver stärkas ytterligare Det är positivt att begreppet lagligt betalningsmedel stärks och att skyldigheten att ta emot kontanter blir tvingande vid höjd bered- skap. Därtill finns ett uttalande om att offentlig sektor bör acceptera kontanter även i fredstid. Begreppet lagligt betalningsmedel hade dock även behövt stärkas i förhållande till dagens situation i fredstid. En anledning är att det finns grupper i samhället som lever i finansi- ellt och/eller digitalt utanförskap och som därför inte enbart är be- roende av att kunna ta ut kontanter, utan även av att kunna betala med dem. En annan anledning är att det är svårt att få kontanter att fungera på det sätt som det är tänkt vid höjd beredskap och krig, om kontanter inte används i viss utsträckning även i fredstid. Det är där- för rimligt att näringsidkare som säljer livsnödvändiga varor och tjänster till enskilda ska vara skyldiga att acceptera lagliga betalnings- medel även vid normala förhållanden. Betalningsmedel är ett ekosystem. Det innebär att det måste fin- nas både tillgång till och avsättning för ett betalningsmedel för att det ska fungera. Med utredningens förslag fortsätter asymmetrin i att det endast finns lagligt stöd för tillgångssidan, inte avsättnings- sidan. Mot bakgrund härav hade det varit lämpligt att, liksom i Dan- mark och , kräva att näringsidkare ska vara skyldiga att ta emot kontanter av konsumenter. Som ovan nämnts bör detta gälla i vart fall sådana näringsidkare som tillhandahåller livsnödvändiga varor och tjänster till konsumenter. ska enligt förslaget fortsätta att ansvara för planeringen inför fredstida kriser och höjd beredskap såvitt gäller sin egen verk- samhet. Det är bra att lagstiftningen preciserar detta ansvar, det möj- liggör bland annat för att krigsplacera egen personal. får även ett planerings- och kontrollansvar för vissa företag som är av särskild betydelse för genomförandet av betal- ningar. Det innebär att kommer att ställa krav på åtgär- der och förberedelser hos de företag som har en roll för totalförsvar. Kommittén föreslår att lagstiftningen om krisberedskap börjar gälla . Det är väl sent. Det innebär t.ex. att inte kan krigsplacera personal . Det innebär även att Riks- banken inte kan utfärda föreskrifter eller ställa krav på att berörda företag vidtar åtgärder för krisberedskap och totalförsvaret . Då vissa av dessa åtgärder dessutom kan ta att införa dröjer det ytterligare tid innan de är på plats. Jag är mycket tveksam till att det är lämpligt att det tar så . Denna del av lagstift- ningen bör därför träda i kraft . Översyn av det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen En parlamentariskt sammansatt kommitté ges i uppdrag att göra en översyn av det penningpolitiska ramverket och lagen (1988:1385) om riksbank. Uppdraget utgår från de ställningstaganden som görs i betänkandet (bet. 2015/16:FiU41) Utvärdering av penningpolitik 2010–2015. Kommittén ska bl.a. analysera och bedöma samt föreslå de författ- ningsändringar som den anser nödvändiga inom följande områden: •penningpolitikens mål och medel, •Riksbankens ansvar för finansiell stabilitet, •Riksbankens institutionella oberoende, •Riksbankens roll i internationella sammanhang, •den demokratiska granskningen av och penningpoli- tiken, •Riksbankens ansvar för kontanthanteringen, kontantförsörjningen och beredskapen i betalningssystemet. Utgångspunkten är att målet om prisstabilitet fortfarande ska vara centralt och att ska åtnjuta en hög grad av oberoende. Kommittén ska bedöma om de förslag och författningsändringar som föreslås är förenliga med vad som följer av medlemskap i unionen med beaktande av att inte har euron som valuta. Förslag som innebär grundlagsändringar ska redovisas i del- betänkande . Uppdraget i övrigt ska redovisas . Uppdraget att se över penningpolitikens mål och medel Efter den ekonomiska krisen genomförde en rad viktiga institutionella förändringar inom såväl finans som pen- ningpolitiken. För att förbättra förutsättningarna för en långsiktigt hållbar ekonomisk politik infördes gradvis ett nytt ekonomiskpoli- tiskt ramverk. Finanspolitiken skulle styras med utgångspunkt från några centrala budgetpolitiska mål. Penningpolitiken delegerades till en oberoende centralbank med det lagfästa målet att upprätthålla ett fast penningvärde (1 kap. 2 § lagen [1988:1385] om riksbank; riksbankslagen). I förarbetena till lagen angavs att något underordnat mål till prisstabilitetsmålet inte behövde föras in i lagen. Såsom en myndighet under bör därutöver, utan att åsido- sätta prisstabilitetsmålet, stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken i syfte att uppnå hållbar tillväxt och hög sysselsättning (prop. 1997/98:40 s. 51–54). bedriver den operativa pen- ningpolitiken med utgångspunkt från ett inflationsmål. Målet är de- finierat av som att den årliga förändringen av konsument- prisindex (KPI) ska vara . stödjer den allmänna ekonomiska politiken genom att, förutom att stabilisera inflationen runt inflationsmålet, sträva efter att stabilisera produktion och syssel- sättning runt långsiktigt hållbara utvecklingsbanor. be- driver därmed en s.k. flexibel inflationsmålspolitik. Den globala finanskrisen –2009 och dess efterverkningar har visat att störningar på de finansiella marknaderna kan få konsekven- ser för ekonomin och arbetsmarknaden på både kort och lång sikt liksom för inflationsförväntningarna. Under och efter finanskrisen ställdes inför problem som inte förutsågs när den nuva- rande lagstiftningen utformades. Inflationen har legat lägre än målet. För att nå inflationsmålet har , i lik- het med flera andra centralbanker, sänkt styrräntan till minusnivå och köpt statsobligationer, vilket gjort penningpolitiken mer expan- siv. har även uttalat att den kan komma att intervenera på valutamarknaden om inflationen inte når inflationsmålet. Finans- krisen och den efterföljande ekonomiska avmattningen i stora delar av världen har med andra ord ställt nya krav på penningpolitiken. Det är riksbankslagen senast reformerades. De penningpolitiska utmaningar som måste hantera skiljer sig från de hade när nuvarande lagstiftning utformades. Kom- mittén ska därför överväga hur tydlig och konkret riksbankslagen bör vara när det gäller målet för penningpolitiken. Kommittén ska sär- skilt överväga •om inflationsmålet, dess nivå och målvariabel bör fastställas i lag, •i vilken utsträckning hänsyn ska tas till den realekonomiska ut- vecklingen, •hur det föreslagna målet kan underlätta för penningpolitiken att stabilisera både inflationen och den realekonomiska utvecklingen i olika faser i konjunkturen, •vilka befogenheter bör ha till sitt förfogande och hur de bör användas för att uppnå det föreslagna målet, •om valutainterventioner kan vara penningpolitiskt motiverade och om det finns anledning att i riksbankslagen och i lagen (1998:1404) om valutapolitik, förtydliga ansvarsfördelningen i valutapolitiken, och •om bör ta hänsyn till de konsekvenser som konven- och okonventionella penningpolitiska åtgärder kan få för t.ex. inkomstfördelningen i ekonomin, de finansiella marknaderna, tillgångspriserna, statsskuldsförvaltningen, balans- räkning och de offentliga finanserna. Kommittén ska utarbeta de författningsförslag som den bedömer vara nödvändiga med anledning av de överväganden som gjorts. Uppdraget att förtydliga ansvar för finansiell stabilitet ska, utöver att upprätthålla ett fast penningvärde, främja ett säkert och effektivt betalningsväsende (8 kap. 13 § regeringsfor- men och 1 kap. 2 § andra stycket riksbankslagen). Om det finns syn- nerliga skäl, får i likviditetsstödjande syfte på särskilda villkor bevilja kredit eller lämna garanti till sådana bankinstitut och svenska företag som står under tillsyn av (6 kap. 8 § riksbankslagen). har dessutom ansvar för kontant- försörjningen och för att tillhandahålla ett centralt betalningssystem (5 kap. 3 § och 6 kap. 7 §). Genom detta system kan till- föra likviditet till det finansiella systemet som helhet. Det finns dock inte i riksbankslagen eller i dess förarbeten en exakt beskrivning av hur uppgifter på detta område ska ses i förhållande till arbetet för finansiell stabilitet i stort. Finansiell stabilitet var inte föremål för diskussion och analys när den nuvarande riksbankslagen togs fram på samma sätt som . Finansmarknaderna har förändrats och nya nationella och internationella regelverk och instrument har tillkommit. I har huvudansvaret för den s.k. makrotillsynen. Riks- gäldskontoret har utsetts till resolutionsmyndighet i och med att har införlivats med svensk lagstiftning. Utan att ändra dessa förutsättningar är det angeläget att kommit- tén förtydligar ansvar inom det finansiella stabilitetsom- rådet. Kommittén ska särskilt överväga •om möjligheter att ge krediter till enskilda finansi- ella företag bör utvidgas och om eventuella förluster som dessa krediter ger upphov till ska garanteras av staten, •hur det nya krishanteringsramverket påverkar möj- ligheter att ge krediter till enskilda finansiella företag, •hur likviditetsstöd till enskilda finansiella företag ska samordnas mellan och så att Riksgäldskonto- rets uppdrag som resolutionsmyndighet kan utföras på ett ända- målsenligt sätt, och •om möjligheter att ge likviditetsstöd, vilket endast får ske i penningpolitiskt syfte, bör förtydligas. Kommittén ska utarbeta de författningsförslag som den bedömer vara nödvändiga med anledning av de överväganden som gjorts. Uppdraget att se över institutionella oberoende har ett grundlagsfäst obero- ende i fråga om penningpolitiken (9 kap. 13 § regeringsformen). I be- stämmelsen anges uttryckligen att ingen myndighet får bestämma hur ska besluta i frågor som rör penningpolitik. Beslu- ten i tas av en direktion bestående av sex medlemmar som enligt 3 kap. 2 § riksbankslagen inte får söka eller ta emot instruk- tioner i penningpolitiska frågor. Europeiska kommissionen har framfört kritik till med anledning av utformningen av 3 kap. 2 § riksbankslagen. Kommissionen anser att det uttryckligen ska framgå i riksbankslagen att instruktionsförbudet gäller alla uppgifter som följer av att Riks- banken ingår i Europeiska centralbankssystemet (ECBS). nuvarande regler för hur vinsten ska disponeras är fastställda av riksbanksfullmäktige och godkända av , men de är inte lagfästa. lämnar fullmäktige förslag om vinst- disposition till som fastställer den enligt 10 kap. 4 § riks- bankslagen. Denna ordning har också kritiserats av kommissionen för att vara oförenlig med krav på en nationell cen- tralbanks oberoende. Enligt kommissionen innebär kravet att det är en centralbanks beslutande organ som ska fastställa balans och resul- taträkning samt besluta om vinstdisposition. Dessutom har kommis- sionen framfört kritik på kravet i 6 kap. 3 § riksbankslagen att Riks- banken inför alla penningpolitiska beslut ska informera regeringen. Med anledning av kommissionens synpunkter ska kommittén därför •bedöma om kommissionens kritik som berör obe- roende i utförandet av samtliga ECBS-relaterade uppgifter ställer krav på förtydligande i lagtexten, •överväga en ordning där fullmäktige ska fastställa ba- lans och resultaträkningen samt besluta om vinstdispositionen, •överväga om fortsättningsvis ska fatta beslut om ansvars- frihet för direktionen och fullmäktige (9 kap. 13 § regeringsfor- men) givet att fastställandet av balans och resultaträkningen ska tas av fullmäktige, och •överväga en ordning där regeringen hålls informerad om viktiga penningpolitiska beslut utan att det inskränker obe- roende. Kommittén ska utarbeta de författningsförslag som den bedömer vara nödvändiga med anledning av de överväganden som gjorts. Uppdraget att se över organisation leds av en direktion med sex heltidsanställda ledamöter som också fattar de penningpolitiska be- sluten. Fullmäktige har en kontrollerande funktion med uppgift att utse medlemmarna i direktionen, besluta om arbetsordning och löpan- de följa upp verksamhet och hur direktionsledamöterna sköter den. direktion är vad som brukar kallas en individualis- tisk kommitté, där var och en av ledamöterna står för sin egen uppfatt- ning och kommunicerar den utåt. Räntebesluten fattas på penning- politiska möten genom omröstning. Riksbankschefen är ordförande i direktionen och har utslagsröst. Varje enskild ledamot i direktionen har möjlighet att reservera sig mot ett räntebeslut och de prognoser som majoriteten ställer sig bakom. En internationell utblick ger vid handen att det finns flera olika sätt att organisera en centralbank och dess ledning. Som en del av över- synen av riksbankslagen ska kommittén överväga •riksbanksfullmäktiges uppdrag och sammansättning, •riksbanksdirektionens uppdrag, effektivitet och sammansättning och då särskilt beakta –om antalet direktionsmedlemmar bör förändras, –om externa experter ska kunna delta i de penningpolitiska be- sluten, –hur tillsättningsförfarandet av direktionsmedlemmar ska ut- formas för att värna den demokratiska legitimiteten för en obe- roende riksbank, och •Riksbankens effektivitet i verksamheten och om den är ändamåls- enligt dimensionerad. Kommittén ska utarbeta de författningsförslag som den bedömer vara nödvändiga med anledning av de överväganden som gjorts. Uppdraget att se över roll i IMF och andra internationella sammanhang representerar i ett flertal internationella organi- sationer. I 7 kap. 4 och 5 §§ riksbankslagen anges vissa uppgifter för i relation till bl.a. (). I riksbankslagen anges vidare att får verka som förbin- delseorgan till internationella finansiella institutioner i vilka är medlem (7 kap. 6 §). är regeringen ansvarig för utrikes- politiken och har det övergripande ansvaret för valutapolitiken och IMF. Det är inte tydligt reglerat hur arbetet enligt denna an- svarsfördelning mellan regeringen, inklusive dess myndigheter, och ska bedrivas samt hur samordningen av arbetet i inter- nationella organisationer ska ske. Det är t.ex. regeringen som har det övergripande ansvaret för medlemskap i och det är riksbankschefen som representerar i IMF:s guver- nörsstyrelse. Kommittén ska därför överväga •hur ansvaret för arbete i internationella sammanhang ska utformas och fördelas mellan regeringen och , i syn- nerhet beträffande arbete i IMF-sammanhang, och •om eller någon annan myndighet ska ansvara för de tillgångar, skulder och andra finansiella förpliktelser som följer av deltagande i IMF och hur dessa ska redovisas. Kommittén ska utarbeta de författningsförslag som den bedömer vara nödvändiga med anledning av de överväganden som gjorts. Uppdraget att se över den demokratiska granskningen av och penningpolitiken bör ha ett stort mått av oberoende. För att behålla ett högt förtroende för är det dock viktigt att dess penning- politik och övriga verksamhet granskas på ett effektivt och ändamåls- enligt sätt. Hur granskningen av ska utföras anges inte i riksbankslagen, utöver granskning av årsredovisning. ska dock följa upp och utvärdera riks- dagsbeslut inom utskottets ämnesområde, vilket inkluderar Riksban- ken (4 kap. 8 § regeringsformen). Utskottet genomför därför en årlig utvärdering av penningpolitiken. har utskottet ungefär låtit genomföra en extern och oberoende granskning av den svenska penningpolitiken. Utöver dessa utvärderingar håller fin- ansutskottet återkommande utfrågningar med bl.a. riksbankschefen. Som en del av kontrollmakt har även rätt att inom ramen för effektivitetsrevisionen granska hela verksamhet. Det finns skäl att se över granskningen av och penningpolitiken. Kommittén ska därför överväga •hur den demokratiska granskningen av och penning- politiken ska stärkas, •alternativa sätt att organisera granskningen av och penningpolitiken, •om ansvaret för granskningen bör skrivas in och förtydligas i riks- bankslagen, •om informations och redovisningsansvar bör anges i riksbankslagen, och •riksbanksfullmäktiges uppgifter, kontrollfunktion och redovis- ningsansvar gentemot . Kommittén ska utarbeta de författningsförslag som den bedömer vara nödvändiga med anledning av de överväganden som gjorts. Uppdraget att se över ansvar för kontanthanteringen, kontantförsörjningen och beredskapen i betalningssystemet har enligt 9 kap. 14 § regeringsformen monopol på att ge ut sedlar och mynt i svenska kronor, som är lagligt betalnings- medel. I riksbankslagen anges även att svarar för landets försörjning med sedlar och mynt (5 kap. 3 §). En väl fungerande och effektiv kontanthantering och ett säkert betalningssystem är av stort samhällsintresse. På detta område sker många tekno- logiska förändringar, inte minst drivet av den digitala utvecklingen. Vissa frågor om informationssäkerhet för finansmarknadsinfrastruk- tur berörs av EU-direktivet om åtgärder för en hög gemensam nivå på säkerhet i nätverks- och informationssystem i hela unionen (NIS- direktivet). Med utgångspunkt i betänkandena Stärkt krisberedskap i det centrala betalningssystemet (SOU 2011:78) och Svensk kontant- hantering (SOU 2014:61) samt med hänsyn tagen till regeringens be- slut om att en sammanhängande planering för totalförsvaret ska åter- upptas (Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020, prop. 2014/15:109) ska kommittén därför överväga •hur ansvar för en väl fungerande kontanthantering i hela landet bör tydliggöras i lag, •hur ansvar för beredskapen i betalningssystemet vid fredstida kriser samt vid höjd beredskap bör tydliggöras i lag, •innebörden av monopol på att ge ut sedlar och mynt utifrån det faktum att efterfrågan på kontanter har minskat och att kontanter har ersatts av framför allt olika former av elektro- niska transaktioner, •Riksbankens roll och ansvar för kontanttillgången i hela landet och kostnaderna för denna, •om lagstiftningen angående beredskapsansvar vid fredstida kriser samt vid höjd beredskap behöver moderniseras. Kommittén ska utarbeta de författningsförslag som den bedömer vara nödvändiga med anledning av de överväganden som gjorts. Kommittén ska bedöma om de förslag och författningsändringar som föreslås är förenliga med vad som följer av medlemskap i unionen med beaktande av att inte har euron som valuta. Därutöver ska kommittén, i förekommande fall, presentera en analys av de samhällsekonomiska konsekvenserna och fördelnings- konsekvenserna av sina förslag. Samråd och redovisning av uppdraget Kommittén ska hålla sig informerad om och beakta relevant arbete som pågår inom , och andra myndig- heter. Utredningen bör särskilt följa arbetet i med betänkandet finansiella oberoende och balansräkning (SOU 2013:9) och makrotillsynen samt anpassa förslagen till de över- väganden som görs inom ramen för dessa arbeten. Kommittén ska även beakta relevant forskning och internationella erfarenheter i de olika frågeställningarna. Under genomförandet av uppdraget ska kommittén samråda med och inhämta upplysningar från myndigheter och organisationer som kan vara berörda av de olika sakfrågorna. Förslag som innebär grundlagsändringar ska redovisas i delbetän- kande . Uppdraget i övrigt ska redovisas . Tilläggsdirektiv till (Fi 2016:15) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att ge en parlamentariskt sammansatt kommitté i uppdrag att göra en översyn av det penning- politiska ramverket och lagen (1988:1385) om riksbank (dir. 2016:114). Enligt kommittédirektiven skulle förslag som innebär grundlags- ändringar redovisas i delbetänkande . Uppdraget i övrigt ska redovisas . Utredningstiden förlängs i fråga om uppdraget att föreslå grund- lagsändringar. Det uppdraget ska i stället redovisas tillsammans med uppdraget i övrigt . Tilläggsdirektiv till (Fi 2016:15) Regeringen beslutade att ge en parlamenta- riskt sammansatt kommitté i uppdrag att göra en översyn av det pen- ningpolitiska ramverket och lagen (1988:1385) om riksbank (dir. 2016:114). (Fi 2016:15) får nu även i uppdrag att lämna förslag om finansiella oberoende och balansräkning. I uppdraget ingår även att förtydliga i lag på vilka villkor får förstärka valutareserven genom lån av och att lämna förslag till hur redan upptagna lån med stöd av nuvarande lag- stiftning ska avvecklas när den föreslagna nya lagstiftningen träder i kraft. I utkast till lagrådsremiss finansiella oberoende och balansräkning (Fi2017/01329/B) lämnas förslag som syftar till att stärka finansiella oberoende. –som har remissbehandlats – vilar i sin tur på betänkandet Riks- bankens finansiella oberoende och (SOU 2013:9). Kommitténs för- slag ska lämnas med utgångspunkt i förslagen i utkastet till lagråds- remiss och beakta de remissynpunkter som har lämnats på utkastet. Uppdraget ska senast redovisas tillsammans med uppdraget i övrigt . Tilläggsdirektiv till (Fi 2016:15) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att ge en parlamen- tariskt sammansatt kommitté i uppdrag att göra en översyn av det penningpolitiska ramverket och lagen (1988:1385) om riks- bank (dir. 2016:114). Enligt kommittédirektiven skulle uppdraget redo- visas . Regeringen gav även i uppdrag att lämna förslag om finansiella oberoende och balansräkning och på vilka villkor får förstärka valuta- reserven genom lån av (dir. 2017:100). Tidpunkten för redovisning av uppdraget ändrades inte. det Tryggad tillgång till kontanter (2018:42). Uppdraget ska i stället redovisas i sin En jämförelse mellan riksbankslag och den föreslagna nya riksbankslagen 1 kap. 7 § (jfr 9 kap. 13 § regeringsformen) 2 kap. 1 § 3 kap. 1 § (delvis) 2 kap. 6 och 7 §§, 3 kap. 20 § 1 samt 4 kap. 17 § (delvis) (jfr 9 kap. 13 § regeringsformen) 11 kap. 5 § 11 kap. 14–16 §§ (delvis) 11 kap. 20 § (delvis) 11 kap. 4 § 13 kap. 5 § 11 kap. 6 § 11 kap. 9 § 11 kap. 12, 13 och 18 §§ 11 kap. 26 § (delvis) 11 kap. 21och 22 §§ (delvis) 11 kap. 27 § 3 kap. 16 § (delvis) 11 kap. 31–33 §§ 1 kap. 12 § och 3 kap. 19 § 11 kap. 11 § 5 kap. 10 § första meningen 4 kap. 3 § första stycket och 11 kap. 8 § (delvis) (jfr 9 kap. 14 § regeringsformen) 4 kap. 15 och 16 §§ (delvis) 4 kap. 2 § 4 kap. 3 § andra och tredje styckena 4 kap. 3 § första stycket och 4 § första stycket (delvis) 4 kap. 5 § (delvis) 4 kap. 9 § (delvis) 4 kap. 7 § (delvis) 4 kap. 14 § 1 kap. 12 § (delvis, definitionen av finansiella företag) 1 kap. 9 § första stycket (delvis) 2 kap. 10 § (delvis) 12 kap. 3 § 7 kap. 5 och 6 §§ (delvis) 2 kap. 4 § första och tredje styck- ena samt 5 och 8 §§ (delvis) 2 kap. 6 § (delvis) 3 kap. 2 och 3 §§ (delvis) 3 kap. 9 § (delvis) 3 kap. 13 § 3 kap. 18 § 7 kap. 1 och 2 §§ samt 5 § andra stycket och 8 § första stycket 7 kap. 8 § andra och tredje 7 kap. 8 § andra stycket 2 kap. 3 § (delvis) 9 kap. 1 § första stycket och 2 § 2 kap. 4 § tredje stycket (delvis) 10 kap. 6–8 §§ (delvis) 6 kap. 2 § och 6 § första stycket 6 kap. 4 § 6 kap. 6 § andra stycket (delvis) 6 kap. 5 § 6 kap. 1 § 6 kap. 9 § första och tredje 3 kap. 2 § tredje stycket 3 kap. 8 § andra stycket 1 kap. 10 § första stycket 1 kap. 10 § andra stycket och 11 § (delvis) 9 kap. 5 § 9 kap. 6 § 4 kap. 8 § och 9 kap. 8 § (delvis) 9 kap. 7 och 9 §§ 9 kap. 9 § andra stycket 11 kap. 3 § (delvis) 1 kap. 4 § och 11 kap. 19 § första stycket, andra stycket 4 och tredje 11 kap. 1 § 11 kap. 7 § andra stycket (delvis) 2 kap. tredje stycket 11 kap. 1 och 29 §§