sou · H7B324 · 2019-06-03 00:00:00 — Därtill kommer att personuppgifter bör kunna hanteras i antidopningsarbetet även efter det att ett medlemskap har avslutats. Inte heller intresseavvägning anses vara en lämplig rättslig grund, bl.a. eftersom den enskildes intressen och grundläggande friheter väger tungt i sammanhanget (se s. 19 f. och 82 ff.). Vi instämmer i denna bedömning. Arbetsuppgifterna inom idrottens antidopningsarbete i framgår av och Idrottens antidopingreglemente. Det saknas dock författningsreglering i som anger att RF eller någon annan ska utföra ett antidopningsarbete inom idrotten. Det finns således inte någon sådan rättslig förpliktelse som avses i dataskyddsförordningen som tillåter att personuppgifter behandlas i detta arbete. Det ingår inte heller i utredningens arbete att införa en sådan verksamhetsreglering. Rättslig förpliktelse är därför inte en möjlig rättslig grund för den personuppgiftsbehandling som sker inom idrottens antidopningsarbete i . Den rättsliga grund som därmed kan komma att bli tillämplig är allmänt intresse. Allmänt intresse som rättslig grund Enligt artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen får behandling av personuppgifter ske om den är nödvändig för att utföra en arbetsuppgift av allmänt intresse. Vad som är ett allmänt intresse definieras varken i dataskyddsförordningen eller i det tidigare gällande dataskyddsdirektivet. Innebörden har inte heller utvecklats av . Rent språkligt kan begreppet uppgift av allmänt intresse antas avse något som är av intresse för eller berör många människor på ett bredare plan, i motsats till ett särintresse (se prop. 2017/18:105 s. 55). Av skäl 45 till dataskyddsförordningen följer att allmänintresset inbegriper hälso- och sjukvårdsändamål och folkhälsa. I skäl 112 anges internationella utbyten av uppgifter för att minska och/eller undanröja dopning inom idrott som exempel på ett viktigt allmänintresse. En lag om behandlingen av personuppgifter Den verksamhet som bedrivs av statliga och kommunala myndigheter, inom ramen för deras befogenheter, är av allmänt intresse i dataskyddsförordningens mening. Till skillnad från vad som gäller för den rättsliga grunden rättslig förpliktelse behöver dock den personuppgiftsansvarige inte vara skyldig att utföra uppgiften för att den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse ska vara tillämplig. Även privaträttsliga organ kan utföra uppgifter av allmänt intresse, ofta som en följd av avmonopolisering och konkurrensutsättning av offentlig verksamhet. Som exempel kan nämnas skola, hälso- och sjukvård, infrastruktur, kommunikation och elförsörjning (se a. prop. s. 56 ff.). Fysiska personer, ideella och ekonomiska föreningar, stiftelser och företag kan också ägna sig åt verksamhet som i princip skulle kunna anses vara av allmänt intresse. nämner idrott och kultur som exempel på sådana verksamheter (se SOU 2017:39 s. 126). Målet med idrottsrörelsens antidopningsarbete är att tillförsäkra alla idrottsutövare deras grundläggande rätt att delta i en idrott fri från dopning och på så sätt främja god hälsa och rättvisa för idrottsutövare. I omfattas hela den RF-anslutna idrotten av antidopningsarbetet. RF:s jurisdiktion kan i detta hänseende anses omfatta så många som tre miljoner idrottsutövare i . Även tränare, idrottsledare, funktionärer och läkare omfattas av antidopningsreglerna. Arbetet mot dopning inom idrotten omfattar således en stor del av befolkning. Intresset av en dopningsfri idrott och ”fair play” finns dock även utanför idrotten, bland åskådare och andra som ser idrottsutövare som förebilder. Intresset av en dopningsfri idrott kan således knappast anses utgöra ett särintresse. Målen för idrottens antidopningsarbete kan sägas gå hand i hand med statens intressen. Ett av statens folkhälsopolitiska mål är ett samhälle fritt från narkotika och dopning. Staten har också ett idrottspolitiskt mål att motverka dopning inom idrotten och anslår betydande bidrag till antidopningsarbetet. För uppgår anslaget till RF för insatser mot dopning till 35 miljoner. Vidare har undertecknat konvention mot dopning samt konvention mot dopning inom idrotten. Det råder även internationellt en bred konsensus om att motverka dopningen inom idrotten. Så anges exempelvis i dom i de förenade målen 48151/11 och 77769/13 mellan Fédération Nationale des Syndicats Sportifs (FNASS) m.fl. En lag om behandlingen av personuppgifter och franska staten. I domen prövade om den vistelserapportering som krävs av vissa idrottsutövare enligt fransk lag strider mot bl.a. rätten till respekt för privatlivet enligt artikel 8 i . Domstolen fann att vistelserapporteringen visserligen inskränker idrottsutövarnas rätt till privatliv, men att inskränkningen är nödvändig med hänsyn till det allmänna intresset av en dopningsfri idrott. Inskränkningen ansågs därför vara proportionerlig i förhållande till det eftersträvade målet och ingen kränkning av artikel 8 ansågs föreligga. Det anförda talar sammantaget för att det antidopningsarbete som utförs inom idrotten är av allmänt intresse. Ytterligare stöd för denna slutsats går, som tidigare angetts, att finna i skäl 112 i dataskyddsförordningen där det framgår att internationella utbyten av uppgifter för att minska och/eller undanröja dopning inom idrott är ett viktigt allmänt intresse. Vi menar således att vi har fog för bedömningen att antidopningsarbetet inom idrotten är av allmänt intresse. För att antidopningsarbetet inom idrotten ska kunna utföras är det nödvändigt att behandla personuppgifter. Den rättsliga grunden för behandlingen av personuppgifter i antidopningsarbetet bör således vara att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse. Det behövs nationell reglering för att den rättsliga grunden ska kunna användas För att behandling av personuppgifter ska vara laglig enligt dataskyddsförordningen är det dock inte tillräckligt att behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse enligt artikel 6.1.e. Grunden för behandlingen ska enligt artikel 6.3 fastställas i unionsrätten eller en medlemsstats nationella rätt som den personuppgiftsansvarige omfattas av. Av artikel 6.3 sista meningen framgår att unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt ska uppfylla ett mål av allmänt intresse och vara proportionell mot det legitima mål som eftersträvas. Dessa krav har förtydligats i dataskyddslagen. Där anges i 2 kap. 2 § att personuppgifter får behandlas med stöd av allmänt intresse som laglig grund om behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse som följer av lag eller annan författning, av kollektivavtal eller av beslut som har meddelats med stöd av lag eller annan författning. En lag om behandlingen av personuppgifter Det finns inget krav på att själva personuppgiftsbehandlingen behöver regleras i unionsrätten eller nationell rätt. Det som måste ha stöd i rättsordningen är i stället uppgiften av allmänt intresse (se prop. 2017/18:105 s. 49). Dock anges i artikel 6.3 andra stycket att den rättsliga grunden kan innehålla särskilda bestämmelser för att anpassa tillämpningen av bestämmelserna i dataskyddsförordningen. Den kan bl.a. ange de allmänna villkor som ska gälla för den personuppgiftsansvariges behandling, vilken typ av uppgifter som ska behandlas, vilka registrerade som berörs, de enheter till vilka uppgifter får lämnas ut och för vilka ändamål, ändamålsbegränsningar och lagringstid. Vidare framgår av artikel 6.2 att medlemsstaterna får införa mer specifika bestämmelser för att anpassa tillämpningen av bestämmelserna i förordningen med hänsyn till behandling för att utföra bl.a. en uppgift av allmänt intresse. Dessa bestämmelser kan närmare fastställa specifika krav för uppgiftsbehandlingen och andra åtgärder för att säkerställa en laglig och rättvis behandling. Denna typ av mer specifika nationella bestämmelser förekommer ofta i svenska registerförfattningar. Av skäl 41 till dataskyddsförordningen framgår att den rättsliga grunden bör vara tydlig och precis och dess tillämpning förutsägbar för dem som omfattas av den. Vilken grad av tydlighet och precision som krävs i frågan om den rättsliga grunden för att en viss personuppgiftsbehandling ska anses vara nödvändig måste enligt regeringen bedömas från fall till fall, utifrån behandlingens och verksamhetens karaktär. En behandling av personuppgifter som inte utgör någon egentlig kränkning av den personliga integriteten kan ske med stöd av en rättslig grund som är allmänt hållen. Ett mer kännbart intrång, t.ex. behandling av känsliga personuppgifter inom hälso- och sjukvården, kräver att den rättsliga grunden är mer preciserad och därmed gör intrånget förutsebart. (Se a. prop. Arbetsuppgifterna inom idrottens antidopningsarbete i framgår av och Idrottens antidopingreglemente. De framgår dock inte av någon författning som har meddelats i enlighet med regeringsformens bestämmelser. De framgår inte heller av unionsrätten. Det saknas alltså någon sådan reglering i som skulle kunna utgöra en rättslig fastställelse av arbetsuppgiften av allmänt intresse. Grunden för behandlingen behöver därför fastställas i författning för att den rättsliga grunden för behandlingen ska kunna stödjas på det allmänna intresset av en dopningsfri idrott. En lag om behandlingen av personuppgifter 6.2Behandling av känsliga personuppgifter Bedömning: Behandling av känsliga personuppgifter i idrottens antidopningsarbete kan stödjas på undantaget för ett viktigt allmänt intresse i artikel i dataskyddsförordningen. För att undantaget ska kunna användas behöver det dock införas en nationell reglering som säkerställer den registrerades grundläggande intressen i antidopningsarbetet. I antidopningsverksamheten behandlas en del känsliga personuppgifter. Dessa avser i första hand uppgifter om idrottsutövares hälsa. Hälsouppgifter omfattar i dataskyddssammanhang alla aspekter av en persons hälsa, till exempel uppgifter som kommer från tester eller undersökningar samt uppgifter om sjukdomshistoria och funktionshinder. De uppgifter som framkommer vid en dopningskontroll utgör således hälsouppgifter. Vidare behandlas hälsouppgifter t.ex. vid handläggning av en ansökan om dispens från dopningsreglerna. Behandling av känsliga personuppgifter i antidopningsarbetet är ett viktigt allmänt intresse Enligt dataskyddsförordningen är det i princip förbjudet att behandla känsliga personuppgifter (i förordningen benämnda särskilda kategorier av personuppgifter). Av artikel 9.2 följer emellertid att det finns en del undantag från huvudregeln. Ett sådant undantag är uttryckligt samtycke från den registrerade (9.2 a). Som framkommit ovan är det dock vår bedömning att antidopningsarbetet inte bör grundas på den enskildes samtycke. Således bör som utgångspunkt inte heller en behandling av känsliga personuppgifter i antidopningsarbetet ske med tillämpning av det undantaget. Ett annat undantag utgörs av behandling i anslutning till hälso- och sjukvård (9.2 h). Enligt bestämmelsen får behandling av känsliga personuppgifter ske om den är nödvändig av skäl som hör samman med bl.a. förebyggande hälso- och sjukvård och yrkesmedicin, bedömningen av en arbetstagares arbetskapacitet, medicinska diagnoser, tillhandahållande av hälso- och sjukvård eller behandling och social omsorg. En lag om behandlingen av personuppgifter av förtydligande skäl tagits in i 3 kap. 5 § dataskyddslagen. Enligt vår bedömning kan undantaget för behandling i anslutning till hälso- och sjukvård troligen endast användas som grund för behandling av personuppgifter avseende idrottsutövare som är anställda av en idrottsorganisation (jfr utvärdering, s. 90). Endast ett litet antal av idrottarna utövar dock sin idrott såsom anställda. Det aktuella undantaget kan således inte användas för antidopningsarbetet generellt. Ett annat undantag från förbudet mot att behandla känsliga personuppgifter avser behandling som är nödvändig av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse (). Att antidopningsverksamheten utgör en uppgift av allmänt intresse har vi slagit fast när det gäller den rättsliga grunden. I förarbetena till dataskyddslagen anges att det på ett generellt plan är svårt att definiera vad som skiljer ett allmänt intresse från ett viktigt allmänt intresse. Enligt regeringens bedömning utgör myndigheters behandling inom ramen för deras befogenheter ett viktigt allmänt intresse. Också viss verksamhet som bedrivs av privata aktörer kan dock omfattas av begreppet (se a. prop. s. 83). I skäl 112 till förordningen anges, som tidigare framkommit, internationella utbyten av uppgifter för att minska och/eller undanröja dopning inom idrott som exempel på ett viktigt allmänintresse. Det borde därmed även vara ett viktigt allmänt intresse att de uppgifter som framkommer i antidopningsarbetet om enskildas hälsa, exempelvis vid en dopningskontroll, över huvud taget kan behandlas. Vi bedömer således att det är nödvändigt med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse att känsliga personuppgifter får behandlas i antidopningsarbetet. Det behövs nationell reglering för att undantaget för viktiga allmänna intressen ska kunna användas Det är dock inte tillräckligt att en behandling av personuppgifter är nödvändig med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse för att artikel ska kunna användas. Ett ytterligare krav för att undantaget ska vara tillämpligt är att behandlingen sker på grundval av unionsrätten eller den nationella rätten, vilken ska stå i proportion till det eftersträvade syftet. Enligt regeringens bedömning innebär detta att den rättsliga grunden för behandlingen ska vara t.ex. det allmänna intresset enligt artikel 6.1 e och ha stöd i rättsordningen på det sätt En lag om behandlingen av personuppgifter som krävs för att den grunden ska kunna användas (se a. prop. s. 84). Vidare ställs i artikel särskilda krav på det rättsliga stödet. Detta måste enligt bestämmelsen vara förenligt med det väsentliga innehållet i rätten till dataskydd samt innehålla bestämmelser om lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och intressen. Det är inte helt klart vilken innebörd dessa krav har. Enligt regeringens bedömning kan det ifrågasättas om kravet på att det rättsliga stödet ska vara förenligt med det väsentliga innehållet i rätten till dataskydd går utöver de krav som gäller enligt artikel 6 och som måste vara uppfyllda vid all behandling av personuppgifter i allmänt intresse. Det som enligt regeringen tillkommer i artikel är ett krav på att gällande rätt ska innehålla bestämmelser om lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande intressen. Det innebär dock inte att undantaget i sig måste genomföras i svensk rätt (se a. prop. s. 84). Av 3 kap. 3 § dataskyddslagen framgår att myndigheter och andra som omfattas av offentlighetsprincipen får behandla känsliga personuppgifter i vissa fall som rör undantaget i artikel i dataskyddsförordningen. Bestämmelsen är dock inte tillämplig på behandling som utförs av RF. Det som ovan anförts om artikel i dataskyddsförordningen innebär att det vid behandling av känsliga personuppgifter krävs ett annat stöd i rättsordningen än det som dataskyddsförordningen ger och att kraven går utöver de som gäller för den rättsliga grunden enligt artikel 6. Tröskeln för att få behandla känsliga personuppgifter är således högre än den som gäller för andra personuppgifter i samma situation (jfr a. prop. s. 75). Som tidigare konstaterats saknas i författningsreglering avseende idrottens antidopningsarbete. För att behandling av känsliga personuppgifter ska kunna stödjas på undantaget för ett viktigt allmänt intresse i artikel krävs därmed att sådan reglering införs. En ny nationell reglering behöver vidare innehålla lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och intressen. En lag om behandlingen av personuppgifter 6.3En lag om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete Förslag: En ny lag med bestämmelser om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete ska införas. Lagens namn ska vara lagen om dataskydd i idrottens antidopningsarbete. En särskild författning för idrottens antidopningsarbete För att behandlingen av personuppgifter inom idrottens antidopningsarbete ska kunna stödjas på den rättsliga grunden att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse enligt artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen krävs alltså att uppgiften har stöd i rättsordningen. Det saknas författningsreglering gällande idrottens antidopningsarbete. Följaktligen finns det inte heller någon lämplig författning där ett stöd för det allmänna intresset av en dopningsfri idrott skulle kunna föras in. Någon form av ny författning behöver därför införas där det framgår att det ska utföras ett antidopningsarbete inom idrotten. En sådan reglering kan mycket väl, som framgår av artikel 6.2 och 6.3 i dataskyddsförordningen, innehålla särskilda bestämmelser för att anpassa tillämpningen av bestämmelserna i förordningen. Denna typ av mer specifika nationella bestämmelser förekommer ofta i svenska registerförfattningar. Som tidigare konstaterats behandlas känsliga personuppgifter om främst hälsa inom antidopningsarbetet. För att känsliga personuppgifter alls ska få behandlas med stöd av undantaget för viktigt allmänt intresse enligt artikel i förordningen krävs att rättsordningen innehåller bestämmelser om lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och intressen. För att uppgifter om exempelvis hälsa ska kunna behandlas i antidopningsarbetet krävs således att rättsordningen innehåller ett annat stöd i dessa frågor än vad som följer av den allmänna dataskyddsförordningen. Det följer alltså av förordningen ett krav på att det i nationell rätt ska finnas olika former av bestämmelser som skyddar den enskildes integritet vid sådan behandling av känsliga personuppgifter som sker inom antidopningsarbetet. Sådana skyddsåtgärder kan lämpligen föras in i en samlad reglering gällande personuppgiftsbehandlingen i idrottens antidopningsarbete. En lag om behandlingen av personuppgifter Förutom de krav som framgår av dataskyddsförordningen finns det ytterligare skäl som talar för att den personuppgiftsbehandling som sker inom idrottens antidopningsarbete bör författningsregleras. Med en särskild lag blir det tydligt under vilka förutsättningar personuppgifter alls får behandlas i antidopningsarbetet. En sådan tydlighet skulle gagna såväl de som utför antidopningsarbetet som de enskilda vars personuppgifter behandlas inom idrottens antidopningsarbete. En särskild författningsreglering skulle även medföra att gällande rätt blir mer användarvänlig, vilket minskar risken för att personuppgifter behandlas på ett felaktigt sätt. Vidare har en särskild författningsreglering den fördelen att den gör det förutsebart hur idrottsutövares personuppgifter kan komma att behandlas i antidopningsarbetet. Det är vår bedömning att en särskild författning bör införas som reglerar personuppgiftsbehandlingen inom idrottens antidopningsarbete. Arbetet mot dopning inom idrotten medför att personuppgifter behöver behandlas i en inte ringa omfattning. Behandlingen innefattar hantering av uppgifter med känsligt innehåll, såsom uppgifter om idrottsutövares hälsa. De dopningskontroller som utförs inom antidopningsarbetet innebär att varje idrottsutövare när som helst kan komma att behöva lämna urin- eller blodprov. Dopningskontrollerna kan därmed i sig anses utgöra en övervakning eller kartläggning av idrottsutövarna på ett sätt som innebär ett betydande intrång i den personliga integriteten. Vidare får själva syftet med den vistelserapportering som vissa utvalda idrottsutövare ska utföra anses vara just att en övervakning eller kartläggning görs av enskildas förehavanden. Även dispensprövningen, resultathanteringen och framför allt underrättelsearbetet kan i sig innebära en kartläggning av enskilda idrottsutövare. Därtill kommer att personuppgiftshanteringen inom antidopningsarbetet innebär att en stor mängd uppgifter om enskilda lämnas ut till andra, såsom internationella specialidrottsförbund och tävlingsarrangörer, i en inte obetydlig omfattning. Det anförda talar för att antidopningsarbetet i sig kan innebära ett betydande intrång i den personliga integriteten. En lag om behandlingen av personuppgifter Enligt 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen är enskilda gentemot det allmänna skyddade mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av personliga förhållanden. Inskränkningar i detta skydd kan enbart göras genom lag och bara för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle (se 2 kap. 20 och 21 §§ regeringsformen). Bestämmelsen i 2 kap. 6 § andra stycket gäller visserligen endast i förhållande till det allmänna. RF, som utför den större delen av antidopningsarbetet i , är en ideell förening och således ett privaträttsligt subjekt. Förbundet kan därmed endast anses utgöra det allmänna för det fall offentliga förvaltningsuppgifter har överlämnats åt förbundet med stöd av 12 kap. 4 § andra stycket regeringsformen (se prop. 1975/76:209 s. 140). Eftersom inte RF, eller något annat organ, har ålagts några förvaltningsuppgifter när det gäller idrottens antidopningsarbete i är grundlagsskyddet enligt 2 kap. 6 § regeringsformen inte direkt tillämpligt för enskilda inom detta arbete. Som tidigare konstaterats får det dock anses vara av allmänt intresse att antidopningsarbetet utförs i . Genom att tillträda internationella konventioner har också som stat åtagit sig att utföra ett sådant arbete. Dessa förhållanden talar, sammantaget med att den personuppgiftsbehandling som sker inom idrottens antidopningsarbete kan vara mycket ingripande för den enskilde, för att det ändå kan vara lämpligt att ta i beaktande de krav som anges i bestämmelsen. Vid valet mellan lag och förordning är det därför vår uppfattning att lagform bör väljas med stöd av grunderna för 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. Lagen bör ha ett så enkelt och tydligt namn som möjligt. Ett tänkbart alternativ är lagen om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete. Härigenom framgår för vilka författningen gäller och vad den handlar om. Det är dock allmänt eftersträvansvärt med korta namn på författningar (se Ds 2014:1 s. 17). Ett möjligt namn skulle därför kunna vara antidopningsdatalagen. Det namnet saknar dock enligt vår mening tillräcklig tydlighet. Ett lämpligare alternativ är därför lagen om dataskydd i idrottens antidopningsarbete. Enligt vår mening är den benämningen ändamålsenlig då den fångar kärnan i En lag om behandlingen av personuppgifter regleringen som den i viss mån lever upp till kravet på korta lagrubriker. Namnen återknyter också till det EU-rättsliga regelverket, eftersom ordet dataskydd återkommer i benämningen dataskyddsförordningen. Mot denna bakgrund menar vi att lagen bör benämnas lagen om dataskydd i idrottens antidopningsarbete. En grundläggande allmän utgångspunkt Som tidigare konstaterats innefattar idrottens antidopningsarbete flera moment som är integritetskänsliga och som i sig kan ses som en övervakning eller kartläggning av enskildas förehavanden. Antidopningsarbetet utförs i främst av privata aktörer, såsom RF och de föreningar och förbund som är anknutna till RF. Arbetet har inte stöd i någon nationell verksamhetsreglerande lag eller förordning utan styrs i stället av idrottens interna regler, främst den världsantidopningskod som har tagits fram av Världsantidopningsbyrån, . En lag om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete kommer därför inte, vilket är brukligt i registerförfattningar, att omfatta myndigheter som har författningsstöd för sin verksamhet, utan kommer att rikta sig till privaträttsliga aktörer som följer privaträttsliga regler.