sou · H7B314 · 2019-03-27 00:00:00 — Att e-underskriften ska vara avancerad innebär att den uppfyller de krav som ställs på elektroniska underskrifter i svensk lagstiftning, se t.ex. 111 kap. 5 § socialförsäkringsbalken och 1 kap. 13§ aktiebolagslagen (2005:551). Hänvisningen till eIDAS-förord- ningen är dynamisk, dvs. den avser förordningen i dess vid varje tid- punkt gällande lydelse. 4 § Statligt identitetskort och statlig e-legitimation utfärdas av de myn- digheter som regeringen bestämmer. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att föreskriva vilken eller vilka myndigheter som ska utfärda det statliga identitets- kortet och den statliga e-legitimationen. Överväganden kring vilka myndigheter som bör ansvara för utfärdandet finns i avsnitt 9.4 och 12.5. 5 § Ett statligt identitetskort ska utfärdas med en giltighetstid av om inte annat följer av föreskrifter om begränsning av giltighets- tiden i särskilt angivna fall som meddelas av regeringen eller den myn- dighet regeringen bestämmer. En statlig e-legitimation ska ha samma giltighetstid som det identi- tetskort den finns på. Paragrafen innehåller bestämmelser om giltighetstid för det statliga identitetskortet och den statliga e-legitimationen. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.5 och 12.14. I första stycket framgår att det statliga identitetskortet som huvud- regel ska vara giltigt . Det motsvarar vad som tidigare gällt enligt 8 § IdF och 5 § förordningen om nationellt identitetskort. Bestämmelsen innehåller dock ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att i fall som anges särskilt meddela föreskrifter om att begränsa giltighetstiden. Bemyndigan- det innebär alltså inte en rätt att begränsa id-kortets giltighetstid generellt. Av andra stycket följer att den statliga e-legitimationen ska ha samma giltighetstid som det id-kort som den finns på. Om giltig- hetstiden för id-kortet begränsas på grund av en sådan föreskrift om begränsning som kan meddelas enligt första stycket ska alltså även e-legitimationens giltighetstid begränsas. 6 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om villkor för när och hur den statliga e-legitimationen får användas. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet regeringen bestämmer att föreskriva villkor för användningen av den statliga e-legitimationen. Övervägandena finns i avsnitt 12.13. Även om avsikten med den statliga e-legitimationen är att den ska kunna användas inom stora delar av samhället kan det finnas behov av att kunna meddela föreskrifter om villkor avseende i vilka situa- tioner eller hos vilka aktörer den ska kunna användas. Föreskrifter kan exempelvis meddelas om vilka krav som ska ställas på en aktör som vill möjliggöra identifiering med den statliga e-legitimationen i sin e-tjänst. 2 kap. Identitetshandlingarnas innehåll 1 § Ett statligt identitetskort med funktion som resehandling ska inne- hålla uppgift om innehavarens medborgarskap. Paragrafen föreskriver att uppgift om medborgarskap ska finnas på ett statligt identitetskort med funktion som resehandling. Överväg- andena finns i avsnitt 10.2.6. Att det statliga identitetskortet med funktion som resehandling ska innehålla uppgift om medborgarskap hänger samman med dess användning vid resor inom EU. Innehavaren måste då, om så begärs, kunna styrka sitt svenska medborgarskap och sin rätt att uppehålla sig i ett annat EU-land. Ett statligt identitetskort utan funktion som resehandling ska däremot inte innehålla uppgift om medborgarskap. 2 § Ett statligt identitetskort utan funktion som resehandling ska inne- hålla uppgift om att det inte kan användas som resehandling. Bestämmelsen införs i syfte att undvika att de id-kort som inte kan användas i stället för pass vid resa förväxlas med resehandlingar. Para- grafen föreskriver att det ska framgå av det statliga identitetskortet utan funktion som resehandling att det inte har en sådan funktion. Texten bör anges på engelska eftersom informationen framför allt riktar sig till myndigheter i andra länder. Övervägandena finns i av- snitt 10.2.6. 3 § Ett statligt identitetskort ska innehålla fingeravtryck och ansikts- bild i ett lagringsmedium på identitetskortet om det inte av 3 kap. 9– 10 §§ följer att fingeravtryck inte behöver lämnas. Paragrafen föreskriver att fingeravtryck och ansiktsbild ska finnas i ett lagringsmedium på id-kortet. Övervägandena finns i avsnitt 11.4.4. Paragrafen motsvarar delvis det som gällt för de nationella iden- titetskorten enligt 4 § förordningen om nationella identitetskort som föreskrivit att ansiktsbild får sparas i ett lagringsmedium på kortet. Bestämmelsen som införs innebär att både fingeravtryck och an- siktsbild som tas vid ansökan ska lagras i lagringsmediet på det stat- liga identitetskortet, oavsett om det utfärdas med eller utan funktion Även det fotografi som lämnas in när ansökan görs genom bud ska sparas i lagringsmediet. Genom hänvisningen till 3 kap. 9–10 §§ framgår att det finns situa- tioner då det inte kommer att lagras några fingeravtryck i lagrings- mediet på kortet. Det gäller i de fall då ansökan görs genom bud samt i de fall då id-kortet utfärdas för barn eller för personer som av fysiska skäl är förhindrade att lämna fingeravtryck. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka andra uppgifter som det statliga identi- tetskortet och den statliga e-legitimationen ska innehålla. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet regeringen bestämmer att föreskriva vilka andra uppgifter det statliga identitetskortet och den statliga e-legitimationen ska inne- hålla. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.6 och 12.10. 1 § Det statliga identitetskortet och den statliga e-legitimationen ut- färdas efter ansökan. Bestämmelserna om ansökan om statligt identitetskort i detta kapitel gäller även för en ansökan om statlig e-legitimation. Paragrafen föreskriver att både det statliga identitetskortet och den statliga e-legitimationen utfärdas efter ansökan och att bestämmel- serna om ansökan gäller för båda identitetshandlingarna. Överväg- andena finns i avsnitt 10.2.3 och 12.11. För att få ett statligt identitetskort och en statlig e-legitimation måste enligt första stycket en ansökan göras. Eftersom det är fråga om två separata identitetshandlingar måste det framgå att ansökan om- fattar båda handlingarna. E-legitimationen ska inte påföras kortet automatiskt. Det måste stå klart för sökanden att så sker. Inget hindrar dock att ansökningen för båda handlingarna görs samordnat. Eftersom handlingarna ska utfärdas i samma process är det tvärtom lämpligt. Att det krävs en ansökan för att utfärda den statliga e-legi- timationen innebär att det är möjligt att utfärda ett statligt identi- tetskort som inte innehåller en e-legitimation. Ett id-kort utan e-legi- timation kommer exempelvis att kunna utfärdas till sökande som inte fyllt eftersom dessa enligt 1 kap. 3 § inte kan få en e-legi- timation. Det kan också finnas personer som av olika skäl inte vill ha en e-legitimation. Eftersom den statliga e-legitimationen endast kan finnas på det statliga identitetskortet är det däremot inte möjligt att få en e-legitimation utfärdad om det inte utfärdas ett id-kort. Av andra stycket framgår att utfärdandet av den statliga e-legiti- mationen ska följa processen för utfärdande av det statliga identi- tetskortet. De krav som gäller vid ansökan om id-kortet kommer härigenom att gälla även för e-legitimationen. Av bestämmelsen i 1 kap. 3 § följer emellertid att den utfärdande myndigheten också måste se till att kraven i tillitsramverket är uppfyllda. Tillitsram- verket innehåller exempelvis ett uttryckligt krav på att utfärdaren ska kontrollera att uppgifterna i ansökan är fullständiga och att de stäm- mer överens med uppgifter i ett officiellt register. 2 § En ansökan om ett statligt identitetskort ska avslås om förutsätt- ningarna enligt 1 kap. 2–3 §§ inte är uppfyllda eller om det som anges i detta kapitel, i kapitel 4 eller i föreskrifter om ansökningsförfarandet som har meddelats i anslutning till lagen inte har iakttagits och sökan- den inte har följt en uppmaning att avhjälpa bristen. I paragrafen anges när en ansökan ska avslås. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 § IdL och 8 § förordningen om nationellt identitetskort och innebär att ansökan om identitets- kort ska avslås om de grundläggande förutsättningarna för identi- tetskortets utfärdande inte är uppfyllda. Detsamma gäller om det som har föreskrivits i fråga om ansökan eller utlämnande inte har iakttagits och sökanden inte har följt en uppmaning att avhjälpa bristen. I bestämmelsen anges att även underlåtelse att iaktta föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen ska leda till avslag. Det innebär att såväl föreskrifter som har meddelats med stöd av delegations- bestämmelser i lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av regeringens restkompetens eller i form av verkställighetsföreskrif- ter enligt 8 kap. 7 § RF omfattas. 3 § Den som ansöker om ett statligt identitetskort ska inställa sig per- sonligen om inte annat följer av 4 §. I paragrafen föreskrivs ett krav på personlig inställelse vid ansökan. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.7. Paragrafen motsvarar vad som tidigare gällt enligt 3 § IdF och 2 § förordningen om nationellt identitetskort. Att sökanden inställer sig personligen skapar förutsättningar för att sökandens identitet ska kunna fastställas på ett säkert sätt och förhindra att id-kort utfärdas till fel person. Det är också en förutsättning för att den utfärdande myndigheten ska kunna ta sökandens fingeravtryck och ansiktsbild och göra de kontroller som föreskrivs i andra bestämmelser i kapitlet. Undantag från kravet på personlig inställelse finns i 4 §. 4 § En ansökan om ett statligt identitetskort utan funktion som rese- handling får göras genom bud om sökanden på grund av sjukdom, funk- tionsnedsättning eller hög ålder inte kan ta sig till den utfärdande myn- digheten. Budet ska inställa sig personligen för att lämna in ansökan. Sökanden ska styrka att han eller hon är förhindrad att ta sig till den utfärdande myndigheten genom ett skriftligt intyg från en företrädare för den inrättning för vård eller omsorg som sökanden vistas på eller den som ansvarar för sökandens vård eller omsorg. Budet och ett vittne ska i en skriftlig försäkran intyga att ansökan gjorts av sökanden och att det fotografi som bifogas ansökan enligt 9 § föreställer sökanden. Paragrafen innehåller bestämmelser om en möjlighet för personer som på grund av sjukdom, funktionsnedsättning eller hög ålder inte kan ta sig till den utfärdande myndigheten att ansöka om id-kort utan funktion som resehandling genom bud. För ett id-kort med funktion som resehandling krävs alltid personlig inställelse. Över- vägandena finns i avsnitt 10.2.7. I första stycket görs ett undantag från kravet på personlig inställ- else vid ansökan. Bestämmelsen innebär att personer som på grund av sjukdom, funktionsnedsättning eller hög ålder inte kan ta sig till den utfärdande myndigheten kan ansöka genom bud om de förut- sättningar som i övrigt anges i bestämmelsen är uppfyllda. undantag skulle personer med svåra fysiska eller psykiska funktions- nedsättningar inte kunna få ett statligt identitetskort. Eftersom förfarandet att ansöka genom bud innebär ett avsteg från det för säkerheten centrala kravet på personlig inställelse bör undantaget tillämpas mycket restriktivt. I första hand bör det vara fråga om personer som på grund av en fysisk funktionsnedsättning är helt förhindrade att ta sig till den utfärdande myndigheten. Enbart den omständigheten att en person t.ex. är rullstolsburen och inte själv kan framföra rullstolen är inte ett hinder mot att komma till myndigheten, om förflyttningen kan ske med stöd av någon annan. Under vissa särskilt svåra omständigheter skulle dock även perso- ner med en grav psykisk funktionsnedsättning kunna anses vara för- hindrade att ta sig till den utfärdande myndigheten. För att kompensera den lägre nivå av säkerhet som det innebär att sökanden inte själv sammanträffar med en representant för den utfärdande myndigheten uppställs i paragrafen ett antal krav som måste uppfyllas för att id-kort ska få utfärdas. Av bestämmelsen i första stycket framgår att budet måste inställa sig personligen för att lämna in ansökan. Genom att budet inställer sig personligen möjlig- görs att budets identitet kan kontrolleras och att en kontroll av sök- andens identitetshandling kan göras. Att så ska ske föreskrivs i 3 kap. 6 §. Av andra stycket framgår att det förhållandet att sökanden är för- hindrad att ta sig till den utfärdande myndigheten måste styrkas. Detta ska ske genom att en företrädare för exempelvis det sjukhem, äldreboende eller boende för personer med funktionsnedsättning som sökanden vistas på skriftligen intygar att sökanden är förhindrad att inställa sig. För det fall sökanden ges vård i hemmet kan intyget skrivas av den som ansvarar för sökandens vård eller omsorg. Intyget ska skrivas av en representant för vårdinrättningen eller boendet, inte av den som faktiskt vårdar sökanden. Intyget kan t.ex. skrivas av en läkare eller annan legitimerad personal, verksamhetschefen för ett boende eller annan administrativ personal som har kännedom om sökandens hälsotillstånd. I intyget ska lämnas en försäkran om att sökanden inte kan ta sig till den utfärdande myndigheten på grund av sjukdom, funktionsnedsättning eller hög ålder. Att ansökan gjorts av sökanden och att det fotografi som bifogas ansökan enligt 9 § föreställer sökanden ska enligt tredje stycket in- tygas i en skriftlig försäkran av budet och ett vittne. I detta ligger att både budet och vittnet måste vara närvarande när sökanden fyller i ansökan. På så sätt säkerställs att det är rätt person som gör ansökan. Styrkande av identitet och andra personuppgifter 5 § Sökanden är skyldig att vid ansökan om ett statligt identitetskort styrka sin identitet och övriga personuppgifter som krävs för att identi- tetskort ska kunna utfärdas. Vid ansökan om ett identitetskort med funktion som resehandling ska sökanden styrka sitt svenska medborgarskap. I paragrafen regleras skyldigheten för sökanden att vid ansökan styrka sin identitet och övriga personuppgifter. Paragrafen motsvarar 2 § 2 IdL och 3 § andra stycket 2 förord- ningen om nationellt identitetskort. Av första stycket följer att sökanden ska styrka sin identitet och övriga personuppgifter. Att sökandens identitet säkerställs är av central betydelse för att garantera att utfärdandet av id-korten sker på en hög säkerhetsnivå. Hur detta ska ske följer av 6 § och de föreskrifter som kan meddelas enligt 7 §. Vid ansökan om identitetskort med funktion som resehandling ska sökanden enligt andra stycket styrka sitt svenska medborgarskap. Eftersom kortet ska kunna användas som en resehandling genom vilken innehavaren ska kunna styrka sitt medborgarskap för att där- igenom styrka sin rätt att uppehålla sig i en annan EU-medlemsstat måste det utvisa innehavarens medborgarskap. Uppgift om med- borgarskap kan ofta hämtas direkt från folkbokföringsdatabasen men när den sökande är bosatt utomlands och inte folkbokförd i kan en utredning behöva göras av den utfärdande myndig- heten. 6 § Identiteten ska styrkas med en statlig fysisk identitetshandling. När ansökan görs genom bud ska både budets och sökandens iden- titet styrkas med statliga fysiska identitetshandlingar i samband med att ansökan lämnas in. I paragrafen föreskrivs hur identiteten ska styrkas i samband med ansökan. Övervägandena finns i avsnitt 8.6.2 och 10.2.7. I första stycket införs en bestämmelse om hur sökandens identitet som huvudregel ska styrkas. Någon motsvarande bestämmelse har tidigare inte funnits i lag eller förordning. På vilket sätt identiteten ska styrkas har i stället, med ett undantag, angetts i myndig- hetsföreskrifter. I lag har reglerats möjligheten för personer som be- viljats uppehållstillstånd att styrka sin identitet genom en kontroll av uppgifterna i uppehållstillståndet. Huvudregeln vid identifieringen kommer med den nya lagen att vara att sökanden ska identifiera sig med en statlig fysisk identitets- handling, dvs. pass eller statligt identitetskort. De statliga fysiska identitetshandlingarna håller en hög nivå av säkerhet och utgör där- med ett mycket starkt bevis för sökandens identitet. Vare sig kör- kort eller andra handlingar som varit tillräckliga för identi- fiering ska längre få användas för att styrka identiteten i samband med ansökan om id-kort. För att identiteten ska anses styrkt måste en noggrann kontroll göras av handlingen vilket innebär att den som kontrollerar sökandens identitet måste få handlingen överlämnad till sig för närmare granskning. Det är alltså inte tillräckligt att hand- lingen visas upp utan den måste lämnas över till den utfärdande myn- digheten för kontroll. Att även ett bud ska styrka sin identitet med en statlig fysisk identitetshandling föreskrivs i andra stycket. Budet ska även ha med sig en motsvarande handling tillhörande sökanden i samband med att ansökan lämnas till den utfärdande myndigheten. Som framgår av 7 § kan regeringen eller den myndighet reger- ingen bestämmer meddela undantag från huvudregeln om att en stat- lig fysisk identitetshandling ska användas för identifieringen. 7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från 6 § när det gäller sökande och bud som inte har en statlig fysisk identitetshandling. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet regeringen bestämmer att föreskriva undantag från kravet på att identiteten ska styrkas med en statlig fysisk identitetshandling. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.8. För att även personer som inte har tillgång till en statlig fysisk identitetshandling ska kunna få ett statligt identitetskort behöver det finnas möjlighet att göra avsteg från huvudregeln om hur identi- teten ska styrkas. Det kan exempelvis vara fråga om ett barn som ska skaffa sin första identitetshandling eller en utländsk medborgare som har fått uppehållstillstånd och blivit folkbokförd i och ska ansöka om en svensk identitetshandling. För dessa personer måste andra sätt att identifiera sig godtas. Alternativa sätt till identifiering än genom särskilt uppräknande godtagbara identitetshandlingar har tidigare reglerats i de utfärdande myndigheternas föreskrifter. Föreskrifterna har öppnat för använd- ning av vissa utländska pass, skriftlig försäkran av intygsgivare eller andra tillförlitliga sätt. För identitetskort för folkbokförda i har dessutom i 3 § IdL föreskrivits att en sökande som har beviljats uppehållstillstånd ska anses ha styrkt sin identitet om de uppgifter som lämnas i ansökan om id-kort stämmer överens med vad som har registrerats i fråga om uppehållstillståndet. Undantagen kommer genom delegationsbestämmelsen att regleras i förordning eller som tidigare i myndigheternas föreskrifter. Efter- som det gäller undantag från den centrala bestämmelsen om hur iden- titeten ska styrkas är det väsentligt att de alternativa identifierings- sätten i föreskrifterna håller en hög säkerhetsnivå. Skyldighet att lämna fingeravtryck och ta ansiktsbild 8 § Sökanden är skyldig att vid ansökan låta den utfärdande myndig- heten ta sökandens fingeravtryck och en bild i digitalt format av sök- andens ansikte om inte annat följer av 9–10 §§. Paragrafen reglerar att fingeravtryck och ansiktsbild ska tas vid an- sökan om id-kort. Övervägandena finns i avsnitt 11.4.4. Paragrafen motsvarar delvis 3 § andra stycket 1 förordningen om nationellt identitetskort och 2 § 1 IdL. Bestämmelsen som införs innebär att inte bara ansiktsbild utan även fingeravtryck ska lämnas. Fingeravtrycken och ansiktsbilden ska enligt 2 kap. 3 § sparas i ett lagringsmedium på identitetskortet oavsett om det utfärdas med eller utan funktion som resehandling. Ansiktsbilden ska även, liksom tidi- gare, finnas på själva id-kortet. Den kommer dessutom även fortsätt- ningsvis att sparas i id-kortsregistret. Fingeravtrycken får endast sparas tillfälligt i ärendehanteringssystemet som ärendet med anledning av ansökan pågår. Till skillnad från vad som gäller för ansiktsbilden får alltså inte fingeravtrycken sparas i id-kortsregistret. Det följer av bestämmelserna i 6 kap. 7 § andra stycket, 13 och 17 §§. Det finns alltså ingen möjlighet att med hjälp av de avtryck som lämnas bygga upp ett separat fingeravtrycksregister. Frågan om vilka fingrar som ska användas för avtryck kan regleras i verkställighets- föreskrifter. 9 § När ansökan görs genom bud och sökanden därför inte kan lämna fingeravtryck eller låta myndigheten ta en digital ansiktsbild ska sökan- den i stället ge in ett välliknande fotografi. Paragrafen reglerar ett undantag från skyldigheten att låta den ut- färdande myndigheten ta sökandens fingeravtryck och ansiktsbild för det fall ansökan görs genom bud. Övervägandena finns i av- snitt 10.2.7 och 11.4.4. Undantaget från kravet på att lämna fingeravtryck och ansikts- bild vid en personlig inställelse möjliggör, som beskrivits i kommen- taren till 3 kap. 4 §, för personer som på grund av sjukdom, funk- tionsnedsättning eller hög ålder inte kan ta sig till den utfärdande myndigheten att få tillgång till ett statligt identitetskort. Det foto- grafi som lämnas in ska vara välliknande och uppfylla de krav som ställs på de bilder som tas av utfärdaren. Fotografiet ska, på samma sätt som när en ansiktsbild tas av den utfärdande myndigheten, lagras iid-kortets lagringsmedium och finnas på själva id-kortet. Ytter- ligare föreskrifter om fotografiet och i vilket format det ska lämnas in kan meddelas i form av verkställighetsföreskrifter. 10 § Skyldigheten i 8 § att låta den utfärdande myndigheten ta sökan- dens fingeravtryck gäller inte för barn eller för personer som av fysiska skäl är förhindrade att lämna fingeravtryck. I paragrafen regleras ett undantag från skyldigheten att lämna finger- avtryck för barn och personer som är fysiskt förhindrade att lämna fingeravtryck. Övervägandena finns i avsnitt 11.4.4. Undantaget för barn gäller barn som ännu inte har fyllt den dag då ansökan görs. Fysiska hinder kan antingen var permanenta, såsom att personen saknar fingrar, har förstörda fingeravtryck eller av någon annan an- ledning inte kan lämna avtryck som håller godtagbar kvalitet. Det kan också röra sig om mer tillfälliga skador. För personer som endast har övergående skador kan det finnas anledning att begränsa giltig- hetstiden för id-kortet. Bestämmelser om begränsning av giltighets- tiden i särskilt angivna fall kan meddelas av regeringen med stöd av 1 kap. 5 §. Kontroll av fingeravtryck och ansiktsbild 11 § Om en sökande styrker sin identitet med en identitetshandling som innehåller ett lagringsmedium där fingeravtryck eller ansiktsbild är sparade får den utfärdande myndigheten kontrollera att dessa motsvarar de fingeravtryck och den ansiktsbild som tas vid ansökningstillfället. I paragrafen regleras möjligheten att kontrollera sökandens finger- avtryck och ansiktsbild mot de fingeravtryck och den ansiktsbild som finns på sökandens identitetshandling. Övervägandena finns i avsnitt 11.6.1. Genom att en sådan kontroll görs kan det säkerställas att sökan- den är den person som fått den identitetshandling som används för identifiering utfärdad. Den handling som används för identifiering och därigenom för kontrollen kan vara en statlig identitetshandling eller någon annan handling som det enligt föreskrifter som reger- ingen meddelat är tillåtet att identifiera sig med och som innehåller fingeravtryck eller ansiktsbild. Som exempel kan nämnas att även pass utfärdade av andra EU-länder innehåller sådana uppgifter.