sou · H6B391 · 2019-01-01 00:00:00 — De föreslagna sank- tionerna grundar sig emellertid på mycket oklara förutsättningar såväl avseende vem eller vilka som är rapporteringsskyldiga som vad som avses med bl.a. arrangemang, skattefördel, rådgivare samt ett Enligt vår mening kan de föreslagna sanktio- nerna därför inte läggas till grund för lagstiftning med mindre än att innehållet i och räckvidden av de angivna förutsättningarna klar- läggs. Vår slutsats grundas på att sanktionerna inte uppfyller kraven enligt legalitetsprincipen och heller inte kraven på en rättvis rätte- gång enligt artikel 6 i . Grunderna är alltför oklara och oprecisa. En tillämpning av sanktionerna blir oförutsebar med betydande risk för att lika fall inte behandlas lika och att kraven på nyanserad och inte alltför restriktiv bedömning inte kan upp- rätthållas. Bristen i fråga om proportionalitet föreligger redan på den grun- den att de föreslagna avgiftsnivåerna är orimligt höga. För företag och organisationer är det naturligtvis en självklarhet att lagen ska följas. Redan vid låga avgifter uppnås en stark effekt – man vill inte bryta mot regler. Nivåerna kan även ifrågasättas utifrån det att det som rapporteras så gott som uteslutande kommer avse ”arrangemang” som varken är intressanta för eller lagstiftaren. Vi anser också att de föreslagna sanktionerna i många fall kom- mer vara oförenliga med förbudet i om dubbel lagföring, framför allt när det gäller stora företag. Betydelsen av detta har enligt vår uppfattning kraftigt underskattats av utredningen. Risken för att sanktionen strider mot rätten enligt artikel 6 i att inte behöva belasta sig själv är därtill uppen- bar. De uppgifter som inhämtar i sin utredning om skattetillägg torde i betydande utsträckning kunna användas emot den uppgiftsskyldige för ett rapporteringspliktigt arrangemang eller vice versa. Redan på den grunden borde de föreslagna sanktionerna inte genomföras. Ska de föreslagna sanktionerna ändock genomföras bör grun- derna för dessa väsentligt förtydligas och det ska klargöras att bevis- bördan för påförande vilar på i kombination med ett strängare beviskrav. Naturligtvis ska här detsamma gälla som för skattetillägg, dvs. krav på att det ska ”klart framgå”. Detta skärpta beviskrav ska också ses mot bakgrund av att sanktionerna ska tas ut på objektiva grunder, dvs. utan prövning av uppsåt eller oaktsamhet. De föreslagna befrielsegrunderna, vilka är desamma som gäller för skattetillägg, bör här tillämpas generöst vilket bör framhållas tydligt. Det särskilt med beaktande av att de nuvarande befrielsegrunderna tillämpas mycket restriktivt till den skattskyldiges nackdel och att den ex officio prövning som ska ske i praktiken synes ske i mycket begränsad omfattning. När det gäller sanktioner vill vi även lyfta frågan om konse- kvenser av fullgjord rapportering. Utredaren anser att uppgifter som lämnas på grund av rapporteringsplikten varken utgör uppgifter som lämnats till ledning för beskattningen eller är sådant normalt till- gängligt kontrollmaterial som medför att skattetillägg inte kan på- föras. Utredaren ser även hinder för att ge vad som rapporteras in vid en rapporteringsskyldighet motsvarande effekt. Det som vi upp- fattar som det största hindret är att uppgifterna i många fall inte lämnas av den skattskyldige. Det faktum att det är en annan part än den skattskyldige som lämnar uppgifterna saknar enligt vår upp- fattning avgörande betydelse. Enligt nu gällande rätt medför exem- pelvis felaktigheter i en deklaration som kan rättas med ledning av en inlämnad kontrolluppgift att skattetillägg inte påförs, detta trots att det inte är den skattskyldige som lämnat uppgiften. Samma syn- sätt är rimligt att applicera på information som lämnas enligt en tvingande rapporteringsskyldighet. En brist i strukturen i konsekvensanalysen är enligt vår uppfattning att det inte har gjorts skilda analyser, en för lagstiftningen avseende gränsöverskridande arrangemang, för vilka det finns ett EU-rättsligt krav på ett införande, och en för konsekvenser av att utöver detta införa en rapporteringsskyldighet för rent nationella transaktioner. En sådan struktur hade varit av värde för såväl remissinstanserna som de som inom och kan komma att ha att ta ställning till om konsekvenserna är rimliga i förhållande till vad som uppnås. I utredningens konsekvensanalys avseende företag och enskilda konstaterar utredningen inledningsvis att det är svårt att uppskatta de ökade kostnaderna för dessa aktörer att följa de regler som före- slås. Det är enligt utredningen vidare inte möjligt att få kännedom om det antalet aktörer som kommer att omfattas och även svårt att för dessa aktörer kvantifiera såväl tidsåtgång som kostnad för att hantera reglerna. Utredningen har trots detta gjort ett försök. Utredningen konstaterar att eftersom rådgivardefinitionen är mycket vid och omfattar många olika yrkeskategorier är det svårt att på förhand göra en uppskattning av hur många rådgivare som kom- mer att beröras av förslagen. Reglerna anges träffa revisionsbyråer, advokatbyråer, rena skatterådgivningsbyråer, banker, redovisnings- och bokföringsbyråer och andra aktörer, exempelvis försäkrings- bolag. Med beaktande av hur vitt rådgivardefinitionen slår och hur brett de rapporteringsutlösande definierade kännetecknen slår kan annat inte konstateras än att reglerna kommer att träffa en mycket vid krets av rådgivare. Utredningen uppskattar antalet rådgivarföre- tag till 12 700. Till detta ska förstås läggas alla de koncerner där personal träffas av rådgivardefinitionen, vilka hanteras separat i kon- sekvensanalysen. Sammanfattningsvis kan det konstateras att antalet rådgivare och företag som direkt berörs av lagstiftningen är mycket stort. De kostnader som tillkommer vid ett genomförande av förslaget är enligt konsekvensanalysen av två slag, dels initiala kostnader som är av engångskaraktär, dels löpande kostnader. Utredningen har i en uppskattning för de löpande kostnaderna an- tagit att rådgivningen kommer att omfatta totalt drygt 110 000 rappor- teringspliktiga arrangemang och att det för rapportering av ett sådant i snitt kommer att krävas två timmars arbete, utfört av en jurist med en medelinkomst om . Utredningen beräk- nar utifrån detta fram den sammanlagda löpande kostnaden för dessa till . Det är vår bedömning att denna uppskatt- ning av löpande kostnader är allt för försiktig. Utöver dessa kostnader anges rådgivarföretagen bl.a. få kostna- der för att göra bedömningar av om ett arrangemang är rapporter- ingspliktigt eller inte, initiala kostnader för informations- och kun- skapsuppbyggnad, kostnader för upprättande av rutiner och system inom företagen, samt kostnader för att lagra information om upp- lägg/arrangemang de utformat eller hanterat. Utredningen konsta- terar att det här torde uppstå betydande kostnader, men har sam- tidigt gjort bedömningen att dessa och liknande kostnader inte är möjliga att uppskatta. Enligt vår bestämda uppfattning kan sådana kostnader förutsättas vara betydligt högre än de som beräknats för den faktiska löpande inrapporteringen. Inte minst kan kostnaderna för att göra bedömningar av om ett arrangemang är rapporterings- pliktigt eller inte bli mycket betydande och detta kommer att träffa inte bara sådana arrangemang som ska rapporteras, utan i än större utsträckning sådana som efter en bedömning inte bedöms rappor- teringspliktiga. Sammanfattningsvis har kostnaderna för dessa råd- givningsföretag enligt vår uppfattning kraftigt underskattats. Redovisade brister avseende uppskattningen av rådgivarföretagens kostnader är centrala även för konsekvensanalysen för vad som i betänkandet benämns som användare. Detta då, som utredningen konstaterar, dessa kostnader kan förväntas övervältras på dessa s.k. användare. Det är inte endast fråga om en övervältring, utan faktu- rering kommer att ske med påslag. Det arbete som behöver utföras för att fullgöra rapporteringsskyldigheten för rådgivare kommer att vara en del av affärsverksamheten och timkostnadsnormer blir till- lämpliga i nivån som för övriga tjänster av likartat slag. Påslag görs inte endast för att skapa vinst, utan även för att täcka kostnader för kontorsorganisation, utbildning, it-system, implementering, uppfölj- ning, m.m. Förslagen kommer även att leda till kostnader av annat slag för s.k. användare, såsom att de i vissa fall själva blir uppgiftsskyldiga. Utredningen drar slutsatsen att det främst är större företag som ”tar fram rapporteringspliktiga arrangemang internt” (s.k. in house) som kommer att beröras av förslagen i egenskap av uppgiftsskyldiga användare. Utredningen antar vidare att samtliga större företag kom- mer att beröras av förslagen. Detta bl.a. eftersom även helt oproble- matiska, vanliga skatteplaneringsåtgärder kan komma att behöva inrapporteras såsom kännetecknen är utformade. Utredningen be- dömer det dock som mycket svårt att beräkna de tillkommande administrativa kostnaderna för dessa företag. Utredningen har dock gjort ett antagande om att ett företag i genomsnitt kommer att göra två inrapporteringar , dvs. Det är för oss svårt att se att detta är ett rimligt antagande. Detta med beaktande av hur vaga och vida rekvisiten för rapporteringsskyldig- het är utformade, jfr ovan. Utredaren gör sedan beräkningen efter samma grunder som för rådgivningsföretag, vilket leder fram till en kostnad om . Den beräknade kostnaden framstår för oss klart underskattad. Inom stora koncerner sker ett stort antal transaktioner och, som utredningen konstaterar, kan den vida och delvis mycket vida ut- formningen av kännetecknen innebära att en stor mängd åtgärder kan anses utgöra rapporteringspliktiga arrangemang. Till detta kom- mer förstås att även dessa företag kommer att behöva lägga tid på att analysera arrangemang som visar sig inte vara rapporteringspliktiga. Vidare, som också utredningen konstaterar, torde det stora antalet anställda i stora koncerner innebära en ökad risk för att åtgärder som utgör rapporteringspliktiga arrangemang vidtas av personer som saknar kännedom om innehållet i regelverket för rapporteringsskyl- dighet. Utredningen tar inte upp att även stora koncerner har behov av sådana insatser som redovisas för vad som benämns som råd- givarföretag, de kommer exempelvis behöva information, rutiner och system för att hantera lagstiftningen. Dessa konsekvenser är förstås allvarliga och har enligt vår bedömning underskattats och delvis missats. I konsekvensanalysen anges även att förslagen bedöms kunna ha en positiv effekt på konkurrensförhållandena. Detta eftersom främst större företag inte i samma utsträckning kan få konkurrensfördelar genom aggressiv skatteplanering och att detta torde innebära en positiv effekt för de små och medelstora företagen, som i mindre utsträckning bedöms använda sig av sådan aggressiv skatteplanering som omfattas av förslagen. Vi delar inte, som anförts ovan, utred- ningens bild av omfattningen av aggressiv skatteplanering, men oavsett riktigheten i ett sådant antagande ska bl.a. beaktas att rapporterings- skyldigheten i huvudsak skulle träffa annat än aggressiv skatteplaner- ing, att stora företags skatteplanering i allt väsentligt torde avse gräns- överskridande ”arrangemang”, dels att mindre företag i regel saknar egen skattekompetens, och därför kan vara mer beroende av extern skatterådgivning än större företag. Små och medelstora företag riske- rar således att relativt drabbas hårdare av de ökade arvodena för skatterådgivning. Att låta skatteplanera sin verksamhet eller sina transaktioner är inte något negativt utan, tvärtom positivt, då en onödig skattebelastning minskar möjligheten till investeringar i nya och befintliga verksamheter. Detta ska ställas mot lagstiftarens behov av att kunna stoppa skattefusk och vad utredningen benämner aggres- siv skatteplanering. Det kan konstateras att utredningsdirektivet gav utredaren i upp- gift att analysera och redogöra för: •om en informationsskyldighet för skatterådgivare skulle kunna utgöra ett komplement till de uppgiftsskyldigheter som redan finns i skatteförfarandelagen, •om en informationsskyldighet skulle kunna förbättra Skatte- verkets kontrollverksamhet i syfte att säkra ett korrekt uttag av skatter och avgifter, •om en informationsskyldighet skulle kunna bidra till en ökad rättssäkerhet för skattskyldiga, och •hur bl.a. skatterådgivare, skattskyldiga och skulle på- verkas av regler om informationsskyldighet för skatterådgivare. Vidare framgår att efter en prövning av alternativens fördelar och nackdelar ska utredaren lämna ett förslag inklusive författningsregler- ing. Reglerna ska vara så enkla, tydliga och lätthanterliga som möj- ligt, både för uppgiftsskyldiga och tillämpande myndigheter. Som framgått ovan anser vi att en stor del av analysuppdraget inte fullgjorts av utredningen. Arbetet har gått alldeles för fort, till viss del beroende på att det under utredningens gång kommit ett EU- direktiv på området. De korta tidsramarna har tyvärr bidragit till att beslutsunderlaget i centrala delar baseras på rena antaganden som inte har underbyggts med fakta. Därtill har det inte i utredningens sekretariat ingått en sådan ekonomresurs som sedvanligen brukar finnas för att utarbeta välutvecklade konsekvensanalyser. Detta är särskilt olyckligt med hänsyn till de genomgripande effekter som följer av en lagstiftning av detta slag. I ett samhälle är det lagstiftaren och det allmänna som har ansva- ret för utformningen av skattelagstiftningen. Genom införandet av en bred informationsskyldighet övervältrar det allmänna, ansvaret och kostnaden för att hitta felaktigheter i lagstiftningen på skatte- betalarna dvs. på företagen och enskilda personer. Dessutom kom- bineras denna överföring av ansvar och kostnader med sanktioner på betydande belopp. Ett regelverk som utredningen nu har föreslagits måste prövas på tre utvärderingsgrunder: 2.Börda/kostnad för den enskilde i förhållande till nyttan för det allmänna Detta kommer till uttryck i såväl regeringens direktiv som i OECD- rapporten. Enligt vår uppfattning uppfyller inte utredningens förslag en prövning mot de tre ovan nämnda kriterierna. Vad gäller effektiviteten visar, som nämnts ovan, den relevanta akademiska forskning som utredningen identifierat på att någon effekt inte kunnat påvisas. När det gäller bördan för den enskilde i förhållande till nyttan för det allmänna kommer som konstaterats ovan kostnaden för att full- göra rapporteringsplikten att övervältras från rådgivarna till kun- derna och det till gängse timarvode. Utredningen har inte heller i sitt analysarbete kunnat påvisa nyttan för respektive för lagstiftaren. Slutligen vad gäller rättssäkerhet präglas förslagen i många delar av vaghet när det gäller centrala begrepp såsom arrangemang, råd- givare, skattefördel och i de kännetecken som utlöser rapporterings- plikt. Inte heller ger utredningen tillräcklig ledning för dessa viktiga begrepp. Detta kombinerat med sanktioner som kan utgå med betydande belopp riskerar leda till allvarliga sanktioner och många tvister. Inte heller ger utredningen någon ledning hur man som råd- givare ska agera när man riskerar att hamna mellan skyldigheten att rapportera till respektive skyldigheter mot klienten att inte röja deras uppgifter om det inte är föreskrivet i lag. Det senare är inte ovanligt exempelvis för börsföretag. Av ovan anförda skäl avstyrker vi förslaget i sin helhet såvitt avser utredarens förslag till införande av en upplysningsskyldighet för rent nationella transaktioner. På grund av krav på att inför en rapporteringsskyldighet för gränsöverskridande arrange- mang avstyrker vi inte införandet av ett sådant system, men vi anser inte att det föreslagna sanktionssystemet kan genomföras. , , (2018), Skatteförfarandelagen 2018, Zeteo). , (2018), Backlash för jämställdheten i branschen, Balans nr 2 2018 s. 18–23. , (2011), Rättsfall om verklig innebörd av flera rätts- handlingar, 2011:1 s. 69–74. CapGemini (2018), World Wealth Report 2018. Council of , , (2018), Code of Conduct for European Lawyers Charter of core principles of legal profession & Code of conduct for European lawyers. , Hans (2015), Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, En kommentar till om de mänskliga rättigheterna (Zeteo version 5). D’Attoma, , , , (2017), Willing to share? Tax compliance and gender in Europe and , Research & Politics, (). , , , , (2012), The Disclosure of Tax Avoidance Schemes Regime, for Business Taxation. (2016), resolution av om skattebeslut och andra åtgärder av liknande karaktär eller med liknande effekt (2016/2038[]). Europeiska kommissionen (2016), Förslag till rådets direktiv om en gemensam bolagsskattebas, (2016) 685 final, . Europeiska kommissionen (2017), Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv /16/EU vad gäller obligatoriskt automa- tiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning som rör rappor- teringspliktiga gränsöverskridande arrangemang, COM (2017) 335 final, . Europeiska kommissionen (2003), Kommissionens rekommendation av om definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag (2003/361/EG). Europeiska kommissionen (2012), Kommissionens rekommendation av om aggressiv skatteplanering (2012/772/EU). Europeiska kommissionen (2017), Commission Staff Working Docu- ment Impact Assessment, Accompanying the document Proposal for a Council Directive amending Directive 2011/16/EU as regards mandatory automatic exchange of information in the field of taxation in relation to reportable cross-border arrangements, SWD/2017/0236 final – 2017/0138 (CNS). Europeiska kommissionen (2017), Meeting document from the Com- mission services to the Working Party on Tax Questions (Direct Taxation – DAC) (WK 9981/2017/ INIT). Europeiska unionens råd (2018), Förslag till rådets direktiv om änd- ring av direktiv /16/EU vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning som rör rappor- teringspliktiga gränsöverskridande arrangemang – Antagande (ST 8346 2018 INIT). Europeiska unionens råd (2016), Rådets slutsatser om en extern strategi för beskattning och om åtgärder mot missbruk av skatteavtal, pressmeddelande . Europeiska unionens råd (2017), Rådets slutsatser om EU:s förteck- ning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet (2017/C 438/04). FAR (2018), för utförande av granskningsuppdrag i (senast ändrat genom FAR N 2018:15). FAR (2017), i etikfrågor, EtikR 3 Skatte- tjänster (senast ändrad genom EtikP 2017:17). FAR (2018), FAR:s uttalanden i etikfrågor, EtikU 2 Tystnadsplikt och upplysningsskyldighet (senast ändrat genom EtikP 2018:7). FAR (2017), FAR:s uttalanden i etikfrågor, EtikU 3 Allmänt om med- lems yrkesutövning och särskilt om arvode (senast ändrat genom EtikP 2017:1). FAR (2018), Stadgar för den ideella föreningen (). FAR (2018), Års- och hållbarhetsredovisning 2017/2018. (2017), Tillsynen över bankerna, rapport (dnr 17-5876). Galaz, m.fl. (2018), Tax havens and global environmental degradation, Nature Ecology & evolution, , s. 1 352–1 357. Hilling, (2016), Skatteavtal och generalklausuler (Version 1 Zeteo). HM Revenue & Customs (2018), Disclosure of tax avoidance schemes: guidance, uppdaterad . , m.fl. (2016), Grundlagarna (, Zeteo). International Auditing and , IAASB (2015) Internationellt ramverk för bestyrkandeuppdrag, gäller för bestyrkandeuppdrag som avslutas eller . , IESBA (2016), International Code of Ethics for Kainz Rognerud, (2018), Avslöjar: Storbanker bakom skatte- plundring – förlorade, , publicerad . /nyheter/ekonomi/avslojar-fler-av-varldens-storsta- banker-bakom-jattelik-skattestold , (2018), Informationsplikt för skatterådgivare, 2018 s. 519–540. , (2014), Från fördjupad samverkan till för- djupad dialog. Konferens om nya riktlinje i , Skattenytt 2014 s. 953–961. Lang, (2011), The General rule of article 80 of the Draft Proposal for a Council Directive on a Common Consolidated Corporate Tax Base, European Taxation nr 6 2011. , , , , (2014), Bolagsrevisorn (version 4). (2011), Tackling Aggressive Tax Planning through Improved Transparency and Disclosure. (2015), Neutralising the Effects of Hybrid Mismatch Arrange- ments, Action 2 – 2015 Final Report, /G20 Base Erosion and . (2015), Countering Harmful Tax Practices , Taking into Account Transparency and Substance, Action 5 – 2015 Final Report, /G20 Base Erosion and . (2015), Mandatory Disclosure Rules, Action 12 – 2015 Final Report, /G20 Base Erosion and . /docserver/9789264241442- en.pdf?expires=1544436376&id=id&accname=guest&checksu m=D9998C980B92BD983D9AE8C04932B068 (2015), Measuring and Monitoring BEPS, Action 11 – 2015 Final Report, /G20 Base Erosion and . (2018), Model Mandatory Disclosure Rules for CRS Avoidance Arrangements and Opaque Offshore Structures. /tax/exchange-of-tax-information/model- mandatory-disclosure-rules-for-crs-avoidance-arrangements- and-opaque-offshore-structures.pdf (2017), Harmful Tax Practices – 2017 Progress Report on Preferential Regimes: Inclusive Framework on BEPS: Action 5, /G20 Base Erosion and . (2017), Transfer Pricing and 2017. /tax/transfer-pricing/oecd-transfer-pricing- guidelines-for-multinational-enterprises-and-tax- administrations-20769717.htm , (2018), Sådan är dagens advokat, nr 1 2018, s. 26–39. , (2017), Advokatetik – en praxisgenomgång. , (2018), Konstitutionell skatterätt (Zeteo version 4). , (2016), Kringgående av inkomstskattelag – en resa utan slut, Skattenytt 2016 s. 105–128. , , (2011), Det svenska skattesystemet, (, Zeteo). , (2007), Generalklausul mot skatteflykt. , (2013), HFD tolkar verkliga innebörden vid stiftelse- bildning – ökat utrymme för omklassificering genom helhetssyn?, Skattenytt 2013 s. 853–860. Sevenius, (2013), Företagsförvärv (, Zeteo). (2016), ställningstagande Utländska kontroll- uppgifter och skattetillägg, (dnr 131 458057- 16/111). (2017), Skattesystemets utveckling –2015, Kartlägg- ning av könsuppdelad statistik, (dnr 200 265892- 17/113). (2018), Skattesystemets utveckling –2015, Del II Fördjupad analys av rot- och rutavdrag, investeringssparkonto och delägare i fåmansbolag ur ett jämställdhetsperspektiv, , (dnr 200 265892-17/113). (2016), börjar ta ut kontrollavgifter i bygg- branschen, pressmeddelande . (2016), Ändrade riktlinjer för fördjupad dialog (dnr 131-285072-16/111). , m.fl. (2013), EU-skatterätt (, Zeteo). (2018), Bank- och finansstatistik 2017, publicerad . (2018), Verksamhetsberättelse 2017. (2016), Vägledande regler om god advoka- tsed med kommentar, reviderad . (2017), Vägledning för advokater och advokat- byråer beträffande lagstiftningen om åtgärder mot penningtvätt och terroristfinansiering – penningtvättslagstiftning i ett advokat- perspektiv, Antagen och gällande från . Tillväxtanalys (2015), Att mäta kvinnors företagande, PM 2015:16. (2017), Ekonomiska effekter av nya regler – Så beräknar du företagens kostnader, Info 0696. (2010), Gender and public attitudes toward corruption and tax evasion, Contemporary Economic Policy 28 (4) s. 554–568. Vasarainen, (2016), Undantagande av handlingar vid Skatte- verkets revision, Skattenytt 2016 s. 574–585. , (2016), Processramen i förvaltningsmål, (, Zeteo). Proposition 1961:62 med förslag till lag om handräckning vid taxer- ingsrevision. Proposition 1971:10 med förslag till skattebrottslag, m.m. Proposition 1975/76:209 om ändring i regeringsformen. Proposition 1978/79:195 om förstärkt skydd för fri- och rättigheter m.m. Proposition 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. Proposition 1980/81:17 med förslag till lag mot skatteflykt, m.m. Proposition 1981/82:142 om ändring i (ekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet). Proposition 1982/83:84 med förslag till lag om ändring i lagen (1980:865) mot skatteflykt, m.m. Proposition 1985/86:80 om ny förvaltningslag. Proposition 1989/90:74 Ny taxeringslag m.m. Proposition 1993/94:151 Rättssäkerhet vid beskattningen. Proposition 1995/96:170 Översyn av skattebrottslagen. Proposition 1996/97:170 Reformerad skatteflyktslag.