sou · H7B366 · 2019-12-18 00:00:00 — bereder de riksomfattande målen för vattenvården, utvecklar vattenvårdslag- stiftningen och andra styrmedel för att minska skadorna på vattnen samt bedömer hur vattnens status utvecklas och vilka faktorer som påverkar deras status. tar fram bedömningsgrunder och anvisningar. godkänner förvaltningsplanerna i statsrådet och utvärderar hur de genomförs. svarar även för det internationella samarbetet inom vattenvården. Miljö- ministeriet är också ansvarigt för de rapporter som enligt ramdirek- tivet för vatten ska sändas till kommissionen. styr vattenvårdsförvaltningen i samarbete med jord- och skogsbruks- ministeriet. Inom Jord- och skogsbruksministeriets beredningsområde handlar det särskilt om att främja åtgärder som rör jord- och skogsbruk, han- tering av översvämningsrisker, utvecklande av VA-väsendet, restau- rering av vattendrag, utveckling av vattendragsreglering, minskande av olägenheterna i samband med vattenbyggnad, fiskodling, hållbar fiskenäring och upprätthållande av fiskpopulationernas mångfald, sura sulfatjordar, grundvattenresurser och vattenanskaffning. Jord- och skogsbruksministeriet ansvarar tillsammans med miljöministe- riet för utvecklingen av miljöstödssystemet för jordbruket. Ansvaret för genomförandet av vattenskyddsåtgärderna i praktiken ligger hos verksamhetsutövarna. Även , NTM-centralerna och kommunerna samt rådgivnings- och producentorganisationerna har en roll i verkställandet av vattenskyddet inom jordbruket. beredningsområde påverkar genom- förandet av åtgärderna för grundvattenskydd när det gäller trafiken samt utvecklandet av säkerheten vid olje- och kemikalietransporter. Arbets- och näringsministeriet påverkar genomförandet när det gäller bl.a. regionutveckling, näringspolitik, energipolitik samt innovations- och teknologipolitik. Social- och hälsovårdsministeriets berednings- område påverkar förebyggandet, minskandet och eliminerandet av vattenrelaterade hälsorisker. På central nivå finns miljöcentral (SYKE) som ger experthjälp vid verkställande av förvaltningsplanerna och deltar i utvecklingsprojekt som gäller vattenresurser och havet. SYKE har cirka 580 experter och forskare som genomför uppföljning, forsk- ning och bedömningar kring miljöns tillstånd samt användning och förändringar av vattenresurser. SYKE bereder anvisningar, upprätt- håller och utvecklar datasystem och register, sköter rapportering samt ger rådgivning och utbildning. SYKE tar fram underlagen till Miljö- ministeriets rapportering till . Vid SYKE finns bl.a. ett översvämningscentrum som ger prognoser om och varnar för översvämningar och ska ha en lägesbild över situationen. Över- svämningscentrumet är ett samarbete mellan SYKE och Meteoro- logiska institutet, och det verkar i samarbete med bl.a. NTM-centra- lerna och räddningsverken. ligger under Jord- och skogsbruks- ministeriet och ger också anvisningar till vattenförvaltningen. Andra centrala myndigheter är bl.a. som ansvarar för vägarna, järnvägarna och farlederna i och för utvecklingen av trafik- systemet samt (Trafi) som utvecklar transport- systemets säkerhet, främjar trafikens miljövänlighet och svarar för de myndighetsuppgifter som anknyter till transportsystemet. Vidare kan nämnas olika statliga sektorforskningsinstitut, bl.a. Vilt- och fiskeri- forskningsinstitutet, , Geologiska forsk- ningscentralen, Forskningscentralen för jordbruk och livsmedels- ekonomi samt och välfärd som ger stöd i planer- ingen av vattenvården. Källa: !/vizhome/1_Governance_1/1Governance (avläst ). Inom de sju avrinningsdistrikten på det finländska fastlandet har inga nya förvaltningsmyndigheter grundats. Det finns ingen egen myn- dighet för vattenförvaltning i – verksamheten är integrerad i den regionala statliga förvaltningen. Det är de regionala närings-, trafik- och miljöcentralerna (NTM-centraler) som svarar för verk- ställandet av vattenvårdslagstiftningen och är ansvariga myndigheter för vattenvården. Dessa är statliga, regionala myndigheter med kom- munalt baserade administrativa gränser. I varje avrinningsdistrikt finns därmed ett antal NTM-centraler vars arbete inom vattenför- valtningen samordnas av en NTM-central. Där arbetar en huvud- samordnare. Denna samordnande NTM-central ansvarar bland annat för att sammanställa underlag från NTM-centralerna inom distriktet och upprätta en förvaltningsplan. Den samordnande centralen sam- manjämkar miljömålen och statusklassningar och ser till att de olika centralerna tolka regler på samma sätt. Vid den samordnande NTM- centralen arbetar cirka 2–3 årsarbetskrafter med vattenförvaltnings- uppgifter. På samtliga NTM-centraler i Kumo älv–– distrikt arbetar enligt uppgift cirka 30 årsarbetskrafter med vattenförvaltningsfrågor, dvs. övervakning, kontroll, tillsyn och uppföljning av vattenlagen. På varje NTM-central finns en kontakt- person för vattenförvaltningsfrågor. Var och en av NTM-centralerna inom distriktet ansvarar för klass- ning, samarbete med intressegrupper, åtgärdsprogram samt genom- förande av åtgärder etc. för sitt eget område.70 Det finns 15 regionala NTM-centraler i . De utreder situationen beträffande yt- och grundvattnet i sina regioner och bedömer vilka konsekvenser män- niskans verksamhet har för vattendragen, de utarbetar klassifice- ringen av vattnens ekologiska status samt följer upp vattnens status med hjälp av sitt uppföljningsprogram. NTM-centralerna är uppdelade i s.k. ansvarsområden och det är ansvarsområdet miljö och naturresurser som ansvarar för planeringen av vattenvård. Vidare ansvarar vart och ett av NTM-centralernas övriga ansvarsområden för planering och genomförandet av vattenvård inom den egna verksamhetsbranschen. NTM-centralerna leder i samarbete 70Kumo älv––distrikt, e-brev och intervju . med olika slags intressentgrupper den regionala planeringen av vat- tenvårdsåtgärder samt följer upp och främjar genomförandet. Den regionala vattenvården ingår vid alla NTM-centraler i miljö- ansvarsområdenas funktionella resultatplanering, och även i de stra- tegiska resultatavtalen vid de flesta NTM-centraler. NTM-centralerna, de sex regionförvaltningsverken (RFV), Forst- styrelsen, skogscentralerna, landskapsförbund och kommunerna ver- kar inom ramen för sin egen behörighet för genomförandet av för- valtningsplanerna. Vidare har kommunerna, landskapsförbunden, NTM-centralerna och regionförvaltningsverken olika roller när det gäller grundvatten- skyddet. Det är kommunerna som beviljar tillstånden för marktäkt. Kommunerna, landskapsförbunden, NTM-centralerna och skogs- centralerna innehar centrala roller även i frivillighetsbaserade vatten- vårdsåtgärder som de främjar genom rådgivning och styrning samt genom regionalt intressentgruppssamarbete. NTM-centralernas ansvarsområden för miljö och naturresurser deltar i arbetet i styrgruppen för vattenförvaltningsområdet. För styr- gruppens verksamhet ansvarar den NTM-central som samordnar avrin- ningsdistriktet. Förvaltningsplanen godkänns av avrinningsdistrik- tets styrgrupp där företrädare för alla NTM-centraler ingår. Därefter förs planen vidare till regeringen för behandling och godkännande. NTM-centralerna tar fram åtgärdsprogram, och genom att följa dessa strävar man efter att genomföra målen för vattenvården. Enligt vattenförvaltningslagen ska NTM-centralerna inom sina respektive områden inrätta minst en samarbetsgrupp, till vilken det ska utses tillräcklig representation från centrala aktörer inom vatten- vård och vattenanvändning. NTM-centralernas ansvarsområden för miljö och naturresurser sammankallar de regionala samarbetsgrupperna för vattenvård Vattenvårdsplaneringen genomförs i växelverkan med vattenanvändarna och medborgarna. De viktigaste vattenanvändarna och övriga aktörer ingår i samarbetsgrupperna som deltar i vatten- vårdsplaneringen och som samordnas av NTM-centralerna. Exem- pelvis samarbetsgrupp för vattenvård består av centrala regionala aktörer inom vattenvård och vattenanvändning i . Medlemmarna i gruppen representerar olika intressenter, t.ex. kom- munerna, , aktörer inom industrin, jord- och skogs- bruket och vattenförsörjning och avlopp samt miljöorganisationer. Nuvarande samarbetsgrupp började sin verksamhet . I samarbetsgruppens uppgifter ingår att delta i beredningen av förvaltningsplanen för avrinningsdistriktet; att lämna förslag till NTM-centralen om mål för vattenvården och om behövliga åtgärder för att uppnå dem; att följa, utvärdera och förutse vattnens använd- ning, skydd och status samt deras utveckling i distriktet. Medlem- marna i samarbetsgruppen utgör en länk och informationskanal mel- lan den intressent som de representerar och samarbetsgruppen. Det betonas att det väsentliga är att nå samförstånd om vattenvårds- problemen och de nödvändiga lösningarna på dem. Förutom samarbetsgrupperna har man vid flertalet NTM-centraler även bildat regionala eller sektorspecifika arbetsgrupper som ska främja det konkreta genomförandet av vattenvården och rapportera om arbetets framskridande till samarbetsgrupperna. Det finns mellan en och tio arbetsgrupper vid NTM-centralerna. Vid många centraler har man också bildat en intern vattenvårdsgrupp som är gemensam för de olika ansvarsområdena. De samarbetsorgan som har varit verksamma inom regionen, som å- och älvdelegationerna, ska aktivt vara med och främja det regionala genomförandet av vatten- vården. NTM-centralerna ska verka för ett gott tillstånd i vattnen och för att vattnet ska vara i användbart skick. NTM-centralerna ger råd om iståndsättning av vatten och deltar i planeringen och genomförandet av iståndsättningsprojekten. NTM-centralerna övervakar och styr regleringen av sjöar och vattendrag, så att vattenstånd och vatten- föring motsvarar de mål som satts för vattenanvändningen och mil- jön. De ser också till dammsäkerheten, översvämningsbekämpningen och översvämningsskyddet. NTM-centralerna ansvarar också för att verkställa översväm- ningslagen och direktivet om marin strategi.71 Statsrådet har uttalat att det är viktigt att sammanjämka och koordinera målen för och verkställandet av lagarna om vattenvårdsförvaltning och översväm- ningsrisker samt direktivet om marin strategi. NTM-centralerna över- vakar vattenförsörjningen, styr planeringen av den och beviljar bidrag till vattenförsörjningen. NTM-centralen styr och främjar inom sitt område de uppgifter som bestäms i miljöskyddslagen, övervakar att dessa bestämmelser efterföljs samt för det allmännas talan i besluts- fattande som sker i enlighet med lag. 71Lagen om översvämningsrisker (620/2010) och direktivet om marin strategi (2008/56/EG). Ett exempel på en NTM-central är den i Egentliga som i huvudsak hör till Kumo älvs, och av- rinningsdistrikt. Bland kommunerna inom verksamhetsområdet hör och även till Kymmene älvs och avrinnings- distrikt. I egenskap av ansvarig myndighet har NTM-centralen i Egentliga hand om uppgifter i enlighet med lagen om vatten- vårdsplanering. Uppgifterna omfattar bl.a. utredning av yt- och grund- vattnens särdrag och bedömning av konsekvenserna av människans verksamhet, utarbetande av program för uppföljning av vattenstatus, uppföljning av vattenstatus, ekologisk klassificering och vattenvårds- planering och samarbete. I de olika skedena av planeringen av vattenvården ordnas tillfällen då alla medborgare kan komma till tals och ge NTM-centralerna respons. Sedan länen avskaffades är indelat i 19 land- skap som i stort sett bygger på de historiska finländska landskapen (18 landskap på fastlandet och det autonoma landskapet ). Landskapen administreras av politiskt ledda landskapsförbund, vilka kan sägas motsvara svenska landsting. Landskapsförbunden är sam- kommuner som arbetar med regional utveckling och fungerar som intresseorganisationer för landskapet och landskapets kommuner. De har bland annat ansvar för havsområdesplaneringen i . Den dåvarande regeringen () hade som mål att låta landskapen ta över social- och hälsovården från kommuner och sam- kommuner och många funktioner från nuvarande regionförvalt- ningsverk och närings-, trafik- och miljöcentraler, däribland vatten- förvaltningen. Tanken var att de regionala miljömyndigheterna skulle avskaffas, att en central myndighet för bland annat tillstånd och kontroll/övervakning skulle inrättas, att den geografiska indel- ningen ändras och att finansieringsgrunden ändras. På grund av politiska orsaker kunde reformen inte genomföras som planerat, och reformen ligger nu enligt uppgift i malpåse. En ny regering tillträdde och i det nuvarande regeringsprogrammet ingår ingen reform av vattenförvaltningen.72 Landskapsförbunden finansieras genom ett samlat statsbidrag. Statsrådet har betonat att för genomförandet av vattenvården är det viktigt att kommunerna och NTM-centralerna samarbetar med 72Kumo älv––distrikt, e-brev . I landskapsprogram, som utarbetats av landskaps- förbunden inom NTM-centralens verksamhetsområden nämns de åtgärder som genomförs tillsammans med NTM-centralen och där definieras noggrannare de olika aktörernas roller i genomförandet av olika projekt. representanter finns med i land- skapens samarbetsgrupper, sekretariat och övriga projektberednings- organ. Regionförvaltningsverken (RFV) De sex regionförvaltningsverken (RFV) ersatte 2010 tillsammans med NTM-centralerna dåvarande länsstyrelser. De behandlar t.ex. tillståndsansökningar för vattenhushållningsprojekt enligt vatten- lagen samt vissa ersättnings- och förvaltningstvångsärenden enligt vattenlagen. RFV är därmed tillståndsmyndighet och har motsvarande arbetsuppgifter som de svenska mark- och miljödomstolarna när det gäller tillståndsprövningar. Varje regionförvaltningsverk leds av en överdirektör. Statsrådet har betonat att NTM-centralerna och RFV bör ha ett gott samarbete så att tillståndsmyndigheten får tillräcklig information om förvaltningsplanerna. Även olika aktörer inom skogsbruksområdet har en roll när det gäller att uppnå vattenvårdsmålen. av landyta är täckt av skog. är relativt sett det skogrikaste landet i Europa.73 Ansvaret för genomförandet av skogsbruksåtgärderna i praktiken ligger hos skogsägarna, men jord- och skogsbruksminis- teriet, skogsförvaltningen och olika rådgivningsorganisationer inne- har en viktig roll i styrningen av verksamheten. Jord- och skogs- bruksministeriet bär det huvudsakliga ansvaret för främjandet och utvecklingen av styrmedel. Andra ansvariga instanser och samarbets- parter är miljöministeriet, NTM-centralerna, Skogsbrukets utveck- lingscentral , Forststyrelsen, Skogscentralen, , miljöcentral samt olika producentorganisationer, skogsvårdsföreningar, entreprenörer inom skogsbranschen och skogs- ägarförbund. 73https://mmm.fi/sv/skogar/skogsbruk/finlands-skogstillgangar (avläst ). skogscentral är en del av den s.k. indirekta statsförvalt- ningen och arbetar under jord- och skogsbruksministeriets strate- giska styrning. Skogscentralen har till uppgift att främja ett hållbart skogsbruk. Skogscentralen samlar in och distribuerar information om skogarna i samt övervakar hur skogslagstiftningen följs. Jord- och skogsbruksministeriet styr och utövar tillsyn över verk- samheten. Skogscentralen består av direktionen, den riksomfattande enheten i och fem geografiska s.k. serviceområden. Jord- och skogsbruksministeriet har vidare utsett 14 skogsråd där alla landskap ingår. Skogsrådens mandatperiod är och de har som uppgift att främja det regionala samarbetet mellan de skogsbaserade näring- arna och skogssektorn. Skogsrådens medlemmar representerar skogs- sektorns aktörer, den offentliga förvaltningen, medborgarorganis- ationer och intressentgrupper. Skogsråden ansvarar också för de regionala skogsprogrammen. Skogscentralernas verksamhet har delvis integrerats med verksamheten i NTM-centralerna och landskapens förbund. Statsrådet betonar att skogscentralernas roll i skogsbrukets vattenvård är viktig. Vattenvården bör beaktas i regionala skogs- program och skogsförbättringsverksamhet samt i rådgivningen och utbildningen inom skogsbranschen. Forststyrelsen är ett statligt affärsverk som sköter om och utveck- lar statens mark- och vattenområden. Den deltar i planering, genom- förande och utvecklande av de vattenvårdsåtgärder som gäller statens skogar. Kommunerna ingår inte i den finländska vattenförvaltningens orga- nisation, men de har ansvar för att utföra olika åtgärder. Kommu- nerna svarar för den allmänna utvecklingen och organiserandet av vattenförsörjningen. Enligt lagen om vattentjänster har kommunen ansvar för arrangemang och allmän utveckling av vattentjänster inom sitt område. Kommunerna ansvarar för organiserandet av VA-väsendet, medan VA-verken ansvarar för byggandet av avloppsreningsverk och avloppsnätverk. Kommunerna innehar en central roll i utveck- landet av VA-väsendet och i planeringen av områdesanvändning samt i rådgivning, styrning och övervakning gällande avloppshanteringen NTM-centralen är enligt lag tillsynsmyndighet.74 Kommunerna är även miljötillståndsmyndigheter. miljövårdsbestämmelser kan ingå även bestämmelser om åtgärder som enligt förvaltningsplanen behövs för förbättrande av vatten- miljöernas tillstånd. NTM-centralerna ska i samarbete med kommu- nerna främja planering som syftar till utvecklande av VA-väsendet samt utarbetande av regionala generalplaner för vattenförsörjning och avloppshantering. Statsrådet har framfört att vid genomförandet av åtgärder har kommunerna betydande möjligheter inom ramen för sin normala verksamhet. Kommunerna har även långvariga och eta- blerade samarbetskontakter med övriga regionala aktörer såsom vattenskyddsföreningar, delägarlag och byföreningar. Kommunerna har – liksom landskapsförbunden – ansvar för pla- nering. De finländska kommunernas deltagande i vattenförvaltningen varierar, bland annat beroende på kommunernas storlek. I allmänhet uppges deltagandet vara lågt. En orsak till detta uppges vara att kom- munerna inte äger något vatten.75 Enligt lagen om vattenvårds- och havsvårdsförvaltningen76 är miljö- målen vid planering av vattenvården följande: 1.att yt- och grundvattenförekomsternas status inte försämras och att deras status är åtminstone god 2.att statusen hos de konstgjorda och kraftigt modifierade vatten- förekomsterna inte försämras och de har minst god ekologisk potential och god kemisk status, 3.att ytvattenförekomsterna skyddas, förbättras och återställs så att den status som avses i 1 eller 2 punkten kan uppnås , 4.att grundvattenförekomsterna skyddas, förbättras och återställs samt att balansen mellan grundvattenuttag och grundvattenbild- ning säkerställs så att den status som avses i 1 punkten kan uppnås , 74Lagen om vattentjänster (119/2001) och miljöskyddslagen (86/2000). 75Kumo älv––distrikt, intervju . 76Lag om vattenvårds- och havsvårdsförvaltningen 30.12.2004/1299. 5.att en varaktig och betydande ökning av koncentrationer av ämnen som förorenar grundvattenförekomsterna förhindras. I har man inte tillämpat möjligheten att ställa mindre stränga miljömål. Detta har enligt uppgift varit en tydlig prioritering från finländsk sida. När det gäller möjligheten att ange förlängda tidsfrister för att uppnå målen har detta använts när naturförhållan- den och teknik innebär att målen inte kan nås i tid.77 Avrinningsdistriktens förvaltningsplaner utarbetas av de samord- nande NTM-centralerna och godkänns av regeringen. Åtgärds- programmen utarbetas och beslutas av varje NTM-central. För att förbättra vattenvården och uppnå en god status i vattnen har det utarbetats flera riksomfattande och regionala program och strate- gier. Statsrådet (den finländska regeringen) godkände den 10 decem- ber 2009 förvaltningsplanerna för de sju vattenförvaltningsområden som tillsammans omfattar det finländska fastlandet. I samband med beslutet om godkännande förutsatte statsrådet att man för att för- verkliga förvaltningsplanerna genom ett omfattande samarbete utar- betar ett program för genomförande av vattenvård. Genomförande- programmet skulle beredas som ett samarbete mellan de centrala myn- digheterna och intressentgrupperna. Mot den bakgrunden presenterade miljöministeriet 2011 ett pro- gram för genomförande av vattenvården.78 I programmet beaktas särskilt riksomfattande styrmedel och åtgärder för att förbättra vattnens status och effektivisera vattenvården. Där preciseras också ansvariga instanser. I programmet konstateras att mängden åtgärder och de totala kostnaderna som presenteras igenomförandeprogram- met grundar sig på förvaltningsplanerna. Sammanlagt presenteras 81 styrmedel, vilka grundar sig på en promemoria från statsrådet för beslutet om förvaltningsplaner. I programmet konstateras att staten har ansvar för att bereda av styrmedlen, vilket oftast 77Kumo älv––distrikt, intervju . 78Programmet för genomförande av vattenvård 2010–2015. innebär att ansvaret ligger hos miljöministeriet eller jord- och skogs- bruksministeriet. På motsvarande sätt är av styrmed- len sådana som ska beredas på regional nivå. De ansvariga instanserna är då närings-, trafik- och miljöcentralerna (NTM-centralerna), kom- munerna, landskapsförbunden och vattentjänstverken. De samordnande NTM-centralerna utarbetar en förvaltningsplan för varje avrinningsdistrikt, vilka senare ska behandlas (godkännas) av regeringen efter beredning i . De senaste förvalt- ningsplanerna för de sju avrinningsdistrikten på fastlandet god- kändes och gäller för perioden –2021. Utöver förvaltningsplanerna har separata åtgärdsprogram utarbe- tats för yt- och grundvattnen i varje distrikt. Åtgärdsprogrammen tas fram och beslutas av varje NTM-central för centralens myndig- hetsområde och bereds i samarbete med distriktets samarbetsgrupp för vattenvården (se nedan). På exempelvis NTM-centralen i Egent- liga område har fem åtgärdsprogram utarbetats för inne- varande period (perioden –2015 fanns det tre åtgärdsprogram). På NTM-centralen i Södra område har tio åtgärds- program utarbetats (lika många som förra perioden). Inom Kumo älv––avrinningsdistrikt finns det cirka 20 åtgärdsprogram, vilka ofta utgår från älvarna. En del åtgärds- program omfattar stora geografiska områden, medan andra program omfattar små områden. Det finns inga föreskrifter om detta – det är varje NTM-central som bestämmer åtgärdsprogrammens geografiska omfattning. Varje NTM-central tar fram ett eller flera åtgärdsprogram för sitt respektive myndighetsområde, och dess administrativa grän- ser stämmer inte överens med avrinningsdistrikten. Åtgärdsprogram- men ska ha lokal förankring. Avrinningsdistrikten anses vara för stora för att ge lokal förankring utifrån lokal kunskap. Programmen görs därför av varje NTM-central. Idéerna till vad åtgärdsprogrammen ska innehålla uppges oftast komma från NTM-centralerna. Centralerna har ett åtgärdsbibliotek att välja från. Åtgärderna är ofta konkreta fysiska åtgärder, som att till exempel att anlägga fisktrappor. För exempelvis jordbruket finns det 20 åtgärder som kan användas. För dessa har effekter och schablon- kostnader beräknats. På de finländska myndigheternas webbplatser betonas att med- borgare och olika intressentgrupper är välkomna att delta i planer- ingen av vattenvården och i genomförandet av åtgärderna i prak- tiken. På webbplatserna konstateras att de nya vattenförvaltnings- planerna är färdiga och att det nu är dags att börja verkställa dem. I det arbetet behövs allas insatser. betonas att uppdater- ingen av förvaltningsplanerna inför planeringsperioden –2027 har börjat. Vid NTM-centralerna har en planeringsprocess inletts. Medborgarna hörs om arbetsprogrammet och de centrala frågorna inom vattenvården . Samråd om arbetsprogrammet för planeringen och de väsentliga frågorna och i anslutning till vattenförvaltningsplanen ordnades . Man kunde lämna kommentarer om väsentliga frågor i anslutning till vattenvården i avrinnings- distrikten, om arbetsprogrammet för vattenvården, tidtabellen för planeringen och förfarandena för deltagande samt om beredningen av och innehållet i till vattenförvaltningsplanen.