sou · H7B33d2 · 2019-01-30 00:00:00 — I utredningens direktiv beskriver regeringen huvudsakliga uppdrag som att effektivt sammanföra dem som söker arbete med dem som söker arbetskraft och säkerställa att arbets- löshetsförsäkringen fungerar som en omställningsförsäkring. Vidare påtalas myndighetens samlade ansvar för handikappfrågor inom ar- betsmarknadspolitiken och det särskilda ansvaret för att nyanlända invandrare erbjuds insatser som främjar en snabb och effektiv etable- ring på arbetsmarknaden. Regeringen anger att t.ex. platsförmedling, arbetsmarknadsutbildning och olika anställningsstöd är exempel på en rad olika insatser som Arbetsförmedlingen har till sitt förfogande för att genomföra uppdraget. I de två senaste årsredovisningarna (respektive 2017) har Arbetsförmedlingen själv, utifrån sin instruktion, delat in verksam- heten i tre huvuduppgifter om totalt sju prestationer. Huvudupp- giften Matcha innehåller prestationerna Tillhandahålla infrastruktur för matchning, Rekryteringstjänster till arbetsgivare och Tjänster för att söka arbete. Huvuduppgiften Prioritera/Rusta innehåller presta- tionerna Program och aktiviteter med aktivitetsstöd, Subventionerade anställningar och Rustande/stärk-ande insatser. Huvuduppgiften Säkerställa innehåller prestationen Säkerställa arbetslöshetsförsäk- ringen som omställningsförsäkring (Arbetsförmedlingens årsredo- visning s. 145). Arbetsförmedlingen beskriver också på sin hemsida att deras vik- tigaste uppgift är att sammanföra arbetsgivare med arbetssökande. Myndigheten har formulerat sin vision som att ”vi gör rikare genom att få människor och företag att växa”. Ett ytterligare sätt att beskriva verksamheten på är de funktioner som Arbetsförmedlingen utför: registrera personer som arbetslösa eller arbetssökande, kartlägga deras situation på arbetsmarknaden, upprätta en handlingsplan, bistå i jobbsökandet, utforma och besluta om kompetenshöjande insatser eller olika former av bidrag eller Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? subventionerade anställningar samt att säkerställa att de arbetslösa står till arbetsmarknadens förfogande. Det finns alltså ett antal sätt att beskriva Arbetsförmedlingens verksamhet på. Det är dock tydligt att verksamheten innehåller be- tydligt fler inslag än att förmedla lediga arbeten. Som framgår av av- snitt 3.3.2 i kapitel 3 har också verksamhet som består av att för- medla lediga arbeten i allt större utsträckning börjat utföras på andra sätt i samhället än genom den offentliga arbetsförmedlingen. Även om myndigheten själv framhåller att deras viktigaste uppgift alltjämt är att sammanföra arbetsgivare med arbetssökande så har myndig- hetens roll alltså förändrats. Med Arbetsförmedlingens uppdrag avses de samlade uppgifter som särskilt faller på Arbetsförmedlingen och som framgår av instruk- tionen eller annan författning. Utöver specifika uppgifter för finns allmänna uppgifter för alla förvaltningsmyndig- heter under regeringen, t.ex. att ge service, lämna ut allmänna hand- lingar, upprätta årsredovisningar, samarbeta med andra myndigheter och löpande utveckla den egna verksamheten. Sådana allmänna upp- gifter, vars utformning i stor utsträckning följer av myndighetens specifika uppdrag, tas inte med i denna framställning. Även allmänna uppgifter, som att anställa personal, kan dock innefatta myndighets- utövning. Detta kapitel är alltså inte en komplett genomgång av all myndighetsutövning som kan förekomma i Arbetsförmedlingen, utan syftar till att klargöra vilka delar av myndighetens uppdrag som inte är myndighetsutövning och kan läggas ut på andra aktörer. Några begrepp framstår ofta som centrala i diskussioner om Ar- betsförmedlingens uppdrag. Dessa är främst ”matchning” och den s.k. ”arbetsmarknadspolitiska bedömningen”. Dessa begrepp åter- finns dock inte direkt i myndighetens instruktion (2007:1030) eller förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksam- heten. Beroende på hur matchningsbegreppet tolkas kan det inne- fatta alltifrån en mycket stor del av myndighetens verksamhet till en mer snäv avgränsning som t.ex. platsförmedling. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? Vad gäller den arbetsmarknadspolitiska bedömningen framgår det av myndighetens egna föreskrifter att en sådan ska göras i sam- band med upprättandet av en handlingsplan. Vidare finns det för vissa insatser föreskrivet i förordning att Arbetsförmedlingen får besluta något om det är arbetsmarknadspolitiskt motiverat, detta gäller exempelvis för anvisningar till arbetsmarknadspolitiska pro- gram. I kapitel 7 lämnar utredningen förslag på hur denna bedöm- ning ska tydliggöras och stärkas. Den kan vidare noteras att den grundläggande uppgiften att regi- strera och av- respektive omregistrera arbetssökande inte utgör en reglerad uppgift. 2 Diverse regelverk förutsätter dock att den som står till arbetsmarknadens förfogande är anmäld hos som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen har t.ex. med stöd av bemyndigande i förordningen (1997:835), med- delat föreskrifter om hur anmälan för att ha rätt till arbetslöshetser- sättning ska göras. Vidare kan en avregistrering eller redan en änd- ring i hur man är registrerad som arbetssökande leda till konse- kvenser för den enskilde. Registreringsärenden är myndighetsutövning (se prop. 1971:30 s. 343 f.). Myndighetens instruktion och förordningen om den arbetsmark- nadspolitiska verksamheten är de grundläggande författningarna för Arbetsförmedlingens verksamhet. Utredningen går igenom dessa i avsnitten 13.3.1 och 13.3.2 nedan. Bedömningarna i avsnitt 13.5 ut- går från de uppgifter som finns i, eller i anslutning till, dessa författ- ningar. De två första paragraferna i förordningen med instruktion för Arbetsförmedlingen kan sägas vara kärnan i vad myndigheten är satt att göra. Av 1 § framgår att Arbetsförmedlingen ansvarar för den offentliga arbetsförmedlingen och dess arbetsmarknadspolitiska verk- samhet. I 2 § regleras att myndigheten ska verka för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Detta ska ske genom att effektivt sammanföra dem som söker arbete med dem som söker arbetskraft, prioritera dem som befinner sig långt från arbetsmarknaden samt 2Föreskrifter om hur anmälan ska göras finns dock. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? bidra till att stadigvarande öka sysselsättningen på lång sikt. Bestäm- melserna är mycket övergripande och delvis av målsättningskaraktär. För att klargöra vad i uppdraget som är myndighetsutövning eller inte behöver dessa övergripande bestämmelser brytas ner och kon- kretiseras. Myndighetens uppgifter har också preciserats, dels ge- nom andra bestämmelser i instruktionen, dels i annan författning, där den mest grundläggande är förordningen om den arbetsmark- nadspolitiska verksamheten. I 3 § instruktionen finns ett antal krav på hur myndighetens verk- samhet ska utformas, t.ex. att den anpassas till skilda förutsättningar och behov i olika delar av landet och leda till ökad geografisk och yrkesmässig rörlighet bland de arbetssökande. Bestämmelserna i 3 § bör dock inte betraktas som myndighetens uppgifter i termer av vad som är den egentliga verksamheten. De är att se som krav på den verksamhet som myndigheten enligt andra bestämmelser har att bedriva. Ytterligare uppgifter regleras dock i 4 §, vilken består av sju punk- ter. I andra punkten anges att Arbetsförmedlingen ska anlita kom- pletterande aktörer för att snabbt och effektivt få arbetssökande i arbete. Detta är att se som en förutsättning för hur befintliga uppgifter ska lösas, i linje med regleringen av kraven i 3 §, och bör därför kunna bortses från i detta sammanhang. Övriga sex punkter bör dock ses som uppgifter i den mening som kan vara relevant för denna framställning. Dessa är att: –säkerställa att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en omställ- ningsförsäkring, –aktivt inhämta information om lediga arbeten, –analysera, följa upp och utvärdera hur myndighetens verksamhet och de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna påverkar arbetsmark- nadens funktionssätt, –göra bedömningar av arbetsmarknadsläget för att tillhandahålla beslutsunderlag för den framtida arbetsmarknadspolitiken, –bistå myndigheter och andra som bedriver uppföljning och ut- värdering inom Arbetsförmedlingens verksamhetsområde, samt –säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs och motverka bi- dragsbrott samt i detta arbete samverka med berörda parter. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? I 5–6 §§ regleras särskilda ansvarsområden för Arbetsförmedlingen, vilka avser handikappfrågor inom arbetsmarknadspolitiken respek- tive att nyanlända invandrare erbjuds insatser som främjar en snabb och effektiv etablering på arbetsmarknaden, inklusive en upplysning om myndighetens särskilda ansvar enligt lagen (2017:584) om eta- bleringsinsatser för vissa nyanlända invandrare. Den skyldighet att samverka under vissa förutsättningar, som regleras i 14–15 §§, kan i förhållande till handikappområdet ses som en precisering av tidigare nämnd uppgift, medan det för samverkan inom rehabiliteringsom- rådet är en uppgift som inte regleras i instruktionen i övrigt. I 7 § regleras Arbetsförmedlingens medverkan i EU-arbetet. Upp- giften kan bortses från i detta sammanhang. Antingen förutsätts det från EU-nivå att det är den offentliga arbetsförmedlingen som deltar och annars saknas rimliga skäl till varför uppgifterna, i den svenska strukturen, skulle ligga på någon annan än den offentliga arbets- förmedlingen. Som utredningen klargör i avsnitt 13.6.3 kommer det fortsatt finnas behov av en central arbetsmarknadsmyndighet, oak- tat att delar som inte är myndighetsutövning kan utföras av andra aktörer. Om Arbetsförmedlingens uppdrag ändras i grunden kan det dock finnas anledning att av det skälet återkomma till frågan om vilken myndighet som är bäst lämpad att företräda i vissa arbetsmarknadsfrågor på EU-nivå. På samma sätt bör här bortses från den tjänsteexport som är bemyndigad att bedriva enligt 8 §. Myndigheternas tjänsteexport utgår i regel från den verksamhet som den är satt att bedriva på nationell nivå. Det är därför inte rimligt att en sådan upp- gift överlåts till en annan aktör. Vidare kommer en minskning av övriga uppgifter också att påverka befogenheten att bedriva tjänste- export, eftersom tjänsteexport bör bedrivas inom ramen för en myn- dighets kärnverksamhet. Vidare bortses här från 9 och 11 §§, eftersom de bygger på att myndigheten utför vissa andra uppgifter. Även 12 § kan bortses från då den är en ren upplysningsbestämmelse och där uppgifterna [till största delen] redogörs för ändå. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? 13.3.2Förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten I 1 § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten anges att förordningen innehåller närmare bestämmelser om Arbets- förmedlingens arbetsmarknadspolitiska verksamhet. I 5 § första stycket anges formerna för att bedriva den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten. –arbetsmarknadspolitiska program, –arbetslivsinriktad rehabilitering, och –verksamhet för unga med funktionshinder. Några av formerna regleras i särskilda förordningar. Särskilt de arbets- marknadspolitiska programmen omgärdas av omfattande reglering, både om vilka program som finns och möjligheter till ersättning för deltagare i programmen, liksom vissa fall av subventionerade anställ- ningar. Även frågor om vissa anställningsfrämjande åtgärder, arbetstill- stånd och arbetslöshetsförsäkringen ingår i den arbetsmarknadspoli- tiska verksamheten, vilket bl.a. framgår av 5 § andra stycket. Utöver ovan uppräknade former för hur den arbetsmarknadspoli- tiska verksamheten kan bedrivas ska Arbetsförmedlingen under den arbetssökandes medverkan också upprätta en individuell handlings- plan där sökandens skyldigheter, planerade aktiviteter och arbetssök- andets inriktning anges, vilket framgår av 6 §. Den som är arbetslös ska utifrån sin handlingsplan lämna aktivitetsrapporter på löpande basis, vilka Arbetsförmedlingen ska granska enligt 6 a §. Under rubriken om arbetslöshetsförsäkringen regleras i 16–16 d §§ bl.a. att Arbetsförmedlingen skyndsamt ska underrätta arbetslöshetskassan och Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen om det kan antas att den som får eller begär arbetslöshetsersättning missköter arbetssökandet, förlänger eller orsaker tiden i arbetslöshet eller inte uppfyller de allmänna villkoren för rätt till ersättning. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? Förutom den reglering av praktiskt och ekonomiskt stöd3 som finns inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska programmen har Arbetsförmedlingen också att tillämpa förordningarna (2006:1481) om stöd för nystartsjobb samt (2013:1157) om stöd för yrkesintro- duktionsanställningar. Vidare har myndigheten uppgifter enligt för- ordningen (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmarknads- politiska insatser, där Arbetsförmedlingen bl.a. prövar vissa ersätt- ningar och även beslutar om varning och avstängning från rätten till ersättning.4 Arbetsmarknadspolitiska program och subventionerade anställningar utgör tillsammans en väsentlig del av Arbetsförmed- lingens och arbetsmarknadspolitikens verktyg. 13.4Vilken typ av verksamhet består Arbetsförmedlingens uppgifter av? Det finns flera sätt att se på Arbetsförmedlingens verksamhet. Ovan görs en genomgång av merparten av myndighetens uppgifter så som de anges i instruktionen eller annan förordning. För att bättre kunna förstå myndighetens uppdrag i praktiken, och få en mer samlad bild av myndighetens uppdrag, kan dock finnas skäl att försöka gruppera de olika verksamheterna utifrån deras karaktär. Detta bör också un- derlätta bedömningen kring vad som är myndighetsutövning och inte. I detta sammanhang kan en och samma uppgift innehålla moment av olika karaktär, t.ex. att vara stödjande och samordnande för en fråga där man vid behov också har att besluta om åtgärder. En grov indel- ning görs därför nedan utifrån verksamhetens karaktär med en be- dömning av om verksamhet av sådan karaktär innefattar myndighets- utövning. En del av verksamheten är utformningen, inom givna ramar, och utförandet av den faktiska verksamhet som framför allt följer av för- ordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten, t.ex. att ge vägledning, att bedriva platsförmedling eller insatser som lämnas inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program. Sådan verk- samhet bör inte kunna betraktas som myndighetsutövning. 3Med praktiskt stöd avses allmänna och särskilda arbetsmarknadstjänster, så som platsför- medling och vägledning, och med ekonomiskt stöd avses exempelvis anställningsstöd. 4Arbetsförmedlingen beslutar om varning och avstängning avseende aktivitetsstöd, utveck- lingsersättning och etableringsersättning. Arbetsförmedlingen prövar rätten till ersättningar för vissa kostnader, exempelvis resor, logi och dubbelt boende. Arbetsförmedlingen prövar däremot inte rätten till aktivitetsstöd, etc. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? benämns detta som ”utförande”. I sammanhanget saknar det bety- delse om utförandet sker i egen regi eller genom en extern aktör som Arbetsförmedlingen har avtal med. En arbetssökande har som regel inte en automatisk rätt att ta del av arbetsmarknadspolitiska insatser. krävs att Arbetsförmed- lingen bedömer att en insats är arbetsmarknadspolitiskt motiverad. Om en insats bedöms vara arbetsmarknadspolitiskt motiverad kan arbetsförmedlingen anvisa den arbetssökande till insatsen. En arbets- sökande är fri att avstå från en insats, men det kan innebära negativa konsekvenser för den enskilde.5 Även i de fall negativa konsekvenser saknas innebär dock anvisningarna att Arbetsförmedlingen ensidigt beslutar om en förmån för den enskilde. Anvisningar är därför myn- dighetsutövning, liksom beslut i samband med detta, t.ex. återkall- elser eller sanktioner om deltagaren har aktivitetsstöd. En annan del är verksamhet som består av granskning och kon- troll, i synnerhet av att arbetssökande aktivitetsrapporterar som sig bör och även i övrigt står till arbetsmarknadens förfogande, liksom att motverka felaktiga utbetalningar. innebär det att själv fattar beslut om sanktioner, i andra fall att en underrättelse lämnas till arbetslöshetskassan som har att besluta om åtgärder. Fastän underrättelserna inte är bindande styrs de av offent- ligrättsliga föreskrifter och kan få indirekta rättsliga konsekvenser för den enskilde. De bör därför anses ske vid myndighetsutövning utan att vara myndighetsutövning i sig. Genom att vara anmäld som arbetslös hos Arbetsförmedlingen och uppbära ersättning i någon form, kan den enskilde sägas vara i en form av beroendeställning gentemot det offentliga. Detta gäller även vid utförande verksamhet. Även om denna inte är myndighetsutöv- ning (se ovan) förutsätter den kontroll och uppföljning av den arbets- sökandes deltagande, med möjliga beslut om sanktioner. Det finns dock inte skäl att för den sakens skull betrakta utförande verksamhet som myndighetsutövning. Kontroll och granskning kan utformas på olika sätt, där det är fullt möjligt att skilja på rollerna mellan den som bedriver en verksamhet och den som granskar en deltagares aktivitet i densamma. 5Att avvisa en erbjuden insats utgör exempelvis grund för sanktion i förordningen om ersätt- ning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser och i lagen om arbetslöshetsförsäkringen. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? Arbetsförmedlingen bedriver också verksamhet som inte har an- knytning till enskilda ärenden, t.ex. att göra analyser och prognoser inom sitt område. Sådana uppgifter är inte myndighetsutövning. 13.5Vilka delar av Arbetsförmedlingens verksamhet innebär myndighetsutövning? Bedömning: Uppgiften i 4 § 1 instruktionen ska tillsammans med 6 a tredje stycket och 16 §§ förordningen om den arbetsmark- nadspolitiska verksamheten betraktas som merparten av Arbets- förmedlingens kontrolluppdrag och antingen är myndighetsut- övning i sig själv eller sker vid myndighetsutövning. Uppgiften i 4 § 1 instruktionen om att säkerställa att arbetslöshets- försäkringen fungerar som en omställningsförsäkring ska läsas till- sammans med 16 § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Där stadgas att Arbetsförmedlingen skyndsamt ska underrätta arbetslöshetskassan och Inspektionen för arbetslöshets- försäkringen (IAF) om det kan antas att en arbetssökande som får eller begär arbetslöshetsersättning missköter arbetssökandet, för- länger tiden i eller orsakar arbetslösheten enligt 43–43 b §§ lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring () eller inte uppfyller de allmänna villkoren för rätt till ersättning i 9 eller 11 §§ samma lag. Kontrolluppdraget i 16 § förordningen om den arbetsmarknads- politiska verksamheten innebär en förpliktelse för Arbetsförmed- lingen. En underrättelse till arbetslöshetskassan innebär dock inte myndighetsutövning, eftersom det inte är fråga om ett beslut eller en faktisk åtgärd som direkt får rättsverkningar för den enskilde. Det är arbetslöshetskassan som beslutar om eventuella sanktioner för den som uppbär ersättning därifrån. I fråga om straffansvar för tjäns- tefel har dock , i ett mål om anmälansskyldighet för en förskola vid kännedom om något som innebär att socialnämn- den behöver ingripa till ett barns skydd, framhållit att åtskilliga åt- gärder eller uteblivna sådana som ingår endast som ett led i myndig- hetsutövning är att anse som utförda ”vid myndighetsutövning”. Det är fråga om åtgärder som styrs av offentligrättsliga föreskrifter Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? och som indirekt kan få rättsliga konsekvenser för den enskilde (Hög- sta domstolens dom meddelad , mål nr B 6273- 13). En underrättelse från Arbetsförmedlingen – om att det kan antas en arbetssökande missköter sitt arbetssökande, förlänger tiden i arbetslöshet eller orsakar arbetslösheten, enligt lagen om arbets- löshetsförsäkring, eller inte uppfyller de allmänna villkoren för rätt till ersättning enligt samma lag – bör därför anses ske vid myndig- hetsutövning, åtminstone i straffrättslig mening. Bestämmelsen i 16 § förordningen om den arbetsmarknads-poli- tiska verksamheten bör alltså ses som en precisering av den uppgift som följer av 4 § 1 instruktionen. Denna uppgift har nära samband med uppgiften i 6 a § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten om att skyndsamt granska inkomna aktivitetsrappor- ter. En sökande som inte lämnar sin aktivitetsrapport kan stängas av från ersättning enligt 43 § första stycket 2 . Vidare är aktivitetsrapporterna ett verktyg för att kontrollera om den arbets- sökande aktivt söker lämpliga arbeten för att kunna meddela a-kas- san om det finns anledning att anta att så inte är fallet i enlighet med 43 § första stycket 5 samma lag. Till skillnad från uppgiften som fram- går av 4 § instruktionen och 16 § förordningen om den arbetsmark- nadspolitiska verksamheten avser dock regleringen i 6 a § förord- ningen ett större tillämpningsområde än mottagare av ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Granskningen avser alla arbetslösas aktiviteter oavsett om ersättning lämnas eller i sådana fall i vilken form. För den som uppbär ersättning i enlighet med förordningen (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser är det Arbetsförmedlingen som enligt 6 kap. 2–4 och 12 §§ har att pröva frågor om varning och avstängning från rätten till er- sättning. Regelverket enligt nu aktuell förordning har mycket stora likheter med , bl.a. kraven på aktivitetsrapportering och att aktivt söka lämpliga arbeten. I dessa fall utgör granskningen enligt 6 a § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten underlag för Arbetsförmedlingens egna beslut, som är myndighets- utövning, i stället för underrättelser till arbetslöshetskassorna. () har angett att regleringen i 12 kap. 4§ regeringsformen om att lägga ut förvaltningsuppgifter som inne- fattar myndighetsutövning på enskilda avser hela hand-läggningen av ett ärende, där beredningen av och beslutet i ett ärende i princip Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? måste anses utgöra oskiljaktiga delar av en och samma förvaltnings- uppgift (JO 2001/02 s. 250). En myndighet kan därmed inte utan lagstöd lägga ut beredningen av ett ärende som innefattar myndig- hetsutövning, även om myndigheten själv skulle behålla rollen som beslutsfattare. Granskningen av aktivitetsrapporter och bedömning av övrigt underlag samt eventuella beslut om sanktioner, bör då ses som en samlad process när Arbetsförmedlingen fattar beslut om sank- tioner vid aktivitetsstöd. Som framgår ovan ser dock ärendegången vid sanktioner olika ut beroende på vilken ersättning den arbetslöse har. Vid avstängning från rätten till ersättning från arbetslöshetskassan svarar arbetslös- hetskassorna för att bereda ärendet och fatta beslut, även om ärendet initieras genom en underrättelse från Arbetsförmedlingen. Det skulle kunna anföras att arbetslöshetskassornas beredning är skild från Arbetsförmedlingens process för underrättelser, vilket skulle tala för att sådan verksamhet hos verksamhet utan särskilt lagstöd kan läggas ut på annan aktör, då uppdelningen av handläggningen redan har gjorts i författning och den del som avser Arbetsförmed- lingen inte är myndighetsutövning. Givet att Arbetsförmedlingens uppgift dock är författningsreglerad och att anses som utförd vid myndighetsutövning, på sätt som framgår ovan, bör dock denna skill- nad i ärendegången inte innebära någon skillnad i praktiken. IAF har i flera rapporter behandlat uppgiften som följer av 16 § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten som myndighetsutövning (se t.ex. IAF 2010:23 och IAF 2012:4).