sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Av andra stycket framgår att bedömningsperioden för prövningen av en ägares lämplighet ska förlängas med efter det att ansökan om godkännande enligt 1 a kap. tillsynslagen prövats av relevant myndighet. Prövningen behöver därmed inte ha vunnit laga kraft. Paragrafen innehåller bestämmelser om ingripande mot kreditinsti- tut. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 18 i kapitaltäckningsdirektivet. Tillägget i andra stycket innebär ett förbud mot att återkalla ett tillstånd för ett globalt systemviktigt institut på grund av att det inte uppfyller kapitalbaskraven och kraven på kvalificerade skulder i artikel 92a eller 92b i tillsynsförordningen. Sådana överträdelser kan dock innebära skäl för att vidta andra åtgärder enligt 15 kap. och för att vidta åtgärder enligt . Hänvisningen till tillsynsförordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen innehåller bestämmelser om ingripande mot vissa fysiska personer. Övervägandena finns i avsnitt 5.8, 10.2 och 17.3. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 67.1 ikapitaltäckningsdirektivet och den nya artikel 45k.1 e i kris- hanteringsdirektivet. Ändringarna i punkten 14 innebär att kan in- gripa mot en fysisk person även när institutet inte efterlever bestäm- melserna om inskränkningar i institutets rätt att vidta värdeöver- föringar m.m. i 8 a kap. Punkten 22, som är ny, innebär en möjlighet att ingripa när ett kreditinstitut, som också är moderföretag enligt artikel 4.1.15 i tillsynsförordningen, inte vidtagit nödvändiga åtgärder för att se till så att vissa kapitalkrav i tillsynsförordningen och tillsynslagen efter- levs. Ett ingripande enligt bestämmelsen förutsätter att ett institut faktiskt har haft möjlighet att vidta de åtgärder som bedöms nöd- vändiga. Hänvisningen till förordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Punkten 23, som är ny, innebär en möjlighet att ingripa när ett kreditinstitut inte uppnår kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder i 4 kap. och 4 a kap. . Av 4 kap. 13 § framgår att ett sådant beslut ska fattas efter samråd med . 23.4Förslag till lagen om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse Paragrafen innehåller bestämmelser om ingripande mot vissa fysiska personer. Ändringarna i punkterna 5, 6 och 9 är en följd av att motsvarande bestämmelser i tillsynsförordningen har flyttats. En hänvisning görs därför rätteligen till de nya artiklarna. 23.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden Paragrafen innehåller bestämmelser om definitioner. Det förs in en definition avseende kapitaltäckningsdirektivet. Direktivet definieras som och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verksam- het i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappers- företag, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direktiv /48/EG och 2006/49/EG, i lydelsen enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/878. Definitionen inne- bär att hänvisningar till direktivet i lagen är statiska, det vill säga av- ser direktivet i den specifika lydelsen i konsoliderad version. Paragrafen innehåller bestämmelser om riskhantering. Övervägan- dena finns i avsnitt 10.4.4. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 104b.1 i kapitaltäckningsdirektivet. Tillägget i tredje stycket klargör att värdepappersbolag inom ramen för sin riskhantering ska fastställa det internt bedömda kapitalbehovet till tillfredställande kapitalbasnivåer. Sådana nivåer ska vara tillräckliga för att täcka alla de risker som det är eller kan komma att bli exponerat för och för att säkerställa att bolagets kapitalbas kan absorbera potentiella förluster till följd av stresscena- rier, inbegripet sådana som identifierats vid det stresstest inom ramen för tillsynen som avses i artikel 100 i kapitaltäckningsdirek- tivet. Nivåer ska fastställas både i fråga om andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet och i fråga om risken för alltför låg bruttosoliditet. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om riskhantering i fråga om ränterisk som följer av verksamhet utanför handelslagret. Övervägandena finns i avsnitt 6.7. Paragrafen genomför delvis de nya artiklarna 84.1, 84.3 och 84.4 i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen kompletterar den generella bestämmelsen om risk- hantering i 8 kap. 4 § LVM. Av paragrafen följer att Finansinspek- tionen i vissa fall vid hantering av ränterisker utanför handelslagret får kräva att ett värdepappersbolag ska använda schablonmetoden, och inte den förenklade schablonmetoden, som avses i artikel 84. Av artikel 84.1 framgår nämligen att behöriga myndigheter ska säker- ställa att institut ska använda sig av en schablonmetod eller en för- enklad schablonmetod för att identifiera, utvärdera, hantera och reducera risker från potentiella ränteförändringar som påverkar både det ekonomiska värdet på egna kapital och nettoränteintäkter från institutets verksamhet utanför handelslagret. Sådana metoder ska uppfylla de tekniska tillsynsstandarder som kommissionen ska anta enligt artikel 84.5. De situationer när får kräva att schablonmetoden används är antingen när inspektionen bedömer att ett värdepappersbolags interna system för att utvärdera riskerna inte är tillfredsställande eller, när det rör sig om ett sådant litet och icke komplext institut som avses i artikel 4.1.145 i tillsynsförord- ningen, inspektionen anser att den förenklade schablonmetoden inte är lämplig för att fånga upp ränterisker som följer av institutets verk- samhet utanför handelslagret. Definitionen av kapitaltäcknings- direktivet i 1 kap. 4 a § innebär att hänvisningarna till direktivet är statiska och avser därmed direktivet i dess lydelse enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoli- derade version. Paragrafen innehåller bestämmelser om godkännande av koncern- internt avtal. I andra stycket 4 justeras hänvisningen till kapitaltäckningsdirek- tivet eftersom aktuell bestämmelse nu regleras i artikel 104a. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om investerarskydd vid försäljning av kapitalbasinstrument och nedskrivningsbara skulder till icke-professionella aktörer. Övervägandena finns i avsnitt 16.1. Paragrafen genomför de nya artiklarna 44a.1 och 44a.7 i kris- hanteringsdirektivet. Av första stycket framgår att ett värdepappersinstitut endast får sälja primärkapitaltillskottinstrument, supplementärkapitalinstru- ment och efterställda kvalificerade skuldinstrument som emitterats efter till icke-professionella kunder under förutsättning att institutet bedömt att köpet är lämpligt. Samtliga förutsättningar i punkt 1–3 ska vara uppfyllda för att försäljning ska få ske. Med efterställda kvalificerade skuldinstrument avses enligt andra stycket ett instrument som avses i 2 kap. 2 b § , det vill säga upp- fyller villkoren i artikel 72a i tillsynsförordningen, med undantag för villkoren i artikel 72b.3-72b.5 i samma förordning. En så kallad amor- terad del av ett supplementärkapitalinstrument enligt artikel 72a.1 b kan dock inte bli föremål för försäljning och blir därmed aldrig aktuell enligt bestämmelsen. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om investerarskydd vid försäljning vissa av kapitalbasinstrument och nedskrivningsbara skulder till icke-professionella aktörer. Övervägandena finns i avsnitt 16.2. Paragrafen genomför de nya artiklarna 44a.2–4 i krishanterings- direktivet. Av första stycket framgår att ett värdepappersinstitut får kräva att en icke-professionell kund lämnar institutet korrekt information om sin portfölj. Informationen ska inkludera investeringar som gjorts i primärkapitaltillskottinstrument, supplementärkapitalinstrument och efterställda kvalificerade instrument. Det förhållandet att ytterligare begränsningar enligt andra stycket gäller i fråga om en icke-pro- fessionell kund med en begränsad portfölj innebär att ett institut måste förvissa sig om hur stor kundens portfölj är innan försäljning kan ske. Av andra stycket framgår att om den icke-professionella kundens portfölj för köpet inte överstiger , ska värdepappersinstitutet säkerställa att kunden inte investerar mer än totalt av sin portfölj i instrument som avses i 25 a §, och att det ursprungliga investeringsbeloppet som investeras i ett eller flera sådana instrument är . Av tredje stycket framgår att en portfölj enligt andra stycket ska innehålla uppgift om kontanta insättningar och finansiella instru- ment men inte sådana finansiella instrument som har lämnats som säkerhet. Paragrafen innehåller bestämmelser om information som ska föras om avtal som ingåtts med vissa närstående. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 88.1 i kapitaltäckningsdirektivet. Tillägget i fjärde stycket innebär att den förteckning som ett värdepappersbolag ska föra om de avtal som har träffats, utöver jävskretsen enligt andra stycket, ska innehålla uppgifter om kredit som lämnats till vissa andra närstående till personer i ledningen av värdepappersbolaget. Av 23 kap. 3 § LBF följer att ett kreditinstitut är skyldigt att lämna de upplysningar som förs i en sådan förteckning till om inspektionen begär det. Med stöd av femte stycket ges värdepappersbolaget rättsligt stöd för att dessutom föra en förteckning över de närstående som om- fattas av kravet enligt fjärde stycket för att uppfylla kravet på en förteckning enligt fjärde stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om omfattningen av Finans- inspektionens tillsyn. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 91.1 i kapitaltäckningsdirektivet. Fjärde stycket, som är nytt, förtydligar att har tillsyn över att ägare och ledning uppfyller de krav på lämplighet som ställs i lagen (jfr 13 kap. 2 § LBF). Sådana krav ska särskilt kontrolle- ras när det finns misstankar om pågående eller genomförd penning- tvätt eller finansiering av terrorism eller försök till detta eller det finns en sådan ökad risk som kan kopplas till bolaget. Paragrafen innehåller bestämmelser om samarbete och utbyte av information. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 56 h i kapitaltäckningsdirektivet. Punkten 8, som är ny, innebär en skyldighet för Finansinspek- tionen att i sin verksamhet också samarbeta och utbyta information med sådana myndigheter som i vissa länder har fått särskilt ansvar för tillämpningen av regler om strukturell åtskillnad inom en bank- grupp. Skyldigheten gäller i den utsträckning det följer av medlemskap i unionen och därmed enligt kapitaltäck- ningsdirektivet. Bestämmelsen innebär att , även om en uppgift omfattas av sekretess, får lämna ut uppgiften till en utländsk myndighet (8 kap. 3 § OSL). Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om utbyte av infor- mation. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. Paragrafen genomför den nya artikel 58a i kapitaltäcknings- direktivet. Paragrafen innebär att i vissa fall får lämna information till de angivna internationella organen. tionen ska lämnas under de förutsättningar och i den utsträckning som följer av kapitaltäckningsdirektivet innebär att utlämnande endast får ske enligt de krav som anges i direktivet. Det innebär att kraven i artikel 58a ska vara uppfyllda. Definitionen av kapital- täckningsdirektivet i 1 kap. 4 a § innebär att hänvisningen till direk- tivet är statisk och avser därmed direktivet i dess lydelse enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess kon- soliderade version. I fråga om och får information lämnas med avseende på bedömningar för programmet för granskning av finanssektorn. Vad gäller Banken för internationell betalningsutjämning får information lämnas för kvantitativa konsekvensbedömningar och för Rådet för finansiell stabilitet får information lämnas för dess tillsynsfunktion. Av kapital- täckningsdirektivet följer vidare att sekretessbelagd information endast får lämnas efter en uttrycklig begäran från det behöriga orga- net och om vissa villkor är uppfyllda. Begäran ska först och främst vara vederbörligen motiverad mot bakgrund av de särskilda upp- gifter som det begärande organet utför i enlighet med dess lagstad- gade mandat. Begäran ska vidare vara tillräckligt exakt vad gäller arten, omfattningen och formatet hos den information som begärs samt metoden för dess utlämnande eller överföring. Därutöver ska den begärda informationen vara strikt nödvändig för det begärande organets utförande av de särskilda uppgifterna och inte gå utöver de lagstadgade uppgifter som det begärande organet har tilldelats. Slutligen ska informationen överlämnas eller utlämnas enbart till de personer som direkt deltar i utförandet av den särskilda uppgiften och de personer som har tillgång till informationen vara föremål för krav på tystnadsplikt som är likvärdiga med de som ställs enligt direktivet. Endast aggregerande eller anonymiserande uppgifter får överlämnas. får endast utbyta annan informa- tion i sina lokaler. Dataskyddsförordningen ska tillämpas i fråga om behandling av personuppgifter som sker i samband med informa- tionsutbytet. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om ingripande mot revisorer och särskilda granskare. Övervägandena finns i avsnitt 6.9. Paragrafen genomför den nya artikel 63.1 i kapitaltäcknings- direktivet. Paragrafen innebär en möjlighet för att kräva att en revisor eller särskild granskare som åsidosatt sina rapporterings- skyldigheter enligt lagen ska bytas ut. Om revisorn är utsedd av värde- pappersbolaget innebär detta att bolaget ska entlediga revisorn och vidta åtgärder för att en ny revisor ska utses. Paragrafen innehåller bestämmelser om ingripande mot vissa fysiska personer. Övervägandena finns i avsnitt 5.8, 10.2 och 17.3. Ändringen i paragrafen genomför delvis den nya artikel 67.1 i kapitaltäckningsdirektivet respektive den nya artikel 45k.1 e i kris- hanteringsdirektivet. Ändringarna i punkten 10 innebär att kan in- gripa mot en fysisk person även när institutet inte efterlever bestäm- melserna om inskränkningar i institutets rätt att vidta värdeöver- föringar m.m. i 8 a kap. Punkten 22, som är ny, innebär en möjlighet att ingripa när ett värdepappersbolag, som också är moderföretag enligt artikel 4.1.15 i tillsynsförordningen, inte vidtagit nödvändiga åtgärder för att se till så att vissa kapitalkrav i tillsynsförordningen och tillsynslagen efter- levs. Ett ingripande enligt bestämmelsen förutsätter att värde- pappersbolaget faktiskt har haft möjlighet att vidta de åtgärder som bedöms nödvändiga. Hänvisningen till tillsynsförordningen är utfor- mad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Punkten 23, som är ny, innebär en möjlighet att ingripa när ett värdepappersinstitut inte uppnår kravet på kapitalbas och kvalifi- cerade skulder i 4 kap. och 4 a kap. . Av 4 kap. 13 § fram- går att ett sådant beslut ska fattas efter samråd med Riksgälds- kontoret. 23.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden Paragrafen innehåller bestämmelser om ingripande mot vissa fysiska personer. Ändringarna i punkterna 13, 14 och 17 är en följd av att mot- svarande bestämmelser i tillsynsförordningen har flyttats. En hän- visning görs därför rätteligen till den nya artikeln. 23.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna Paragrafen innehåller bestämmelser om sådana uppgifter som får behandlas i databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna. Ändringarna i punkten 14 föranleds av att bestämmelserna om skyldigheter att rapportera enligt tillsynsförordningen har flyttats. En hänvisning görs därför rätteligen till aktuella artiklar. 23.8Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:966) om kapitalbuffertar Paragrafen innehåller bestämmelser om lagens tillämpningsområde. Tillägget i paragrafen görs på grund av att lagen kompletteras med bestämmelser om ingripande och restriktioner när ett institut inte uppfyller kravet på en bruttosoliditetsbuffert enligt artikel 92.1a Paragrafen innehåller definitioner som är grundläggande för tillämp- ningen av lagen. Ändringen i punkten 7 innebär att hänvisningar i lagen till kapital- täckningsdirektivet görs statiska, det vill säga att hänvisningarna avser direktivet i viss angiven lydelse nämligen enligt Europaparla- mentets och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version. Punkten 17, som är ny, anger att det med primärkapital avses kapital som avses i artikel 4.1.101 i tillsynsförordningen. Hänvis- ningen till förordningen är utformad på så sätt att den avser förord- ningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet för institut att uppfylla det kombinerade buffertkravet. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Ändringarna i paragrafen genomför artikel 128 i kapitaltäck- ningsdirektivet. Ändringarna i första stycket innebär att ett institut, för att uppfylla det kombinerade buffertkravet, inte får använda det kärnprimär- kapital som används för att uppfylla de riskbaserade minimikraven i artikel 92.1 a, b och c i tillsynsförordningen, ett beslut om ett risk- baserat särskilt kapitalbaskrav eller en meddelad riskbaserad riktlinje för särskild kapitalbas. Hänvisningen till förordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Det förhållandet att ett institut ska ha kärnprimärkapital som motsvarar det kombinerade buffertkravet innebär i sig att institutet inte får använda kärnprimär- kapital som används för att uppfylla ett visst buffertkrav i 3–7 kap. för att tillgodose ett annat av dessa buffertkrav. Andra stycket, som är nytt, innebär att ett institut inte heller får använda kärnprimärkapital som används för att uppfylla de risk- baserade komponenterna avseende kraven i artikel 92a och 92b i till- synsförordningen samt de riskbaserade komponenterna i kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder i 4 kap. 3 a § och 3 c § första stycket 1 för att uppfylla det kombinerade buffertkravet. Det kombinerade buffertkravet ska uppfyllas vid sidan av dessa krav. Hänvisningen till förordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur det kombinerade buffert- kravet ska räknas fram. Övervägandena finns i avsnitt 5.6. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 131.15 i kapitaltäckningsdirektivet och innebär att en systemriskbuffert är additiv med en kapitalbuffert för systemviktiga institut (se även 5 kap. 7 §). Paragrafen innehåller bestämmelser om undantag från kravet på en kapitalkonserveringsbuffert. Ändringen i paragrafen föranleds av att fondbolag och AIF-för- valtare inte längre ska uppfylla buffertkraven (se prop. 2017/18:5). Paragrafen innehåller bestämmelser om möjlig- het att besluta om en systemriskbuffert. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Ändringarna genomför delvis de nya artiklarna 133.1, 133.3 och 133.4 i kapitaltäckningsdirektivet. Ändringen i första stycket innebär att en systemrisk inte behöver vara strukturell för att ligga till grund för ett beslut om en system- riskbuffert. Andra stycket, som är nytt, innebär att en systemriskbuffert endast ska täcka sådana makrotillsynsrisker eller systemrisker som inte redan omfattas av ett kapitalkrav enligt artikel 124, 164 och 458 tillsynsför- ordningen, en kontracyklisk kapitalbuffert eller en kapitalbuffert för systemviktiga institut. Hänvisningen till förordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad systemriskbufferten ska bestå av. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Ändringarna genomför delvis den nya artikel 133.4 i kapital- täckningsdirektivet. Ändringen första stycket innebär att systemriskbufferten ska beräknas till ett belopp enligt föreskrifter som meddelas med stöd av 10 kap. 1 § 13. Andra stycket, som är nytt, innebär att ska fastställa ett systemriskbuffertvärde för varje exponering, som en systemriskbuffert beslutas för. Systemriskbuffertvärdet, som utgörs av en procentsats, ska därefter ligga till grund för beräkningen av systemriskbufferten. Av 3 § framgår hur ett systemriskbuffertvärde ska beslutas. En exponering kan exempelvis omfattas av ett värde för den sektorsspecifika exponeringen och ett värde för alla exponer- ingar. Dessa ska i så fall läggas ihop till ett kombinerat buffertvärde. Paragrafen innehåller bestämmelser om beslut om systemriskbuf- fertvärde. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Ändringarna genomför delvis de nya artiklarna 133.9–12 i kapitaltäckningsdirektivet. Ändringen i första stycket innebär att kan besluta om ett kombinerat systemriskbuffertvärde för en exponering utan inblandning från de europeiska myndigheterna. Finans- inspektionen ska dock en månad före beslutet fullgöra underrättelse- skyldigheten till ESRB enligt artikel 133.9 i tillsynsförordningen. sådant buffertvärde ska, till skillnad mot ett beslut enligt andra och tredje stycket, ett värde som erkänts enligt 7 § inte räknas in. Av andra stycket framgår att endast får besluta om ett kombinerat systemriskbuffertvärde för en exponer- ing om och under de förut- sättningar som följer av artikel 133.11 i kapitaltäckningsdirektivet. Det innebär att i samband med en underrättelse till ESRB ska begära ett yttrande av Europeiska kommissionen. Om kommissionens yttrande är negativt ska antingen rätta sig efter yttrandet eller förklara varför den inte gör det. Om ett institut som omfattas av ett eller flera systemrisk- buffertvärden är ett dotterföretag vars moderföretag är etablerat i en annan medlemsstat ska vidare i sin underrättelse begära en rekommendation från Europeiska kommissionen och ESRB. Om den berörda myndigheten för moderföretaget och Finans- inspektionen är oense om det eller de systemriskbuffertvärden som ska gälla och varken kommissionen eller ESRB är ense med Finans- inspektionens bedömning av systemriskbuffertvärdet, får inspektio- nen hänskjuta frågan till och begära bistånd i enlighet med arti- kel 19 i och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 av om inrättande av en europeisk tillsyns- myndighet (Europeiska bankmyndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut /78/EG. Ett beslut att fastställa ett eller flera systemriskbuffert- värden ska sedan vila till dess att har fattat ett beslut. Av tredje stycket framgår att endast får besluta om ett systemriskbuffertvärde som för en exponering med- för ett kombinerat buffertvärde om om åtgärden godkänts av Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 133.12 Av artikel 133.12 framgår att kom- missionen ska anta en akt som ger möjlighet att anta buffertvärdet om det är lämpligt och kommissionen är över- tygad om att buffertvärdet inte medför några oproportionella nega- tiva effekter på hela eller delar av det finansiella systemet i andra medlemsstater eller i unionen som helhet och utgör eller skapar hinder för en välfungerande inre marknad. Definitionen av kapitaltäckningsdirektivet i 1 kap. 2 § 7 innebär att hänvisningarna till direktivet i paragrafen är statiska och avser därmed direktivet i dess lydelse enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version. Paragrafen innehåller bestämmelser om undantag från kraven på godkännande eller rekommendation enligt 3 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 133.9 i kapitaltäckningsdirektivet.