sou · H7B346d3 · 2019-11-29 00:00:00 — 37.3.4Formerna för finansiering av Internationella valutafondens verksamhet Kommitténs förslag: Bestämmelserna om att i Riks- gäldskontoret ska låna ett belopp motsvarande det som har överfört till och om att ska återföra det belopp som den får tillbaka från till , ska tillämpas endast avseende sådana transaktioner som görs efter . I samband med att överför medel till Internationella va- lutafonden enligt förslaget i avsnitt 27.9.3 ska låna mot- svarande belopp i . Det kapitalbelopp som Riks- banken får tillbaka från ska återföra till . Av uttrycket i samband med kan man utläsa att bestämmelsen omfattar transaktioner som görs efter lagens ikraftträdande. Trans- aktioner som har haft med innan lagens ikraftträdande ska alltså inte lånas upp från Riksgälds- kontoret. För tydlighetens skull ska detta framgå av en övergångs- bestämmelse. Av den bestämmelsen ska det framgå att de angivna bestämmelserna ska tillämpas endast avseende transaktioner med In- ternationella valutafonden som görs efter . Kommitténs förslag: Äldre bestämmelser om åtal gäller för brott som har begåtts före . I avsnitt 33.6.6 lämnas förslag på ändringar av bestämmelserna om åtal mot direktionsledamöter. Dessa bestämmelser finns i riksdags- ordningen. Kommittén föreslår en övergångsbestämmelse av innebörden att äldre bestämmelser om åtal ska gälla för brott som har begåtts före ikraftträdandet av lagändringarna, dvs. Kommitténs förslag: Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla för ansökningar om verkställighet eller konkurs som har gjorts före ikraftträdandet av ändringarna i moratorielagen. Detsamma ska gälla för försäljning av egendom som ingår i ett konkursbo, om konkursen har beslutats före ikraftträdandet. I avsnitt 35.7.14 lämnas förslag på ändringar i moratorielagen som gäller bl.a. uppskov med försäljning av utmätt egendom eller egen- dom som ingår i ett konkursbo, inskränkningar i en borgenärs rätt att ansöka om verkställighet enligt utsökningsbalken och om kon- kurs och på andra sätt göra gällande rättsverkningar på grund av dröjsmål med betalning. Enligt kommitténs mening bör äldre före- skrifter fortfarande gälla för dels ansökningar om verkställighet eller konkurs som har gjorts före ikraftträdandet, dels försäljning av egen- dom som ingår i ett konkursbo, om konkursen har beslutats före ikraftträdandet. 37.3.7Behovet av övergångsbestämmelser i övrigt Kommitténs bedömning: Utöver de förslag som lämnas i detta kapitel finns det inte något behov av övergångsbestämmelser. Enligt kommitténs bedömning finns det inte något behov av över- gångsbestämmelser vid sidan av de förslag som lämnas ovan. 38Konsekvenser av kommitténs förslag 38.1Kraven på kommitténs konsekvensanalys I detta kapitel redovisas konsekvenserna av kommitténs förslag. Av kommitténs direktiv (dir. 2016:114) framgår att kommittén ska be- döma om förslagen och de författningsändringar som föreslås är förenliga med vad som följer av medlemskap i unionen med beaktande av att inte har euron som valuta. Därutöver ska kommittén, i förekommande fall, presentera en analys av de samhällsekonomiska konsekvenserna och fördelningskonse- kvenserna av sina förslag. Utöver vad som anges i direktiven ska kommittén, likt alla kom- mittéer, även följa kraven på konsekvensanalyser enligt kommitté- förordningen (1998:1474). 38.2Förändringar i förhållande till gällande rätt I detta avsnitt sammanfattas de viktigaste delarna i kommitténs för- slag till ny riksbankslag, liksom alternativa förslag som kommittén övervägt. Beskrivningen fokuserar på hur de förslag som kommittén lämnar skiljer sig från gällande rätt. I förslaget till ny riksbankslag tilldelas uppgifter som kopplas till ett eller flera mål. tilldelas vidare befogen- heter som behövs för att utföra en viss uppgift. Målen, uppgifterna och befogenheterna inom respektive verksamhetsområde återfinns i Konsekvenser av kommitténs förslag olika kapitel i den nya riksbankslagen. De viktigaste skälen för denna lagstiftningsstruktur är att är ensamt ansvarig inom pen- ningpolitiken och att ett unionsrättsligt instruktionsförbud råder inom detta område. Vad gäller exempelvis det finansiella stabilitets- området är ansvaret i stället delat mellan flera myndigheter, inklusive regeringen. Kommittén anser att möjligheten till samverkan ökar genom att mål, uppgifter och befogenheter inom penningpolitiken skiljs från övriga verksamhet, avseende bl.a. finansiell stabilitet. delansvar för finansiell stabilitet blir tydligare genom att dess uppgifter på detta område, t.ex. vad gäller likviditetsstöd, är specifika snarare än allmänt hållna. Kommittén betonar att åtskill- naden mellan olika verksamhetsområden inte är något mål i sig utan ett medel för att förbättra det samhällsekonomiska utfallet vad gäller uppgifter där delar ansvaret med andra. Lagstiftningsstrukturen innebär bl.a. att det görs en åtskillnad mellan, å ena sidan, bestämmelser om penningpolitik och prisstabili- tet och, å andra sidan, bestämmelser om det finansiella systemet och finansiell stabilitet. Åtskillnaden görs trots att befogenheterna på de båda områdena delvis överlappar varandra, exempelvis vad gäller krediter. I en sådan situation är det huvudsakliga syftet med krediten avgörande för om det är fråga om penningpolitik eller finansiell stabilitet. Eftersom det finns ett ömsesidigt samband mellan pris- stabilitet och finansiell stabilitet, kan det i vissa fall uppkomma situationer där det huvudsakliga syftet med en åtgärd inte är uppen- bart. Kommittén anser dock att detta uppvägs av fördelarna med en ökad tydlighet i lagstiftningen och att en åtgärd kan kopplas till uppgifter och mål inom ett verksamhetsområde. Det förbättrar också möjligheten till samverkan mellan , regeringen och övriga myndigheter inom uppgifter vid sidan av penningpolitiken. Kommittén betonar dock att , trots kraven på sam- verkan, fattar självständiga beslut om vilka åtgärder som den ska vidta. Vidare ska kunna agera snabbt på egen hand inom samtliga verksamhetsområden om situationen så kräver. En alternativ lagstiftningsstruktur skulle vara att inte koppla mål, uppgifter och befogenheter till respektive verksamhetsområde. Detta skulle enligt kommitténs uppfattning innebära en mindre tydlig lag- stiftning. Det skulle också göra det svårare att avgöra vilka åtgärder som hör till penningpolitiken och därmed omfattas av det unions- Konsekvenser av kommitténs förslag Det skulle riskera att försvåra sam- verkan mellan och övriga myndigheter inom områden som inte omfattas av instruktionsförbudet. Slutligen kan förutsätt- ningarna för granskning och ansvarsutkrävande försämras om Riks- bankens åtgärder inte kan kopplas till en viss uppgift och tillhörande mål. 38.2.2Uppgiften att bedriva penningpolitik och upprätthålla prisstabilitet Viktiga förändringar i förhållande till gällande rätt •Prisstabilitet är målet för penningpolitiken. Innebörden av detta mål föreslås vara att upprätthålla låg och stabil inflation. I den nu- varande riksbankslagen är innebörden av prisstabilitet att upprätt- hålla ett fast penningvärde (se avsnitten 15.2.1 och 15.2.4). I prak- tiken innebär detta ingen förändring då 1993 preci- serade prisstabilitetsmålet till en inflation på , vilket är att betrakta som en låg och stabil inflation. •Kommittén föreslår att , efter framställning från Riks- banken, ska godkänna eller inte godkänna precisering av prisstabilitetsmålet avseende målvariabel, utvecklingstakt och prisindex (se avsnitt 15.2.4). Det innebär en skillnad mot nuvar- ande ordning, där kan ändra preciseringen av pris- stabilitetsmålet utan att något godkännande från krävs. •Inom penningpolitiken ska bidra till en balanserad utveckling av produktion och sysselsättning utan att åsidosätta pris- stabilitetsmålet (realekonomisk hänsyn). I den nuvarande riks- bankslagen finns det ingen bestämmelse om att ska ta sådan realekonomisk hänsyn (se avsnitten 16.4 och 16.6). För- slaget är dock i linje med praxis då den reala hänsyn som föreslås i stor utsträckning sammanfaller med den som ger uttryck för i sin penningpolitiska strategi. •Enligt kommitténs förslag ska s.k. växelkursstyrning bedrivas om regeringen har beslutat om en fast växelkurs. Kommittén föreslår att det ska vara regeringen i stället för som beslutar om centralkurs och bandbredd i ett sådant fall. Konsekvenser av kommitténs förslag gift avseende växelkursstyrning innebär att den ska se till att växel- kursen inte hamnar utanför den angivna bandbredden. I nuvaran- de lagstiftning motsvaras dessa bestämmelser av vissa bestämmelser om valutapolitik, som dock har en oklar innebörd i ett system med rörlig växelkurs (se kapitel 19). •Inom penningpolitiken ska inte få ta hänsyn till fi- nansiella obalanser utöver dess effekter på måluppfyllelsen avse- ende prisstabilitetsmålet samt utvecklingen av produktion och sysselsättning (se avsnitt 17.6). •Det förtydligas att inte får utge skuldebrev i utländsk valuta. Kommitténs tolkning är att detta följer av gällande rätt (se avsnitten 18.2.1 och 30.4). •Utöver återköpsavtal ska få köpa och sälja privata värdepapper (andra finansiella instrument än statspapper) i pen- ningpolitiskt syfte enbart om det föreligger synnerliga skäl. I den nuvarande riksbankslagen görs ingen åtskillnad mellan återköps- avtal respektive övriga (direkta) köp av finansiella instrument (se avsnitten 18.2.1 och 18.8). Det görs inte heller någon åtskillnad mellan statspapper och övriga finansiella instrument. •Valutainterventioner ska inte få vidtas i sådan omfattning att det i praktiken blir fråga om en regim med fast kurs när regeringen har beslutat att kursen ska vara rörlig. Detta framgår inte av nu- varande lagstiftning (se avsnitten 18.7.3 och 18.11.5). •I fråga om kassakrav tas begränsningen till av ute- stående förpliktelser bort. Det förtydligas också att kassakrav kan införas antingen genom förvaltningsbeslut som riktas mot respek- tive finansiellt företag eller genom föreskrifter, eller en kombi- nation av dessa alternativ (se avsnitt 18.11.4). Alternativ som kommittén övervägt Kommittén har övervägt alternativa utformningar av målen inom penningpolitiken (se avsnitten 15.2.4, 15.3.2, 15.3.5, 15.3.6, 15.3.8, 16.4, 16.6 och 17.6) samt övervägt alternativa utformningar av de penningpolitiska befogenheterna (se avsnitt 18.11). Konsekvenser av kommitténs förslag 38.2.3Uppgiften att bidra till stabilitet och effektivitet i det finansiella systemet Viktiga förändringar i förhållande till gällande rätt •Det införs en uttrycklig bestämmelse om att ett mål för Riksban- kens verksamhet är att bidra till att det finansiella systemet är stabilt och effektivt. Ett sådant mål finns inte i den nuvarande riksbanks- lagen, men har av ansetts ingå i uppdraget att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende (se avsnitt 20.8.6). •Det förtydligas att får ta emot inlåning från deltag- arna i systemet för betalningsavveckling. möjlighet att ge kredit till deltagarna i betalningssystemet utvidgas något jämfört med , vilket bl.a. kan underlätta en utökning av öppet- tiderna i detta system (se avsnitt 21.2). •En uttrycklig bestämmelse införs om att får ge gene- rellt likviditetsstöd i syfte att bidra till ett stabilt och effektivt finansiellt system (se avsnitten 22.6 och 22.7). ges också befogenhet att under vissa förutsättningar verka likt en s.k. marknadsgarant. Som berörs i avsnitt 38.2.2 får inte ge ut skuldebrev i utländsk valuta. •Riksbanken ges befogenhet att besluta om vissa försäkringslik- nande likviditetsfaciliteter som får räknas med vid beräkningen av om likviditetstäckningskravet är uppfyllt för ett kreditinstitut en- ligt kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/61 (se av- snitt 22.8). •Kriterierna för när får ge en nödkredit förtydligas. Tillämpningsområdet förblir dock ungefär detsamma som i gäll- ande rätt (se avsnitt 23.7). •Riksbanken ska bedöma om det finansiella systemet är stabilt och effektivt och verka för att identifiera sårbarheter och risker i det finansiella systemet som kan leda till allvarliga störningar eller betydande effektivitetsförluster. gör detta men en uttrycklig bestämmelse om detta saknas i dagens lagstiftning. får redovisa sina iakttagelser. Om bedö- mer att åtgärder krävs från någon annan myndighet än Riksban- ken för att minska risken för allvarliga finansiella störningar i den Konsekvenser av kommitténs förslag svenska ekonomin, ska uppmärksamma myndigheten och andra berörda på detta (se avsnitt 24.2). •Riksbanken ska ansvara för övervakning av den finansiella infra- strukturen och följa betalningsmarknadens utveckling. Det har inte funnits något uttryckligt lagstöd för övervakningen i gäll- ande rätt (se avsnitt 21.3). •Det förtydligas att ska förbereda sig och vidta åtgär- der för att skapa en god förmåga att motverka allvarliga stör- ningar i det finansiella systemet. ska som ett led i detta identifiera likviditetsstödjande åtgärder som kan användas för att motverka sådana störningar. ska offentliggöra vilka faciliteteter som avser att tillhandahålla och de närmare villkoren för dem, om det inte är olämpligt med hänsyn till det finansiella systemets stabilitet eller effektivitet (se av- snitt 24.3). •Det förtydligas att får delta i resolutionskollegier och medverka i annat krisförberedande arbete som organiseras av andra i eller utomlands (se avsnitt 24.3). •Skyldigheten att samverka med och Riks- gäldskontoret anges uttryckligen i den nya riksbankslagen. I för- valtningslagen finns en allmän bestämmelse om samverkan mellan myndigheter. Även skyldigheten att samråda med dessa myndig- heter i viktigare frågor regleras. Det tydliggörs också att Riks- banken inte behöver samråda i brådskande fall. Av den nuvarande riksbankslagen framgår att ska samråda med Finans- inspektionen i vissa viktigare frågor (se avsnitt 24.4.1). •Riksbanken ges en ny befogenhet att besluta om sådana krav på centrala motparter som är etablerade i tredjeland som avses i Emir-förordningen (se avsnitt 24.7). Konsekvenser av kommitténs förslag 38.2.4Uppgiften att delta i internationellt arbete inom IMF och andra internationella fora Viktiga förändringar i förhållande till gällande rätt •Riksbanken ges i uppgift att säkerställa att regeringen fortlöp- ande är informerad om förhållanden av betydelse för det interna- arbete som deltar i (se avsnitt 26.9.3). Någon sådan uppgift finns inte i nuvarande riksbankslag. •Beträffande principiellt viktiga ställningstaganden i internatio- nella sammanhang som har samband med en annan myndighets verksamhet ska samråda med myndigheten i fråga (se avsnitt 26.9.4).1 Någon samrådsskyldighet beträffande specifikt internationella sammanhang finns inte i nuvarande riksbankslag. •Riksbanken ska i sitt internationella arbete ta sin utgångspunkt från eventuella uttalanden som regeringen eller har gjort beträffande övergripande svensk inriktning (se avsnitt 26.9.5). Det finns ingen motsvarande bestämmelse i nuvarande riksbankslag. •Riksbanken får liksom enligt gällande rätt vara finansiell motpart till IMF. Det införs en bestämmelse att i samband med att den deltar i finansiering av IMF:s verksamhet ska begära att lånar ut motsvarande belopp till . Räntenettot och eventuella kreditförluster till följd av IMF- åtaganden påverkar därmed statens budget direkt i stället för (som enligt gällande rätt) indirekt via resultat (se av- snitt 27.9.3). Enligt gällande rätt finansieras IMF-åtaganden med valutareserven som förvaltas av . •Riksbanken får delta i finansiering av IMF:s verksamhet riktad mot låginkomstländer endast efter godkännande av regeringens proposition om sådan finansiering (se avsnitt 27.9.3). Bestämmelsen är ny. Enligt gällande rätt är det som gör en framställning till om att få delta både vad gäller IMF:s finansiering riktad mot låginkomstländer och övrig finan- 1Begreppet samverkan är vidare än begreppet samråd, se avsnitt 24.4.1. För följer även en allmän skyldighet att samverka av förvaltningslagen (2017:900). Konsekvenser av kommitténs förslag siering (med undantag för ändringar i medlemskap, dvs. Alternativ som kommittén övervägt Kommittén har övervägt möjligheten till instruktioner till Riksban- ken inför vissa internationella förhandlingar (se avsnitt 26.9.4). Vidare har kommittén övervägt andra möjliga alternativa finansiella mot- parter till IMF (se avsnitt 27.9.3). 38.2.5Riksbankens institutionella och finansiella oberoende samt valutareserven Viktiga förändringar i förhållande till gällande rätt •Riksbankens institutionella oberoende stärks genom att Riks- banken inte längre ska vara skyldig att informera ett statsråd inför alla viktiga penningpolitiska beslut, som i nuvarande lag, utan endast efter att sådana beslut har fattats (se avsnitt 28.3). •Det förtydligas att instruktionsförbudet i regeringsformen och riksbankslagen gäller för alla fyra s.k. ECBS-relaterade uppgifter och inte bara för penningpolitiken, vilket är fallet enligt nuvar- ande lag. Även insamling av de statistiska uppgifter som behövs för samarbetet inom ECBS ska omfattas av instruktionsförbudet (se avsnitt 28.2). •Det förtydligas också i lagstiftningen att –är ett särskilt rättssubjekt som ägs av staten, –själv förvaltar sina tillgångar och intäkterna från verksamheten, och –att staten garanterar förpliktelser (se avsnitt 29.3). •Det finansiella oberoendet stärks även genom en reglering av kapitalstruktur och förutsättningarna för vinstut- delning till staten, möjlighet att göra finansiella av- 2När det rör ändringar i medlemskapet är det enligt gällande rätt regeringen som lämnar en proposition till . Beslutsgången vad gäller IMF:s verksamhet riktad mot låginkomst- länder blir därmed densamma som vad gäller insatskapitalet. Konsekvenser av kommitténs förslag sättningar och genom att en lagstadgad ordning för återställning av eget kapital införs (se avsnitten 29.4–29.6 och 29.9). •Beslut om balansräkning, resultaträkning och vinstdisposition ska fattas av riksbanksfullmäktige i stället för av . Även detta stärker det finansiella oberoendet. beslut be- gränsas till att antingen godkänna eller upphäva fullmäktiges be- slut. ska inför beslut uttala sig om vinst- dispositionen är korrekt (se avsnitt 29.7). •Riksbankens uppgift att förvalta tillgångar förtydligas (se av- snitt 29.8). •Förutsättningarna för förtida upplåning av utländsk valuta till valutareserven lagregleras. får låna utländsk valuta av motsvarande av bruttonatio- nalprodukt. Sådan upplåning ska föregås av en grundlig analys och motivering av behovet av förstärkningen av valutareserven. Ett beslut om upplåning ska även föregås av samråd med Riks- gäldskontoret kring de kostnader och risker som den planerade upplåningen innebär för de samlade offentliga finanserna. Om det finns synnerliga skäl, får tillfälligt låna ytterligare valuta i syfte att förstärka valutareserven. Om valutareserven, utöver den del som lånat upp , har tagits i anspråk för likviditetsstöd, får besluta att den åter- ställs till ursprunglig nivå genom upplåning hos Riksgäldskon- toret (se avsnitt 30.7). En tydlig reglering av rätt att låna utländsk valuta av saknas i gällande rätt. •Det införs en bestämmelse om att får köpa utländsk valuta i syfte att förstärka valutareserven, utan att detta behöver ha något samband med det som i nuvarande riksbankslag be- nämns valutapolitik (se avsnitt 30.7). •Det förtydligas att får ta upp kredit från, lämna kredit till och ingå valutaåterköpsavtal och andra liknande avtal med andra centralbanker utan att detta behöver ha något sam- band med det som enligt nuvarande riksbankslag benämns valuta- politik. När ingår sådana avtal i syfte att tillgodose en annan centralbanks behov av valuta krävs i vissa situationer godkännande av (se avsnitt 31.8.2). Konsekvenser av kommitténs förslag 38.2.6Den demokratiska granskningen av Viktiga förändringar i förhållande till gällande rätt •Genom att mål, uppgifter och befogenheter anges tydligare än i gällande rätt förbättras förutsättningarna för den demokratiska granskningen av verksamhet från riks- dagens sida, liksom från externa granskare som exempelvis Riks- revisionen (se avsnitt 33.6.2). •Formerna för information till allmänheten och redogörelser till kodifieras i lag i huvudsak i enlighet med den praxis som har utvecklats av , särskilt vad gäller penning- politiken (se avsnitt 33.6.3). •Finansutskottets roll i den demokratiska granskningen stärks ge- nom att en bestämmelse om att utskottet ska följa upp Riksban- ken verksamhet förs in i riksdagsordningen. Granskningen ska avse måluppfyllelse och effektivitet (se avsnitt 33.6.4). •Riksrevisionen ska granska regelefterlevnad som en del i den årliga revisionen (se avsnitt 33.6.6). Detta framgår inte tydligt av gällande rätt. •Det införs en möjlighet att besluta om en särskild utredning om omständigheter som kan föranleda att en direktionsledamot skiljs från anställningen (se avsnitt 33.6.7). En sådan möjlighet saknas i gällande rätt. •Fullmäktiges kontrollerande funktion lagfästs. Fullmäktiges egen revisionsfunktion får ett uttryckligt mandat att granska direk- tionens arbete. Dialogen mellan fullmäktige och finansutskottet förstärks (se avsnitt 33.6.8). Alternativ som kommittén övervägt •Kommittén har övervägt alternativa former för demokratisk granskning av verksamhet (se avsnitt 33.6.4). Vidare har kommittén övervägt eventuell domstolsprövning av Riks- bankens beslut (se avsnitt 33.6.6). Slutligen har olika alternativ för internrevisionens organisatoriska placering övervägts (se av- snitt 33.6.8). Konsekvenser av kommitténs förslag 38.2.7Riksbankens organisation och ledning Viktiga förändringar i förhållande till gällande rätt •Riksbankschefens roll som myndighetschef, med särskilt ansvar för den löpande verksamheten, och som ordförande i direktionen förtydligas i lag i enlighet med den praxis som utvecklats inom direktionen (se avsnitt 32.8.9). •Direktionens storlek förändras från sex ledamöter till fem med övergångsregler för nuvarande direktionsledamöter (se avsnitt- en 32.8.6 och 37.3.1). •Fullmäktiges roll renodlas till att tillsätta direktionsledamöter, utöva insyn i verksamhet och granska direktionens arbete, samt att fastställa balansräkning, resultaträkning och vinstdisposition. Fullmäktiges roll i övrig styrning av Riksban- kens verksamhet tas bort genom att arbetsordningen ska beslutas av direktionen i stället för, som är fallet , av fullmäktige (se avsnitten 32.8.3 och 32.8.8). •Det införs ett ansökningsförfarande för tillsättning av riksbanks- chefen och övriga direktionsledamöter. Det införs också en om- valsbegränsning med högst ett omval per direktionsledamot. Den som har varit vice riksbankschef får dock utses till riks- bankschef för en eller två mandatperioder (se avsnitten 32.8.4 och 32.8.6). I nuvarande lag saknas liknande regleringar. Alternativ som kommittén övervägt •Kommittén har övervägt alternativa ledningsformer för Riksban- ken (se avsnitten 32.8.7 och 32.8.13). 38.2.8Uppgifter inom kontantutgivning och kontanthantering Viktiga förändringar i förhållande till gällande rätt •Riksbanken tilldelas ett mål för sin kontantverksamhet: att bidra till tillgång till kontanter i betryggande utsträckning i hela (se avsnitt 34.3). Kontantverksamheten har i gällande rätt inget eget mål. Konsekvenser av kommitténs förslag •I nuvarande riksbankslag har haft uppgiften att svara för landets försörjning med sedlar och mynt. tilldelas nu tre uppgifter inom kontantverksamheten. ska en- ligt kommitténs förslag –ansvara för kontantutgivningen (se avsnitt 34.4.1) –ansvara för att det drivs depåverksamhet i och att det finns sedeldepåer på minst fem platser i , om inte riks- dagen beslutar något annat, varav en i eller och en i eller (se avsnitt 34.4.2) –ha ett övergripande ansvar för att kontanthanteringen i fungerar, vilket innebär att följa, analysera och regelbundet redogöra till finansutskottet om kontanthanteringen samt vid behov ha en koordinerande roll i kontanthanteringen (se av- snitten 34.4.4 och 34.4.5).