sou · H7B334 · 2019-06-04 00:00:00 — Vägledande dokument finns dock utfärdade av regeringen.4 När det gäller andra företag än försvarsindustriföretag omfattar lagen köp där den utländska förvärvaren förvärvar minst en tiondedel, minst en tredjedel eller minst hälften av det röstetal som samtliga aktier i bolaget medför, eller motsvarande faktiskt infly- tande i ett aktiebolag eller annat föremål för tillsyn (2 § 5). Med utländsk ägare avses först och främst en fysisk eller juridisk person som inte har hemvist i någon av EU:s eller EFTA:s med- lemsstater (2 § 2 a–b). Som utländsk i lagens mening anses dessutom en juridisk person med hemvist inom EU/EFTA men i vilken en utländsk ägare enligt föregående mening innehar minst en tiondel av röstetalet som samtliga aktier medför (om det rör sig om ett aktie- bolag) eller utövar motsvarande faktiskt inflytande (om det rör sig om en annan sammanslutning eller rörelse) (2 § 3 c). Särskilda regler gäller köp av försvarsindustriföretag, då lagen gäller alla utländska köpare, således även dem med hemvist inom EU/EFTA. Ärenden om företagsköp behandlas av det finska arbets- och när- ingsministeriet. Vid företagsköp inom försvarssektorn och inom tillverkningen av produkter med dubbla användningsområden är den presumtive köparen skyldig att ansöka om godkännande på förhand. För övriga köp gäller frivillig anmälan på förhand eller i efterhand. Ministeriet kan även granska oanmälda köp. Ministeriets handlägg- ningstid är i genomsnitt sex–. inhämtar ministeriet även yttranden från andra myndigheter i behövlig om- fattning, vilket vanligtvis brukar inkludera bl.a. de finska försvars-, utrikes- och inrikesdepartementen samt den finska nationella myn- digheten för försörjningsberedskap. Arbets- och näringsministeriet har efter avslutad utredning mandat att godkänna ett köp. För det fall ministeriet bedömer att köpet kan äventyra ett ytterst viktigt natio- nellt intresse, ska ärendet i stället överföras till regeringen (stats- rådets allmänna sammanträde) för behandling (3 §). Regeringen kan då välja att godkänna eller neka köpet. Följderna av att bekräftelse vägras framgår av 8 § i lagen. Om det handlar om ett aktiebolag blir följden att den utländska ägaren ska överlåta en viss del av aktierna och att ägarens röster vid bolags- stämman begränsas. Om det handlar om ett annat slags företag ska avtalen som gäller förvärvet av inflytande eller rörelsen återgå. 4Resolution 12/2017 och dokument 12/2013. om straff för företagsköpsförseelse finns i 10 § lagen. Den som upp- såtligen eller av grov oaktsamhet försummar att ansöka om bekräftelse vid förvärv av företagsköp inom försvarssektorn döms för företags- köpsförseelse, om gärningen inte är ringa eller om inte strängare straff för gärningen föreskrivs i någon annan lag. Detsamma gäller den som försummar sin skyldighet att på begäran lämna upplysningar till ministeriet, eller som ger myndigheterna felaktiga upplysningar eller hemlighåller upplysningar som är viktiga för behandlingen av ärendet. Sedan lagens ikraftträdande har cirka 40 beslut fattats, varav ett på regeringsnivå. har inget köp vägrats med stöd av lagen. Inte heller har någon lagföring skett för företagsköpsförseelse. Nationell säkerhet vid överföring av fast egendom m.m. överlämnade en arbetsgrupp under betänkandet Den nationella säkerheten i områdesanvändning och vid överföring av fast egendom (Statsrådets kanslis publikationer 8/2018). Betänkandet innehöll ett antal författningsförslag med den övergri- pande målsättningen att se till att den nationella säkerheten kan beaktas i större utsträckning vid överlåtelser av fast egendom. överlämnade regeringen en proposition till med förslag till lagstiftning om beaktande av den nationella säkerheten i områdesanvändningen och i fastighetsinnehav (RP 253/2018 rd). Riks- dagen godkände bl.a. •lag om ändring i markanvändnings- och bygglagen (467/2019), •lag om inlösen av fast egendom och särskilda rättigheter för säkerställande av den nationella säkerheten (468/2019), •lag om statens förköpsrätt inom vissa områden (469/2019), och •lag om tillståndsplikt för vissa fastighetsförvärv (470/2019). antog därmed de i propositionen lämnade förslagen med vissa mindre ändringar. Lagarna förväntas träda i kraft . Genom de antagna lagarna och författningsändringarna vill man kunna förebygga och hindra att situationer uppstår genom vilka ägandet eller kontrollen över viss fast egendom kan utnyttjas av ut- ländsk underrättelseinhämtning eller utländsk stridskraft för att sätta press på . För detta ändamål innehåller författningarna nya verktyg för myndigheter att ta till för att säkra den nationella säkerheten i betydande investeringsprojekt samt vid överföring av ägande- och besittningsrätten till fast egendom som finns i närheten av samhällets vitala funktioner eller driftställen som är väsentliga med tanke på säkerhetsmyndigheternas uppgifter. Bakgrunden till författningarna är att man i sett oroande uppköp av fastigheter i strategiskt viktiga områden, i vilka uppköp man försökt dölja den faktiska ägaren genom olika mellanhänder vilket i sin tur lett till att man inte kunnat nå ägaren. Det har också förekommit att användningen av fastigheter i sådana områden avvikit från det normala. Utgångspunkten i är alltjämt att utländskt ägande av fast egendom inte utgör något hot mot den nationella säker- heten.5 Mot bakgrund av det rådande säkerhetspolitiska läget har man dock gjort bedömningen att det finns ett behov av att kunna beakta nationella säkerhetsintressen i större utsträckning vid överlåtelser av fast egendom. Det har särskilt setts som en brist att det inte funnits någon myndighet som har till uppgift att följa utvecklingen av utländskt ägande av fastigheter. De antagna författningarna och författningsändringarna innebär i huvudsak följande. •Utökade möjligheter att lösa in fastigheter för att säkerställa den nationella säkerheten när det sker för tryggande av landets försvar, den territoriella integriteten, den inre säkerheten, ledningen av staten, gränssäkerheten, gränsbevakningen, försörjningsberedska- pen eller funktionen hos den infrastruktur som är nödvändig för samhället eller av något annat med dessa jämförbart samhälleligt intresse. Möjligheten är endast avsedd att utnyttjas då andra alter- nativ är uttömda (lag om inlösen av fast egendom och särskilda rättigheter för säkerställande av den nationella säkerheten). •Ökad tillsyn av utlänningars fastighetsförvärv i landet. Krav på att fysiska och juridiska personer med hemvist utanför EU och EES samt juridiska personer i vilka en nyssnämnd fysisk eller juridisk person har minst en tiondedel av det röstetal som samtliga aktier i bolaget medför eller som utövar motsvarande faktiska inflytande ska ansöka om tillstånd för förvärv av en fastighet. 5Av 2,7 miljoner fastigheter är mindre än en procent i utländsk ägo. Slutsatsen av detta är att utländskt ägande generellt inte utgör något hot mot nationell säkerhet (s. 41 Den nationella säkerheten i områdesanvändning och vid överföring av fast egendom (Statsrådets kanslis publi- kationer 8/2018). cirka 500 fastighetsaffärer i där köparen finns i ett tredje land eller annat medlemsland i EU. Merparten av dessa överlåtel- ser aktualiserar inte några nationella säkerhetsaspekter. För att identifiera de få utländska fastighetsaffärer som faktiskt kan aktua- lisera säkerhetsaspekter föreslås det att det införs ett enkelt, elektroniskt granskningssystem. Tanken är att endast ett fåtal av alla fastighetsöverlåtelser till tredje land ska bli föremål för närmare granskning. Skäl att granska en överlåtelse kan vara fastighetens placering eller användningsområde eller fakta om överlåtelsens parter. Genom systemet vill man skapa en överblick över utländska fastighetsförvärv i . Om tillstånd till förvärv inte beviljas ska staten ersätta förvärvaren för vissa kostnader (finansierings- kostnader och andra behövliga kostnader som uppkommit på grund av förvärvet) (lag om tillståndsplikt för vissa fastighetsförvärv). •Förköpsrätt för staten vid fastighetsköp i vissa områden, om för- värvet av fastigheten till staten är nödvändigt för att säkerställa försvaret, gränsbevakningen eller gränssäkerheten eller för över- vakning och tryggande av territoriella integritet. För- köpsrätten gäller generellt och är inte begränsad till motparter utom EU (jfr lag om tillståndsplikt för vissa fastighetsförvärv ovan). Förköpsrätten är tillämplig på fastigheter belägna 1) i vissa utpekade områden som nyttjas av Försvarsmakten och Gräns- bevakningen, 2) på högst från vissa anlägg- ningar som betjänar Försvarsmakten eller Gränsbevakningen, eller 3) på högst från andra fastigheter som används av Försvarsmakten eller Gränsbevakningen där det krävs ett skyddsområde för att trygga verksamheten och som pekats ut i förordning. Genom förköpsrätten vill man ge staten möjlighet att ingripa i fastighetsaffärer på ett sätt som är mindre långt- gående/ingripande än inlösen. Tanken är vidare att förköpsrätten ska användas i situationer då den föreslagna tillståndsprövningen inte är tillämplig, t.ex. då den kringgås genom olika ägarstrukturer. Förköpsrätten ska vidare kunna tillämpas på platser där oönskad kontroll av en fastighet inte lämpar sig ur ett nationellt säkerhets- perspektiv. Förköpsrätten är begränsad till kritiska platser vars pla- cering är allmänt känd. ”Hemliga” platser omfattas alltså inte (lag om statens förköpsrätt inom vissa områden). •Reglerna om markanvändning och planering förbättras för att i större utsträckning beakta nationell säkerhet. Syftet är att säker- ställa att markanvändningen inte försämrar försvars-, gränsbevak- nings-, befolkningsskydds- och försörjningsberedskapsmöjlighe- terna (lag om ändring i markanvändnings- och bygglagen). trädde en ny säkerhetslag i kraft i och ersatte därmed den gamla säkerhetslagen från 2001.6 I likhet med vad som gällde tidigare är syftet med den nya lagen att trygga nationella säkerhetsintressen, och då särskilt suveränitet, territoriella integritet och demokratiska styrelseskick. Den nya lagen är inriktad på att skydda viktiga samhällsfunktioner som understödjer de nämnda intressena. Dessa s.k. grundläggande nationella funktioner är tjänster eller produktion eller annan verksamhet som har en sådan betydelse att ett helt eller delvis bortfall av funktionen skulle få kon- sekvenser för statens förmåga att ta till vara nationella säkerhets- intressen. Både offentliga och privata verksamheter omfattas av lagen och omfattas av krav på säkerhetsskydd i verksamheterna. Säkerhetslagen innehåller bestämmelser om säkerhetskänsliga upp- handlingar. En upphandling (anskaffelse) är säkerhetsklassificerad när leverantören av en vara eller tjänst till en anskaffande myndighet kommer att hantera skyddsvärd information eller få tillgång till skydds- värda objekt eller skyddsvärd infrastruktur. Vid sådana upphandlingar blir säkerhetslagen tillämplig för leverantören, vilket bl.a. innebär att det ställs krav på säkerhetsavtal mellan leverantören och beställaren om leverantören ska få del av skyddsvärd information. När det är fråga om att leverantören ska få tillgång till ett skyddsvärt objekt ställs det endast krav på säkerhetsavtal om Nasjonal () kräver det eller om det av andra skäl finns anledning att säkerhetsklassa upphandlingen. Säkerhetsavtal med utländska leve- rantörer kan endast ske efter godkännande av NSM. 6Lov om nasjonal sikkerhet (sikkerhetsloven) LOV-2018-06-01-24 (Prop. 153 L Lov om nasjonal sikkerhet (sikkerhetsloven). få del av sekretessbelagd information (konfidentiell informasjon eller högre) behöver leverantören först bli klarerad. Klareringen innebär att leverantörens hantering av säkerhetsklassad information kontrolleras och värderas. NSM är klareringsmyndighet. I den utredning som föregick propositionen till den nya säker- hetslagen konstaterades det att det finns en viss möjlighet att kon- trollera ägandeförhållandena hos leverantörer genom systemet med leverantörsklarering. Detta system ställer nämligen krav på leveran- tören att informera NSM om förändringar bl.a. i organisationen eller ägandet. På så sätt ger systemet NSM inblick i leverantörens ägar- struktur och en möjlighet att dra tillbaka leverantörsklareringen om ägarkonstellationen utvecklar sig i en riktning som utgör en ökad säkerhetsrisk. Utredningen konstaterade dock att regelverket i huvud- sak har till syfte att tillvarata andra hänsyn än nationell säkerhet. Det är också avgränsat till konkreta anskaffningar och är därför inte ägnat att ta om hand mer generella behov av kontroll över ägandet av strate- giskt viktiga företag, dvs. sådana företag som levererar varor och tjänster som är av kritisk betydelse för grundläggande samhällsfunk- tioner.7 Det ansågs vidare att det gällande regelverket inte kan säker- ställa att grundläggande nationella funktioner inte blir lidande genom att strategiskt viktiga företag helt eller delvis blir uppköpta av utländ- ska aktörer. Detta gäller särskilt inom områdena försörjningstrygghet och beredskap. Av dessa skäl innehåller den nya säkerhetslagen bestämmelser om ägarskapskontroll (se om eierskapskontroll i Sikkerhetsloven kapi- tel 10) och regler om förvärv av kritisk infrastruktur Det finns bl.a. förslag till en bestämmelse som särskilt tar sikte på förvärv av verk- samheter som omfattas av lagen. Den föreslagna bestämmelsen byg- ger på att den som avser att förvärva en kvalificerad andel av en verk- samhet som omfattas av säkerhetslagen ska meddela det sektorsan- svariga departementet. Med kvalificerad andel avses att förvärvet direkt eller indirekt sammantaget kommer att leda till att förvärvaren får 7Sikkerhetsutvalgets rapport 2016:19 Samhandling for sikkerhet – Beskyttelse av grunn- leggende samfunnsfunksjoner i en omskiftelig tid, kapitel 12.2 och 12.8. •minst en tredjedel av aktiekapitalet, andelarna eller rösterna i verk- samheten, •rätt att bli ägare till minst en tredjedel av aktiekapitalet eller andelarna, eller •betydande inflytande över förvaltningen av företaget på något annat sätt. Aktier som ägs eller övertas av aktieägarens närstående jämställs med aktieägarens aktier. Detsamma gäller andra andelar än aktier när det inte är fråga om ett aktiebolag. Dessa aktier eller andelar räknas alltså in i den totala effekten av förvärvet. För att undvika att utländska företag genomför förvärv av nationella bolag undgår kontroll gäller bestämmelsen även inhemska företag. Departementet ska besluta om förvärvet godkänns eller om frågan ska hänskjutas till regeringen (Kongen i statsråd). Regeringen kan besluta att förvärvet inte godkänns eller att förvärvet ska förenas med villkor. Möjligheten att hindra förvärvet föreslås gälla även om det redan har träffats ett avtal om förvärvet. Beslut att inte godkänna förvärv är enligt förarbetena tänkta att användas i exceptionella situationer efter en proportionalitetsbedöm- ning i varje enskilt fall. I propositionen finns det bara en relativt kortfattad beskrivning av de konsekvenser som ägarskapskontrollen förväntas medföra, men det uttalas bl.a. att tröskeln för bestäm- melsens tillämpning är hög. Innan en överlåtelse stoppas med stöd av bestämmelsen ska de negativa konsekvenserna för verksamheten och den tilltänkta förvärvaren bedömas. Utnyttjande av bestämmel- sen förutsätter att det nationella säkerhetsintresset väger tyngre än de negativa ekonomiska konsekvenserna för verksamheten och den tilltänkta förvärvaren.8 I tillägg till systemet om ägarskapskontroll innehåller säkerhets- lagen regler om rapporteringsplikt9 avseende förvärv av kritisk infra- struktur och möjlighet för regeringen att avbryta förvärv av kritisk infrastruktur och säkerhetskänsliga informationssystem och objekt (kapitel 9). 153 L Lov om nasjonal sikkerhet (sikkerhetsloven). 9Enligt bestämmelserna ska anskaffelser av säkerhetskänsliga informationssystem, objekt eller infrastruktur som kan innebära en inte obetydlig risk för att utsättas för eller användas i säker- hetsstörande verksamhet anmälas till ansvarigt departement eller NSM § 9–4. Den nya säkerhetslagen innehåller också bestämmelser om objekt- och infrastruktursäkerhet (kapitel 7). Reglerna föreskriver att objekt eller infrastruktur anses skyddsvärd om skada, avbrott eller liknande i objektet eller infrastrukturen kan leda till att grund- läggande nationella funktioner kan skadas. Det åligger ansvariga departement och NSM att utpeka, klassa och ha en översikt över skyddsvärda objekt och skyddsvärd infrastruktur inom sin respek- tive sektor. Det åligger verksamhetsutövaren att bedöma riskerna för varje objekt samt vidta behövliga säkerhetsåtgärder. Det finns i inte något nationellt generellt regelverk som avser granskning av utländska företagsöverlåtelser eller andra typer av in- vesteringar ur nationell säkerhetssynpunkt. Dock finns viss sek- torspecifik lagstiftning som ger möjlighet för staten att granska vissa utländska investeringar, bl.a. när det gäller produktion av krigsmateriel, cybersäkerhet, försörjningssäkerhet på bl.a. el- och gasområdet samt investeringar från tredjeländer inom finansiella verksamheter. En sektorspecifik lagstiftning som ändrades relativt är lagen om kontinentalsockeln (lov om kontinentalsoklen), som för- seddes med ett tillägg mot bakgrund av debatten om Nord Stream 2 i . Tillägget stadgar att tillåtelse till nedläggning av elkablar och rörledningar för transport av kolväten (kulbrinter) på danskt sjöterritorium endast ska meddelas om det är förenligt med landets utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen (3 § a). Av till- lägget framgår vidare att den beslutande myndigheten i tillstånds- frågan, nämligen det danska energi-, forsknings- och klimatdeparte- mentet, ska inhämta bedömning i fråga om berörda utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen samt att sistnämnda bedömning ska ligga till grund för beslutet i tillstånds- frågan.11 Tillägget trädde i kraft . tillkännagavs att den danska regeringen tillsatt en interdepartemental arbetsgrupp som ska utreda en eventuell gransk- ningsmekanism beträffande utländska direktinvesteringar och vissa andra ekonomiska aktiviteter. Mekanismen ska enligt uppdraget 10Informationen i avsnittet kommer från sekretariatets kontakter med tjänstemän vid bl.a. och i . 11Lov nr 1401 af 05/12/2017 om ændring af lov om kontinentalsoklen. möjliggöra för den danska staten att ingripa i sådana investeringar och aktiviteter om det behövs med hänsyn till allmän ordning eller säkerhet. Regeringen har utgått från att granskningen bör omfatta bl.a. kritisk infrastruktur inom områdena energiförsörjning, tele- kommunikation, transporter, livsmedelsförsörjning och viss avance- rad teknologi. Med annan ekonomisk aktivitet avses annat än regel- rätta direktinvesteringar som likväl möjliggör utländsk kontroll, t.ex. avtals- eller hyresförhållanden som medger kontroll över kritisk infrastruktur eller tillgång till känslig information. Arbetsgruppen beräknas kunna presentera ett lagförslag före utgången av 2019. I finns ett kontrollsystem vid utländska företagsköp liknande det som finns i . Detta regleras i lagen om utrikes- handel (Außenwirtschaftsgesetz) med tillhörande förordning (Außen- wirtschaftsverordnung). Reglerna är uppdelade på dels köp av företag inom försvarsindustrin som kan anses hota landets huvudsakliga försvarsintressen, dels andra företagsköp som kan anses hota natio- nell ordning och säkerhet. Begreppet nationell ordning och säkerhet refererar till Fördraget om EU:s funktionssätt (FEUF) och ska tolkas i enlighet med unionsrätten. Medan kontrollen gällande företag inom försvarsindustrin gäller samtliga utländska köpare, gäller kontrollsystemet i övrigt endast ut- ländska köpare som har hemvist utanför en EU- eller EFTA-stat. I undantagsfall kan dock även EU-subjekt i de senare fallen bli före- mål för granskning, nämligen om den granskande myndigheten bedömer att bolagsstrukturen har valts för att kringgå gransknings- systemet och det europeiska köparbolaget inte har någon substan- tiell verksamhet eller permanent närvaro i form av kontor, personal eller utrustning inom EU/EFTA. Kontrollen omfattar som huvudregel köp som resulterar i att den utländske köparen får av rösträtten i det köpta före- taget. Även indirekt ägarskap omfattas, om köparbolaget äger minst 25 av rösterna i det köpta objektet och den utländska köparen i sin tur äger av rösterna i köparbolaget (kedjan kan vara längre, varvid kravet på minst 25 procents röstandel måste vara upp- fyllt i varje led för att kontrollsystemet ska aktualiseras). 2018 beslutade den tyska regeringen att sänka den angivna gränsen från till för köp bl.a. inom försvarsindustrin och av kritisk infrastruktur.12 Kontrollsystemet för affärer utanför försvarsindustrin var inte avgränsat på annat sätt än att gälla företagsköp som kunde hota nationell ordning och säkerhet. Efter lagändringar 2017 finns numera en lagstadgad, icke uttömmande, lista på objekt/sek- torer, inom vilka förvärv presumeras aktualisera frågor om nationell ordning och säkerhet och inom vilka presumtiva köpare har en skyl- dighet att göra en anmälan till den granskande myndigheten. Bland dessa sektorer nämns bl.a. verksamhetsutövare inom kritisk infra- struktur och företag som utvecklar centrala it-funktioner för sådan infrastruktur. Bland verksamhetsutövare av kritisk infrastruktur nämns, i sin tur, bl.a. verksamheter för försörjning med energi, vatten och livsmedel samt verksamheter och objekt inom transportområdet (bl.a. för flyg, järnväg, sjö- och landtransporter) i den mån verk- samheten eller objektet i fråga försörjer minst 500 000 invånare. Det är det tyska närings- och energiministeriet som ansvarar för granskning och godkännande. inom försvars- industrin är en potentiell utländsk köpare skyldig att anmäla för- värvet i förväg och köpet är vilande till dess godkännande erhålls, varvid beslut måste fattas . För övriga fall gäller att granskning kan ske efter anmälan från parterna eller på ministeriets egna initiativ (vilket dock är ytterst ovanligt i praktiken) och såväl före som efter avslutad affär. Om ärendet initieras av en anmälan, har ministeriet på sig att besluta om godkännande eller fördjupad utredning. En fördjupad utredning får ta maximalt i anspråk. Sker granskningen i stället på ministeriets egna initiativ, måste granskningen ske från att affären har kommit till ministeriets kännedom och som längst efter affärens slutförande (signing). Handlingar som tillförs ministe- riet av parter m.fl. hålls sekretessbelagda. Ministeriet har självständigt mandat att godkänna en affär. För att stoppa en affär eller förena den med villkor måste ministeriet 12Bundesministerium fur Wirtschaft und Energie, Strengthening our national security via improved investment screening, , se /Redaktion/EN/Pressemitteilungen/2018/20181219-staerkung-unserer- nationalen-sicherheit-durch-verbesserte-investitionspruefung.html inhämta regeringens godkännande. Om en affär stoppas, blir even- tuella redan ingångna avtal utan verkan. Parterna, dvs. köparen och säljaren, kan överklaga beslutet till domstol. har ingen affär stoppats med stöd av den tyska lagstift- ningen. Närings- och energiministeriet har dock i flertalet fall för- handlat fram säkerhetsavtal med köparbolag om säkerhetsrelaterade krav eller åtaganden kopplade till affären.13 Den brittiska företagslagen (Enterprise Act 2002) innehåller kon- kurrensrättsliga bestämmelser gällande företagsköp och reglerar granskningsmandatet för den brittiska konkurrensrättsliga myndig- heten (Competition and Markets Authority, CMA). Lagen ger även den brittiska regeringen en möjlighet att under vissa förutsättningar motsätta sig ett företagsköp med hänsyn till bl.a. nationell säker- het.14 Denna rätt förutsätter dock som huvudregel att köpet i fråga faller inom de ramar som gäller för den konkurrensrättsliga gransk- ningen, vilket i sin tur beror på det köpta bolagets omsättning och/ eller marknadsandel i landet.