sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Lättnader i vissa delar av regelverken och hänsyn till proportio- nalitet vid tillämpningen av vissa delar av regelverken när det gäller mindre företag ska underlätta för dessa företag att bedriva eller ut- öka sin verksamhet vilket gynnar samhällsekonomin genom att dessa företag kan skapa ökad sysselsättning och ökade skatteintäkter. Företagen som berörs är företag som är verksamma på de finansiella marknaderna. Institut, det vill säga kreditinstitut och värdepappers- företag, omfattas av ändringsförslagen. och finansiella institut omfattas av ändringsförslagen under vissa för- utsättningar. Företagen kommer i olika utsträckning beröras av ändringarna i regelverken beroende på sin storlek och i vilken utsträckning de verk- tyg som regelverken tillhandahåller kommer att tillämpas. Kapitalkraven innebär i grunden att institut ska inneha tillräckligt med kapital, för att kunna bära oförutsedda förluster som kan uppstå vid ekonomisk påfrestning. Kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder är ett kompletterande krav som innebär att systemviktiga institut, utöver det förlustbärande kapitalet, ska inneha tillräckligt med ytterligare kapital eller skuldinstrument för att vid behov kunna återkapitaliseras så att företagets verksamhet kan fortleva. Strukturen på institutens kapitalkrav kommer att förändras genom förslagen i betänkandet. Företagens krav på kapitalbas och kvalificerade skulder bygger i sin tur till stor del på utformningen och strukturen på kapitalkraven och kommer därför påverkas av för- ändringar i kapitalkraven. Vissa av förslagen i betänkandet kan inne- bära minskningar av kapitalkraven och kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder och vissa ändringar kan innebära ökningar av kraven. Effekter för större företag Effekterna för företagen beror på i vilken utsträckning Riksgäldskon- toret och kommer att använda de verktyg som regelverket tillhandahåller. Sammantaget bedöms effekterna för finanssektorn som helhet, det vill säga inklusive de större företagen, bli positiva. Krav på kapitaltäckning och krav på kapitalbas och kvali- ficerade skulder minskar riskerna för finansiella kriser och begränsar skadeverkningarna om en kris ändå inträffar. En av förändringarna som kan få större effekt för de största instituten berör det särskilda kapitalbaskravet i kapitaltäckningen. I tillsynsförordningen finns kapi- talbaskrav som avser att täcka risker av olika slag som ett institut kan vara exponerat för, så kallade pelare 1-krav. Utöver kraven i tillsyns- förordningen föreslås ändringar i tillsynslagen avseende ett särskilt kapitalbaskrav, som också benämns pelare 2-krav. I det särskilda kapi- talbaskravet ingår ett påslag för systemrisk på på gruppnivå för de största . Det påslaget för system- risk kommer, förenklat uttryckt, inte att kunna räknas med i sin nuvarande form i det särskilda kapitalbaskravet framöver. Det kan innebära att det särskilda kapitalbaskravet minskar i denna del. En annan förändring som kan få större effekt avser kapitalbuf- fertar. Gällande kapitaltäckningsregelverk ställer krav på företagen att ha extra kapitalbuffertar. Kapitalbuffertar kan ses som stötdämpare som syftar till att undvika att företagen bryter mot tillsynsförord- ningens och kapitaltäckningsdirektivets kapitalbaskrav och de beaktas även i samband med kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder. Ändringsförslagen avser bland annat bufferten för övriga system- viktiga institut. Den högsta nivån på kapitalbufferten för övriga systemviktiga institut höjs från . Dessutom innebär förslagen att bufferten för övriga systemviktiga institut och system- riskbufferten är kumulativa framöver, gäller i huvudsak att den högsta av de två ska tillämpas. Förenklat skulle en systemriskbuffert på och en buffert för övriga systemviktiga institut på kunna adderas till en buffert på . Det skulle innebära att berörda institut behöver hålla mera kapital i denna del för att uppfylla buffertarna än om bara den högsta av dem skulle gälla. En ytterligare större förändring är att företagen kommer att behöva uppfylla ett så kallat minimikrav för bruttosoliditet. Det innebär att företag i normalfall måste ha ett primärkapital som över- stiger av företagets totala exponeringsmått. Bruttosoli- ditetskravet innebär en lägsta nivå för företagens kapital och ska uppfyllas vid sidan av de riskvägda kraven, som ett parallellt krav. De flesta företagen uppskattas ha det kapital som krävs för att uppfylla minimikravet för bruttosoliditet vilket innebär att änd- ringsförslagen bedöms ha begränsad effekt när det gäller just upp- fyllandet av detta krav. Kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder påverkas av utform- ningen och strukturen på kapitalkraven. Kravet på kapitalbas och kva- lificerade skulder utgörs förenklat av ett förlustabsorberingsbelopp och ett återkapitaliseringsbelopp vilka utgår ifrån kapitalkraven. För- ändringar i utformningen och strukturen på kapitalkraven liksom införandet av bruttosoliditetskravet påverkar även kravet på kapital- bas och kvalificerade skulder. I resolutionsregelverket införs bindande miniminivåer när det gäller efterställda instrument. Att ett instrument är efterställt inne- bär att det i förmånsrättsordningen kommer efter skulder som reso- lutionsmyndigheten inte kan eller vill skriva ner, till exempel insätt- ningar från privatpersoner. De flesta företag kommer behöva emit- tera efterställda instrument för att uppfylla miniminivåerna, vilket innebär att ändringsförslagen bedöms innebära ökade kostnader för företagen i denna del. Det är inte möjligt att bedöma effekterna för de totala finansieringskostnaderna för företagen då dessa även på- verkas av andra faktorer. Effekter för mindre företag Förslagen innehåller ändringar som innebär att regelverken görs mera proportionerliga för att kunna anpassas efter institutens stor- lek och komplexitet. Det kan innebära minskade kostnader för före- tagen. Ändringsförslagen innebär bland annat att mindre institut kan få mindre omfattande krav på vad som ska rapporteras till tillsyns- myndigheter än vad stora institut kan få samt att kraven på offent- liggörande kan vara lägre för mindre institut än för stora institut. Även ersättningsreglerna kan göras mera proportionerliga. Det har visat sig att vissa krav i sådan del är alltför betungande och inte står i proportion till deras tillsynsmässiga fördelar när de tillämpas på mindre institut. Det har också visat sig att kostnaden för att tillämpa kraven överstiger deras tillsynsmässiga fördelar när det gäller personal med låga nivåer av rörlig ersättning, eftersom sådana rörliga ersätt- ningsnivåer ger svaga eller inga incitament för personalen att ta över- drivna risker. och personer med låga rörliga ersätt- ningsnivåer kan undantas från kraven om uppskov och utbetalning i instrument och om ett sådant undantag skulle tillämpas skulle det kunna innebära minskade kostnader för företagen. Harmoniseringen av regelverken neutraliserar konkurrensförhål- landen för inom EU och för på den globala marknaden då den svenska utformningen av reglerna anpas- sas mer till utformningen av reglerna i övriga länder inom EU och EU-reglerna har anpassats till den globala utformningen. När det gäller hanteringen av banker i kris är syftet med de globala reglerna, TLAC-standarden, att säkerställa att globala systemviktiga institut har tillräcklig förlustabsorberings- och återkapitaliseringskapacitet för att bidra till att säkerställa att dessa institut kan upprätthålla sam- hällskritiska funktioner utan att skattebetalarnas pengar eller andra offentliga medel måste användas eller att den finansiella stabiliteten äventyras om företagen hamnar i resolution. Inom EU tillämpas MREL för samma ändamål och har de två harmoniserats och svensk rätt anpassas utifrån den harmoniseringen. Det görs även bland annat ändringar i regelverken som innebär lättnader i kapitalkraven för utlåning till små och medelstora företag med syftet att underlätta deras finansiering. Effekten blir lättnader genom reduceringar av de riskvägda exponeringsbeloppen för de institut som lånar ut pengar till små och medelstora företag. Reglerna gäller inom hela EU och är lika för berörda institut. Motsvarande regler finns inte i regelverken som gäller globalt. inom EU bedöms därför få en relativ konkurrensfördel gentemot liknande företag på den globala marknaden i detta avseende. Svenska företag bedöms dock inte få någon konkurrensfördel gentemot liknande företag inom EU. Det bedöms inte uppstå några nya administrativa kostnader avseende uppgifter som ska upprättas, lagras eller överföras. Ändringsförslagen innebär bland annat att mindre institut kan få mindre omfattande krav på vad som ska rapporteras till tillsynsmyndigheter än vad stora institut kan få samt att kraven på offentliggörande kan vara lägre för mindre institut än för stora institut. Detta innebär att de admi- nistrativa kostnaderna kan minska för mindre institut. och personer med låga rörliga ersättningsnivåer kan undantas från kraven om uppskov och utbetalning i instrument. Om dessa undantag skulle tillämpas skulle det kunna innebära mins- kade kostnader för berörda institut. Det kan uppstå kostnader för utbildning avseende ändringarna i regel- verken. Då instituten omfattas av regelverken bedöms kostnaderna för utbildning i ändringarna av regelverken bli begrän- Uppskattningsvis kommer per institut investeras för utbildning, kostnaden skulle då uppgå till (* 645 kronor1) per institut. Det bedöms inte uppstå några behov och därmed kostnader för implementering av nya it-system men vissa kostnader kan uppstå för anpassningar av befintliga system. Det kan tillkomma kostnader avseende godkännande för vissa holdingföretag enligt 1 a kap. tillsynslagen. Att sammanställa uppgif- ter till en ansökan uppskattas ta för ett före- tag vilket skulle innebära en kostnad på (*645 kronor2). Dessutom tillkommer en avgift till till- synsmyndigheten för prövning av en ansökan. 22.4Effekter för myndigheter och domstolar tillkommande arbetsuppgifter till följd av änd- ringarna i regelverken innebär bland annat att skriftliga beslut om särskilda kapitalbaskrav ska fattas, uppdatering av processer och metoddokument, framtagande av nya föreskrifter, hantering av till- stånd för vissa holdingföretag och ökat samarbete med Riksgäldskon- toret i olika frågor kring kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder. Merkostnader bedöms huvudsakligen rymmas inom befintliga ramar och hanteras genom omprioriteringar av befintliga resurser. tillkommande arbetsuppgifter till följd av ändringarna i regelverken innebär bland annat uppdateringar av befintliga föreskrifter och interna metoddokument samt fram- tagande av nya föreskrifter. Tillkommande löpande arbetsuppgifter är bland annat godkännande av återköp av kvalificerade skuldinstru- ment. Merkostnader bedöms rymmas inom befintliga ramar och hanteras genom omprioriteringar av befintliga resurser. Förslagen innebär att det ställs vissa nya krav och att vissa nya beslut kan fattas som kan överklagas vilket kan medföra visst mer- arbete för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Beslut som tillkom- mer i lagen om resolution eller där tillämpningsområdet utvidgas gör 1Beräkningen är baserad på SCB:s yrkeskategori ”jurist” med en genomsnittlig månadslön på och ett totalt lönepåslag på . Det innebär en kostnad på . 2Beräkningen är baserad på SCB:s yrkeskategori ”jurist” med en genomsnittlig månadslön på och ett totalt lönepåslag på . Det innebär en kostnad på . att det kan komma att fattas fler beslut som kan komma under dom- stolsprövning. Ett sådant beslut är till exempel beslut om moratorium utanför resolution. Med hänsyn till att nuvarande möjligheter att besluta om moratorium inom resolution inte har använts i någon större omfattning förväntas dock inte den nya möjligheten resultera i något större antal beslut. I tillsynslagen tillkommer beslut om god- kännande eller beslut om undantag från godkännande av vissa hol- dingbolag under vissa omständigheter. Om godkännande nekas eller undantag från godkännande inte medges kan detta överklagas. Fram- över kommer även beslut fattas avseende det särskilda kapitalbaskravet och dessa beslut kan överklagas. Förslagen bedöms inte bidra till annat än en begränsad måltillströmning. De merkostnader som förslagen kan medföra för domstolarna bedöms kunna hanteras inom befintliga ramar. Hur de ändrade regelverken ska tillämpas hanteras framför allt av de berörda myndigheterna. anordnar till exempel informationsträffar i samband med införandet av nya eller ändrade regler som påverkar instituten. tar tillsammans med de nationella tillsynsmyndigheterna och resolutionsmyndigheterna fram skriftliga svar på frågor från insti- tuten avseende nya eller ändrade regelverk. Dessa frågor och svar publiceras på hemsida i syfte att främja en enhetlig tolkning och tillämpning. Förslagen genomför i huvudsak ändringsdirektiv och det finns därför inte utrymme för alternativa lösningar. Om skulle välja att inte anpassa svensk lagstiftning till de nya rättsakterna riskerar att kommissionen inleder ett formellt överträdelseförfarande mot och i förlängningen en process i . Kapitaltäckningsdirektivet och krishanteringsdirektivet är EU-direk- tiv som ska genomföras i medlemsländerna. Ursprungsdirektiven är minimidirektiv. Genom ändringsförslagen genomförs ändringsdirek- tiven i svensk rätt. Genomförandet av ändringsdirektiven innebär en ökad harmonisering av regelverken för kapitaltäckning och krishan- tering inom EU. 23.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag Paragrafen innehåller bestämmelser om metoder för offentlig- görande. Ändringen i paragrafen är en följd av att motsvarande bestäm- melse om hur information ska offentliggöras som tidigare fanns i artikel 434.2 i tillsynsförordningen nu finns i artikel 434.1 i samma förordning. En hänvisning ska därför rätteligen göras till den senare artikeln. 23.2Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden Paragrafen innehåller definitioner. Ändringarna i paragrafen genomför artikel 2 i Europarlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/879. 23.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse Paragrafen innehåller bestämmelser om definitioner. Ändringen i punkten 7 innebär att definitionen av finansiellt insti- tut i tillsynsförordningen görs direkt tillämplig i lagen (jfr 1 kap. 5 § LVM). Hänvisningen till förordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Ändringen i punkten 11 innebär att hänvisningar i lagen till kapital- täckningsdirektivet ska vara statiska och därmed avse direktivet i dess lydelse enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version. Paragrafen innehåller bestämmelser om riskhantering. Övervägan- dena finns i avsnitt 10.4.4. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 104b.1 i kapitaltäckningsdirektivet. Tillägget i andra stycket klargör att kreditinstitutet inom ramen för sin riskhantering ska fastställa det internt bedömda kapital- behovet till tillfredställande kapitalbasnivåer. Sådana nivåer ska vara tillräckliga för att täcka alla de risker som det är eller kan komma att bli exponerat för och för att säkerställa att institutets kapitalbas kan absorbera potentiella förluster till följd av stresscenarier, inbegripet sådana som identifierats vid det stresstest inom ramen för tillsynen som avses i artikel 100 i kapitaltäckningsdirektivet. Nivåer ska fast- ställas både i fråga om andra risker än risken för alltför låg brutto- soliditet och i fråga om risken för alltför låg bruttosoliditet. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om hantering av ränterisk som följer av verksamhet utanför handelslagret. Över- vägandena finns i avsnitt 6.7. Paragrafen genomför delvis de nya artiklarna 84.3 och 84.4 i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen kompletterar den generella bestämmelsen om risk- hantering i 6 kap. 2 § LBF. Av paragrafen följer att Finansinspek- tionen i vissa fall vid hantering av ränterisker utanför handelslagret får kräva att ett kreditinstitut ska använda schablonmetoden, och inte den förenklade schablonmetoden, som avses i artikel 84. Av artikel 84.1 framgår nämligen att behöriga myndigheter ska säker- ställa att institut ska använda sig av en schablonmetod eller en för- enklad schablonmetod för att identifiera, utvärdera, hantera och reducera risker från potentiella ränteförändringar som påverkar både det ekonomiska värdet på egna kapital och nettoränteintäkter från institutets verksamhet utanför handelslagret. Sådana metoder ska uppfylla de tekniska tillsynsstandarder som kommissionen ska anta enligt artikel 84.5. De situationer när får kräva att schablonmetoden används är antingen när inspektionen bedömer att ett kreditinstituts interna system för att utvärdera riskerna inte är tillfredsställande (artikel 84.3) eller, när det rör sig om ett sådant litet och icke komplext institut som avses i artikel 4.1.145 i tillsyns- förordningen, inspektionen anser att den förenklade schablon- metoden inte är lämplig för att fånga upp ränterisker som följer av institutets verksamhet utanför handelslagret (artikel 84.4). Defini- tionen av kapitaltäckningsdirektivet i 1 kap. 5 § 11 innebär att hän- visningarna till direktivet är statiska och avser därmed direktivet i dess lydelse enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version. Paragrafen innehåller bestämmelser om godkännande av koncern- internt avtal. I andra stycket 4 justeras hänvisningen till kapitaltäcknings- direktivet eftersom aktuell bestämmelse nu regleras i artikel 104a. Paragrafen innehåller bestämmelser om information som ska föras om avtal som ingåtts med vissa närstående. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 88.1 i kapitaltäckningsdirektivet. Tillägget i första stycket innebär att den förteckning som ett kreditinstitut ska föra om de avtal som har träffats, utöver jävs- kretsen enligt 5 §, ska innehålla uppgifter om kredit som lämnats till vissa andra närstående till personer i ledningen av kreditinstitutet. Av 13 kap. 3 § LBF följer att ett kreditinstitut är skyldigt att lämna de upplysningar som förs i en sådan förteckning till Finansinspek- tionen om inspektionen begär det. Med stöd av andra stycket ges kreditinstitutet rättsligt stöd för att dessutom föra en förteckning över de närstående som omfattas av kravet enligt första stycket för att uppfylla kravet på en förteckning enligt första stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om omfattningen av Finans- inspektionens tillsyn. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 91.1 i kapitaltäckningsdirektivet. I andra stycket görs nu ett förtydligande om att särskilt ska kontrollera om ett kreditinstituts ägare och ledning upp- fyller kraven på lämplighet när det finns misstankar om pågående eller genomförd penningtvätt eller finansiering av terrorism eller försök till detta eller det finns en sådan ökad risk som kan kopplas till institutet. Ändringen i tredje stycket är språklig. Paragrafen innehåller bestämmelser om samarbete och utbyte av information. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 56 h i kapitaltäckningsdirektivet. Tillägget innebär en skyldighet för att i sin verksamhet samarbeta och utbyta information med sådana myndig- heter som i vissa länder har fått särskilt ansvar för tillämpningen av regler om strukturell åtskillnad inom en bankgrupp. Skyldigheten gäl- ler i den utsträckning det följer av medlemskap i unionen och därmed enligt kapitaltäckningsdirektivet. Bestämmelsen innebär att får lämna ut även en uppgift som om- fattas av sekretess till en utländsk myndighet (8 kap. 3 § OSL). Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om utbyte av infor- mation. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. Paragrafen genomför delvis den nya artikel 58a i kapitaltäck- ningsdirektivet. Paragrafen innebär att i vissa fall får lämna information till vissa internationella organ. Att informationen ska lämnas under de förutsättningar och i den utsträckning som följer av kapitaltäckningsdirektivet innebär att utlämnande endast får ske enligt de krav som anges i direktivet. Det innebär att kraven i artikel 58a ska vara uppfyllda. Definitionen av kapitaltäcknings- direktivet i 1 kap. 5 § 11 innebär att hänvisningen till direktivet är statisk och avser därmed direktivet i dess lydelse enligt Europaparla- mentets och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version. I fråga om och får information lämnas med avseende på bedömningar för program- met för granskning av finanssektorn. Vad gäller Banken för interna- tionell betalningsutjämning får information lämnas för kvantitativa konsekvensbedömningar och för Rådet för finansiell stabilitet får information lämnas för dess tillsynsfunktion. Av kapitaltäcknings- direktivet följer vidare att sekretessbelagd information endast får lämnas efter en uttrycklig begäran från det behöriga organet och om vissa villkor är uppfyllda. Dessa villkor innebär först och främst att begäran ska vara vederbörligen motiverad mot bakgrund av de sär- skilda uppgifter som det begärande organet utför i enlighet med dess lagstadgade mandat. Begäran ska vidare vara tillräckligt exakt vad gäller arten, omfattningen och formatet hos den information som begärs samt metoden för dess utlämnande eller överföring. Därutöver ska den begärda informationen vara strikt nödvändig för det begärande organets utförande av de särskilda uppgifterna och inte gå utöver de lagstadgade uppgifter som det begärande organet har till- delats. Slutligen ska informationen överlämnas eller utlämnas enbart till de personer som direkt deltar i utförandet av den särskilda upp- giften och de personer som har tillgång till informationen vara föremål för krav på tystnadsplikt som är likvärdiga med de som ställs enligt direktivet. Endast aggregerande eller anonymiserande uppgifter får överlämnas. får endast utbyta annan information i sina lokaler. Dataskyddsförordningen är tillämplig i fråga om behand- ling av personuppgifter som sker i samband med informationsutbytet. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om ingripande mot revisorer och särskilda granskare. Övervägandena finns i avsnitt 6.9. Paragrafen genomför delvis den nya artikel 63.1 i kapitaltäck- ningsdirektivet. Paragrafen innebär en möjlighet för att kräva att en revisor eller särskild granskare som åsidosatt sina rappor- teringsskyldigheter enligt lagen ska bytas ut. Om revisorn är utsedd av kreditinstitutet innebär detta att kreditinstitutet ska entlediga revisorn och vidta de åtgärder som krävs för att en ny revisor ska utses. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om samarbete i vissa fall vid prövning av en ägares lämplighet. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.5. Paragrafen genomför delvis den nya artikel 21a.2 i kapitaltäck- ningsdirektivet. Första stycket innebär att , när det med en prövning av ett kreditinstituts ägares lämplighet pågår en prövning av en sådan ansökan om godkännande av ett finansiellt holdingföretag eller blandat finansiellt holdingföretag som avses i 1 a kap. till vilket kreditinstitutet hör, på lämpligt sätt ska samarbeta med de myndigheter som prövar ansökan om godkännande. Sam- arbetet ska därmed ske med den myndighet som ansvarar för till- synen på gruppnivå och den myndighet som är behörig myndighet i den medlemsstat där det finansiella holdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget är etablerat, om denna är annan än den myndighet som ansvarar för tillsynen på gruppnivå.