sou · H7B330 · 2019-06-10 00:00:00 — För att undvika stora tröskeleffekter har vi även utrett alternativet att låta anslutningsskyldigheten vara kvar för dessa ledningar, men istället endast låta vissa av ellagens bestämmelser vara tillämpliga när överföring sker till en enstaka eller få kunder. Detta skulle innebära två kategorier av koncessionerade och reglerade elnät. Förutom att regelverket riskerar att bli svåröverskådligt uppstår frågorna om vilka regler som ska vara tillämpliga och i vilka situationer. Ska de särskilda reglerna gälla om en kund är ansluten, om två är anslutna? Eller ska andra faktorer som överförd energimängd vara av betydelse? Vi bedömer att sådana tillämpningsproblem gör att det alternativet bör undvikas. Ett särskilt fall, som även berörs i avsnitt 4.3.1 är överföring av el på egna koncessionerade ledningar för matning av järnvägsnätet. Detta är ett system med andra tekniska förutsättningar än det övriga koncessionerade nätet, bland annat används frekvensen () i stället för . som överförs på dessa led- ningar används för matning av egna anläggningar för att tillhandahålla en tjänst för utomstående aktörer, järnvägsföretagen. Vår bedömning är att den överföring som sker på nät inte ska anses vara överföring för annans räkning och att Trafik- verkets koncessionerade ledningar därmed omfattas av förslaget om undantag från reglering. Oreglerade icke koncessionspliktiga nät För IKN där överföring endast sker för egen räkning föreslår vi ingen förändring. Samtliga ledningar där överföring sker för egen räkning kommer således att hanteras lika oavsett om ledningen används med stöd av nätkoncession eller inte. Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät Reglerade icke koncessionspliktiga nät Förslag: får bemyndigande att i föreskrift reglera om, och i vilken utsträckning, ledningar som används utan stöd av nätkoncession ska omfattas av regleringen i ellagen och därtill hörande föreskrifter. Vi föreslår att nätmyndigheten får bemyndigande att i föreskrift reglera om, och i vilken utsträckning, ledningar som används utan stöd av nätkoncession ska omfattas av regleringen i ellagen och där- till hörande föreskrifter. Det främsta syftet är att externa kunder på vissa IKN ska ha möjlighet att byta elleverantör. Denna möjlighet förutsätter att mätning sker. Regleringen bör därför begränsas till dessa krav för IKN på vilka överföring för annans räkning sker i större omfattning, till exempel flygplatser. Det bör som finnas en rätt att bygga dessa nät utan nätkoncession. kan inte kunder som är anslutna till IKN enligt ellagen ställa krav på överföringens kvalitet och omfattas inte av reglerna om av- brottsersättning. Dessa kunder omfattas inte heller av ellagens regler om byte av elleverantör, vare sig rätten att byta eller reglerna om hur ett byte ska ske. En viktig aspekt är att en partiell reglering av dessa nät kan ske utan att den innebär en stor administrativ börda för nätinnehavare och Ei. Regleringen av IKN bör vara begränsad till de situationer det är absolut nödvändigt. Utifrån några utslag från EU-domstolen9 står det klart att externa kunder på vissa IKN, i elmarknadsdirektivet benämnda slutna distributionssystem, måste ha möjlighet att byta elleverantör. Denna möjlighet förutsätter att mätning sker. Regler- ingen bör därför begränsas till dessa nät och krav. Eftersom vi föreslår att nätmyndigheten ska få bemyndigande att meddela vilka ledningar som ska vara undantagna från koncessions- plikt, se avsnitt 4.3.1, bör även frågan om och i vilken utsträckning dessa nät ska regleras hanteras genom föreskrift. När föreskrifterna utformas kommer Ei att behöva beakta ansvarsfördelningen mellan olika aktörer och hur skattskyldigheten regleras i lagen om skatt på energi. Ett lämpligt exempel att studera närmare kan vara 9Citiworks AG, C-439/06, EU:C:2008:298, m.fl., C-239/07, EU:C:2008:55 och SpA, C-262/17, C-263/17 och C-273/17, EU:C:2018:961. Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät flygplats, där kunderna på det interna nätet har tillgång till den kon- kurrensutsatta elmarknaden. Se även avsnitt 4.4.2. Artikel 28 i elmarknadsdirektivet innehåller bestämmelser om slutna distributionssystem. Enligt artikel 28.1 får medlemsstaterna som ett slutet distributionssystem klassificera ett system som distribuerar el inom en geografiskt avgränsad industriell eller kommersiell plats eller plats där gemensamma tjänster tillhandahålls och som inte leve- rerar el till hushållskunder, såvida driften eller produktionsprocessen hos systemanvändarna är integrerad av särskilda tekniska skäl eller säkerhetsskäl, eller systemet distribuerar el huvudsakligen till ägaren av, eller den driftsansvarige för systemet eller till företag med anknyt- ning till ägaren av eller den driftsansvarige för systemet. Av skäl 30 till elmarknadsdirektivet framgår att industriella och kommersiella platser samt platser där gemensamma tjänster tillhandahålls, såsom tågstationer, flygplatser, sjukhus, stora campingplatser med integre- rade anläggningar eller kemiska industrianläggningar, kan inbegripa slutna distributionssystem på grund av att den verksamhet som be- drivs i dessa anläggningar är av specialiserad karaktär. Av artikel 28.2 framgår att den driftsansvarige för ett slutet distri- butionssystem får undantas från skyldigheten att anskaffa energi för att täcka energiförluster och reservkapacitet inom sitt system i enlig- het med transparenta, icke-diskriminerande och marknadsbaserade förfaranden, samt skyldigheten att tarifferna, eller de metoder som använts för att beräkna dem, är godkända innan de träder i kraft. Av skäl 30 till elmarknadsdirektivet framgår att när ett slutet distributionssystem används för att skapa optimal effektivitet i en integrerad energiförsörjning som kräver särskilda driftsnormer, eller när ett slutet distributionssystem upprätthålls i första hand för att användas av systemets ägare, bör det vara möjligt att undanta den systemansvarige för distributionssystemet från skyldigheter som skulle utgöra en onödig administrativ börda på grund av det särskilda för- hållandet mellan den systemansvarige för distributionssystemet och systemets användare. Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät Tillträde för tredje part Tredje part ska enligt artikeln 32.1 ha tillträde till överförings- och distributionssystemen grundad på offentliggjorda tariffer, som ska gälla för alla berättigade kunder samt tillämpas objektivt och utan att någon diskriminerande åtskillnad görs mellan systemanvändarna. Tarifferna, eller de metoder som använts för att beräkna dem, ska vara godkända innan de träder i kraft. Den systemansvarige för överförings- eller distributionssystemet får dock vägra tillträde till systemet om det saknar nödvändig kapacitet. Ellagen är utformad på det sättet att de föreskrivna skyldigheterna huvudsakligen endast berör den som använder sin ledning med stöd av en nätkoncession. Interna nät är undantagna från koncessionsplikt, varför innehavare av sådana nät inte har de nämnda skyldigheterna. Tanken bakom detta förhållande är att innehavare av interna nät en- dast överför el för egen räkning. Om man ser till IKN-förordningen så finns dock ett relativt brett utrymme för undantag från huvud- regeln och där det kan förekomma leveranser till hushållskunder eller andra än systemets ägare från ett internt nät. IKN-förordningens tillämpningsområde är betydligt vidare än de slutna distributions- system som avses i artikel 28. Det förhållande att ellagen nu endast gäller för koncessionerade nät och inte alls för IKN är åtminstone i vissa delar svårförenligt med med hänsyn till ett utslag i . Att anslutnings- skyldigheten och tredjepartstillträdet utgör grundläggande principer för den avreglerade elmarknadens funktion följer av de tidigare nämnda domarna från i mål C-439/06 och C-239/07 där dom- stolen tolkat artikel 20.1 i direktiv /54/EG, vilket motsvaras av artikel 32.1 i det tredje elmarknadsdirektivet 2009/72/EG. Domstolen tolkade artikeln som att den utgör hinder för nationell lagstiftning genom vilken vissa systemansvariga för energiförsörjnings- system befrias från skyldigheten att ge tredje parter fritt tillträde till Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät systemen, med hänvisning till att dessa system är belägna på samman- hörande verksamhetsområden och till övervägande del används för leverans av energi inom det egna företaget och till närstående företag. Tredjepartstillträde måste således garanteras alla ledningar och ledningsnät oavsett om de är koncessionerade eller inte, åtminstone för nät som, om artikel 28 vore implementerad, skulle klassas som slutna distributionssystem. är tredjepartstillträde till IKN inte garanterat. 4.4.2Mätning inom icke koncessionspliktiga nät Kraven på mätning, beräkning och rapportering av bruttoproduktion och bruttoförbrukning är med rådande regelverk och teknologi för mätning och kommunikationsutrustning, kostnadsdrivande för mark- nadens aktörer. är mätning, beräkning och rapportering avgörande för elmarknadens och elsystemets funktion samt möjlig- heten att utvärdera energipolitiken. Utan att ha gjort en detaljerad uppskattning av nyttorna förenade med ökade krav på mätning, be- räkning och rapportering av bruttoproduktionen och bruttoförbruk- ning inom IKN, gör vi den preliminära bedömningen att mervärdet inte motiverar de merkostnader som kravet medför, se konsekvens- analysen i kapitel 10 för en mer utförlig redogörelse av kostnader för till exempel elproducenter. Vi rekommenderar att den här frågan utreds i samband med en bredare översyn av det bestämmelser som reglerar mätning, beräkning och rapportering av överförd el på kon- cessionspliktiga nät såväl som IKN. Även bestämmelserna om nät- avräkningsområden10 behöver ses över för att bland annat underlätta för att upprätta nätavräkningsområden för IKN när så är motiverat. Vem som ska ansvara för mätning, beräkning och rapportering, finansiering av kostnader och vilka kvalitetskrav som ska gälla är ytterligare frågor som behöver redas ut. De bestämmelser som reglerar mätning, beräkning och rapporter- ing av överförd el är kopplade till regleringen av det koncessionerade nätet. Mätning av anläggningar som är anslutna till ett IKN är i dags- läget oreglerat i ellagen. I vissa fall är dock överföring för annans räk- ning tillåten på IKN. Avsaknaden av mätning innebär också att det är 103 § förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el samt föreskrifter och allmänna råd (EIFS 2016:2) om mätning, be- räkning och rapportering av överförd el. Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät svårt att få en klar bild över situationen på elmarknaden, till exempel när det gäller antalet små produktionsenheter. I nät som inte är an- slutna till det allmänna elnätet finns inte samma problematik, efter- som det som sker i dessa nät är isolerat från det allmänna elnätet och från elmarknaden. Enligt uppdraget ska utredaren se över om det är motiverat att ställa ytterligare krav på mätning av elöverföring i olika inmatnings- och uttagspunkter inom IKN som är anslutna till det allmänna el- nätet. Det övergripande syftet för undantag från koncessionsplikt ska vara att göra det enklare att bygga ledningar och nät som har en obetydlig påverkan på miljön, elmarknaden och elnätet. Syftet med krav om mätning av el inom IKN anslutna till det allmänna elnätet är att det ska vara möjligt att få en klar bild av nätstrukturen, inklu- sive små producenter, liksom att möjliggöra särskiljning mellan olika aktörer inom ett sådant nät. Ett annat motiv till ökade krav på mät- ning kan vara att uppnå konkurrensneutralitet mellan det koncessions- pliktiga och det icke koncessionspliktiga nätet genom harmoniserade villkor för anslutning. Krav på mätning finns i följande regelverk: •3 kap. 10 § ellagen och 4 § förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el föreskriver att nätkon- cessionshavare är skyldig att mäta överförd el i inmatnings-, uttags- och gränspunkt (regelverket ger inte stöd för nettomätning i något fall). •2 § lagen (2014:267) om energimätning i byggnader föreskriver att den som för egen räkning eller låter uppföra en byggnad ska se till att varje lägenhets elförbrukning kan mätas. Detsamma gäller för ombyggnad. •11 kap. 8 § lagen om skatt på energi föreskriver att energiskatt som huvudregel ska betalas av den som är skattskyldig och bestämmas utifrån mätning av den elektriska kraftens energiinnehåll. Därutöver finns möjlighet till mätning i följande regelverk: •7 § förordningen (2010:853) om ursprungsgarantier för el anger att el som matas in på ett IKN måste mätas för att ge rätt till ursprungs- garantier. •9 § förordningen (2011:1480) om elcertifikat föreskriver att el som matas in på ett IKN måste mätas för att ge rätt till elcertifikat. Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät har kommit in med en promemoria till utredningen daterad som pekar på behov av ytterligare krav på mätning, beräkning och rapportering tillsammans med ett antal för- slag. anser på ett övergripande plan att registrering av leveranspunkter (inmatnings- och utmatningspunkter) ska kunna ske i alla typer av nät, både inom koncessionerade nät såväl som inom IKN. förordar därför att reglering av mätning, beräkning och rapportering, samt hur elhandlare och balansansvariga ska knytas till leveranspunkter, inte ska vara kopplat till nätkonces- sion och att det ska föreskrivas att mätning och rapportering ska ske oavsett om produktionen eller förbrukningen är ansluten till det kon- cessionspliktiga nätet eller till ett IKN. Behoven, förslag och utred- ningens bedömning sammanfattas nedan. Krav på mätning, beräkning och rapportering för att möjliggöra byte av elhandlare anger att utöver krav på fastighetsägare av nypro- ducerade flerfamiljshus att mäta förbrukning av lägenhetsel, finns det inga andra krav på att förbrukning inom IKN ska mätas och rapporteras. anför att elen som överförs på ett IKN behöver rapporteras till den nordiska balansavräkningen för att alla el- användare ska ha möjlighet att byta elhandlare. anser därför att leverans för annans räkning är tillräcklig för att etablera en leveranspunkt inom ett IKN. Enligt en EU-dom11 tillhör inte flyg- platser tillåtna undantag från tillämpningen av reglerna om tredje- partstillträde och att kunna byta elleverantör. Om det inbegriper alla IKN är inte entydigt klarlagt och skulle kunna hänga ihop med vad man anser vara överföring för egen och annans räkning. Utredningen bedömer att ett generellt krav på mätning inom IKN driver kostna- der utan uppenbar nytta för samhället och förordar därför att vi ska avvakta rättsutvecklingen inom området. Ett sätt för att med nuvarande lagstiftning möjliggöra att enskilda kunder inom ett IKN kan byta elhandlare är att nätägare, IKN-inne- havare och elkund upprättar ett treparstavtal på frivillig basis. Tre- partsavtalet kan bland annat reglera kostnaden för installation av mät- 11Citiworks AG, C-439/06, EU:C:2008:298. Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät och insamlingsutrustning samt den löpande mätnings- och hanterings- avgift som debiteras IKN-innehavaren i samband med elnätsfakturan. Mät- och insamlingsutrustning kan sedan monteras eller anpassats hos elkunden på elkundens bekostnad. Nätavgifter, moms och energiskatt på el debiteras innehavaren av IKN baserad på hela energivolymen som överförts till det IKN. Sedan får IKN-innehavaren komma överens med elkunden om hur kostnaderna för mätning, nätavgifter, moms och energiskatt på el ska debiteras. Till elmarknaden kan nät- ägaren ansvara för att rapportera dels elkundens förbrukning, dels IKN-innehavarens flöde i nätabonnemangspunkten, exklusive det flöde som uppmätts i den interna uttagspunkten. kan också tydliggöra att det är IKN-innehavaren som har skyldig- heterna gentemot elkunden och balansansvariga avseende mätnings- kvalitet, revision av mätutrustningen samt elkvaliteten i den interna uttagspunkten. När det gäller mätning, beräkning och rapportering behöver det klargöras i mätningsföreskrifterna om det är nätägaren som ska erbjuda en sådan tjänst eller om det ska konkurrensutsättas och hur det i så fall ska fungera med nätägarens rapporteringsskyldighet för nätabonnemangspunkten (det vill säga om ett IKN ska vara ett separat avräkningsområde). Detsamma gäller skyldigheterna avseende kvali- teten på mätning, beräkning och rapportering liksom hur kostnaderna ska fördelas. Krav på mätning och rapportering för statistikändamål anger att utöver krav på fastighetsägaren att mäta lägenhetsinnehavarens individuella förbrukning finns inga andra krav på att förbrukning eller produktion inom IKN ska mätas. anför vidare att den installerade produktionskapaciteten inom IKN och hur den utnyttjas behöver redovisas i ett centralt register. Även produktionen inom IKN behöver mätas och rappor- teras för statistikändamål (, ER2016:20). finns ett krav på nätägarna att redovisa installerad produk- tionskapacitet i solcellsanläggningar per nätabonnemangspunkt, 6 § Statens energimyndighets föreskrifter (STEMFS 2016:5) om upp- gifter till energistatistik. Vi bedömer att denna information är till- räcklig för att avgöra hur den installerade produktionskapaciteten på Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät olika nätnivåer utvecklas . Statistikbehovet utgör därmed inte ett bärande motiv för att införa tvingande regler om mätning, beräk- ning och rapportering av producerad och förbrukad el inom IKN. Krav på mätning och rapportering av produktion finns inget krav på att bruttoproduktionen från produktions- anläggningar inom ett IKN mäts, beräknas och rapporteras. Mätningen sker däremot indirekt genom att produktionen påverkar nettouttaget eller nettoinmatningen på det koncessionerade nätet. Balansansvariga för produktionsanläggningar och större förbrukningsanläggningar är enligt 4–7 §§ förordningen (1994:1806) om systemansvaret för el skyl- diga att i planeringsstadiet rapportera planer för hur anläggningarna ska köras till Svenska kraftnäts kontrollrum. Kontrollrummet kan sedan vidta åtgärder baserat på hur flödena i elnätet förväntas bli. Produktionsanläggningar som finns installerade inom IKN rap- porteras inte till balansavräkningen och anläggningarna exkluderas därmed ur produktionsplanerna och blir endast i balansavräkningen redovisade med sitt nettoutbyte med det koncessionerade nätet. uppskattar att den installerade effekten för dessa anläggningar uppgår till (MW) i , vilket ut- gör av installerade produktionskapacitet, en andel som förväntas öka (, 2018). Kunskapen om hur dessa produktionsanläggningar är tänkta att köras uppges vara väsentlig för systemdriften, särskilt i ansträngda driftsituationer. Bruttomätning kan innebära ökad effektivitet vid planering och drift av elnätet. Av de argument som framfört fram- går att bruttomätning, beräkning och rapportering bör införas på alla produktionsanläggningar – oavsett om inmatningen sker på IKN eller koncessionspliktiga nät. En fråga är vem som ska utföra detta inne på ett IKN och hur kostnaderna för detta ska finansieras. Huvudregeln enligt ellagen är att kostnaden för en mätare med till- hörande insamlingsutrustning och för dess installation i inmatnings- punkten på det koncessionerade nätet ska debiteras elproducenten. Huvudregeln gäller inte de elproducenter med en produktionsanlägg- ning som kan leverera en effekt om högst (kW), 3 kap. 14 § ellagen. Om flera sådana anläggningar som är belägna i närheten Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät av varandra gemensamt matar in el på ledningsnätet, ska anlägg- ningarna betraktas som separata anläggningar, 4 kap. 10 § ellagen. Tre närbelägna anläggningar på 1 000 kW vardera ska således inte betala mätare enligt ellagen. I dessa fall är det kundkollektivet i det koncessionerade nätet som finansierar kostnaden för installation. Dessa elproducenter ska endast betala den del av avgiften enligt nät- tariffen som motsvarar den årliga kostnaden för mätning, beräkning och rapportering på nätkoncessionshavarens nät, 4 kap. 10 §. Ett sätt att öka konkurrensneutraliteten mellan det koncessions- pliktiga och det icke koncessionspliktiga nätet är att harmonisera kraven på mätning. Om krav på mätning av produktion inom IKN ska införas bedömer vi det som mest lämpligt att ha samma regler som för koncessionerade nät. Det bör i vart fall inte införas mer kost- samma regler för producenten inom IKN jämfört med vad som gäller för elproducenter vars anläggningar är anslutna till det koncessione- rade nätet. Det är dock inte klarlagt att samhällsnyttorna förenade med ökade krav på mätning inom IKN överväger kostnaderna för att installera mät- och kommunikationsutrustning. För att undvika ökade kostnader för samhället, bör det därför inte införas ett krav på mät- ning av produktion inom ett IKN. Producenter som vill erhålla elcertifikat eller ursprungsmärkning kan frivilligt rapportera mätvärden för produktion inom IKN. I övriga fall där mätning sker av produktion inne på ett IKN, till exempel mätning som rapporteras för avräkning av elcertifikat, ursprungs- märkning eller investeringsstöd, bör mätningen genom ändring i respektive föreskrift kompletteras med information om var det icke koncessionerade nätet är anslutet till det koncessionerade nätet. Krav på mätning och rapportering för att utveckla systemtjänster Det finns en orealiserad potential för förbrukarflexibilitet och mikro- produktion att leverera systemtjänster såsom frekvensreglering, han- tering av överföringsbegränsningar med mera till systemansvariga och andra systemoperatörer på lägre spänningsnivåer i elnätet. Användning av förbrukningsflexibilitet och mikroproduk- tion för systemtjänster förutsätter att förbrukningen och mikro- produktionen för de aktuella anläggningarna mäts och rapporteras i realtid. För att sedan kunna avräkna leveranser av systemtjänster från Översyn av koncessionsplikten och regleringen av elnät elhandlarens och balansansvariges ansvar i leveranspunkten, måste de förbruknings- och produktionsanläggningar som avropas för system- tjänständamål ha separat mätning och rapportering till balansavräk- ningen. Detta gäller även förbrukningsanläggningar och produktions- anläggningar som befinner sig inom ett IKN. Det är den IKN-innehavare som upplåter resurser för systemtjänster som måste se till att mätning sker och rapporteras till avräkningen. Det kan an- tingen vara IKN-innehavaren själv eller nätkoncessionshavaren som sköter rapporteringen eller ett ombud. har rutiner för att detta informationsutbyte mellan olika aktörer sker för de marknadsplatser och bilaterala avtal som de organiserar. Informationsutbytet när systemoperatörer på andra spän- ningsnivåer i nätet köper systemtjänster är inte reglerat och det finns därmed en risk att handeln med systemtjänster kan skapa oförutsägbara obalanser för elhandlaren och den balansansvarige i leveranspunkten. Vi konstaterar att de förbruknings- och produktionsanläggningar som används för systemtjänster behöver realtidsmätning. Realtids- mätning är mer långtgående än dagens funktionskrav på mätare och kan med fördel regleras genom bilaterala avtal mellan och energitjänsteföretag. Den realtidsinformation som genereras kan sedan användas för att avräkna de avropade leveranserna av system- tjänster från elhandlarens och balansansvariges ansvar i leveranspunkten. Mätning i uttags- eller inmatningspunkt när flödet redan är mätt Förslag: En inmatningspunkt ska kunna vara belägen på ett icke koncessionerat nät. Om mätning av flödet i en nätabonnemangspunkt delvis avser ett flöde som redan har blivit mätt i en intern uttagspunkt eller inmatningspunkt, ska det flöde som mäts i den interna uttagspunk- ten eller inmatningspunkten avräknas från flödet i nätabonnemangs- punkten.