sou · H7B346d2 · 2019-11-29 00:00:00 — Det bidrar även till att värna budgetlagens (2011:203) principer om tydlig redovisning av använd- ningen av statens medel. Ett annat problem som har identifierats är att det med nuvarande ordning är som ställer frågan till om att delta i IMF:s utlåning till låginkomstländer. Eftersom dessa uppgifter är utanför verksamhetsområde är det enligt kommitténs bedömning en mindre lämplig ordning. Slutligen har det även identifierats som ett problem att det i vissa fall är otydligt om det är eller som bestämmer svensk position vid eventuella oenigheter i IMF-arbetet. Kommittén bedömer att det vore positivt att tydliggöra detta. 27.9.2Riksbankens roll som förbindelseorgan Kommitténs förslag: får verka som förbindelseorgan i förhållande till internationella finansorgan som är med- lem i. Kommitténs bedömning: Finansministern bör utses till guver- nör i . Det är värdefullt att även fortsättningsvis deltar i IMF- arbetet, i likhet med samtliga övriga EU-länders centralbanker. Däri- genom kan också tillgodogöra sig upparbetade kompetens i IMF-arbetet. Kommittén bedömer därför att det är lämpligt att även fortsättningsvis får verka som förbind- elseorgan i förhållande till IMF. Att får vara förbind- elseorgan i förhållande till internationella finansorgan som är medlem i (vilket inkluderar IMF) anges i den nuvarande riksbanks- En motsvarande bestämmelse ska föras över till den nya riks- bankslagen. Svenska ställningstaganden i IMF ska även i fortsättningen tas fram i samarbete mellan regeringen och . Enligt vad kom- mittén erfar fungerar detta samarbete väl. De närmare formerna för samarbetet lämpar sig inte för lagstiftning. Kommittén noterar dock att som land är medlem i IMF. Vid eventuell oenighet mellan företrädare för och om vilken posi- tion som bör företräda, är det därför enligt kommitténs bedömning ytterst regeringen som bestämmer, såvida det inte hand- lar om penningpolitik eller övriga ECBS-relaterade frågor. Enligt förordningen (1996:1515) med instruktion för , kommer det som regel vara finansministern (och inte regeringen) som ansvarar för svenska svar och kommentarer inom förfaranden som följer av medlemskap i . Eftersom det ytterst är regeringen som bestämmer den svenska positionen vid eventuella oenigheter finns det skäl att regeringen för tydlighetens skull utser finansministern (i stället för riksbankschefen) till guvernör och riksbankschefen som biträdande guvernör i guver- nörstyrelsen, det högsta beslutande organet inom IMF. 27.9.3Riksbankens roll som finansiell motpart Kommitténs förslag: får vara finansiell motpart till . får av egna medel tillskjuta insatskapital i Inter- nationella valutafonden, om har godkänt detta. får förvärva de särskilda dragningsrätter som till- kommer genom deltagande i . Det åligger att fullgöra de skyldigheter som följer av deltagande i detta system. får ge krediter till eller delta i annan finansiering av Internationella valutafondens verksamhet, om finansieringen har godkänts av . I fråga om finansiering av Internationella valutafondens verk- samhet riktad mot låginkomstländer, gäller dock att får delta när regeringen har lämnat besked om att har godkänt detta. I samband med att överför insatskapital eller medel för att finansiera Internationella valutafondens verksamhet (en- ligt ovan) ska låna motsvarande belopp i Riksgälds- kontoret. ska betala ersättning till motsvarande den ränta som mottar från Internatio- nella valutafonden. Kapitalbelopp som får tillbaka från ska återföra till Riks- gäldskontoret. Kommitténs bedömning: bör ges i upp- drag att särredovisa räntenettot och eventuella kreditförluster för IMF-åtaganden. När det gäller vilken myndighet som ska vara finansiell motpart gentemot IMF har i praktiken de flesta av IMF:s medlemmar valt att utse till både finansiell motpart och förvaringsinsti- tut. har också sedan gick med i IMF varit finan- siell motpart till IMF, vilket även är den i särklass vanligaste ord- ningen inom EU. Den ordningen bör kvarstå även i . För att hantera de problem som har identifierats rörande finan- sieringen av IMF föreslår kommittén att ska ansvara för att löpande låna upp de medel som IMF ber att till- handahålla. Denna ordning har likheter med den påfyllnadsprincip för valutareserven som kommittén föreslår i avsnitt 30.7. IMF-upp- låningen och påfyllnadsprincipen rörande likviditetsstöd föreslås dock lyda under olika förutsättningar och villkor. Detta beror på att IMF är ett statligt åtagande. Det är som godkänner nya åtaganden (se nästa avsnitt) och ska därför inte drabbas av kostnader eller förluster kopplade till detta. Vad gäller likvidi- tetsstöd är det däremot ansvar, och beslut att lämna likviditetsstöd fattas av . ska således enligt kommitténs förslag löpande låna ut medel till i samband med IMF- transaktioner. Räntan ska motsvara den ränta som mot- tar från IMF. När har lånat ut pengar till Riks- banken i syfte att betala IMF ska lånen återbetalas så snart IMF-lånet återbetalas till . I (den osannolika) händelsen av kredit- förluster på påverkas med denna ordning inte utan , eftersom då inte kan återföra hela lånebeloppet till . Förlusten uppkommer i stället på statens budget. Det gör därmed även att det eventuella behovet av statliga garantier för IMF-utlåning faller bort, och det tydliggör att IMF är ett statligt åtagande. Lånemöjligheten vad gäller IMF-finansieringen är obegränsad och ger således ett starkt finansiellt oberoende när det gäller IMF-åtagandena. Det behöver framgå i lag att det är möjligt för att ta upp lån för att tillgodose behov av att finansiera IMF-åtaganden. Enligt gällande rätt betalar enligt 5 kap. 1 § andra stycket budgetlagen kostnaderna för upplåning i syfte att förstärka valutareserven. Vid utlåning till IMF ska dock den ränta som betalar till i stället – enligt kommitténs förslag – motsvara den ränta som Riks- banken mottar från IMF på utlånade medel (enligt ovan).30 I kom- mitténs förslag till lag om upplåning för Riks- bankens behov finns ytterligare bestämmelser om upplåning. Genom att jämföra den ränta som betalar till Riks- gäldskontoret för IMF-upplåningen med upp- låningskostnader går det därmed att, till skillnad från , beräkna ett tydligt räntenetto för IMF-utlåningen. Räntenettot som upp- kommer till följd av IMF-åtaganden hamnar därmed direkt på statens budget i stället för indirekt via resultat. Det vore enligt kommitténs bedömning lämpligt om gavs i uppdrag att särredovisa nettokostnaderna mot ett särskilt an- slag eller anslagspost i statens budget så att IMF-åtagandenas budget- effekter blir synliga. Det ligger dock utanför kommitténs uppdrag att lämna förslag i denna del. blir med kommitténs förslag i det närmaste att be- trakta som en betalningsförmedlare för statens IMF-åtagande, och den osäkerhetskomponent som IMF-åtagandena har inneburit för valutareserven elimineras. Därmed behöver inte valutareserven ökas iförebyggande syfte med hänvisning till det potentiella IMF-åtagan- det. Detta arrangemang skulle därför enligt kommitténs bedömning bättre avspegla budgetlagens regler om tydlig redovisning av statens kostnader. Det följer även principerna för statlig tillgångs- och skuld- förvaltning, dvs. att staten ska ha minsta möjliga skuld vid varje given tidpunkt och därmed största möjliga statsfinansiella handlingsfrihet 30Vid upplåning för att förstärka valutareserven av andra skäl bör däremot enligt gällande regler i budgetlagen ersätta för de kostnader som har för upplåningen. Se vidare kapitel 30. för att hantera oväntade behov av utgifter. Staten lånar då i stället när behovet uppkommer. Till detta kan läggas att det avhänder det ekonomiska ansvaret för betalningsbalansstöd till andra stater. Det kommer att finnas information som ger tid att låna upp valuta som ska tillhandahålla till IMF. Anledningen till detta är att IMF dels halvårsvis förmedlar till sina medlemsländer vilka resurser de som mest väntas behöva från dem (genom den finansiella transaktionsplanen FTP), dels i normalfallet ger en förhandsavisering innan de behöver nyttja resurser från ett medlemsland. bedömning är att de snabbt kan låna upp medel för att uppfylla IMF-åtagandena. Det innebär att kommer att kunna få lån från Riksgälds- kontoret i anslutning till begäran. Det ska också betonas att i ett (osannolikt) eventuellt framtida krisläge där Riksgäldskonto- ret har svårt att låna upp tillräcklig utländsk valuta för IMF-åtagan- dena är det osannolikt att av IMF bedöms vara tillräckligt starkt för att delta i IMF:s finansiella transaktionsplan, och därmed bidra till IMF-utlåningen. Med andra ord: om är i ett så svårt läge att påfyllnadsprincipen inte skulle fungera följer det av att skulle befrias från att låna ut till andra länder genom IMF. Det är således osannolikt att behöver finansiera IMF-utlåning från valutareserven i ett sådant läge där Riksgälds- kontoret inte förmår att fylla på dessa medel i valutareserven. Det ska också nämnas att i ett för mycket svårt statsfinansiellt läge finns även möjligheten för att själva söka hjälp från IMF, vilket dock skulle vara förknippat med en betydande anseendeförlust för . IMF-åtagandet kan därför också ses som en försäkring. Vad gäller SDR-åtagandena ska dessa enligt kommitténs förslag även fortsatt finansieras genom avsättningar i valutareserven utan påfyllnad. Anledningen till att SDR-handeln inte bör omfattas av på- fyllnadsprincipen är att handeln inte påverkar storleken på valuta- reserven utan endast innebär en ändring av sammansättning av valuta- reserven (byte av SDR mot utländsk valuta) och dess likviditet.31 ska i sin årsredovisning ge en samlad bild av åtaganden gentemot IMF (förutom eventuella Sida-åtaganden). 31Riksbanken (2019b) beskriver vidare att SDR-handeln oftare har tillfört amerikanska dollar till valutareserven än varit en belastning, detta eftersom andra länder i högre grad har efterfrågat att köpa SDR (och i gengäld betalat i amerikanska dollar) än att sälja SDR. Av detta drar slutsatsen att det talar för att behovet som kan uppstå i valutareserven på grund av handel i SDR är begränsat. Kommittén har övervägt att hantera de ovan nämnda nackdelarna genom att i stället för tilldela upp- giften att vara finansiell motpart och därigenom finansiera IMF-åtaganden. Det finns dock ett antal praktiska problem med denna lösning, däribland följande: •Av framgår att om ett land har en centralbank så ska denna vara förvaringsinstitut gentemot IMF. Det innebär att IMF enligt sina stadgar behöver ha konto i Riksbanken.32 Även SDR-tilldelningen kvarstår på balansräkning oavsett vilken myndighet som är finansiell motpart. SDR ingår per defi- nition i ett lands valutareserv. Ingen annan myndighet än Riks- banken har således möjlighet att ha en samlad bild över IMF-åta- gandena. •Om blir finansiell motpart innebär det i prak- tiken att IMF får två olika kontaktmyndigheter. •Riksbanken har en hög upparbetad kompetens vad gäller IMF- frågor medan inte deltar i det löpande IMF- arbetet. Kommittén föreslår mot denna bakgrund att fortsatt är finansiell motpart men att löpande ska låna upp de medel som IMF ber att tillhandahålla. godkännande av nya IMF-åtaganden Förutom den mjuka utlåningen till låginkomstländer som berörs nedan ska finansiella åtaganden gentemot IMF enligt nuvarande riksbankslag ha ett valutapolitiskt syfte. Kommittén före- slår i kapitel 19 att uttrycket valutapolitiskt syfte inte ska användas i den nya riksbankslagen eftersom det har oklar innebörd. I överens- stämmelse med vad som gäller enligt den nuvarande riksbankslagen (7 kap. 4 §) ska det krävas medgivande i de fall där ska låna ut pengar till IMF, skjuta till insatskapital eller på annat sätt delta i finansiering inom ramen för IMF:s verksamhet. I fråga om andra transaktioner än de som nämns i de föregående styckena be- 32IMF:s stadgar, artikel XIII, avsnitt 2a. Se IMF (2016b). hövs enligt den nuvarande riksbankslagen inget medgivande om det har ett valutapolitiskt syfte. Ett alternativ vore att i den nya riksbankslagen ersätta begreppet valutapolitiskt syfte. Kommittén anser dock att godkän- nande alltid ska krävas när deltar i finansiering inom ramen för IMF:s verksamhet. Anledningen är att det är ett statligt åtagande, vilket även tydliggörs genom införande av en påfyllnads- princip. får besluta om krediter eller annan finansiering av IMF:s verksamhet, om finansieringen har godkänts av . Enskilda transaktioner inom godkänd ram behöver inte godkännande. Enligt den nuvarande ordningen gör en framställning till om medgivande för att få delta i ny finansiering med IMF, förutom vad gäller ändringar i medlemskap (insatskapital). När det rör ändringar i medlemskapet är det regeringen som över- lämnar en proposition till , eftersom det är en internatio- nell överenskommelse. Innan gör en framställning, eller regeringen beslutar om en proposition, konsulterar och varandra.33 Kommitténs förslag är framtaget utifrån förutsättningen att dessa arbetsformer ska upprätthållas. Vad gäller den mjuka utlåningen till låginkomstländer föreslås dock en ändring i arbetsformerna. Mjuk utlåning till låginkomstländer När det rör den s.k. mjuka utlåningen till låginkomstländer som bl.a. sker inom ramen för IMF:s Poverty Reduction and Growth Trust (PRGT) får enligt kommitténs förslag delta när Riks- banken har fått besked av regeringen att har godkänt detta. Regeringen ska lämna en proposition till för att be om bemyndigande om regeringen önskar finansiera den mjuka utlån- ingen genom (via valutareserven och med lån från Riks- gäldskontoret). Beslutsgången vad gäller mjuk utlåning blir därmed densamma som vad gäller insatskapitalet. Anledningen till det är främst att den mjuka utlåningen till låginkomstländer ligger utanför verksamhetsområde varför det är lämpligare om det är 33I samband med höjningen av insatskapitalet 2011 föregicks regeringens proposition till riks- dagen av en framställning från till regeringen. 2011/12:13. regeringen som ber om bemyndigande i dessa fall (se avsnitt 27.7.4). Det ska även noteras att internationellt är det flera andra länder som har valt att införa en särlösning för just den mjuka utlåningen. Dess- utom är IMF:s utlåning till låginkomstländer mer riskfylld än den vanliga utlåningen. I stället för att använda i egenskap av finansiell mot- part kan regeringen välja att låta Sida delta i finansiering av IMF:s mjuka utlåning. Genom att ändra så att det framgent är regeringen (i stället för ) som ber om ett eventuellt bemyndigande från i dessa frågor blir det enklare för regeringen att ta ett samlat grepp om bidrag till IMF:s mjuka utlåning. I fråga om finansiering av IMF:s verksamhet riktad mot låginkomst- länder föreslår kommittén sammanfattningsvis att får delta när genom regeringen har fått godkänt av . Riks- bankens begäran om godkännande ska alltså gå via regeringen genom att gör en framställning till regeringen som i sin tur läm- nar en proposition till . ECB (2017a), Opinion on Italy´s participation in a number of Inter- national programmes: the extension of the New Arrangements to Borrow, the contribution to the Poverty Reduction and Growth Trust, and a new bilateral loan agreement (/2017/4). ECB (2017b), Opinion on conferring upon Lietuvos bankas the function of a fiscal agency of the (/2017/53). EFK (2012), Council Decision of on a revision of the statutes of the Economic and (2012/245/EU). Ekonomiska och Finansiella Kommitténs stadgar. Official Jour- nal of Union. . och E. Mannefred (2012), ”utlåning till , IMF – hur och varför?”, Ekono- miska kommentarer 2012:1, . IMF (2016a), By-laws. Rules and regulations, sextiotredje upplagan, april. IMF (2016b), Articles of agreements. Internationella valutafondens stadgar. IMF (2018), IMF Financial operations 2018, Internationella valuta- fonden. (2017), Årsredovisning för riksbank 2016. (2019a), Årsredovisning för riksbank 2018. (2019b),”Guld- och valutareserven minskas något”, Beslutsunderlag, . SOU 2013:9, finansiella oberoende och balansräkning. 1.Santiagokonventionen mot organhandel. 2.Ingen regel utan undantag – en trygg sjukförsäkring med människan i centrum. 3.Effektivt, tydligt och träffsäkert –det statliga åtagandet för framtidens arbetsmarknad. 4.Framtidsval – karriärvägledning för individ och samhälle. 5.Tid för trygghet. 6.En långsiktig, samordnad och dialog baserad styrning av högskolan. –ett enklare förfarande. 9.Privat initiativrätt – planintressentens medverkan vid detaljplaneläggning. 10.Stöd för validering eller kompetens åtgärder i samband med korttidsarbete. 11.Biojet för flyget. 12.Nya befogenheter på konsumentskyddsområdet. 13.Agenda 2030 och : Världens utmaning – världens möjlighet. –med e-legitimation. 15.Komplementär och alternativ medicin och vård – säkerhet, kunskap, dialog. –med förtydligat ansvar. 17.Bebyggelse- och transportplanering för hållbar stadsutveckling. 18.För flerspråkighet, kunskaps utveckling och inkludering. Moders målsundervisning och studiehand ledning på modersmål. i arbetslivet – behovet av utökat författningsstöd. 20.Stärkt kompetens i vård och omsorg. 21.Effektivt investeringsfrämjande för hela . – dess uppgift och organisation för en god miljöförvaltning. 23.Styrkraft i funktionshinderspolitiken. 24.Stärkt integritet i idrottens antidopnings arbete. 25.Genomförande av ändringar i utstationeringsdirektivet. 26.Organbevarande behandling för donation. Praxisgenom gång och analys. 28.Komplementär och alternativ medicin och vård – ny lagstiftning. 29.God och nära vård. Vård i samverkan. 30.Moderna tillståndsprocesser för elnät. 31.F-skattesystemet – en översyn. 32.Straffrättsligt skydd för barn som bevittnar brott mellan närstående samt mot uppmaning och annan psykisk påverkan att begå självmord. 33.Ökad statlig närvaro i . 34.Förbättrat skydd för totalförsvaret. 35.Demokrativillkor för bidrag till civil samhället. + Demokrativillkor för bidrag till civilsamhället. Vägledning för hand läggare. 36.Skattelättnad för arbetsresor. En avståndsbaserad och färdmedels neutral skattereduktion för längre arbetsresor. 37.Kontroller vid högskoleprovet – ett lagförslag om åtgärder mot fusk. –nya processrättsliga verktyg. 39.En moderniserad radio- och tv-lag –genomförande av ändringar och utfall i den svenska skolan. 41.Företagare i de sociala trygghets systemen. Tillgänglig primärvård baserad på behov och kontinuitet. 43.Med tillit följer bättre resultat – tillitsbaserad styrning och ledning 44.Ett bättre premiepensionssystem. Hantering av kombinationseffekter och gruppvis bedömning av ämnen. Future chemical risk management. Accounting for combination effects and assessing chemicals in groups. 46.En ny riksbankslag. Volym 1, 2 och 3. Effektivt, tydligt och träffsäkert –det statliga åtagandet för framtidens arbetsmarknad. Tid för trygghet. [5] Belastningsregisterkontroll i arbetslivet –behovet av utökat författningsstöd. Genomförande av ändringar i utstationeringsdirektivet. Stöd för validering eller kompetensåtgärder i samband med korttidsarbete. Nya befogenheter på konsumentskyddsområdet. Agenda 2030 och : Världens utmaning – världens möjlighet. F-skattesystemet – en översyn. [31] Ökad statlig närvaro i . Skattelättnad för arbetsresor. En avståndsbaserad och färdmedels neutral skattereduktion för längre arbetsresor. och utfall i den svenska skolan. [40] Med tillit följer bättre resultat –tillitsbaserad styrning och ledning i staten. En ny riksbankslag. Volym 1, 2 och 3. Förbättrat skydd för totalförsvaret. Moderna tillståndsprocesser för elnät. – ett enklare förfarande. – med e-legitimation. Praxisgenomgång och analys. Straffrättsligt skydd för barn som bevittnar brott mellan närstående samt mot uppmaning och annan psykisk påverkan att begå självmord. – nya processrättsliga verktyg. Stärkt integritet i idrottens antidopnings arbete. Demokrativillkor för bidrag till civil samhället. +Demokrativillkor för bidrag till civilsamhället. Vägledning för hand läggare. En moderniserad radio- och tv-lag –genomförande av ändringar i AV-direktivet. Biojet för flyget. – med förtydligat ansvar. [16] miljöövervakning –dess uppgift och organisation för en god miljöförvaltning. Hantering av kombinationseffekter och gruppvis bedömning av ämnen. Future chemical risk management. Accounting for combination effects and assessing chemicals in groups. Privat initiativrätt – planintressentens medverkan vid detaljplaneläggning. Bebyggelse- och transportplanering för hållbar stadsutveckling. Företagare i de sociala trygghetssystemen. Santiagokonventionen mot organhandel. Ingen regel utan undantag – en trygg sjukförsäkring med människan i centrum. Komplementär och alternativ medicin och vård – säkerhet, kunskap, dialog. Stärkt kompetens i vård och omsorg. [20] Styrkraft i funktionshinderspolitiken. Organbevarande behandling för donation. Komplementär och alternativ medicin och vård – ny lagstiftning. God och nära vård. Vård i samverkan. Tillgänglig primärvård baserad på behov och kontinuitet. Ett bättre premiepensionssystem. Framtidsval – karriärvägledning för individ och samhälle. En långsiktig, samordnad och dialog baserad styrning av högskolan. För flerspråkighet, kunskapsutveck ling och inkludering. Modersmåls undervisning och studiehandledning på modersmål. Kontroller vid högskoleprovet – ett lagförslag om åtgärder mot fusk. Effektivt investeringsfrämjande för hela .