sou · H7B366 · 2019-12-18 00:00:00 — Regeringen kan också främja myndigheternas egen- initierade samverkan genom att undanröja hinder, t.ex. oklarheter gällande finansiering och regelverk. Statskontoret har pekat på att bör ta fram gemensamma principer för styrning av samverkan.29 Kultur, medier, trossamfund och fritid (utg.omr. beslutade om nationella kulturpolitiska mål. Målen är att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund, att alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet och att kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling. För att uppnå målen ska kulturpoliti- ken främja allas möjlighet till kulturupplevelser, bildning och till att 27Statskontoret (2016c). 28Se bland annat Statskontoret (2016c). 29Statskontoret (2016c). utveckla sina skapande förmågor, främja kvalitet och konstnärlig förnyelse, främja ett levande kulturarv som bevaras, används och ut- vecklas, främja internationellt och interkulturellt utbyte och samver- kan samt särskilt uppmärksamma barns och ungas rätt till kultur.30 har även antagit nationella mål för kulturmiljöarbe- tet.31 Det statliga kulturmiljöarbetet ska främja ett hållbart samhälle med en mångfald av kulturmiljöer som bevaras, används och ut- vecklas, människors delaktighet i kulturmiljöarbetet och möjlighet att förstå och ta ansvar för kulturmiljön, ett inkluderande samhälle med kulturmiljön som gemensam källa till kunskap, bildning och upplevelser samt en helhetssyn på förvaltningen av landskapet som innebär att kulturmiljön tas till vara i samhällsutvecklingen. De nationella målen för kulturmiljöarbetet är ett komplement till de nationella kulturpolitiska målen och de preciseringar rörande kultur- miljön som finns i flera av miljökvalitetsmålen samt till generations- målet för miljöarbetet. Regeringen har i sin proposition om vattenmiljö och vattenkraft lyft fram att befintliga kulturmiljöer kring vattendrag och sjöar ut- gör vittnesbörd om historiska utveckling och bidrar såväl till att förklara dagens samhälle som att erbjuda attraktiva livsmiljöer och besöksmål. Enligt kulturmiljölagen (1988:950) är det en natio- nell angelägenhet att skydda och vårda kulturmiljön. Det ansvaret delas av alla. Såväl enskilda som myndigheter ska visa hänsyn och aktsamhet mot kulturmiljön. Den som planerar eller utför ett arbete ska se till att skador på kulturmiljön undviks eller begränsas. Vissa anläggningar i vatten är byggnadsminnen eller fornminnen och har särskilt skydd i kulturmiljölagen. omfattar miljön i stort, vilket inbegriper kulturmiljön. Enligt 1 kap. 1 § ska balken tillämpas så att värdefulla natur- och kulturmiljöer skyddas och vårdas. Hänsynsreglerna i 2 kap. gäller även i för- hållande till kulturmiljön och av hushållningsbestämmelserna i 3 kap. följer att fysisk miljö som har betydelse från allmän synpunkt på grund av sina kulturvärden så långt som möjligt ska skyddas från åtgärder som påtagligt kan skada kulturmiljön. Områden som är av riksintresse för kulturmiljövården ska skyddas. I 7 kap. finns bestämmelser om kulturreservat.32 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145. 2012/13:96, bet. 2012/13:KrU9, rskr. 2012/13:273. 2017/18:243. Målet för friluftslivspolitiken är att stödja människors möjlig- heter att vistas ute i naturen och utöva friluftsliv där allemansrätten är en grund för friluftslivet. Alla människor ska ha möjlighet till natur- upplevelser, välbefinnande, social gemenskap och ökad kunskap om natur och miljö.33 Tio mätbara mål har redovisats till riksdagen:34 Tillgänglig natur för alla, Starkt engagemang och samverkan, Alle- mansrätten, Tillgång till natur för friluftsliv, Attraktiv tätortsnära natur, Hållbar regional tillväxt och landsbygdsutveckling, Skyddade områden som resurs för friluftslivet, Ett rikt friluftsliv i skolan, Friluftsliv för god folkhälsa samt God kunskap om friluftslivet. Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (utg.omr. Målet för samhällsplanering, bostadsmarknad, byggande och lant- mäteriverksamhet är att ge alla människor i alla delar av landet en från social synpunkt god livsmiljö där en långsiktigt god hushållning med naturresurser och energi främjas samt där bostadsbyggande och ekonomisk utveckling underlättas.35 Regional tillväxt (utg.omr. Regional tillväxt omfattar insatser i form av projektverksamhet, regio- nala företagsstöd och stöd till kommersiell service samt utbetal- ningar från Europeiska regionala utvecklingsfonden. Målet för den regionala tillväxtpolitiken är utvecklingskraft i alla delar av landet med stärkt lokal och regional konkurrenskraft.36 För att uppnå målet för den regionala tillväxtpolitiken är regionala hän- syn och tvärsektoriell styrning av resurser inom i princip samtliga utgifts- och politikområden av avgörande betydelse. Prioriteringarna för att nå målet för den regionala tillväxtpolitiken är enligt den natio- nella strategin för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft – 2020 följande: innovation och företagande, attraktiva miljöer och 2009/10:238, bet. 2010/11:KrU3, rskr. 2010/11:37 och 2010/11:38. 2012/13:51, bet. 2012/13:KrU4, rskr. 2012/13:278. 2011/12:1, bet. 2011/12:CU1, rskr. 2011/12:89. 2007/08:1 utg.omr. 19, bet. 2007/08:NU2, rskr. 2007/08:99. tillgänglighet, kompetensförsörjning samt internationellt samarbete. Inom prioriteringarna finns olika fokusområden.37 Energi (utg.omr. har slagit fast energipolitiska mål baserat på energiöverens- kommelsen som slöts 2016 mellan , , , och Kristdemokraterna.38 Energipolitiken ska bygga på de tre grundpelarna försörjningstrygghet, konkur- renskraft och ekologisk hållbarhet. Energipolitiken ska således skapa villkoren för en effektiv och hållbar energianvändning och en kost- nadseffektiv svensk energiförsörjning med låg negativ påverkan på hälsa, miljö och klimat samt underlätta omställningen till ett ekolo- giskt hållbart samhälle. –Målet är förnybar elproduktion. Detta är ett mål, inte ett stoppdatum som förbjuder kärnkraft och innebär inte heller en stängning av kärnkraft med politiska beslut. –ska ha effektivare energianvändning jämfört med . Målet uttrycks i termer av tillförd energi i rela- tion till bruttonationalprodukten (BNP). har även beslutat om flera energipolitiska mål till 2020:39 –Andelen förnybar energi ska 2020 utgöra av den totala energianvändningen. –Andelen förnybar energi i transportsektorn ska 2020 vara . –Energianvändningen ska vara effektivare till 2020. Målet uttrycks som ett sektorsövergripande mål om minskad energi- intensitet . Energiintensi- teten beräknas som kvoten mellan tillförd energi och BNP i fasta priser (kWh/kr). 2018/19:1 utg.omr. 2017/18:228, bet. 2017/18:NU22, rskr. 2018/18:411. 2008/09:163, bet. 2008/09:NU25, rskr. 2008/09:301. Dessa tre nationella mål genomför de EU-mål som beslutade om att av den energi som används inom EU ska komma från förnybara energikällor och om att nå 20 pro- cent primärenergibesparing till 2020. och har en gemensam elcertifikatsmarknad . Ett gemensamt mål om att öka den förnybara elproduktionen med har satts upp och delas mellan länderna genom att till 2020 ska sträva efter att annullera elcertifikat motsvarande och 13,2 terawattimmar.40 har godkänt att elcertifikatssystemet utökas med ytterligare nya elcertifikat till 2030 och att systemet förlängs till 2045 som en del i genomförandet av energi- överenskommelsen.41 Det övergripande målet för forskning och innovation på energi- området är att bidra till att uppfylla uppställda energi- och klimat- mål, den långsiktiga energi- och klimatpolitiken och energirelaterade miljöpolitiska mål. Fokus på insatserna inom energiforskningen är områden som dessutom utgör viktiga förutsättningar för tillväxt och för export.42 har även konkretiserat tre delmål för forsk- ning och innovation på energiområdet.43 Forskning och innovation på energiområdet ska bygga upp vetenskaplig och teknisk kunskap och kompetens som behövs för att genom tillämpning av ny teknik och nya tjänster möjliggöra en omställning till ett långsiktigt hållbart energisystem i , karaktäriserat av att förena ekologisk hållbar- het, konkurrenskraft och försörjningstrygghet, utveckla teknik och tjänster som kan kommersialiseras genom svenskt näringsliv och därmed bidra till hållbar tillväxt och energisystemets omställning och utveckling såväl i som på andra marknader, och bidra till och dra nytta av internationellt samarbete på energiområdet. beslutade bland annat att det nya lång- siktiga klimatmålet ska vara att inte ska ha några nettoutsläpp av växthusgaser till atmosfären, för att därefter uppnå negativa utsläpp. Utsläppen från verksamheter inom svenskt territo- rium ska då vara lägre än utsläppen . 2015/16:1, bet. 2015/16:FiU1, rskr. 2015/16:51. 2016/17:179, bet. 2016/17:NU20, rskr. 2016/17:330. 2016/17:66, bet. 2016/17:NU9, rskr. 2016/17:164. 2012/13:21, bet. 2012/13:NU6, rskr. 2012/13:153. släppen av växthusgaser från inrikes transporter, utom inrikes flyg, ska minska med jämfört med 2010.44 Kommunikationer (utg.omr. Det övergripande målet för transportpolitiken är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörj- ning för medborgarna och näringslivet i hela landet. Dessutom har beslutat om ett funktionsmål – tillgänglighet – och ett hän- synsmål – säkerhet, miljö och hälsa.45 Funktionsmålet och hänsynsmålet är jämbördiga. För att det över- gripande transportpolitiska målet ska kunna nås måste funktions- målet i huvudsak utvecklas inom ramen för hänsynsmålet. Funk- tions- och hänsynsmålen konkretiserar delar av det övergripande målet, bland annat flera hållbarhetsaspekter. I det ingår att bidra till att de nationella miljökvalitetsmålen nås. Areella näringar, landsbygd och livsmedel (utg.omr. Målet för utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livs- medel är att insatserna ska bidra till goda förutsättningar för arbete, tillväxt och välfärd i alla delar av landet. De gröna näringarna ska vara livskraftiga och bidra till klimatomställningen och att naturresurserna används hållbart.46 Den nationella livsmedelsstrategin med sikte mot , antogs av 2017 och är den första svenska livsmedelsstrategin som omfattar hela livsmedelskedjan. Strategin innehåller en vision, ett övergripande mål och mål för tre strategiska områden. Visionen är att den svenska livsmedelskedjan är globalt konkurrenskraftig, innovativ, hållbar och attraktiv att verka inom. har beslu- tat om ett övergripande mål för livsmedelskedjan samt mål för tre strategiska områden: Regler och villkor, Konsument och marknad samt Kunskap och innovation.47 Det övergripande målet för livs- medelsstrategin ska vara en konkurrenskraftig livsmedelskedja där 2016/17:146, bet. 2016/17:MJU24, rskr. 2016/17:320. 2008/09:93, bet. 2008/09:TU14, rskr. 2008/09:257 och prop. 2012/13:1 utg.omr. 22, bet. 2012/13:TU1, rskr. 2012/13:118. 2014/15:1 utg.omr. 23, bet. 2014/15:MJU2, rskr. 2014/15:88. 2016/17:104, bet. 2016/17:MJU23, rskr. 2016/17:338. den totala livsmedelsproduktionen ökar, som relevanta natio- nella miljömål nås, i syfte att skapa tillväxt och sysselsättning och bidra till hållbar utveckling i hela landet. Produktionsökningen, både konventionell och ekologisk, bör svara mot konsumenternas efter- frågan. En produktionsökning skulle kunna bidra till en ökad själv- försörjningsgrad av livsmedel. Sårbarheten i livsmedelskedjan ska minska. har vidare beslutat om det övergripande målet för den sammanhållna landsbygdspolitiken.48 Det övergripande målet för en sammanhållen landsbygdspolitik ska vara en livskraftig landsbygd med likvärdiga möjligheter till företagande, arbete, boende och väl- färd som leder till en långsiktigt hållbar utveckling i hela landet. För skogspolitiken finns vidare två jämställda mål beslutade av – ett produktionsmål och ett miljömål. Produktionsmålet innebär att skogen och skogsmarken ska utnyttjas effektivt och ansvarsfullt så att den ger en uthålligt god avkastning. Skogsproduk- tionens inriktning ska ge handlingsfrihet i fråga om användningen av vad skogen producerar. Miljömålet innebär att skogsmarkens natur- givna produktionsförmåga ska bevaras. En biologisk mångfald och genetisk variation i skogen ska säkras. Skogen ska brukas så att växt- och djurarter som naturligt hör hemma i skogen ges förutsättningar att fortleva under naturliga betingelser och i livskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper ska skyddas. Skogens kulturmiljövärden samt dess estetiska och sociala värden ska värnas.49 Det finns även ett övergripande mål för samepolitiken: Att verka för en levande samisk kultur byggd på en ekologiskt hållbar ren- näring och andra samiska näringar.50 Näringsliv (utg.omr. Målet för näringspolitiken är att stärka den svenska konkurrens- kraften och skapa förutsättningar för fler jobb i fler och växande företag.51 De näringspolitiska insatserna ska även bidra till att uppnå de globala målen för hållbar utveckling och Agenda 2030 samt målen 2017/18:179, bet. 2017/18:NU19, rskr. 2017/18:360. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15, rskr. 1992/93:252 samt prop. 2007/08:108, bet. 2007/08:MJU18, rskr. 2007/08:244. 2000/01:1, utg.omr. 23 avsnitt 7.3, bet. 2000/01:MJU2, rskr. 2000/01:86. 2014/15:1 utg.omr. 24, bet. 2014/15:NU1, rskr. 2014/15:68. i EU:s gemensamma strategi för tillväxt och sysselsättning, 2020, som omfattar de tre prioriteringarna smart, hållbar och inklu- derande tillväxt. Inom näringspolitiken ryms insatser för att skapa goda ramvillkor för företag, företagsutveckling, främjande av entreprenörskap, arbete för att stärka innovationskraften, arbete för att förenkla för företag, konkurrensfrämjande arbete, turistfrämjande samt immaterial- och associationsrättsliga frågor. Vidare ingår undersökning av och in- formation om landets geologi och mineralhantering samt tillstånd och tillsyn enligt minerallagen samt miljösäkring. Därutöver ingår bidrag till forskning och utveckling. Allmänna bidrag till kommuner (utg.omr. Målet för utgiftsområdet är att skapa goda och likvärdiga ekono- miska förutsättningar för kommuner och landsting som bidrar till en effektiv verksamhet med hög kvalitet.52 Ansvaret för en stor del av den svenska offentliga förvaltningen har ålagts kommunerna och landstingen genom riksdagsbeslut. Ramarna för den kommunala verksamheten sätts av och regeringen i form av lagar, förordningar samt i myndighetsföre- skrifter och genom andra former av styrmedel. Utöver de lagregle- rade uppgifterna finns en fri sektor, inom vilken kommuner och landsting kan ombesörja egna angelägenheter, s.k. frivillig verksamhet. Staten bidrar till finansieringen av de kommunala verksamheterna dels genom generella statsbidrag, dels genom riktade statsbidrag. Enligt regeringsformen ska det svenska statsskicket bland annat förverkligas genom självstyrelse.53 Detta visar den cen- trala ställning som denna princip har i det svenska statsskicket. Kom- munerna regleras även särskilt i RF 14 kap. där den kommunala 2008/09:1 utg.omr. 25, bet. 2008/09:FiU3, rskr. 2008/09:150. 53RF 1 kap 1 § 2 st. självstyrelsen åter kommer till uttryck54 och där det även stadgas att inskränkningar i den kommunala självstyrelsen inte får gå utöver vad som är nödvändigt.55 Utredningens konstitutionella analys visar att trots den fram- trädande plats som den kommunala självstyrelsen har i det svenska statsskicket är det mycket lite reglerat om dess innehåll. Rätten att ta ut skatt finns stadgad i regeringsformen56 men i övrigt är det riks- dagen som beslutar om gränserna för den kommunala självstyrelsen. Grunderna för kommunernas organisation samt kommunernas be- fogenheter och åligganden ska regleras i lag.57 Det innebär att det är som ska bestämma vad som ingår i det kommunala själv- styret. Det innebär dock även att eventuella inskränkningar i kom- munernas självstyrelse måste ske i lag. Regeringen eller myndighet kan med andra ord inte utan lagstöd ålägga kommunerna uppgifter. När det gäller exempelvis vattenförvaltningsfrågor kan det kon- stateras att det är reglerat i lag att kommunerna är skyldiga att följa miljökvalitetsnormerna och åtgärdsplanerna. Därmed är kraven i regeringsformen58 om att det krävs lagstöd för förändringar i kom- munernas befogenheter och åligganden uppfyllt. Utredningens konstitutionella analys visar att det möjligen går att diskutera om det finns någon ”bortre gräns” för vad som kan åläggas kommunerna genom stadganden i miljöbalken.59 I regeringsformen stadgas om en proportionalitetsbedömning som ska göras av innan den tar beslut om intrång i den kommunala självstyrelsen60. Enligt förarbetena ska denna regel dock inte kunna ligga till grund för lagprövning i efterhand. Styrning genom statliga bidrag till kommunerna Den statliga styrningen av kommuner och landsting syftar ytterst till att den nationella politikens mål och ambitioner får genomslag i den kommunala verksamheten. Staten har ett intresse av att säkerställa att kommunerna utför uppgifterna på avsett sätt. 54RF 14 kap 2 §. 55RF 14 kap 3 §. 56RF 14 kap 4 §. 57RF 8 kap 2 § 3 p. 58RF 8 kap 2 §. 59MB 5 kap 8 §. 60RF 14 kap 3 §. landsting tar emot tre typer av statsbidrag: generella statsbidrag, riktade statsbidrag och kostnadsersättningar. I flera utredningar har det framförts att antalet riktade bidrag bör minska och att regeringen bör fördela statens stöd till kommunerna mer genom generella bidrag. Riktade bidrag har bland annat en tendens att skapa ryckighet i kommunernas planering. SKL har framfört att deras grundinställ- ning är att staten i första hand bör ge tillskott i form av generella bidrag, men att det kan finnas situationer där olika riktade bidrag kan vara ett viktigt komplement. SKL har konstaterat att det finns många riktade bidrag, men att förutsättningarna för olika satsningar inte alltid har varit särskilt bra – det kan ha saknats framförhållning och dialog kring bidrag och överenskommelser, det har sällan fun- nits någon gemensam analys av de problem som bidragen är tänkta att lösa och det har ofta varit för genomförande. SKL har vidare framfört att de riktade bidragen inte alltid har varit anpassade till de lokala behoven eller prioriteringarna och innebär ofta detalj- styrning som dessutom leder till ökad administration och högre kostnader.61 Vidare kan här nämnas att har godkänt den s.k. finansie- ringsprincipen, vilken innebär att staten inte utan finansiering ska exempelvis kunna införa nya obligatoriska uppgifter för kommuner och landsting eller ändra ambitionsnivån på befintliga uppgifter. Styrning genom statlig tillsyn Tillsynen utgör ett statligt styrinstrument. Den offentliga tillsynen syftar till att stärka efterlevnaden av de föreskrifter som bland annat och regeringen har beslutat. Medborgarna ska genom till- synen kunna vara förvissade om att deras intressen tas till vara. Tillsyn är en granskning av regelefterlevnad. Med tillsyn avses verksamhet som avser självständig granskning för att kontrollera om tillsyns- objekt uppfyller krav som följer av lagar och andra bindande före- skrifter och vid behov kan leda till beslut om åtgärder som syftar till att åstadkomma rättelse. 61SKL (2018). Kommunerna kan ges ansvar för att utöva tillsyn. För att garan- tera likvärdighet och rättssäkerhet tar staten ansvar för styrningen av de kommunala tillsynsuppgifterna.62 Bland annat Statskontoret har uppmärksammat att tillsynen har fått en viktigare roll i förvaltningspolitiken under de senaste decen- nierna. Bland annat resultatstyrningen och mer fokus på rättstillämp- ning har bidragit till detta.63 2009/10. 63Statskontoret (2019b). Samarbete med , och I denna bilaga görs en genomgång av samarbetet med , och . har ett avrinningsområde gemensamt med och i form av avrinningsområde som består av , Muonio och Könkämä älvar med biflöden. är ett internationellt avrinningsdistrikt där har valt att låta den svenska delen utgöra en del av , medan har valt att låta den finländska delen utgör ett separat avrinningsdistrikt. En liten del av området finns även i . Enligt har vattenförvaltningsarbetet kring till viss del harmoniserats så till vida att indelning och statusbedömning av de vattenförekomster som delas av och har gjorts gemensamt. I en rapport från konstateras att skillnaderna mellan och vatten- förvaltning innebär att ländernas förvaltningsplaner har fått en delvis olikartad utformning. Förvaltningsplan och åtgärdsprogram för avrinnings- område har –2021 upprättats separat inom respektive land. Åtgärdsbehoven i det internationella distriktet sammanfattas i den gemensamma planen för gränsöverskridande vattenförvaltning 2016–2021 som togs fram av , den fin- ländska NTM-centralen i och Finsk-svenska gränsälvs- kommissionen. Det finns inget gemensamt övervakningsprogram för avrinningsområde. Respektive land klassificerar sina vattenförekomster och beslutar om nationella miljökvalitetsnormer och miljömål. Från har framförts att frågan om finansiering av arbetet har lyfts . Med tilldelade resur- ser uppges det bara ha varit möjligt att genomföra en samförvaltning av på minimal nivå. har i en skrivelse framfört att ett avrinningsområde som delas mellan stater ska indelas som ett internationellt avrinningsdistrikt där hela om- rådet ska förvaltas på ett samordnat sätt. konstaterar att det faktum att den svenska och den finländska sidan av Torne- älven tillhör olika vattendistrikt medför att samma upplägg och prin- ciper inte går att tillämpa. menar att den nuvarande organisationen och indelningen av vattendistrikt medför att sam- arbete kring det som borde vara gemensamma produkter – arbets- program, översikt av väsentliga frågor, övervakningsprogram, åtgärds- program, förvaltningsplan, miljömål – inte har hittat en naturlig arbetsform. har uppmärksammat problemet och framfört kritik mot att det internationella samarbetet är bristfälligt och bör förbättras. menar att det bör inrättas ett separat vattendistrikt för som bör ge övervägande posi- tiva effekter och ge förutsättning till förbättrat samarbete, ökad tyd- lighet och ge bättre underlag till samråd och samverkan inom hela avrinningsområdet. avrinningsområde består av , Muonio och Kön- kämä älvar med biflöden. Det delas av , och och utgör ett internationellt avrinningsområde.1 Den svenska delen utgör en del av medan den finländska delen utgör ett separat avrinningsdistrikt. 1Torneälvens avrinningsområde är stort och dess vatten rinner till största delen igenom både och även om mycket små delar av området även ligger i . älv är utpekad som en av de fyra svenska nationalälvarna2 och den svenska delen av avrinningsområdet är det näst största avrin- ningsområdet i . Källa: (2016): Förvaltningsplan 2016–2021 Del 2 2009–2015. För de delar av det internationella avrinningsområdet som är gemen- samt för och gäller särskilda bestämmelser enligt lagen om gränsälvsöverenskommelse mellan . Av gränsälvsöverenskommelsen framgår att området bildar ett finsk- svenskt avrinningsdistrikt.3 Könkämä-, Muonio- och älvar i utgör gränsen mellan och . Det är det största out- byggda flodsystemet i norra . , NTM-centralen i och Finsk-svenska gränsälvskommis- sionen beskriver samarbetet kring gränsälven på följande sätt: Trots att gränsen dragits längs med älven, har vattenvägen fortsatt att vara det element som sammanför människor, precis som den har gjort i tusen- tals år innan nationsgränsernas uppkomst. Det finns en lång historia av samarbete över landgränsen i i olika sammanhang, men inom vattenförvaltningen finns det fortfarande ett utvecklingsbehov.4 De finländska och svenska myndigheterna har samarbetat om för- valtningen av vatten även innan ramdirektivet för vatten infördes. undertecknade och regeringar en 2Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål får inte ut- föras i nationalälvarna , , och med tillhörande vattenområden, källflöden och biflöden enligt 4 kap. 6 § (1998:808). 3Lag (2010:897) om gränsälvsöverenskommelse mellan . 4Länsstyrelsen , närings-, trafik- och miljöcentral och Finsk-svenska gränskommissionen (2016).