sou · H7B33d2 · 2019-01-30 00:00:00 — Frågan har aktualiserats bl.a. i samband med avtalsvillkoren för komplette- rande aktörer och huruvida dessa inneburit att Arbetsförmedlingen utan lagstöd överlämnat uppgifter som innefattar myndighetsutöv- ning. En viktig princip som framgår bl.a. av IAF 2010:23 (s. 19 f) är att Arbetsförmedlingen inte kan överlåta ansvaret för kontrollfunk- tionen. Detta bör dock enligt utredningens mening inte utesluta att avtalsmässiga krav på att kompletterande aktörer ska underrätta Arbetsförmedlingen vid på förhand uppställda situationer. Konstruk- tionen förutsätter emellertid att Arbetsförmedlingen har tillräckliga verktyg för att fortsatt kunna följa upp och kontrollera den arbets- sökande utifrån sitt författningsreglerade uppdrag. Till exempel behåller programdeltagare sin handlingsplan hos Arbetsförmedlingen även när de är hos en kompletterande aktör samt fortsätter att akti- vitetsrapporterna till Arbetsförmedlingen. Det ställer också krav på Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? hur avtalsvillkoren utformas för att inte ge intryck av att en kom- pletterande aktör har ett större ansvar än vad som är fallet. Arbetsförmedlingen anger i årsredovisningen att upp- giften att säkerställa att arbetslöshetsförsäkringen är en omställnings- försäkring innefattar två saker: dels att följa upp arbetssökandet för att ge anpassat stöd för en snabb omställning, dels att säkerställa att den arbetssökande inte missköter arbetssökandet (s. 105 f). Efter- som de förra åtgärderna ingår naturligt i flera andra uppgifter be- dömer utredningen att uppgiften i första hand avser kontroll av den arbetssökande snarare än stöd. Denna bedömning är i linje med Ar- betsförmedlingens uppskattade tidsåtgång för prestationen att säker- ställa att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en omställningsför- säkring, vilken består av att granska aktivitetsrapporter samt tillämpa reglerna för åtgärdssystemet i arbetslöshetsförsäkringen respektive aktivitetsstödet, med undantag för etableringsersättningen (s. 119). Arbetsförmedlingen inkluderar således det kontrollerande arbetet kopplat till aktivitetsstödet till prestationen. Utredningen instäm- mer i att Arbetsförmedlingens kontrolluppdrag bör hanteras så sam- lat som möjligt. Uppgiften i 4 § 1 instruktionen ska då ses tillsammans med 6 a tredje stycket och 16 §§ förordningen om den arbetsmark- nadspolitiska verksamheten som myndighetens huvudsakliga kon- trolluppdrag och är eller sker vid myndighetsutövning. Verksamhetens omfattning: Enligt årsredovisningen an- vändes av tillgängliga personalresurser för prestationen att säkerställa att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en omställ- ningsförsäkring, vilket motsvarade (s. 119). I detta ingår kostnader kopplade till kontroll av ersättningsmottagare av aktivitetsstöd, dock inte mottagare av etableringsersättning. 13.5.2Felaktiga utbetalningar och bidragsbrott Bedömning: Uppgiften i 4 § 7 instruktionen om att säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs och motverka bidragsbrott samt i detta arbete samverka med berörda parter är myndighets- utövning. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? Vid utbetalningar av ersättningar eller ekonomiskt stöd finns ett ansvar för Arbetsförmedlingen att återkräva belopp som har lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp, t.ex. 34–39 §§ för- ordningen (2018:48) om särskilt anställningsstöd och 8 kap. förord- ningen (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmarknads- politiska insatser. För enskilda är lämnande av oriktiga uppgifter m.m.ett brott i enlighet med bestämmelserna i bidragsbrottslagen (2007:612). Vid misstanke om brott ska myndigheten anmäla detta till eller . Ett återkrav behöver inte vara myndighetsutövning även om det kommer till uttryck i ett formellt beslut. JO har t.ex. uttalat att en kommuns beslut om återkrav enligt 9 kap. 1–2 §§ SoL inte var myn- dighetsutövning. Om den enskilde inte frivilligt betalar är social- nämnden enligt 9 kap. 3 § SoL hänvisad till att väcka talan hos för- valtningsrätten och socialnämndens beslut kan inte läggas till grund för exekutiva åtgärder mot den enskilde. JO menade att ett sådant beslut om återkrav inte är att betrakta som ett bindande förvaltnings- beslut och att det heller inte har några rättsverkningar för den en- skilde. Beslutet sågs i stället som ett s.k. partsbesked, där myndig- heten framställer ett krav mot den enskilde men som endast uttryck- er myndighetens ståndpunkt i frågan (JO:s beslut , dnr 2988-2013). För Arbetsförmedlingens beslut om återkrav är läget annorlunda. I t.ex. 34–35 §§ förordningen om särskilt anställ- ningsstöd klargörs att mottagare av ekonomiskt stöd som lämnat oriktiga uppgifter eller på något annat sätt har förorsakat att stöd har lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp är återbetal- ningsskyldig och att Arbetsförmedlingen ska återkräva det felaktigt utbetalda beloppet. Beslut om återkrav är inte överklagbara enligt 41 §. Besluten är bindande, innehåller rättsverkningar för den en- skilde och är således myndighetsutövning. Motsvarande gäller för återkrav på andra grunder, t.ex. förordningen (2013:1157) om stöd för yrkesintroduktionsanställningar eller förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program. Den anmälningsskyldighet som följer av bidragsbrottslagen inne- bär en förpliktelse för Arbetsförmedlingen. I liket med vad som ovan anförs om kontrolluppdraget, och återgivande av HD:s praxis, inne- bär själva anmälan inte myndighetsutövning i sig eftersom det inte är fråga om ett beslut eller en faktisk åtgärd som direkt får rätts- verkningar för den enskilde. Det är dock fråga om åtgärder som styrs Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? av offentligrättsliga föreskrifter och som indirekt kan få rättsliga konsekvenser för den enskilde. Arbetsförmedlingens anmälnings- skyldighet vid misstänkt brott sker därför vid myndighetsutövning, utan att vara myndighetsutövning i sig. Vidare anges i instruktionen särskilt att samverkan ska ske med berörda parter för uppgiften. I årsredovisningen anger att myndigheten ingått i myndighetssamverkan mot organiserad brottslighet (s. 123). Det kan tänkas att arbetet mot felaktiga utbetalningar och för att mot- verka bidragsbrott innehåller andra aktiviteter, t.ex. intern och ex- tern kontroll och insatser av informationskaraktär för att underlätta för den enskilde att göra rätt. Sådana insatser behöver inte vara myn- dighetsutövning, men faller naturligt på den aktör som ansvarar även i övrigt. Den huvudsakliga uppgift som följer av 4 § 7 instruktionen är antingen myndighetsutövning eller sker vid myndighetsutövning. Myndighetens arbete med att säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs och motverka bidragsbrott samt i detta arbete samverka med berörda parter, bör därför i sin helhet betraktas som myndig- hetsutövning i detta sammanhang. Verksamhetens omfattning: uppgick antalet juridiska personer som varit föremål för kontrollutredning till närmare 4 400, och närmare 9 500 beslut om återkrav fattades. Detta utgör ökning sedan . Sammanlagt uppgick återkraven till ett belopp av 221 miljoner. Myndigheten sva- rade också för 52 polisanmälningar, varav cirka hälften avsåg bedrägeri och hälften bidragsbrott. Uppgiften medför rimligen personalkostnader av inte oväsentlig storlek. Dock saknas i denna del en uppskattning i årsredovisningen över hur stor andel av personalkostnaderna som använts för att utföra uppgiften. Det kan i sammanhanget noteras att verksamheten inte innefattar Arbetsförmedlingens arbete med att säkerställa att felaktiga utbetal- ningar inte görs till myndighetens leverantörer och andra externa ut- förare. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? 13.5.3Beslut om subventionerade anställningar Bedömning: Beslut om subventionerade anställningar är myn- dighetsutövning, inklusive verksamhet förknippad med förord- ningarna om stöd för nystartsjobb respektive stöd för yrkesin- troduktionsanställningar i sin helhet. Som framgår av avsnitt 13.5.6 bedrivs vissa former av subventione- rade anställningar eller liknande som arbetsmarknadspolitiska pro- gram, där anvisningar och beslut kring dessa är myndighetsutövning. Därutöver tillkommer förordningarna (2018:43) om stöd för ny- startsjobb samt (2013:1157) om stöd för yrkesintroduktionsanställ- ningar. Om villkoren för både arbetsgivare och den arbetssökande är uppfyllda beviljar Arbetsförmedlingen stöd enligt förordningarna. Arbetsförmedlingen ska se till att stöden används på föreskrivet sätt. Den arbetsgivare som har fått stöd ska ge Arbetsförmedlingen eller den som Arbetsförmedlingen utser tillfälle att granska verksamheten och lämna de uppgifter som behövs för granskningen. En mottagare av stöd är återbetalningsskyldig om han eller hon genom att lämna oriktiga uppgifter eller på något annat sätt har förorsakat att stöd har lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp. Vidare kan Arbetsförmedlingens beslut omprövas hos myndighetens centrala en- het för omprövning, om det begärs av den som beslutet gäller. Vid om- prövningen får beslutet inte ändras till den enskildes nackdel. Vissa beslut kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Sammantaget innehåller förordningarna om stöd för nystartsjobb respektive yrkes- introduktionsanställningar klara uttryck för både förpliktelser för enskilda och gynnande beslut och bör i sin helhet betraktas som myndighetsutövning. Verksamhetens omfattning: För prestationen Anställningar med stöd, inklusive sådana anställningar med stöd som i sig utgör arbets- marknadspolitiska program, använde Arbetsförmedlingen 8,1 pro- cent av tillgängliga personalresurser till en förvaltningskostnad av 807 miljoner, enligt årsredovisningen (s. 97). Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? 13.5.4Anställningsfrämjande åtgärder och arbetstillstånd Bedömning: Anställningsfrämjande åtgärder som avses i 5 § an- dra stycket förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten är myndighetsutövning. Frågor om arbetstillstånd som avses i samma stycke innehåller inslag av myndighetsutövning. Av 5 § andra stycket förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten framgår att verksamheten omfattar vissa anställnings- främjande åtgärder. Dessa regleras närmare i lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder. Det avser bl.a. åtgärder för att främja anställning av äldre arbetstagare och arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga. Arbetsförmedlingen ges i lagen tydliga befogenheter att utöva makt över arbetsgivare, bl.a. genom att förelägga dem vid vite att lämna uppgifter om vissa förhållanden eller meddela an- visningar i fråga om särskilda åtgärder som ska vidtas. Uppgiften bör i sin helhet anses som myndighetsutövning. Det anges vidare i 5 § andra stycket att den arbetsmarknadspoli- tiska verksamheten också omfattar frågor om arbetstillstånd. beslutar om arbetstillstånd för en utlänning att ha an- ställning som avser befattning på svenskt fartyg i utrikes trafik i enlighet med lagen (1989:532) om tillstånd för anställning på fartyg med tillhörande förordning (1989:548). ienlighet med 5 kap. 13 § andra stycket utlänningsförordningen (2006:97) meddela föreskrifter att Arbetsförmedlingen får besluta om arbetstillstånd enligt samma förordning. Beslut om arbetstill- stånd avser en rättighet för den enskilde och är myndighetsutövning. I 5 kap. 2 § utlänningsförordningen finns också en bestämmelse om att efter samråd med Arbetsförmedlingen för en förteckning över etablerade arrangörer, vilkas bokningar kan undan- tas från kraven på arbetstillstånd. Sådana samråd är inte bindande och utgör inte myndighetsutövning för Arbetsförmedlingens del. Frågor om arbetslöshetsförsäkringen, som också nämns i 5 § andra stycket förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksam- heten, har behandlats i avsnitt 13.5.1. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? Verksamhetens omfattning: Frågor om anställningsfrämjande åt- gärder och arbetstillstånd nämns inte alls i myndighetens årsredo- visning. Utredningen utgår från att verksamheten relativt myndig- hetens andra uppgifter är begränsad. Bedömning: Uppgiften i 4 § 3 instruktionen om att aktivt inhämta information om lediga arbeten är inte myndighetsutövning. Platsförmedling som anges i 5 § första stycket 1 förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten är inte myndig- hetsutövning. Att anvisa en arbetssökande att söka ett arbete är dock myndighetsutövning. Verksamheten med att aktivt inhämta information om lediga arbeten består inte av beslut eller andra åtgärder som riktar sig mot enskilda. Det är därför inte myndighetsutövning. Platsförmedling innebär att den enskilde får information och erbjudanden om lediga arbeten och att arbetsgivare får hjälp med att finna lämpliga arbetssökande till lediga platser. Platsförmedling till enskilda kan ske formlöst eller som formaliserade anvisningar till arbete i enlighet med 7 a § förord- ningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Platsförmed- ling som sker formlöst medför inget krav på den sökande och kan betraktas som service, vilket inte är myndighetsutövning. Platsför- medling som sker genom anvisning medför däremot ett krav för den som uppbär någon form av ersättning att söka det anvisade arbetet, annars kan ersättningen stängas av. En anvisning är därför ett ut- tryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till den enskilde och är myndighetsutövning. Verksamhetens omfattning: Uppgiften att aktivt inhämta infor- mation om lediga arbeten syns inte uttryckligen i årsredovisningens prestationer. Uppgiften bör dock ingå i vad myndigheten benämner som huvuduppgiften Matchning med prestationerna Tillhandahålla infrastruktur för matchning, Rekryteringstjänster till arbetsgivare samt Tjänster för att söka arbete. Närmast till hands bör vara att se uppgiften som en del i infrastrukturen för matchning, vilken tog Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? av tillgängliga personalresurser till en för- valtningskostnad av . Det är dock omöjligt att utifrån det uppskatta omfattningen av uppgiften att aktivt inhämta information om lediga arbeten, i den mån en sådan uppdelning kan göras, då infrastrukturen behöver data, som för att göra nytta behö- ver användare och så vidare. Vidare bör inte uteslutas att information om lediga arbeten kan inhämtas i samband med särskilda arbetsgivar- kontakter och ses som en rekryteringstjänst för arbetsgivare. Även platsförmedling bör ingå i huvuduppgiften Matchning, och kan vara del av alla prestationer, vilken totalt tog av tillgäng- liga personalresurser 2017 till en förvaltningskostnad av 2 396 miljo- ner kronor. Från detta bör dock räknas bort t.ex. arbetet med den arbetsmarknadspolitiska bedömningen och handlingsplaner och mer övergripande frågor som behandlas i s.k. branschråd. Det framgår inte hur mycket resurser som myndigheten har lagt på att anvisa arbetslösa till att söka ett arbete, dvs den del av plats- förmedlingen som utgör myndighetsutövning. Arbetsförmedlingen beslutade om 140 platsanvisningar per 1 000 inskrivna arbetslösa och år, det totala antalet platsanvisningar uppgick till cirka 52 000 (IAF 2017). 13.5.6Arbetsmarknadspolitiska program och insatser Bedömning: Det är inte myndighetsutövning att bedriva arbets- marknadspolitiska program i enlighet med 5 § första stycket 3 för- ordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Anvis- ningar till arbetsmarknadspolitiska program innebär dock myndig- hetsutövning, liksom beslut i samband med detta, t.ex. återkallelse eller sanktioner. Skälen för bedömningen: Det anges i 9 § första stycket förord- ningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten i vilka författningar som bestämmelser om programmen finns, bl.a. förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program och förordningen (2018:42) om särskilt anställningsstöd. Det framgår av tredje stycket att en anvisning till program ska vara arbetsmarknads- politiskt motiverad och endast får göras om den framstår som lämp- Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? lig både för den enskilde och ur ett övergripande arbetsmarknads- politiskt perspektiv. Deltagande i program är alltså en förmån som Arbetsförmedlingen beslutar om. Förutom möjligheten att ta del av insatser och aktiviteter inom ramen för ett program kan deltagandet också ge rätt till aktivitetsstöd, utvecklingsersättning eller etablerings- ersättning enligt förordningen (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser. Den enskilde som uppbär ersätt- ning från arbetslöshetsförsäkringen kan också stängas av från ersätt- ning i enlighet med 43 a § första stycket om hen väljer att avvisa en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas. Motsvarande reglering finns i 6 kap. 3 § för- ordningen om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska in- satser. Arbetsmarknadspolitiska program kan också innebära olika former av subventionerade anställningar. Anvisningar till arbetsmarknadspolitiska program är därför myn- dighetsutövning. Detsamma gäller för andra beslut som fattas av Arbetsförmedlingen i samband med detta, så som återkallelser (t.ex. enligt 37 § förordningen om arbetsmarknadspolitiska program) eller som avser sanktioner (t.ex. 6 kap. 2–4 och 12 §§ förordningen om ersättning för deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser). Det är däremot inte myndighetsutövning att bedriva arbets-mark- nadspolitiska program, det vill säga att utföra den verksamhet som följer av förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksam- heten, t.ex. att ge vägledning, att bedriva platsförmedling eller insatser som lämnas inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program. Verksamhetens omfattning: Enligt årsredovisningen ägna- de Arbetsförmedlingen av personalresurserna till att för- bereda, fatta beslut, genomföra och följa upp program och aktivi- teter med aktivitetsstöd och etableringsersättning, motsvarande en förvaltningskostnad om . Totalt fattade myn- digheten cirka 744 000 beslut om program med aktivitetsstöd eller etableringsersättning. Det kan anmärkas att den s.k. SIUS-verksamheten redovisas under prestationen Rustande och stärkande insatser och alltså inte ingår i ovanstående summa, fastän det sker inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program. Vidare ingår inte beslut om sub- ventionerade anställningar, även om de formellt kan ges inom ramen Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? för arbetsmarknadspolitiska program. Subventionerade anställningar behandlas i avsnitt 13.5.3. Som framgår av avsnitt 12.6.1 i kapitel 12 saknas, utöver uppgifter om och specialistinsatser, statistik vad gäller Arbetsförmed- lingen utförande verksamhet. Det är mot bakgrund av detta svårt att särskilja hur stor del av prestationen som består av myndighetsut- övning, i form av bl.a. anvisningar till arbetsmarknadspolitiska pro- gram som utförs i extern regi, respektive andelen av prestationen som består av att Arbetsförmedlingen i egen regi genomför arbets- marknadspolitiska program, och som inte utgör myndighetsutövning. Utredningen uppskattar i kapitel 12 att kostnaden för Arbetsför- medlingens arbete med att i egen regi bedriva arbetsmarknadspoli- tiska program och insatser (arbetsmarknadstjänster)6 uppgick till mel- lan 3,2 och . Arbetsförmedlingens leverantörs- kostnader för köp av arbetsmarknadspolitiska program och insatser var för deltagare med aktivitetsstöd och för deltagare i etableringsuppdraget. Bedömning: Arbetsplatsintroduktion som anges i 5 § första stycket 4 förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten är inte i sig myndighetsutövning. Beslut om att erbjuda en arbetssökande arbetsplatsintroduktion är dock myndighets- utövning. Närmare bestämmelser om arbetsplatsintroduktion finns i förord- ningen (2003:623) om arbetsplatsintroduktion. Med arbetsplatsin- troduktion avses enligt 2 § nämnda förordning att en specialutbildad arbetsförmedlare fungerar som stödperson åt en arbetssökande utan erfarenhet av svenskt arbetsliv eller med begränsad sådan erfarenhet inför anställning, i inledningsskedet av en anställning eller under 6Utredningen använder i betänkandet i övrigt begreppet arbetsmarknadstjänster som beteck- ning för det praktiska stöd som Arbetsförmedlingen tillhandahåller till enskilda arbetssökande i intern eller extern regi. Underlagstjänster används som begrepp för de tjänster som syftar till att klargöra den arbetssökandes förutsättningar. Begreppen definieras närmare i avsnitt 2.4.2 i kapitel 2. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? arbetspraktik som föregår en anställning. I likhet med genomföran- det av arbetsmarknadspolitiska program eller andra insatser innebär utförandet av verksamheten inte myndighetsutövning. Utöver vissa krav i 3 § om vem som får erbjudas arbetsplatsintro- duktion framgår av 4 § att insatsen ska vara arbetsmarknadspolitiskt motiverad och endast får lämnas om det är lämpligt både för den en- skilde och ur ett övergripande arbetsmarknadspolitiskt perspektiv. Arbetsförmedlingens beslut om arbetsplatsintroduktion får omprö- vas hos myndighetens centrala enhet för omprövning, men får inte överklagas, i enlighet med 7–8 §§. Det finns inga sanktioner kopp- lade till den enskilde om denne väljer att avvisa ett erbjudande om arbetsplatsintroduktion. Erbjudandet innebär dock att Arbetsför- medlingen beslutar om en författningsreglerad förmån för den en- skilde, vilket utgör myndighetsutövning. Verksamhetens omfattning: Verksamheten redovisas inte i myn- dighetens årsredovisning . Utredningen utgår från att verk- samheten relativt myndighetens andra uppgifter är begränsad. Arbetsplatsintroduktion har likheter med det särskilda stöd för introduktion och uppföljning, , som kan beviljas i enlighet med bestämmelserna i förordningen (2017:462) om särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsför- måga. Målgrupperna skiljer sig emellertid åt då arbetsplatsintroduk- tionen riktar sig till personer som inte har mer än begränsad erfaren- het av svenskt arbetsliv oaktat funktionsnedsättning. Det kan i sammanhanget noteras att en del av målgruppen för arbetsplatsintroduktion är personer som deltar eller deltagit i av kommunen anordnat introduktionsprogram som avses i den numera upphävda 11 § förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande. Bedömning: Uppgiften i 6 § instruktionen om Arbetsförmed- lingens ansvar för att nyanlända invandrare erbjuds insatser som främjar en snabb och effektiv etablering på arbetsmarknaden, och inom ramen för det vara samordnande, stödjande och pådrivande i förhållande till berörda parter, är inte myndighetsutövning. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? Det s.k. etableringsprogrammet ska bedömas som andra arbets- marknadspolitiska program, där beslut om anvisning är myndig- hetsutövning medan själva utförandet av aktuella insatser inte är det. Utöver vad som följer genom etableringsprogrammet inne- bär Arbetsförmedlingens särskilda ansvar enligt lagen (2017:584) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare, vilket nämns upplysningsvis i paragrafen, inte myndighetsutövning. Arbetsförmedlingen har enligt 6 § instruktionen ett ansvar för att nyanlända invandrare erbjuds insatser som främjar en snabb och effektiv etablering på arbetsmarknaden, och inom ramen för det ska Arbetsförmedlingen vara samordnande, stödjande och pådrivande i förhållande till berörda parter. I lagen (2017:584) om etableringsin- satser för vissa nyanlända invandrare, vilket nämns upplysningsvis i paragrafen, regleras Arbetsförmedlingens särskilda ansvar för vissa nyanlända.