sou · H7B31 · 2019-01-15 00:00:00 — Beträffande den artikeln gjordes bedömningen att uppfyller kravet. Vi gör ingen annan bedömning när det gäller artikel 19.5 i Santiagokonventionen. Kravet uppfylls främst genom det statsbidrag och bidrag från kommunerna till ideella organisationer. Vidare finns ett samarbete kring vittnesstödsverksamhet mellan , , de enskilda domstolarna, och de ideella organisationer, främst brottsofferjourer, som bedriver verksamheten lokalt.44 En målsägande som ska höras med anledning av åklagarens talan får enligt 20 kap. 15 § åtföljas av lämplig person som personligt stöd (stödperson) under rättegången. Det finns inget som hindrar att målsäganden stöds av någon som kommer från en intresseorganisation. 7.5.3Skydd av vittnen (artikel 20) Utredningens bedömning: Det krävs inte några lagändringar för att tillgodose kravet på skydd av vittnen. Artikel 20.1 kräver att parterna ska ge ett effektivt skydd mot eventuella repressalier eller hot åt personer som vittnar i mål om brott som omfattas konventionen. Skyddet ska också på lämpligt sätt omfatta deras anhöriga eller närstående. Enligt punkt 2 i artikeln ska innehållet i bestämmelsen gälla även för brottsoffer i den mån dessa är vittnen. 2012/13:111 s. 95 f. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen Iartikel 28.1.c–d i konvention om bekämpning av människohandel finns en liknande bestämmelse. Regeringen har bedömt att uppfyller kraven i den artikeln.45 I förarbetena till tillträde till konvention om bekämpning av människohandel framhölls att följande bestämmelser är av betydelse Enligt lagen (1981:1064) om säkerhet i domstol är det möjligt att i samband med förhandling i domstol genomföra säkerhetskontroll av besökare. Precis som när det gäller målsägandens säkerhet kan en domstol också välja att under hand ordna så att ordningsvakter och/eller polis övervakar rättegången, även om det inte förordnats om säkerhetskontroll. Liksom för målsäganden finns även för vittnen möjlighet att höras utan att den tilltalade är närvarande, om det finns anledning att anta att vittnet av rädsla eller annan orsak inte fritt berättar sanningen på grund av partens närvaro. På samma grund får rätten besluta att en åhörare inte får vara närvarande. Detta följer av 36 kap. 18 § . Såväl den misstänkte som andra parter har emellertid rätt att få del av vad som sägs under ett sådant förhör. finns även möjligheter för bland annat vittnen att delta i förhandlingen genom videokonferens enligt 5 kap. 10 § . Så kan bland annat ske om förhörspersonen känner påtaglig rädsla för att vara närvarande i rättssalen. Vid de allmänna domstolarna bedrivs verksamhet med vittnesstöd. Vittnesstödjarens uppgift är att bland annat hjälpa vittnen och målsägande till rätta i domstolens lokaler och vid behov förklara hur en rättegång går till. När det gäller säkerheten för personer som vittnar utanför domstolen får en person som av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott, förföljelser eller allvarliga trakasserier, vid flyttning medges vara folkbokförd på sin gamla folkbokföringsadress, så kallad kvarskrivning, enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481). Kvarskrivning får avse även den utsatte personens medflyttande familj. Dessutom kan en person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet mot sitt liv, hälsa eller frihet medges att använda fingerade personuppgifter enligt lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter. Enligt lagen om kontaktförbud kan under vissa förutsättningar ett förbud meddelas för en person att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna person. Vi hänvisar här till 2009/10:152 s. 50 f. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen vad vi har skrivit angående kontaktförbud och brottsoffers ställning vid straffrättsliga förfaranden i avsnitt 7.5.2. Vidare får polisen bedriva särskilt personsäkerhetsarbete beträffande vittnen och andra hotade personer enligt 2 a § polislagen (1984:387). Särskilt personsäkerhetsarbete får bedrivas bland annat beträffande bevispersoner som medverkar eller har medverkat i en förundersökning eller rättegång som rör grov eller organiserad brottslighet. Den som blir föremål för särskilt personsäkerhetsarbete ska få hjälp med de säkerhetsåtgärder som bedöms möjliga och nödvändiga att genomföra. Det kan vara fråga om rena säkerhetsåtgärder som flyttning till skyddat boende och installerande av larm, men även andra mer praktiska åtgärder som till exempel myndighetskontakter. Avslutningsvis ska sägas att har ansvar för att hjälpa bevispersoner som utsatts för våld eller hot enligt 5 kap. 11 § socialtjänstlagen. 7.6.1Åtgärder på nationell nivå (artikel 21) Utredningens bedömning: Det krävs inte några lagändringar för att tillgodose kraven som gäller åtgärder på nationell nivå. Under tre punkter i artikel 21 anges de åtgärder som konventionsstaterna ska vidta på nationell nivå. Krav på det nationella systemet Enligt artikel 21.1.a ska varje part vidta de lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder som krävs för att säkerställa att det finns ett nationellt system för transplantation av mänskliga organ som ska vara präglat av öppenhet och insyn. Vi har ovan i avsnitt 7.3.1 och 7.3.3 anfört att begreppet transplantationssystem är problematiskt för svenskt vidkommande eftersom inte kan sägas ha ett klart avgränsat och sammanhängande system för organtransplantation. I det här sammanhanget borde detta dock inte vålla några praktiska problem. All hälso- och sjukvård och dess personal i står under tillsyn av Inspek- Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen tionen för vård och omsorg. Det följer av 7 kap. 1 § patientsäkerhetslagen. Det bör i sammanhanget också nämnas att den vårdgivare som tillvaratar eller transplanterar organ ska anmäla verksamheten till Inspektionen för vård och omsorgs register över donations- och transplantationsverksamhet.46 Med hänsyn härtill lever upp till kravet om öppenhet och insyn. Punkten b i artikel 21.1 ställer krav på att patienter på rättvisa villkor ska ha tillgång till transplantationstjänster. I finns en omfattande donations- och transplantationsverksamhet. Organtransplantationer utförs vid fem kliniker: Transplantationscentrum vid , Transplantationskirurgiska kliniken vid , Transplantationskirurgiska kliniken vid , Thoraxkirurgiska kliniken vid i och Njur- och Transplantationskliniken vid i . Organdonation sker från både levande och avlidna givare. Från levande kan ena njuren eller en bit av levern tillvaratas för transplantation. Hela kedjan donation, tillvaratagande och transplantation utförs hos vårdgivare som ansvarar för tillvaratagande och transplantation. Som regel är det alltid fler vårdgivare inblandade, vilket ställer stora krav på samordning av de medicinska insatserna, transport av transplantationsteam och tillvaratagna organ, förberedelse av mottagare och så vidare. Donation och tillvaratagande sker i enlighet med bestämmelser i transplantationslagen och i föreskrifter (SOSFS 2012:14) om hantering av mänskliga organ avsedda för transplantation. Från avlidna givare sker donation och tillvaratagande av lever, njurar, lungor, hjärta, bukspottkörtel samt tunntarm för transplantation. Förutom organ kan även vävnader och celler doneras och tillvaratas. Exempel på vävnader är hjärtklaffar, hornhinnor, hud och hörselben. Möjliga identifieras vid de cirka 80 intensivvårdsavdelningarna i efter utredning om den avlidnes inställning till donation och medicinsk utredning om lämplighet för tillvaratagande. Efter beslut om tillvaratagande enligt 12 § transplantationslagen utförs tillvaratagandet av kirurger. Val av mottagare sker med hänsyn till om det enligt den nordiska organisationen för organutbyte Scandiatransplants väntelista till exempel finns patienter registrerade med mycket hög angelägenhetsgrad (så kallade urgent calls) 465 kap. 1 § SOSFS 2012:14. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen och om det finns någon svårt immuniserad patient som väntar på organ som är immunologiskt förenlig med patienten. Den vårdgivare som utför transplantationen är i regel samma vårdgivare som utför tillvaratagandet, men en stor andel tillvaratagna organ, till exempel njurar, sänds till andra vårdgivare för transplantation i eller i andra nordiska länder, om där finns en mottagare som enligt Scandiatransplants riktlinjer har särskilt hög prioritet för transplantation. lever upp till kravet på att patienter på rättvisa villkor har tillgång till transplantationstjänster. Punkt c i artikel 21.1 gäller lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder för att det i samarbete med samtliga berörda myndigheter förekommer adekvat insamling, analys och utbyte av information om de brottsliga gärningar som omfattas av konventionen. När det gäller denna punkt kan sägas att våra nationella myndigheter redan har möjlighet och i vissa fall skyldighet att samarbeta på det sätt som anges i artikeln. Att uppgiftsutbyte mellan brottsbekämpande myndigheter och andra myndigheter i vissa fall kan begränsas genom sekretessbestämmelser torde inte förhindra att vi uppfyller kraven i bestämmelsen. När det vidare gäller punkt c i artikel 21.1 kan det hänvisas framåt till avsnitt 7.6.2 och vårt förslag att utse och närmare bestämt Internationella enheten vid Nationella operativa avdelningen () att vara nationell kontaktpunkt. uppfyller kraven i konventionen i denna del. Artikel 21.2 ställer i två punkter krav på dels utbildning inom sjukvården och för tjänstemän, dels informationskampanjer riktade till allmänheten i syfte att förebygga, förhindra och bekämpa organhandel. I punkten a sägs att varje part på lämpligt sätt ska vidta åtgärder för att ge information till eller utbildning för personer som arbetar inom hälso- och sjukvård och berörda tjänstemän när det gäller förebyggande, förhindrande och bekämpande av organhandel. Av 3 kap. 1 § patientsäkerhetslagen följer en skyldighet för vårdgivaren att se till att personal vid hälso- och sjukvården har rätt kompetens för sina Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen arbetsuppgifter samt att de i övrigt fullgör sina åligganden på ett korrekt sätt. I detta ligger ett ansvar att se till att eventuella brister i kunskap eller kompetens hos personalen åtgärdas genom lämplig fortbildning.47 ansvarar för nationell samordning och spridning av kunskap avseende frågor om donation och transplantation av organ och vävnader. Myndigheten ska särskilt bland annat ansvara för kunskapsstödjande insatser inom donations- och transplantationsområdet till hälso- och sjukvården och för att allmänheten får kontinuerlig information i donationsfrågor.48 Här kan nämnas att regeringen har gett i uppdrag att inrätta ett nationellt donationscentrum på myndigheten och 2019 som därefter ska införlivas i myndighetens ordinarie verksamhet. Centret ska bland annat ansvara för kunskapsstödjande insatser till hälso- och sjukvården. De krav som ställs på kompetens hos och vidareutbildning av personal som arbetar med transplantationer är i sig medel som förebygger och förhindrar organhandel. Vår bedömning är att artikeln är oproblematisk för . Även punkt b i artikel 21.2 ser vi som oproblematisk för svenskt Punkten avser främjande av informationskampanjer riktade till allmänheten om organhandel och de därmed förbundna farorna. I detta sammanhang kan arbetet inom (DICG) lyftas fram. DICG inrättades med uppgift att internationellt främja arbetet med Istanbuldeklarationen.49 DICG har bland annat tagit fram ett informationsblad på svenska om förbudet mot organhandel och de risker som är förknippade med sådan handel.50 Informationen finns bland annat på websidan som ges ut av . 2009/10:210 s. 90. 487 a § förordning (2015:284) med instruktion för . 49Istanbuldeklarationen är ett dokument som arbetades fram i av en grupp ledande internationella mediciniska experter. Syftet med dokumentet är att få stopp av organhandel och transplantationsturism. Vi redogör kort för Istanbuldeklarationen i avsnitt 3.3. 50Se följande länk: svar/Vanliga%20farhagor/PublishingImages/Infoblad_Declaration%20of%20Istambul.pdf Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen Den sista punkten i artikeln, artikel 21.3, avser annonseringsförbud. Enligt artikeln ska varje part vidta de lagstiftnings- och andra åtgärder som krävs för att förbjuda annonsering av behovet av eller tillgången på mänskliga organ i syfte att erbjuda eller erhålla ekonomisk eller därmed jämförbara fördelar. En bestämmelse med liknande innehåll finns i artikel 13.3 i EU:s organdirektiv. Vid genomförande av direktivet bedömde regeringen att uppfyller bestämmelsen i artikel 13.3. I samband med detta uttalade regeringen följande. Enligt artikel 13.3 i direktivet ska medlemsstaterna förbjuda annonsering beträffande behovet av eller tillgången på organ om syftet är att erbjuda eller erhålla ekonomisk eller jämförbar fördel. Enligt regeringens uppfattning syftar bestämmelsen till att reglera sådan annonsering som vidtas i kommersiell verksamhet, i kommersiellt syfte och med rent kommersiella förhållanden till föremål. En sådan annonsering kan regleras i allmän lag. En annonsering som skulle inrikta sig på behovet av eller tillgången på organ i syfte att erbjuda eller erhålla ekonomisk eller annan fördel, skulle kunna leda till ett brott mot det förbud mot handel med biologiskt material som finns i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. En sådan marknadsföring skulle alltså strida mot den s.k. lagstridighetsprincipen och vara otillåten enligt marknadsföringslagen (2008:486). Regeringen anser sammanfattningsvis att direktivets krav i artikel 13.3 således får anses vara uppfyllt i svensk rätt.51 I förklaranderapporten (punkt 30) klargörs att förpliktelserna enligt konventionen inte kräver att parterna vidtar åtgärder som står i strid med grundlagsbestämmelser eller fundamentala principer på tryckfrihets- och yttrandefrihetsområdet. Bestämmelsen – som annars hade kunnat inge vissa betänkligheter när det gäller framställningar i medier som skyddas av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen – är därmed problemfri för svenskt vidkommande. 2011/12:95 s. 58. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen 7.6.2Internationella åtgärder (artikel 22) Utredningens bedömning: bör utses till sådan nationell kontaktpunkt som avses i artikel 22. En bestämmelse med denna innebörd bör tas in i bilagan till förordningen med instruktion för . Enligt artikel 22 ska parterna samarbeta med varandra så långt som möjligt i syfte att förebygga och förhindra handel med mänskliga organ. I synnerhet ska parterna a) på partskommitténs begäran avlägga rapport om antalet fall av handel med mänskliga organ inom sina respektive jurisdiktioner, och b) utse en nationell kontaktpunkt för utbyte av information om handel med mänskliga organ. De brott som konventionsstaterna ska förebygga och motverka ligger inom ansvarsområde. Kontaktpunkten för informationsutbytet bör därför finnas inom polisen och närmare bestämt under Internationella enheten vid Nationella operativa avdelningen (). Av 16 § i förordningen (2014:1102) med instruktion för följer att har de uppgifter som nationell kontaktpunkt eller motsvarande som framgår av bland annat bilagan till förordningen. En bestämmelse med innebörd att ska ha uppgiften att vara nationell kontaktpunkt enligt artikel 22 i konventionen bör tas in i bilagan till instruktionen för . 8 Konsekvenser av förslagen I 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474) ställs krav på kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar av de förslag som en utredning ger. Av 15 a § följer vidare att, om ett betänkande innehåller förslag till nya eller ändrade regler, förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser ska anges i betänkandet. Konsekvenserna ska anges på ett sätt som motsvarar de krav på innehållet i konsekvensutredningar som finns i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Enligt 6 § förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning ska en konsekvensutredning vid regelgivning innehålla 1.en beskrivning av problemet och vad man vill uppnå, 2.en beskrivning av vilka alternativa lösningar som finns för det man vill uppnå och vilka effekterna blir om någon reglering inte kommer till stånd, 3.uppgifter om vilka som berörs av regleringen, 4.uppgifter om de bemyndiganden som myndighetens beslutanderätt grundar sig på, 5.uppgifter om vilka kostnadsmässiga och andra konsekvenser regleringen medför och en jämförelse av konsekvenserna för de övervägda regleringsalternativen, 6.en bedömning av om regleringen överensstämmer med eller går utöver de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen, och 7.en bedömning av om särskilda hänsyn behöver tas när det gäller tidpunkten för ikraftträdande och om det finns behov av speciella informationsinsatser. Kan regleringen få effekter av betydelse för företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt, ska konsekvensutredningen enligt 7 §, utöver vad som följer av 6 § och i den omfattning som är möjlig, innehålla en beskrivning i en rad olika avseenden. 8.2Uppdraget och ekonomiska konsekvenser Utredningens bedömning: Förslagen kan medföra vissa kostnadsökningar för rättsväsendet, främst för , men även, i mycket begränsad omfattning för , de allmänna domstolarna och Kriminalvården. Kostnadsökningarna kan finansieras inom ramen för befintliga anslag hos berörda myndigheter. Vi har fått i uppdrag att ta ställning till om ska tillträda konvention mot handel med mänskliga organ, även kallad Santiagokonventionen. I uppdraget har också ingått att utreda vilka författningsändringar som i så fall krävs vid ett tillträde och att ge förslag på sådana. deltog i förhandlingarna och antagande av konventionen. 23 av medlemmar har undertecknat konventionen och sex av dessa stater har ratificerat den. Därutöver har undertecknat konventionen. Syftet med konventionen är att förebygga och bekämpa handel med mänskliga organ genom att straffbelägga vissa handlingar och upprätthålla brottsoffrens rättigheter samt att främja nationellt och internationellt samarbete. Vår bedömning är att bör tillträda Santiagokonventionen. uppfyller gällande rätt i allt väsentligt konventionens krav. Alltså är behovet av åtgärder för att genomföra instrumentet begränsat. För att ska fullt ut leva upp till konventionens krav föreslår vi att straffbestämmelsen i 8 kap. 6 § lagen om genetisk integritet ska utvidgas på visst sätt. Vi föreslår även att lagen om genetisk integritet kompletteras med ett hanteringsförbud. artikel 22 i konventionen ska varje part i konventionen utse en nationell kontaktpunkt för utbyte av information om handel med mänskliga organ. Vår bedömning är att denna kontaktpunkt bör finnas inom och närmare bestämt under Internationella enheten vid Nationella operativa avdelningen (). Alternativet till vårt förslag är att inte ska tillträda Santiagokonventionen. Vad effekten av att inte tillträda skulle bli är inte lätt att säga. Det ska dock påpekas att handel med mänskliga organ är ett globalt problem som sträcker sig över nationsgränser. Vi menar att ett svenskt tillträde till konventionen är ett sätt att aktivt främja och delta i det internationella samarbetet mot organhandel. Det är också ett sätt att göra problemen med organhandel synliga. Ju fler länder som agerar gemensamt mot handeln med mänskliga organ, desto kraftfullare kan den bekämpas. Ur ett globalt perspektiv skulle alltså effekten av att avstår från att tillträda konventionen kunna bli att det internationella samarbetet mot organhandel inte blir lika starkt. De förslag som lämnas innebär alltså att det kriminaliserade området utökas något. Detta berör , , de allmänna domstolarna och Kriminalvården. En följd skulle kunna bli en något högre belastning på myndigheterna inom rättsväsendet. Det rör sig dock om en straffbestämmelse som inte någon blivit lagförd för under de senaste åren.1 Det kan mot denna bakgrund förutsättas att antalet årliga ärenden blir mycket begränsat. Dessa marginella kostnadsökningar kan utan vidare rymmas inom nuvarande budgetramar. När det gäller vårt förslag att utse genom In- ternationella enheten vid Nationella operativa avdelningen () till nationell kontaktpunkt för utbyte av information om organhandel bör detta föranleda en försumbar ökning av kostnaderna för . Den kostnadsökning det är fråga om ryms inom befintlig anslagsram. 1Brottsförebyggande rådet, Brå, ansvar för kriminalstatistik som avser bland annat lagförda brott. Uppgifter finns att tillgå . har inte någon lagförts enligt 8 kap. 6 § lagen om genetisk integritet eller 15 § transplantationslagen (som fram till den 1juli 2006 omfattade handelsförbudet). 8.3Konsekvenser för brottsligheten och för det brottsförebyggande arbetet Utredningens bedömning: Våra förslag kan möjligen medföra viss positiv effekt för det brottsförebyggande och brottsbekämpande arbetet. En grundtanke bakom att kriminalisera ett visst beteende är att kriminaliseringen ska göra beteendet mindre vanligt. De förslag till utvidgning av straffbestämmelsen i 8 kap. 6 § lagen om genetisk integritet som vi lägger fram i betänkandet är en förutsättning för ett svenskt tillträde av Santiagokonventionen. Så mycket kan sägas att ett svenskt tillträde till konventionen bidrar till att sätta ljus på det globala problem som organhandel har blivit. Ett tillträde underlättar också det internationella brottsförebyggande och brottsbekämpande arbetet. Det kan alltså antas att förslagen möjligen får en viss positiv effekt. 8.4Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män Utredningens bedömning: Förslagen bör inte påverka jämställdheten mellan kvinnor och män. När det gäller jämställdheten mellan kvinnor och män kan det framhållas att straffrättslig lagstiftning ska vara neutral när skyddsintresset för varje bestämmelse fastställs. Det gäller även förslagen i detta betänkande. Dessa kan knappast ha någon direkt påverkan på jämställdheten mellan kvinnor och män. Utredningens bedömning: Förslagen bedöms inte medföra några nämnvärda konsekvenser i övrigt. Förslagen bedöms inte i övrigt få några sådana konsekvenser som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen. Utredningens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . De lagändringar som vi har föreslagit bör träda i kraft för att möjliggöra ett svenskt tillträde till konvention mot handel med mänskliga organ. Med hänsyn till den tid som kan beräknas gå åt för remissförfarande, fortsatt beredning inom , inhämtande av Lagrådets yttrande och riksdagsbehandling bör de nya bestämmelserna kunna träda i kraft . Utredningens bedömning: Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Av grunderna för 5 § promulgationslag följer att de nya straffbestämmelserna inte får tillämpas så att de ges retroaktiv verkan till den tilltalades nackdel. Detta är en lämplig ordning beträffande de ändringar som föreslås. Det behövs alltså inte särskilda övergångsbestämmelser. 10.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Den som i vinstsyfte tar, överlämnar, tar emot eller förmedlar biologiskt material från en levande eller avliden människa eller vävnad från ett aborterat döms till böter eller fängelse i högst . Till samma straff döms den som för transplantation eller annat ändamål 1.använder eller tar till vara sådant material trots insikt om att det tagits, överlämnats, tagits emot eller förmedlats i vinstsyfte, eller 2.använder ett organ trots insikt om att det tagits till vara utan att det har funnits förutsättningar för det enligt 3–10 §§ lagen (1995:831) om transplantation m.m. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Med biologiskt material avses även material från mänskliga ägg samt celler och cellinjer från sådana ägg. Första stycket gäller inte blod, hår, modersmjölk och tänder. Det gäller inte heller avidentifierade cellinjer från befruktade ägg eller från ägg som har varit föremål för somatisk cellkärnöverföring.