sou · H7B32 · 2019-01-25 00:00:00 — För dag 365 är motsvarande siffra 1 026 av de 29 878 som passerade dag 365 samma år3 vilket skulle innebära en 1ISF (2010), ISF (2015), (2016c). 2Försäkringskassan (2017b). 3Siffror från ISF. Siffrorna finns delvis redovisade i ISF:s rapport 2018:12, för beräkningar av antal individer se s. 14–15 i rapporten. Vi bedömer dock att alla som får avslag i samband med att de passerar dag 180 och dag 365 inte kommer att omfattas av förslagen. Vi har utifrån ovanstående siffror bett att prognostisera olika scenarion som kan visa på utvecklingen . I det ena scenariot ökar kvarståendesannolikheten i sjukförsäkringen och i det andra scenariot ökar kvarståendesannolikheten . Beräkningarna görs utifrån en ökad sannolikhet att stanna kvar i sjukförsäkringen efter dag 180 och 365 och baseras på den prognos4 som lämnade till regeringen . I tabell 10.1 anges huvudscenariot som utgår från att det är 80 procents sannolikhet att ett sjukfall passerar 6 månader, givet att det redan har blivit långt. Våra beräkningar kan också vägas mot det resultat som presenterat i en rapport, att de som får avslag på sjukpenning eller avslutar sjukfallet i samband med 180-dagarsbedömningen återkommer i sjukskrivning i lika hög utsträckning . En dryg tredjedel av dem som får avslag är åter i sjukskrivning . För dem som avslutar sjukfallet genom att inte begära sjukpenning för en ytterligare period är siffran cirka 30 procent.5 Av dem som får avslag och återgår i arbete är det inte alla som uppnår arbetsinkomst som enda försörjningskälla vilket innebär att deras försörjning också kan komma från socialförsäkringssystemet.6 4Försäkringskassan simulerar antalet pågående sjukskrivningar. Antal pågående sjukskrivningar beror på hur många sjukfall som startas samt hur långa de blir. Hur långa sjukfallen blir modelleras genom betingade månadsvisa kvarståendesannolikheter det vill säga hur stor sannolikheten är att ett sjukfall kommer att pågå i givet att det har pågått . 5Försäkringskassan (2018), s. 40, figur 19. 6Försäkringskassan (2018), s. 47. Belopp i tusental kronor I tabell 10.2 framgår konsekvenserna för statsbudgeten om sannolikheten att stanna kvar i sjukförsäkringen ökar , det vill säga att det är 83 procents sannolikhet att ett sjukfall passerar 6 månader, givet att det redan har blivit långt. Reformen föreslås träda i kraft . Utgifterna för statsbudgeten ökar med reformens första år (2020), reformens andra år (2021) och reformens tredje år (2022). Antal sjukfall ökar från 197 280 pågående sjukfall till 200 129 sjukfall, en ökning med 2 849 sjukfall jämfört med dagens prognos. Tabell 10.2 Sannolikheten att ett sjukfall passerar 6 månader ökar Belopp i tusental kronor I tabell 10.3 framgår konsekvenserna för statsbudgeten om sannolikheten att stanna kvar i sjukförsäkringen ökar , det vill säga att det är 85 procents sannolikhet att ett sjukfall passerar 6 månader, givet att det redan har blivit långt. Utgifterna för statsbudgeten ökar med reformens första år (2020), reformens andra år (2021) och reformens tredje år (2022). Antal sjukfall ökar från 197 280 pågående sjukfall till 202 028 sjukfall, en ökning med 4 748 sjukfall jämfört med dagens prognos. Tabell 10.3 Sannolikheten att ett sjukfall passerar 6 månader ökar Belopp i tusental kronor Eftersom vi lämnar förslag för utökade kostnader för staten ska vi också lägga förslag till finansiering. De utökade kostnaderna för staten bör kunna finansieras inom ramen för utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning, förslagsvis inom anslag 1.1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. Förslagen kan minska återinflödet till sjukförsäkringen vilket kan minska statens utgifter i ett längre perspektiv. När rehabiliteringskedjan infördes innebar den ökade krav på individen. Utgångspunkten är att man ska ta ansvar för sin egen rehabilitering och omställning men utan rätt insatser från andra aktörer blir det ett omöjligt uppdrag för den enskilde. Våra förslag bygger på en avvägning mellan risken att fler stannar i sjukförsäkringen och att de försäkrade som kan återgå i arbete i högre utsträckning ges möjlighet till det vilket ökar förutsättningarna för alla aktörer att uppfylla sin roll och bidra till en hållbar återgång i arbetslivet för den sjukskrivna För individen kan det bli stor skillnad om hen får möjlighet att än ges möjlighet att återgå i sitt arbete. Det handlar om individens tilltro till systemet och om ekonomisk trygghet vid sjukdom. I de fall det tidigt är klarlagt att en sjukskriven person inte kan återgå i arbete hos arbetsgivaren är det inte motiverat att fortsätta arbetet med återgång till arbete hos arbetsgivaren. I de fall det behövs är det viktigt att de strukturer som finns i samhället gemensamt arbetar för att tillvarata arbetsförmåga där den finns. ärendehandläggning påverkas i första hand av inflödet av sjukfall i försäkringen. Våra förslag innebär inte någon ökning av inflödet eftersom förslagen enbart berör de sjukfall som kommer att passera dag 180 och dag 365 i rehabiliteringskedjan. En majoritet av de sjukfall som kommer in till avslutas inom 90 dagar.7 Däremot kan det innebära en ökning av antalet sjukfall som kommer att befinna sig efter dag 180 och 365 i rehabiliteringskedjan jämfört med (se avsnitt 10.2). Detta kommer i sin tur att påverka administrativa kostnader. Därför föreslår vi att förvaltningsanslag ökas med reformens första , 2021 och 2022. Tilldelningen av medel minskar eftersom förslagen kan minska återinflödet i sjukförsäkringen om det skapas en mer hållbar återgång i arbete. Det kommer i sin tur att frigöra resurser i handläggningen. arbetar med en differentierad handläggning vilket innebär att kategoriserar ärenden inom sjukförsäkringen i olika kundflöden.8 Valet av kundflödet utgår ifrån behovet av utredning i varje ärende. bedömde att av ärendena var sådana där den försäkrade bedömdes kunna återgå utan insats.9 Varje kundflöde förutsätter en viss arbetsinsats och tid. Ärenden där handläggaren tar ställning till särskilda skäl enligt dagens regelverk kan hanteras både 7Försäkringskassan (2018b), s. 98. 8Försäkringskassan (2009), s. 19. 9Försäkringskassan (2018b), s. 97 f. som ett kundflöde 2 vilket innefattar ärenden där den försäkrade har tydliga medicinska förutsättningar och bedöms kunna återgå utan arbetslivsinriktad rehabilitering, eller ett kundflöde 3 ärende. Kundflöde 3 ärenden omfattar mer komplexa ärenden där förutsättningarna för återgång i arbete behöver utredas och där det är sannolikt att det finns ett behov av arbetslivsinriktad rehabilitering.10 Vi ser inte att de förslag vi lägger fram kommer att ändra det. De ärenden som kommer att öka i samband med våra förslag kan komma att kategoriseras i kundflöde 2 medan andra kommer att kategoriseras i kundflöde 3. Det går inte att på förhand avgöra hur fördelningen mellan kundflöden kommer att ske vilket är en svaghet i analysen. har kopplat den högre andelen avslag i sjukpenningärenden till att bedömningarna i rehabiliteringskedjan görs i högre utsträckning och med bättre kvalitet. Det gör att i viss mån kan påverka längden på sjukfallen och att rätt person får rätt insats i rätt tid. arbetar kontinuerligt med att förstärka kvaliteten i sjukförsäkringsprocessen och med fler bedömningar i rätt tid kan också de sjukfall som passerar dag 180 och 365 i rehabiliteringskedjan minska. samordningsuppdrag förändras inte heller med förslagen. Förslagen innebär också att en större utbildningsinsats för att implementera det nya regelverket behöver genomföras. Medel för detta kan omfördelas inom anslag 1:6 bidrag för sjukskrivningsprocessen förslagsvis från anslagspost 2 kunskapsutveckling för sjukskrivningsprocessen. Våra förslag bedöms inte medföra större ändringar i IT-systemen vilket således inte påverkar dessa kostnader. Det är också viktigt att ges rimlig tid att förbereda för och implementera ny lagstiftning. Bristande förutsättningar vid implementering av regelverk kan få negativa konsekvenser för rättstillämpningen vilket konstaterade efter införandet av rehabiliteringskedjan.11 10Försäkringskassan (2009), s. 19. 11Riksrevisionen (2010), s. 47. Vi bedömer att de förslag som presenteras skulle kunna medföra att färre ärenden förs över till Arbetsförmedlingen. Det är rimligt att anta att några av dem som genom förslagen beviljas sjukpenning skulle ha fått ta hjälp av Arbetsförmedlingen. Vissa av dem skulle inte heller kunna ta ett arbete utan vara inskrivna hos Arbetsförmedlingen och bli aktuella att delta i rehabiliteringsinsatser eller som arbetssökande och få arbetslöshetsersättning. Om färre ärenden lämnas över mellan myndigheterna kan antalet omställningsmöten12 också minska. Det är också rimligt att anta att det kan finnas de som, trots de nya reglerna som vi föreslår, efter en period inte bedöms kunna återgå i arbete hos arbetsgivaren. De kan då bli föremål för samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och . Vi föreslår därför inga förändringar i medelstilldelningen. Arbetsgivare har ansvar för arbetsanpassning och rehabilitering både enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) med tillhörande föreskrifter och socialförsäkringsbalken. De förslag vi presenterar förändrar inte arbetsgivarens ansvar. Däremot är det viktigt att poängtera att arbetsgivaren har en central roll för att möjliggöra återgång i arbete13 och precis som är arbetsgivaren en viktig aktör i samordningen kring en sjukskriven person. Förslagen ger arbetsgivare möjlighet att mer långsiktigt skapa en hållbar återgång för sina medarbetare. Risken finns att ett rehabiliteringsarbete avstannar om sjukpenning nekas och fokus i stället hamnar på den sjukskrivna personens försörjning. Det kan bli en olycklig utveckling om en återgång i arbete hos arbetsgivaren tidigare bedömts möjlig med rätt stöd. Förslagen kan medföra positiva konsekvenser för att förhindra sjuknärvaro på arbetsplatsen och det produktionsbortfall som den kan medföra.14 12Omställningsmöten används för att underlätta övergången mellan och Arbetsförmedlingen, se (2015) s. 303. 13Se exempelvis Forte (2015), Cullen et al. (2018). 14Se m.fl. (2017). 10.7Konsekvenser för hälso- och sjukvården I samband med att vi föreslår en utvidgning av undantagen från att pröva arbetsförmågan mot ett normalt förekommande arbete kan behovet av läkarintyg öka då fler kan få sjukpenning längre. Om åtgärderna i sjukfallen leder till en hållbar återgång i arbete borde behovet av läkarintyg minska. Vi föreslår inte några förändringar som medför ändring av behov av information från hälso- och sjukvården. Vi föreslår inte heller några tillägg till det uppdrag som hälso- och sjukvården redan har . och har fått ett regeringsuppdrag15 där de ska verka för en bättre dialog och samarbete mellan parterna när det gäller sjukskrivningsprocessen och läkarintygen. Våra förslag behandlar inte de utmaningar som finns i vad efterfrågar och vad hälso- och sjukvården kan leverera. Den frågan hanteras inom ramen för det befintliga regeringsuppdraget som delredovisats och ska slutredovisas . Vi vill inte föregripa det arbete som pågår mellan och och som syftar till att lösa informationsbehovet mellan och hälso- och sjukvården. Det arbetet kommer troligtvis att leda till en minskad belastning på hälso- och sjukvården avseende informationsgivning till . Våra förslag är genomgående könsneutrala. Det är sannolikt att förslagen påverkar fler kvinnor än män då fler kvinnor än män är sjukskrivna. Avslag i pågående sjukfall är vanligare för kvinnor än för män, tidigare var det tvärt om.17 Förslagen kan för vissa individer innebära fler dagar med sjukpenning och då fler kvinnor än män är sjukskrivna skulle det kunna resultera i att fler kvinnor blir kvar längre i sjukförsäkringen. Den konsekvensen väger vi mot att kvinnor löper en högre risk än män att återgå i sjukskrivning efter 15Regeringsuppdrag till och angående bättre dialog mellan och hälso- och sjukvården. 16Försäkringskassan och (2018). 17Försäkringskassan (2018c), s. 19. avslutat sjukfall.18 I en nyligen publicerad rapport från framgår att de som får avslag på sjukpenning i lägre grad återgår i arbete än dem som avslutar sjukfallet genom att inte ansöka om sjukpenning. I båda grupperna (avslag och avslut) är det många som är åter i sjukskrivning från tiden för avslag och avslut. För kvinnor är det ingen skillnad mellan dessa grupper, det vill säga oavsett hur sjukskrivningen avslutas är risken lika stor att de återgår i sjukskrivning inom ett år.19 Våra förslag syftar till att skapa möjlighet att återgå i arbete mer långsiktigt för dem som har möjlighet att återgå i arbete hos arbetsgivaren och som inte bedöms behöva ställa om. Om risken att återgå i sjukskrivning minskar kan det påverka kvinnors arbetsinkomst i positiv riktning då inkomst av arbete normalt är högre än inkomst från sjukpenning. Det kan i sin tur medföra positiva effekter för att uppnå ekonomisk jämlikhet mellan män och kvinnor. Utredningens förslag bedöms sakna betydelse för den kommunala självstyrelsen och små företags villkor i jämförelse med stora företag. De bedöms inte heller påverka möjligheten att uppnå de integrationspolitiska målen. 18Försäkringskassan (2018), s. 39. 19Försäkringskassan (2018), s. 39 ff. Undantagen från att pröva arbetsförmågan i förhållande till ett förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade regleras i två separata paragrafer; 48 a § avseende prövningen från och med dag 181 i rehabiliteringskedjan och 49 a § avseende prövningen från och med dag 366. I den nya lydelsen av 48 § uttrycks därför bara huvudregeln att arbetsförmågan ska prövas mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade från och med den dag då den försäkrade har haft nedsatt arbetsförmåga . I denna paragraf regleras när prövning mot ett normalt förekommande förvärvsarbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade inte ska ske trots att den försäkrade har haft nedsatt arbetsförmåga . var undantagen generellt utformade genom begreppen särskilda skäl och oskäligt. tas de särskilda skälen bort. I stället anges uttryckligen vilka beviskrav som gäller för att bedömningen av arbetsförmågan mot ett normalt förekommande arbete ska skjutas upp på den grunden att den försäkrade från och med dag 181 respektive 366 skulle kunna återgå i arbete hos arbetsgivaren. Begreppet oskäligt kvarstår oförändrat. Övervägande skäl för återgång i arbete hos arbetsgivaren före dag 366 Slutsatsen att övervägande skäl talar för återgång i arbete hos arbetsgivaren är resultatet av en sammanvägd bedömning av ett flertal olika omständigheter. Omständigheter som kan beaktas är prognosen, sjukdomens normala förlopp enligt vetenskap och beprövad erfarenhet samt åtgärder som planerats. Om prognosen anger att den sjukskrivna personen inte kan förväntas återgå i arbete före dag 366 finns naturligtvis inte övervägande skäl. Om prognosen däremot är något oklar, exempelvis på grund av den försäkrades individuella förhållanden, kan övervägande skäl ändå tala för återgång i arbete hos arbetsgivaren om sjukdomens normala förlopp är sådant att återgång bör kunna ske före dag 366 och det planerats åtgärder med uttalat syfte att den försäkrade ska kunna återgå före dag 366. Bedömningen av sjukdomens normala förlopp bör, i förekommande fall, göras med utgångspunkt i försäkringsmedicinska beslutsstöd. Det bör framhållas att det inte exakt går att ange hur omständigheterna förhåller sig till varandra utan det rör sig om en sammanvägd bedömning. Bedömningen måste under alla omständigheter vara medicinskt motiverad. Uppgifter från den sjukskrivna personen eller arbetsgivaren är därför ensamma inte tillräckliga för att man ska kunna dra slutsatsen att övervägande skäl finns. Något hinder för att övervägande skäl kan tala för återgång i arbete hos arbetsgivaren även när den försäkrade har en diffus diagnos eller lider av samsjuklighet finns inte. När det talas om diffus diagnos i detta sammanhang avses en diagnos som grundar sig på den enskildes beskrivning av sina symtom (se avsnitt 9.2.1). Det avgörande är om man utifrån prognos, sjukdomens normala förlopp enligt vetenskap och beprövad erfarenhet samt planerade åtgärder kan dra slutsatsen att övervägande skäl finns för återgång i arbete före dag 366. Det krävs inte en plan för återgång i arbete hos arbetsgivaren för att det ska finnas övervägande skäl. Med återgång i arbete hos arbetsgivaren avses återgång i arbete i samma omfattning som den försäkrade arbetade före sjukfallet. Det är möjligt att skjuta upp arbetsförmågebedömningen mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är till- gängligt för den försäkrade även när den försäkrade successivt återgår i arbete men det krävs då att övervägande skäl talar för att den försäkrade före dag 366 kommer att arbeta i samma omfattning som före sjukfallet. Återgång i arbete hos arbetsgivaren men först efter dag 365 Övervägande skäl kan, liksom dagens särskilda skäl, bara tillämpas till och med dag 365 i rehabiliteringskedjan. framgår det av den medicinska utredningen vid prövningen efter dag 180 att övervägande skäl inte talar för att den sjukskrivna kommer att återgå i arbete hos arbetsgivaren före dag 366 men att hen möjligen kommer att göra det från och med dag 366. Då krävs redan från och med dag 181 att hög grad av sannolikhet talar för återgång i arbete hos arbetsgivaren senast dag 730 för att prövningen mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade ska kunna skjutas upp från och med dag 181. Naturligtvis kan prövningen av arbetsförmågan mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade i denna situation också skjutas upp om det kan anses oskäligt med en sådan prövning. Vad som avses med hög grad av sannolikhet framgår av kommentaren till 49 a §. Dagens bestämmelser gör det möjligt att både från och med dag 181 och dag 366 skjuta upp prövningen av arbetsförmågan mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade om det kan anses oskäligt att göra en sådan prövning. Denna möjlighet behålls. Någon förändring av vad som är oskäligt föreslås inte. Begränsningen att prövningen av arbetsförmågan gentemot arbete hos arbetsgivaren bara kan ske till och med dag 730 gäller inte begreppet oskäligt. Undantagen från att efter dag 365 pröva arbetsförmågan mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade regleras i den nya paragrafen 49 a §. nya lydelsen av 49 § uttrycks därför bara huvudregeln att prövningen av arbetsförmågan från och med dag 366 ska göras i förhållande till ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. I denna paragraf regleras när en prövning av arbetsförmågan mot ett normalt förekommande förvärvsarbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade inte ska ske trots att den försäkrade har haft nedsatt arbetsförmåga . var enda undantaget från att pröva arbetsförmågan mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt tillgängligt arbete efter dag 365 att det kunde anses oskäligt att göra denna prövning. Begreppet oskäligt kvarstår oförändrat men det är möjligt att skjuta upp prövningen vid ytterligare en situation. Hög grad av sannolikhet för återgång i arbete hos arbetsgivaren efter dag 365 I förarbetena till rehabiliteringskedjan angavs att det krävdes stor sannolikhet för återgång i arbete hos arbetsgivaren före dag 366 för att det skulle finnas särskilda skäl att skjuta upp bedömningen av arbetsförmågan mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. Någon avgörande betydelseskillnad mellan stor sannolikhet och det föreslagna begreppet hög grad av sannolikhet finns inte. För att förtydliga att det rör sig om en ny lagstiftning har dock begreppet hög grad av sannolikhet valts. För att man från och med dag 366 ska kunna skjuta upp prövningen mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade ska det finnas en välgrundad anledning att anta att en återgång ska kunna ske senast dag 730. Det krävs en tidsplan för återgången. Prognosen måste vara tydlig för att kravet på hög grad av sannolikhet för återgång i arbete ska vara uppfyllt. Däremot finns inte något hinder för att hög grad av sannolikhet för återgång i arbete hos arbetsgivaren kan finnas när den försäkrade har en diffus diagnos, se författningskommentaren till 48 a §. Med återgång i arbete avses återgång i arbete i samma omfattning som den försäkrade arbetade före sjukfallet. Det är möjligt att skjuta upp bedömningen av arbetsförmågan mot ett normalt förekommande arbete eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade även när den försäkrade successivt återgår i arbete men det krävs då att övervägande skäl talar för att den försäkrade före dag 731 kommer att arbeta i samma omfattning som före sjukfallet. Se författningskommentaren till 48 a §. Arbetsförmedlingen (2018). Var finns jobben? Betänkande 2009/10:SfU13, Ändringar i sjukförsäkringen. Ds 2008:3, Införande av en rehabiliteringskedja. Cullen, KL, et al. (2018). Effectiveness of workplace interventions in return-to-work for musculoskeletal, pain-related and mental health conditions: An update of the evidence and messages for practitioners, J Rehabil 28(1):1-15. , K. m.fl. (2017). Arbetsgivares kostnader, åtgärder och anpassningar för sjuknärvarande och sjukfrånvarande medarbetare: samband med återgång i arbete och produktion. HELIX working papers Rapport 2017:3. för hälsa, arbetsliv och välfärd, FORTE (2015). Psykisk ohälsa, arbetsliv och sjukfrånvaro. (2009). Sjukpenning och rehabilitering. Process 2009:7 version 11.0. (2011). En utvärdering av sjukskrivningsprocessen efter införandet av de nya sjukförsäkringsreglerna . (2012). Analyser av sjukfall som passerar 180 dagars sjukskrivning. (2015). Sjukpenning, rehabilitering och rehabiliteringsersättning. Vägledning 2015:1 version 9. (2016). Omprövning av sjukpenningbeslut. Rättslig uppföljning 2016:5. (2016b). (2016c). (2017). Den första sjukpenningsrättsbedömningen och tillämpningen av rehabiliteringskedjan. Rättslig uppföljning 2017:5. (2017b). Framställning om ändring i socialförsäkringsbalken. Skrivelse till regeringen . (2017c). Sjukfrånvarons utveckling Sjuk- och rehabiliteringspenning. (2018). Vad händer efter sjukpenning? Sysselsättning och försörjning för de som får avslag eller avslutar sjukpenningdag 180-365. (2018b). (2018c). Rapport - uppföljning av sjukfrånvarons utveckling , svar på regeringsuppdrag dnr . och (2018). Delredovisning av regeringsuppdraget Bättre dialog mellan och hälso- och sjukvården, svar på regeringsuppdrag, dnr dnr 3.5-6912/2018. Inspektionen för socialförsäkringen, ISF (2010). Rehabiliteringskedjans effekter på sjukskrivningstiderna. Inspektionen för socialförsäkringen, ISF (2014). Sjukfrånvaro och psykiatriska diagnoser. Inspektionen för socialförsäkringen, ISF (2015). Tidsgränserna i sjukförsäkringen. Inspektionen för socialförsäkringen, ISF (2017). Bedömningar vid i rehabiliteringskedjan – en kommentar om hur kan förbättra sjukskrivningsprocessen. Inspektionen för socialförsäkringen, ISF (2018). Ökning av antalet personer som får beslut om indragen sjukpenning – en redovisning av vad som kännetecknar gruppen försäkrade som får sin sjukpenning indragen. Kommittédirektiv 2018:27, Nationell samordnare för en välfungerande sjukskrivningsprocess. Proposition 2007/08:136, En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete. Regeringens lagrådsremiss Ny lag om koordineringsinsatser för vissa sjukskrivna patienter. Regleringsbrev för avseende , dnr S2009/10110/SK (slutligt), S2004/4522/HS, S20059973/HS (slutligt) m.fl. , RFV (2002).