sou · H7B324 · 2019-06-03 00:00:00 — Även ackreditering eller deltagande inom berörd idrott kan innebära att man av RF anses ha godkänt att omfattas av reglementet (se artikel 1.3.3). Reglementet ska också implementeras direkt eller genom hänvisning i reglerna hos varje specialidrottsförbund som är medlem i RF (se artikel 16.1). Idrottsutövare som gör sig skyldig till dopning, eller den som hjälper en idrottsutövare att dopa sig, kan enligt reglementet bestraffas med upp till avstängning. Vid upprepade dopningsförseelser kan livstids avstängning utdömas (se artikel 10). Riksidrottsstyrelsen inom RF har utfärdat Föreskrifter för nationell antidopningsverksamhet. Föreskrifterna utgör ett komplement till Idrottens antidopingreglemente och internationella standarder. Alla idrottsorganisationer som är etablerade i är inte medlemmar i . En idrottsverksamhet som inte är ansluten till RF omfattas inte av RF:s antidopningsarbete eller annan statligt understödd antidopningsverksamhet. Så är fallet även om idrotten verkar under ett internationellt specialidrottsförbund som är signatär av världsantidopningskoden och därmed har förbundit sig att arbeta mot dopning bl.a. genom genomförande av dopningskontroller. Exempelvis är ett nationsförbund under Internationella . Det internationella förbundet har undertecknat världsantidopningskoden. Det svenska förbundet är dock inte medlem i RF och medlemmarna dopningskontrolleras således inte av RF. Kriterier, villkor och anslutningsformer för medlemskap i ska, efter det att detta betänkande har gått i tryck, prövas vid RF-stäm- man den 24–. Eventuella nya krav för medlemskap ska tillämpas från och med stämman. Avsikten är att ansökningar om medlemskap i från Friskis och Svettis Riks, , , , , , , , , och ska prövas vid stämman. Arbete mot dopning kan även pågå utanför den traditionella idrotten. Ett sådant arbete kan beröra privata, föreningsdrivna eller kommunala gym- och träningsanläggningar och sker främst i förebyggande syfte. Vid misstankar om dopningsbrott kontaktas . Egna dopningskontroller vid gym- och träningsanläggningar förekommer inte enligt våra undersökningar. Det finns en kommersiell marknad där privata aktörer gör främst dopningskontroller men även policyarbete på uppdrag av idrottsorganisationer och nationella antidopningsorganisationer. Ett exempel på en sådan aktör är som är ett svenskt serviceföretag som bl.a. utför dopningskontroller åt internationella idrottsorganisationer och handlägger dispensansökningar. Serviceföretagen är inte signatärer av världsantidopningskoden men följer koden i sitt arbete. har till uppgift att ta fram och sprida vetenskapligt grundad kunskap som främjar hälsa och förebygger sjukdomar och skador. I samverkan med andra aktörer tillhandahåller myndigheten kunskapsunderlag och metodstöd samt följer upp och utvärderar olika metoder och insatser. I uppdraget från regeringen ingår även att följa hälsoläget i befolkningen och de faktorer som påverkar detta. Myndigheten fäster särskilt stor vikt vid de grupper som löper störst risk att drabbas av ohälsa. Viktiga samarbetspartner är andra statliga myndigheter, regioner, landsting och kommuner. verksamhet ska bl.a. bidra till statens övergripande mål om ett samhälle fritt från dopning. Detta innebär bl.a. att myndigheten ska ansvara för en samlad verksamhetsrapportering på området och för att utveckla och förvalta de uppföljningssystem som behövs. Arbetet ska utgöra ett stöd till strategisk planering och förebyggande arbete på nationell, regional och lokal nivå. Myndigheten tillhandahåller en förteckning över vad som kan anses vara dopningsmedel enligt lagen om förbud mot vissa dopningsmedel. Förteckningen fastställs av en för ändamålet utsedd expertgrupp och publiceras på myndighetens webbsida. är sammankallande för den Centrala samverkansgruppen för dopningsfrågor (CSG). CSG är ett informellt forum på nationell nivå som fungerar som en viktig informationskanal för nyckelpersoner på dopningsområdet. Syftet med CSG är att utbyta kunskap, information och erfarenhet med inriktning på dopning i samhället. behandlar inte personuppgifter i sin kärnverksamhet kopplad till antidopningsarbetet. Prevention av dopning i (PRODIS) är ett nationellt nätverk som arbetar mot dopning utanför idrotten. I PRODIS ingår representanter från träningsanläggningar, idrottsförbund samt preventionssamordnare från kommuner och landsting. Finansieringen sker med statliga medel via . PRODIS använder sig av metoden ”” som bygger på utbildning, diplomering och samverkan mellan gym, polis, idrott och kommun. Me- toden används i över 100 kommuner och på omkring 600 träningsanläggningar. Nätverket behandlar inte personuppgifter i sin kärnverksamhet. är en icke-vinst- drivande organisation som startades av professor . Det främsta syftet med stiftelsen är att höja kunskapen om dopning inom idrotten och samhället i stort. Stiftelsens ändamål är att främja vetenskaplig forskning på antidopningsområdet och att främja utbildning för ren hälsa och ren sport. Stiftelsen driver flera förebyggande informationsprojekt för att höja kunskapsnivån kring dopningsanvändningen inom idrotten och samhället, däribland projektet ”Pure for Sure”. Stiftelsen behandlar inte personuppgifter i sin kärnverksamhet. 4Bestämmelser om behandling av personuppgifter För att idrottens antidopningsarbete ska kunna utföras är det nödvändigt att personuppgifter behandlas. All behandling av personuppgifter medför dock en risk för intrång i den enskildes personliga integritet. Svensk rätt innehåller ingen allmängiltig definition av begreppet personlig integritet, men det har beskrivits som att kränkningar av den personliga integriteten utgör intrång i den fredade sfär som den enskilde bör vara tillförsäkrad och där intrång bör kunna avvisas. Det har vidare angetts att det inte är nödvändigt att formulera en allmängiltig definition av begreppet personlig integritet för att kunna bedöma vilka intressen som har ett sådant skyddsvärde att de bör omfattas av ett särskilt starkt skydd mot omotiverade ingrepp (se t.ex. prop. 2009/10:80 s. 175). För att skydda den personliga integriteten behövs bestämmelser som begränsar hur och på vilket sätt personuppgifter får behandlas. Nedan följer en kort redogörelse för gällande bestämmelser om integritets- och dataskydd. FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna antogs 1948 och innehåller i artikel 12 ett skydd för den personliga integriteten. I artikeln anges att ingen får utsättas för godtyckligt ingripande i fråga om privatliv, familj, hem eller korrespondens och inte heller Bestämmelser om behandling av personuppgifter på sin heder eller sitt anseende. Var och en har rätt till lagens skydd mot sådana ingripanden och angrepp. Av artikel 29 framgår att en person endast får underkastas sådana inskränkningar som har fastställts i lag och enbart i syfte att trygga tillbörlig hänsyn till och respekt för andras fri- och rättigheter samt för att tillgodose ett demokratiskt samhälles berättigade krav på moral, allmän ordning och allmän välfärd. Motsvarande skydd för den personliga integriteten finns i FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter, som antogs 1966. Riktlinjer om datoriserade register med personuppgifter antogs av 1990. I riktlinjerna anges bl.a. att personuppgifter inte får samlas in eller behandlas i strid med FN:s stadga. Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () är inkorporerad i svensk rätt och gäller som svensk lag (se lagen [1994:1219] om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna). Enligt 2 kap. 19 § regeringsformen får lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid med åtaganden enligt konventionen. Genom att underteckna har staten garanterat var och en, som befinner sig under dess jurisdiktion, de fri- och rättigheter som anges i konventionen. Enligt artikel 8 i konventionen har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Offentlig myndighet får inte inskränka denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till vissa närmare angivna ändamål. Konventionsbestämmelsen ger enligt praxis upphov inte bara till en negativ förpliktelse för det allmänna att avhålla sig från omotiverade inskränkningar i denna rättighet utan även en positiv skyldighet för det allmänna att se till att enskilda även i förhållande till andra enskilda tillförsäkras en rätt till skydd för privat- och familjeliv. Ett sådant skydd tillförsäkras bl.a. genom kriminalisering av olika åtgärder som innefattar intrång i den personliga integriteten. Bestämmelser om behandling av personuppgifter De dataskyddsregler som antagits inom ramen för finns i första hand i konvention till skydd för enskilda vid automatisk behandling av personuppgifter (den s.k. dataskyddskonventionen). Konventionen trädde i kraft . har, liksom övriga EU-medlemsstater, anslutit sig till konventionen. Dataskyddskonventionen innehåller principer för dataskydd som de konventionsanslutna staterna måste iaktta i sin nationella lagstiftning. Syftet med konventionen är att säkerställa respekten för grundläggande fri- och rättigheter, särskilt den enskildes rätt till personlig integritet i samband med automatiserad behandling av personuppgifter. Konventionen kompletteras av ett antal icke bindande rekommendationer om hur personuppgifter bör behandlas inom olika områden. I syfte att modernisera konventionen antogs ett ändringsprotokoll till konventionen. Ändringsprotokollet har ännu inte trätt i kraft. 4.2.4EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna är rättsligt bindande för EU-institutionerna och medlemsstaterna när dessa tillämpar unionsrätten. I artikel 7 i stadgan slås fast att var och en har rätt till respekt för sitt privatliv och familjeliv, sin bostad och sin korrespondens. I artikel 8 föreskrivs att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. Sådana uppgifter ska behandlas lagenligt för bestämda ändamål och på grundval av den berörda personens samtycke eller någon annan legitim och lagenlig grund. Var och en har rätt att få tillgång till insamlade uppgifter som rör honom eller henne och att få rättelse av dem. I artikel 52 i stadgan anges i vilken utsträckning inskränkningar får göras i de rättigheter som erkänns i stadgan. Utgångspunkten är att sådana inskränkningar endast får göras i lag och ska vara förenliga med det väsentliga innehållet i rättigheterna. Begränsningar får endast göras om de är nödvändiga och svarar mot ett allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller behovet av skydd för andra människors rättigheter och friheter. Bestämmelser om behandling av personuppgifter Den allmänna regleringen om behandling av personuppgifter inom EU fanns tidigare i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. Direktivet genomfördes i i huvudsak genom personuppgiftslagen (1998:204). EU har antagit ett nytt regelverk för behandling av personuppgifter. Det huvudsakliga syftet med de nya EU-rättsliga bestämmelserna är att ytterligare harmonisera och effektivisera skyddet för personuppgifter för att förbättra den inre marknadens funktion och öka enskildas kontroll över sina personuppgifter. antog och rådet förordning (EU) 2016/679 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), i det följande dataskyddsförordningen. Denna förordning gäller inte för behandlingen av personuppgifter i myndigheters brottsförebyggande eller brottsutredande verksamhet. För den brottsbekämpande sektorn har i stället och rådet antagit direktiv (EU) 2016/680 av om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF (nedan dataskyddsdirektivet). Dataskyddsförordningen är tillämplig i medlemsstaterna . Den utgör numera den generella regleringen för personuppgiftsbehandling inom EU. Förordningen ska tillämpas av företag, föreningar, organisationer, myndigheter och privatpersoner. Förordningen är direkt tillämplig i medlemsstaterna men både förutsätter och möjliggör kompletterande nationella bestämmelser av olika slag. Dataskyddsförordningen ska tillämpas på sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg samt på annan behandling än automatisk av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register (artikel 2). Bestämmelser om behandling av personuppgifter tillämpningsområde undantas bl.a. behandling av personuppgifter som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av unionsrätten, liksom personuppgiftsbehandling av rent privat natur. För att dataskyddsförordningen ska vara tillämplig krävs att de personuppgiftsansvariga är etablerade i EU/EES eller att de behandlar personuppgifter i samband med att de erbjuder varor och tjänster till personer i EU/EES eller behandlar personuppgifter i samband med övervakning av människors beteende inom EU/EES (artikel 3). Med personuppgifter avses i förordningen varje upplysning som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person (artikel 4). Dataskyddsförordningen innehåller ett antal principer som gäller och ska tillämpas vid all behandling av personuppgifter. Principerna framgår av artikel 5 i dataskyddsförordningen. För det första ska uppgifterna behandlas på ett lagligt, korrekt och öppet sätt i förhållande till den enskilde (artikel 5.1 a). Uppgifterna ska vidare samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och inte senare behandlas på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål (5.1 b). Uppgifterna ska också vara adekvata, relevanta och inte för omfattande i förhållande till de ändamål för vilka de behandlas (5.1 c). Uppgifterna ska dessutom vara riktiga och om nödvändigt uppdaterade. Alla rimliga åtgärder måste vidtas för att säkerställa att personuppgifter som är felaktiga i förhållande till de ändamål för vilka de behandlas raderas eller rättas utan dröjsmål (5.1 d). Personuppgifter får inte förvaras i en form som möjliggör identifiering av den registrerade än vad som är nödvändigt för de ändamål för vilka uppgifterna behandlas (5.1 e). Slutligen ska uppgifterna behandlas på ett sätt som säkerställer lämplig säkerhet för personuppgifterna (5.1 f). Det anges i förordningen att behandling av personuppgifter endast är laglig om och i den mån som åtminstone ett av ett antal preciserade villkor är uppfyllt. Ett sådant villkor är att den enskilde har lämnat sitt samtycke till att personuppgifterna behandlas (artikel 6.1 a), ett annat att behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse (6.1 c), och ytterligare ett att behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse (6.1 e). Behandling av känsliga personuppgifter (i förordningen benämnda särskilda kategorier av personuppgifter, se artikel 9), är förbjuden. Från detta förbud finns i förordningen omfattande undantag, t.ex. Bestämmelser om behandling av personuppgifter vid den registrerades samtycke eller om behandlingen är nödvändig av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse. Förordningen reglerar i övrigt bl.a. den registrerades rättigheter, personuppgiftsansvar, tillsyn över personuppgiftsbehandling, förutsättningar för överföring av personuppgifter till tredjeland och sanktioner mot ansvariga som inte lever upp till förordningens krav. Likheterna mellan dataskyddsförordningen och det tidigare gällande dataskyddsdirektivet (och därigenom personuppgiftslagen) är många. I dataskyddsförordningen har dock den registrerades rättigheter stärkts för att ge den registrerade ökad kontroll över sina personuppgifter. Exempelvis har kraven på information till den registrerade ökat. Rätten för registrerade att få åtkomst till sina personuppgifter har också stärkts. 4.3.2Riktlinjer för tolkning av Artikel 29-arbetsgruppen för skydd av personuppgifter var tidigare en oberoende europeisk arbetsgrupp som behandlade frågor om integritetsskydd och skydd av personuppgifter. Arbetsgruppen utfärdade bl.a. riktlinjer för hur det tidigare dataskyddsdirektivet skulle tolkas. Artikel 29-gruppen ersattes av Europeiska dataskyddsstyrelsen, som är ett EU-organ som ansvarar för tillämpningen av dataskyddsförordningen. Europeiska dataskyddsstyrelsen har bl.a. till uppgift att se till att dataskyddslagstiftningen tillämpas konsekvent i hela EU. Den utfärdar också riktlinjer och rekommendationer i olika dataskyddsfrågor samt har godkänt riktlinjer som utfärdats av Artikel 29-gruppen. I regeringsformen finns grundläggande bestämmelser till skydd för den personliga integriteten. Redan i målsättningsstadgandet i 1 kap. 2 § regeringsformen slås fast att den offentliga makten ska utövas med respekt bl.a. för den enskilda människans frihet samt att det allmänna ska värna den enskildes privatliv och familjeliv. Bestämmelser om behandling av personuppgifter Av 2 kap. 6 § andra stycket följer att var och en gentemot det allmänna är skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Regleringen kan inte begränsas annat än genom lag och endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle (se 2 kap. 20 och 21 §§). Regleringen i 2 kap. 6 § gäller i förhållandet mellan det allmänna och medborgarna, inte medborgarna emellan. EU:s dataskyddsförordning började alltså tillämpas . trädde lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning, (nedan kallad dataskyddslagen) i kraft. I lagen finns kompletterande bestämmelser till dataskyddsförordningen. Den innehåller bl.a. bestämmelser om att dataskyddsförordningen med vissa undantag ska gälla utanför sitt egentliga tillämpningsområde, exempelvis i verksamhet som rör nationell säkerhet. Lagen är subsidiär i förhållande till andra lagar och förordningar och ska inte heller tillämpas i den utsträckning det skulle strida mot grundlagsbestämmelserna om tryck- och yttrandefrihet. Genom dataskyddslagen upphävdes den tidigare gällande personuppgiftslagen. Dataskyddslagen kompletteras av förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. trädde brottsdatalagen (2018:1177) i kraft. Lagen är en ramlag som i huvudsak genomför EU:s nya dataskyddsdirektiv. Brottsdatalagen är generellt tillämplig inom det område som direktivet reglerar. Lagen är även subsidiär i förhållande till annan lag eller förordning, vilket möjliggör avvikande bestämmelser i andra s.k. registerförfattningar. Brottsdatalagen gäller vid behandling av personuppgifter som utförs av myndigheter som har till uppgift att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder. Lagen gäller också för behandling av personuppgifter vid upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. Viktiga bestämmelser om integritetsskydd finns dessutom i andra registerförfattningar, vars huvudsakliga syfte är att reglera hanteringen av register eller andra samlingar av personuppgifter vid myndigheter. Bestämmelser om behandling av personuppgifter Som exempel kan nämnas lagen (1998:543) om hälsodataregister, lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom och patientdatalagen (2008:355). Arbete har skett och pågår för att anpassa de svenska registerförfattningarna till EU:s dataskyddsreform. 4.5Personuppgiftsbehandling enligt idrottens regelverk har i enlighet med världsantidopningskoden utfärdat en internationell standard för skydd av privatlivet och personuppgifter (International Standard for the Protection of Privacy and Personal Information). Den huvudsakliga avsikten med standarden är att säkerställa att organisationer och personer som är engagerade i antidopningsarbete inom idrotten tillämpar tillbörligt, tillräckligt och effektivt skydd för den personliga integriteten vid genomförandet av skyldigheterna enligt världsantidopningskoden. Standarden är tvingande utom i de fall den bryter mot inhemsk lagstiftning. En reviderad version av standarden trädde i kraft . Syftet med revisionen var att tillse att standarden står i överensstämmelse med EU:s dataskyddsförordning. Som tidigare framkommit finns närmare bestämmelser för antidopningsverksamheten inom RF i Idrottens antidopingreglemente. Varje specialidrottsförbund, medlemsförening och dess medlemmar är genom sitt medlemskap i bundet av reglementet. Medlemmar anses genom sitt medlemskap ha godkänt att omfattas av reglementet. Även ackreditering eller deltagande inom berörd idrott kan innebära att man anses ha godkänt att omfattas av reglementet (se artikel 1.3.3). Dataintegritet behandlas i artikel 14.6 i reglementet. Där framgår att får samla in, förvara, behandla och offentliggöra personuppgifter med anknytning till idrottsutövare och andra fysiska personer, föreningar, organisationer eller annan enhet när det Bestämmelser om behandling av personuppgifter är nödvändigt och lämpligt för att utföra antidopningsaktiviteter enligt världsantidopningskoden, dess standarder och aktuellt reglemente (artikel 14.6.1). Där framgår vidare att idrottsutövare eller idrottsutövares biträde som lämnat information, inklusive personuppgift, till annan i enlighet med aktuellt reglemente, anses ha samtyckt enligt gällande personuppgiftslag till att sådan information får samlas in, behandlas, offentliggöras och användas i syfte att implementera reglementet (artikel 14.6.2). RF upprättade en uppförandekod för behandling av personuppgifter inom idrottsrörelsen. Syftet med uppförandekoden är att säkerställa en säker och lagenlig hantering av personuppgifter i enlighet med dataskyddsförordningen. Uppförandekoden gäller för RF samt de föreningar och förbund som är anknutna till RF som ett komplement till dataskyddsförordningen och dataskyddslagen. I uppförandekoden anges att behandling av personuppgifter inom ramen för RF:s och medlemsförbundens antidopningsarbete kan stödjas på uppgift av allmänt intresse samt rättslig förpliktelse som lagliga grunder enligt dataskyddsförordningen. Det framgår vidare att den behandling av känsliga personuppgifter som utförs inom ramen för antidopningsarbetet är en uppgift av sådant viktigt allmänt intresse som utgör ett giltigt undantag från förordningens förbud mot att behandla känsliga personuppgifter. RF har vidare antagit en integritetspolicy för behandling av personuppgifter. Policyn beskriver hur RF samlar in, använder, lagrar och delar personuppgifter. RF har även en gallringspolicy som gäller för antidopningsarbetet. 4.6Kort om regleringen i andra länder I övriga EU-länder bedrivs antidopningsarbetet till största del av organ som är fristående från idrotten, främst i form av en statlig myndighet eller en stiftelse. Det är också vanligen så att dessa organ har författningsstöd för sitt arbete och därmed en rättslig grund enligt artikel 6.1 c eller e i dataskyddsförordningen för sin behandling av personuppgifter i antidopningsarbetet. Detaljeringsgraden i författningsregleringarna skiljer sig dock stort mellan de olika EU- länderna, så även när det gäller bestämmelser om behandling av personuppgifter (se utvärdering Anti-Doping & Bestämmelser om behandling av personuppgifter Data Protection, An evaluation of the anti-doping laws and practices in the EU Member States in light of the Protection Regulation, s. 52 ff.).