sou · H6B391 · 2019-01-01 00:00:00 — Utredaren måste i dessa delar utforma reglerna utifrån det vägval som görs i fråga om vilka som ska lämna information till . Enligt bör det i nationell lagstiftning göras tydligt att fullgörandet av informationsskyldigheten i sig inte inne- bär ett godkännande av det aktuella skatteupplägget. Det anges även att det bör medföra ekonomiska konsekvenser att inte fullgöra informa- tionsskyldigheten. Utredaren måste i detta sammanhang analysera och ta ställning till vilka konsekvenserna bör bli om informations- skyldigheten inte uppfylls och överväga någon form av sanktions- avgifter. Inom ramen för dessa överväganden måste en analys göras av vilka konsekvenser som kan bli aktuella för skattskyldiga som använder sig av skatteupplägg och skatterådgivare som medverkar till att skatteupplägg används. Skattskyldiga kan t.ex. påföras ett skatte- tillägg. För auktoriserade revisorer finns en tillsynsmyndighet, Revisors- inspektionen (tidigare ), som kan ingripa mot den som åsidosätter sina skyldigheter som revisor. Utredaren måste ta ställning till vad andra former av sanktioner eller disciplinära påfölj- der ska innebära för uttagandet av sanktionsavgifter. Det finns vidare yrkesetiska regler som branschorganisationen har tagit fram. Av dem framgår bl.a. att en revisor eller en skatterådgivare inte får medverka till ett skatteupplägg, om det är tveksamt att upplägget skulle hålla vid en rättslig prövning. Även dessa etiska regler och deras påver- kan på branschen måste analyseras i samband med utformningen av vilka konsekvenserna bör bli om informationsskyldigheten inte uppfylls. Enligt skatteförfarandelagen kan bl.a. före- lägga den som inte har fullgjort en uppgiftsskyldighet att fullgöra skyldigheten eller besluta om revision för att kontrollera att en upp- giftsskyldighet har fullgjorts eller att det finns förutsättningar att fullgöra en uppgiftsskyldighet som kan antas uppkomma. Utredaren ska i detta sammanhang även analysera och ta ställning till om det behövs några nya kontrollverktyg för att ska kunna säkerställa att informationsskyldigheten har fullgjorts eller kan fullgöras. Vid utformningen av reglerna behöver också dataskyddsregler- ingen beaktas. •analysera och redogöra för olika alternativ men lämna ett förslag, inklusive författningsreglering, på hur regler om informations- skyldighet skulle kunna utformas, •överväga om informationsskyldigheten för skatterådgivare bör kombineras med någon annan uppgiftsskyldighet, t.ex. informa- tionsuppgifter, •överväga om även företag eller koncerner som tar fram skatte- upplägg för egen användning bör omfattas av informationsskyl- digheten, •analysera och ta ställning till vilka konsekvenserna bör bli om informationsskyldigheten inte uppfylls och överväga någon form av sanktionsavgifter, och •analysera och ta ställning till om det behövs några nya kontroll- verktyg för att ska kunna säkerställa att informa- tionsskyldigheten har fullgjorts eller kan fullgöras. Gränsöverskridande skatteupplägg och informationsutbyte mellan länder I arbetet med informationsskyldighet för skatterådgivare inom har man också tittat på frågan om hur en sådan skyldighet kan fungera på gränsöverskridande skatteupplägg. Ett särskilt avsnitt i ägnas åt sådana upplägg och vissa rekommendationer lämnas om hur regleringen bör utformas för att träffa skatteplanering med internationella inslag. Det är viktigt att en reglering om informationsskyldighet innebär att information även ska lämnas om gränsöverskridande skatteupplägg. Utredarens för- slag till utformning av en reglering om informationsskyldighet behö- ver därför innefatta även dessa upplägg. Det är vid genomförandet av detta uppdrag lämpligt att studera hur andra länder som har infört en informationsskyldighet har utformat regler som träffar skatte- upplägg med gränsöverskridande inslag. Utredaren ska även följa det arbete som pågår internationellt, bl.a. inom EU, och beakta de regeländringar som kan bli aktuella där. När det gäller gränsöverskridande skatteupplägg är det också vik- tigt att informationen kan utbytas mellan skattemyndigheter. Ett särskilt avsnitt i ägnas åt möjligheter till sådant utbyte, t.ex. inom ramen för JITSIC (Taskforce on Shared Intelligence and Col- laboration). Utredaren ska analysera och redogöra för vilka möj- ligheter till utbyte av information som finns när det gäller den infor- mation som kan erhållas genom regler om informationsskyldighet för skatterådgivare. •utforma reglerna om informationsskyldighet för skatterådgivare så att även gränsöverskridande skatteupplägg träffas, och •analysera och redogöra för vilka möjligheter till utbyte av infor- mation som finns när det gäller den information som kan erhållas genom regler om informationsskyldighet för skatterådgivare. Hur får informationen användas? I anges att det i reglerna om informationsskyl- dighet för skatterådgivare även bör tydliggöras hur informationen får användas av skattemyndigheten. Vid utarbetandet av regler om vilken information som ska lämnas måste även en analys och bedömning göras av hur denna information sedan ska kunna användas av för att nå avsedda effekter. Behovet av författningsändringar, t.ex. i lagar som reglerar behand- ling av personuppgifter, behöver analyseras, och om det finns behov av förändrade regler ska sådana föreslås. Utredaren ska även analy- sera och bedöma om sekretesskyddet för uppgifterna är tillräckligt. •analysera och bedöma hur den information som ska lämnas ska kunna användas av för att nå avsedda effekter samt vid behov lämna förslag på författningsändringar, och •analysera och bedöma om sekretesskyddet för uppgifterna är tillräckligt. Utredaren ska bedöma de offentligfinansiella konsekvenserna, sam- hällsekonomiska konsekvenserna och konsekvenserna i övrigt av förslagen. Om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Ett antal aktörer kommer att påverkas av regler om informa- tionsskyldighet, särskilt skatterådgivare och deras kunder, dvs. använ- darna av skatteuppläggen, samt . De administrativa kon- sekvenserna och andra konsekvenser av sådana regler för dessa aktörer ska belysas. I konsekvenserna i övrigt ingår att även överväga om följdänd- ringar eller andra författningsändringar krävs med anledning av de ändringar som föreslås. Om så bedöms vara fallet, ska författnings- förslag lämnas. Uppdraget ska redovisas . Tilläggsdirektiv till Utredningen om informationsskyldighet för skatterådgivare (2017:03) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om infor- mationsskyldighet för skatterådgivare (dir 2017:38). Enligt direktiven skulle uppdraget redovisas . Uppdraget ska i stället redovisas . MANDATORY DISCLOSURE RULES AND OTHER Name and contact details of person responsible for this survey document Mandatory Disclosure Regime (MDR) What are the main objectives of the MDR in your country? Are the rules applicable on cross-border schemes? If the answer to the previous question is yes, are there any differences between the hallmarks regarding cross-border schemes and the ones regarding purely domestic schemes? Are promoters/advisors who assert legal professional privilege exempted from the obligation to disclose? If so, please describe the extent of this exemption, i.e. to whom it applies, if there are any limitations etc. What are the consequences of non-compliance with the MDR? If sanctions apply if a promoter/advisor or taxpayer fails to disclose, or fails to report complete and correct information, please describe how they work. Are they considered to be effective and, if so, what are the reasons for their effectiveness? How do tax authorities work in order to seek out non-compliance with the MDR? What control tools, procedures or powers exist for tax authorities to check that promoters/advisors and taxpayers comply with the MDR? Are they considered to be effective? 2.2 Effectiveness and impact When was the MDR introduced in your country? How many disclosures have been made since its introduction? If possible, please specify how many disclosures have been made each year. If the rules have been in place for more than ten years please limit your answer to the number of disclosures made each of the first five and each of the last five years. Has the number of disclosures increased or reduced since the introduction of the MDR? If it has reduced, is this considered to be due to the effect of the MDR on the tax avoidance market? Has the information obtained under the rules led to actions by the tax administration and/or government (for example legislative responses)? How many legislative changes has the MDR resulted in? What has been the effect of the MDR on state finances? Has there been an effect on the tax avoidance market? there been any other noticeable effects of the MDR? If the MDR applies to several different taxes, is the regime more effective, or less effective, in relation to certain of those taxes than others? Has the MDR been effective in capturing the schemes that are of most interest to the tax authorities and the legislator? Has it lead to an insufficient amount of disclosures or overdisclosure (i.e. disclosures of or no interest)? any adjustments or amendments been made to the MDR since its introduction? If so, what have been the reasons for these adjustments or amendments? What are the estimated administrative costs of the rules to the tax administration, promoters/advisors and taxpayers? Apart from the MDR, which other measures has your country taken in the fight against tax avoidance? Does your country have a GAAR and/or judicial anti-avoidance doctrines which serve mainly the same purpose? Has your country introduced a programme for cooperative compliance (formerly known as Enhanced Relationship)? If the answer to the previous question is yes, is the programme available to all taxpayers? If not, please specify to whom it is available. Is it possible for taxpayers to obtain legally binding advance tax rulings, pre-transaction approvals or advance pricing agreements (unilateral, bilateral or multilateral) from the /another body? If the answer to the question above is yes, who issues the rulings? Is the system designed to capture tax avoidance? How does the MDR complement the other measures to counteract tax avoidance? Has the MDR been a successful way of tackling tax avoidance in your country? If so which can be seen as the key elements for this success? Do you have any recommendations for a country that considers introducing an MDR? Are there any reports by tax authorities/researchers/private bodies where the MDR and its impact and reception on the tax avoidance market have been analysed and evaluated? If possible please enclose these reports or submit the necessary information in order for us to be able to find them. Thank you very much! Europeiska unionens officiella tidning L 139/1 RÅDETS DIREKTIV (EU) 2018/822 om ändring av direktiv /16/EU vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning som rör rapporteringspliktiga gränsöverskridande arrangemang EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 113 och 115, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och av följande skäl: (1)För att lämna utrymme åt nya initiativ inom området skattetransparens på unionsnivå har rådets direktiv /16/EU (3) ändrats vid ett flertal tillfällen . I detta sammanhang infördes i rådets direktiv /107/EU (4) en gemensam rapporteringsstandard (nedan kallad CRS) som har tagits fram inom och utveckling () för upplysningar om finansiella konton inom unionen. I CRS föreskrivs automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton som innehas av personer utan skatterättslig hemvist, och den fastställer ett ramverk för det utbytet i hela världen. Direktiv /16/EU ändrades genom rådets direktiv (EU) 2015/2376 (5), som föreskriver automatiskt utbyte av upplysningar om förhandsbesked i gränsöverskridande skattefrågor och genom rådets direktiv (EU) 2016/881 (6), som föreskriver obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar om land-för-land-rapportering av multinationella företag mellan skattemyndigheter. Mot bakgrund av den användning som skattemyndigheter kan ha av information om penningtvätt innehåller rådets direktiv (EU) 2016/2258 (7) en skyldighet för medlemsstaterna att ge skattemyn digheterna tillgång till förfaranden för kundkännedom som tillämpas av finansinstitut enligt (1) Yttrande av (ännu ej offentliggjort i EUT). (2) Yttrande av (ännu ej offentliggjort i EUT). (3) Rådets direktiv /16/EU av om administrativt samarbete i fråga om beskattning och om upphävande av direktiv /799/EEG (EUT L 64, , s. 1). (4) Rådets direktiv /107/EU av om ändring av direktiv /16/EU vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning (EUT L 359, 16.12.2014, s. 1). (5) Rådets direktiv (EU) 2015/2376 av om ändring av direktiv /16/EU vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning (EUT L 332, 18.12.2015, s. 1). (6) Rådets direktiv (EU) 2016/881 av om ändring av direktiv /16/EU vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning (EUT L 146, , s. 8). (7) Rådets direktiv (EU) 2016/2258 av om ändring av direktiv /16/EU vad gäller skattemyndigheters tillgång till information för bekämpning av penningtvätt (EUT L 342, 16.12.2016, s. 1). L 139/2 Europeiska unionens officiella tidning och rådets direktiv (EU) 2015/849 (1). Även om direktiv /16/EU har ändrats i syfte att förbättra de metoder som skattemyndigheterna kan använda för att reagera mot aggressiv skatteplanering finns det fortfarande ett behov av att stärka vissa särskilda transparensaspekter i det befintliga skatteramverket. (2)Medlemsstaterna finner det allt svårare att skydda sina nationella skattebaser från att urholkas eftersom skattepla neringsstrukturerna har utvecklats till att bli synnerligen sofistikerade och ofta drar fördel av den ökade rörligheten för både kapital och personer på den inre marknaden. Sådana strukturer består vanligen av arrangemang som utvecklats i olika jurisdiktioner och som flyttar beskattningsbara vinster till mer fördelaktiga skattesystem eller får till effekt att minska skattebetalarens totala skattebörda. Detta har lett till att medlemsstaterna ofta upplever betydande minskningar av sina skatteintäkter, vilket hindrar dem från att genomföra en tillväxtvänlig skattepolitik. Det är därför avgörande att medlemsstaternas skattemyndigheter får fullständiga och relevanta uppgifter om potentiellt aggressiva skattearrangemang. Sådan information skulle göra det möjligt för dessa myndigheter att snabbt reagera mot skadlig skattepraxis och täppa till kryphål genom att anta lagstiftning eller göra lämpliga riskbedömningar och skatterevisioner. Det faktum att skattemyndigheterna inte reagerar mot ett rapporterat arrangemang bör dock inte tolkas som ett godtagande av giltigheten av detta arrangemang. (3)Med tanke på att de flesta potentiellt aggressiva skatteplaneringsarrangemangen sträcker sig över fler än en jurisdiktion skulle ett lämnande av upplysningar om dessa arrangemang ge ytterligare positiva resultat om den informationen också utbyts mellan medlemsstaterna. Det automatiska utbytet av upplysningar mellan skattemyn digheter är avgörande för att förse dessa myndigheter med den information som de behöver för att vidta åtgärder när de konstaterar aggressiva skattemetoder. (4)Eftersom ett transparent ramverk för utveckling av näringsverksamhet kan bidra till att motverka skatteflykt och skatteundandragande på den inre marknaden, har kommissionen uppmanats att ta initiativ som rör obligatoriskt lämnande av uppgifter om potentiellt aggressiva skatteplaneringsarrangemang i linje med åtgärd 12 i projekt om skattebaserosion och flyttning av vinster (BEPS). I detta sammanhang har efterlyst kraftfullare åtgärder mot förmedlare som bistår med arrangemang som kan leda till skatteundandragande och skatteflykt. Det är också viktigt att notera att i den deklaration om bekämpning av skattebrott och andra olagliga finansiella flöden som G7 antog i uppmanades att börja diskutera möjliga vägar för att ta itu med arrangemang som är utformade för att kringgå rapportering enligt CRS eller som syftar till att tillhandahålla verkliga huvudmän skydd genom icke-transparenta strukturer, och även överväga en modell för obligatoriska regler om lämnande av upplysningar som delvis bygger på den strategi för skatteflyktsarrangemang som anges i rapporten om åtgärdspunkt 12 i handlingsplanen mot skattebaserosion och flyttning av vinster (BEPS). (5)Det är nödvändigt att erinra om hur vissa finansiella förmedlare och andra som tillhandahåller skatterådgivning förefaller att aktivt ha hjälpt sina kunder att dölja pengar i fonder med säten i offshorecentrum. Även om CRS som infördes genom direktiv /107/EU är ett viktigt steg framåt när det gäller att införa ett regelverk för skattetransparens inom unionen, åtminstone i fråga om upplysningar om finansiella konton, kan den fortfarande förbättras. (6)Rapportering av upplysningar om potentiellt aggressiva gränsöverskridande skatteplaneringsarrangemang kan effektivt bidra till de insatser som görs för att skapa ett klimat med rättvis beskattning på den inre marknaden. Mot denna bakgrund skulle en skyldighet för förmedlare att informera skattemyndigheterna om vissa gränsöver skridande arrangemang, som eventuellt skulle kunna nyttjas för aggressiv skatteplanering, utgöra ett steg i rätt riktning. För att utveckla en mer övergripande politik skulle det också vara nödvändigt att skattemyndigheterna, som ett andra steg efter rapporteringen av upplysningar, delar informationen med sina motsvarigheter i andra medlemsstater. Sådana arrangemang skulle också öka effektiviteten av CRS. Det skulle dessutom vara av avgörande betydelse att kommissionen ges tillräcklig information för att kunna övervaka en korrekt tillämpning av detta direktiv. Att ge kommissionen sådan tillgång till information löser inte medlemsstaten från skyldigheten att anmäla alla former av statligt stöd till kommissionen. (7)Det kan konstateras att rapporteringen av upplysningar om potentiellt aggressiva gränsöverskridande skatteplaner ingsarrangemang skulle ha en bättre chans att uppnå sin planerade avskräckande verkan om den relevanta informationen nådde skattemyndigheterna i ett tidigt skede, dvs. innan sådana arrangemang genomförs i praktiken. För att underlätta arbetet för medlemsstaternas förvaltningar skulle ett automatiskt utbyte av upplysningar om sådana arrangemang kunna göras varje kvartal. (1) och rådets direktiv (EU) 2015/849 av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG (EUT L 141, , s. 73). Europeiska unionens officiella tidning L 139/3 (8)För att säkerställa en väl fungerande inre marknad och för att förhindra kryphål i det föreslagna regelverket bör rapporteringsskyldigheten också gälla alla aktörer som vanligen deltar i utformningen, marknadsföringen, anordnandet eller hanteringen av genomförandet av en rapporteringspliktig gränsöverskridande transaktion eller en serie av sådana transaktioner, samt de som tillhandahåller hjälp eller råd. Det bör inte bortses från att rapporteringsskyldigheten i vissa fall inte kan göras gällande för en förmedlare på grund av yrkesmässiga privilegier, eller om det inte finns någon förmedlare, till exempel därför att skattebetalaren själv utformar och inför ett system. Under sådana omständigheter är det av avgörande betydelse att skattemyndigheterna inte går miste om möjligheten att få information om skattearrangemang som potentiellt kan vara kopplade till aggressiv skatteplanering. Det skulle därför vara nödvändigt att föra över rapporteringsskyldigheten till den skattebetalare som gynnas av arrangemangen i sådana fall. (9)Aggressiva skatteplaneringsarrangemang har utvecklats till att bli alltmer komplexa och är alltid föremål för ständiga ändringar och anpassningar som en reaktion på möjliga motåtgärder från skattemyn digheterna. Med hänsyn till detta vore det mer ändamålsenligt att försöka fånga upp potentiellt aggressiva skatteplaneringsarrangemang genom att sammanställa en förteckning över de egenskaper och inslag i transaktioner som utgör en tydlig indikation på skatteflykt eller skattemissbruk snarare än att definiera begreppet aggressiv skatteplanering. Dessa indikationer ska betecknas kännetecken. (10)Eftersom det primära målet med detta direktiv beträffande rapporteringen av potentiellt aggressiva skatteplaner ingsarrangemang bör vara att säkerställa en väl fungerande inre marknad är det av avgörande betydelse att inte lagstifta på unionsnivå går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de avsedda syftena. Därför är det nödvändigt att begränsa eventuella gemensamma regler om rapportering till gränsöverskridande situationer, det vill säga antingen situationer i mer än en medlemsstat eller i en medlemsstat och ett tredjeland. Det är därför bara under sådana omständigheter, som på grund av den potentiella inverkan på den inre marknadens funktion, som man kan motivera behovet av att anta en gemensam uppsättning regler i stället för att hantera frågan på nationell nivå. En medlemsstat kan vidta ytterligare nationella rapporteringsåtgärder av liknande slag, men alla uppgifter som samlas in utöver de som är rapporteringspliktiga enligt detta direktiv bör inte överföras automatiskt till de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater. Detta informationsutbyte kan ske på begäran eller spontant enligt tillämpliga regler. (11)Med tanke på att de rapporterade arrangemangen bör ha en gränsöverskridande dimension är det viktigt att dela information med skattemyndigheterna i övriga medlemsstater för att säkerställa maximal effektivitet gäller att avskräcka från aggressiva skatteplaneringsmetoder. informationsutbyte i samband med förhandsbesked i gränsöverskridande skattefrågor och förhandsbesked om användas för att rymma det obligatoriska och automatiska utbytet av rapporterad information om potentiellt aggressiva gränsöverskridande skatteplaneringsarrangemang mellan skattemyndigheter (12)För att underlätta det automatiska informationsutbytet och stärka ett effektivt nyttjande av resurser bör utbyten göras genom det gemensamma kommunikationsnät (nedan kallat CCN-nätet) som unionen har utformat. Informationen ska registreras i en säker central medlemskatalog för administrativt samarbete i fråga om beskattning. Medlemsstaterna bör även genomföra en serie praktiska arrangemang, inbegripet åtgärder för att standardisera lämnandet av all nödvändig information genom skapandet av ett standardformulär. inbegripa att man specificerar språkkraven för det planerade informationsutbytet och uppgraderar CCN-nätet i enlighet med detta. (13)För att minimera kostnaderna och den administrativa bördan för både skattemyndigheter och förmedlare och för att säkerställa att detta direktiv blir verkningsfullt när det gäller att hindra aggressiv skatteplanering, bör räckvidden för automatiskt utbyte av upplysningar i förhållande till rapporteringspliktiga gränsöverskridande arrangemang inom unionen vara i linje med den internationella utvecklingen. Ett specifikt kännetecken bör införas för att hantera arrangemang som är utformade för att kringgå rapporteringsskyldigheter som rör automatiskt informationsutbyte.