sou · H7B349 · 2019-11-26 00:00:00 — Inte heller utvidgningen av domsrätten är så pass betydande att det av det skälet finns något behov av särskilda övergångsbestämmelser. Som jämförelse kan kon- stateras att några sådana regler exempelvis inte tillskapats när man vid skilda tillfällen slopat kravet på dubbel straffbarhet för sexual- brott mot barn, människohandel eller barnpornografibrott,7 och inte heller vid införandet av oinskränkt domsrätt för stämpling och för- beredelse till terroristbrott.8 6Se SOU 2018:87 s. 260 och prop. 2013/14:237 Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott, s. 171 f. 7Se t.ex. prop. 2004/05:45 En ny sexualbrottslagstiftning, s. 131, prop. 2009/10:70 Barnporno- grafibrottet, s. 39 f. och prop. 2009/10:152 Förstärkt straffrättsligt skydd mot människohandel, s. 57. 2017/18:174 s. 99. Terroristbrottslagen ersätter lagen (2002:444) om straff för finansier- ing av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall (finansieringslagen), lagen (2003:148) om straff för terroristbrott och lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet (rekryterings- lagen) och innehåller bl.a. bestämmelser för genomförande av FN:s internationella konvention om bekämpande av finansiering av terro- rism (finansieringskonventionen), konvention om före- byggande av terrorism (terrorismkonventionen) med tilläggsproto- koll, FATF:s rekommendation 5 angående terrorismfinansiering, FN:s säkerhetsråds resolution (2014) och och rådets direktiv (EU) 2017/541 av om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut /475/RIF och om ändring av rådets beslut /671/RIF (EU:s terrorismdirektiv). I terroristbrottslagen regleras straffansvar för terroristbrott, sam- röre med en terroristorganisation, finansiering av terrorism, offent- lig uppmaning till terrorism, rekrytering till terrorism, utbildning för terrorism och resa i terrorismsyfte. Regleringen innehåller också be- stämmelser om vad som i lagen avses med särskilt allvarlig brottslighet och terroristorganisation samt om försvårande omständigheter, för- verkande och penningbeslag. Terroristbrottslagen innebär i huvudsak en omstrukturering och omarbetning av bestämmelserna i de ovan nämnda lagarna i syfte att åstadkomma en samlad, ändamålsenlig och överskådlig reglering. Lagen innehåller emellertid även flera förändringar i sak i förhållande till tidigare gällande regler. Bestämmelser om domsrätt har förts över till . För överskådlighetens skull lämnas i författningskom- mentaren till terroristbrottslagen en fullständig kommentar över para- grafernas tillämpning även i de delar paragrafen inte är ny utan har sin motsvarighet i gällande rätt. Lagen innehåller 16 paragrafer. –Lagens innehåll (1 §) –Ord och utryck i lagen (2 och 3 §§) –Ansvar (4–12 §§) –Förverkande (13 och 14 §§) –Penningbeslag (15 och 16 §§). 1 § Denna lag innehåller straffrättsliga bestämmelser om terroristbrott och andra brott med anknytning till terrorism. Paragrafen anger att lagen innehåller straffrättsliga bestämmelser om terroristbrott och andra brott med anknytning till terrorism. Där- utöver finns en reglering om förverkande och penningbeslag. Be- stämmelser om domsrätt och preskription finns i 2 kap. respektive 35 kap. . Bestämmelserna i lagen genomför åtaganden i FN:s finansierings- konvention, terrorismkonvention med tilläggsproto- koll, FATF:s rekommendation angående terrorismfinansiering, FN:s säkerhetsråds resolution och EU:s terrorismdirektiv. Lagens bestämmelser ska på sedvanligt sätt tolkas mot bakgrund innehållet i dessa internationella överenskommelser. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Ord och utryck i lagen 2 § Med särskilt allvarlig brottslighet avses i denna lag: 1.mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, grovt brott, grovt sabotage, kap- ning, sjö- eller luftfartssabotage, flygplatssabotage och spridande av gift eller smitta, grovt brott, 2.människorov och olaga frihetsberövande om avsikten med gärningen är att tvinga någon att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd, 3.mord, människorov, grov skadegörelse, mordbrand eller annat allvar- ligt våldsamt angrepp som utförs mot en stats- eller regeringschef, en utrikes- minister eller annan internationellt skyddad person, som befinner sig utom- lands, 4.uppsåtligt brott enligt 25 § första stycket 1 och 2 lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet samt motsvarande grova brott enligt 25 a § samma lag, 5.uppsåtligt brott enligt 9 kap. 2 § 1 strålskyddslagen (2018:396) som avser tillståndsplikt enligt 6 kap. 1 § samma lag avseende sådan verksamhet som avses i 1 kap. 7 § 1 och 2 samma lag, samt 6.brott enligt annan lag som begås med en sådan avsikt som avses i 4 §. Paragrafen anger vad som i lagen avses med särskilt allvarlig brotts- lighet. Bestämmelsen motsvarar delvis tidigare 2 § finansieringslagen och 2 § rekryteringslagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.4. Denna punkt innebär att mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, grovt brott, grovt sabotage, kapning, sjö- eller luftfartssabotage, flygplats- sabotage och spridande av gift eller smitta, grovt brott, utgör särskilt allvarlig brottslighet. Brottstyperna är avsedda att helt eller delvis motsvara vad som ska anses utgöra brott enligt , Montrealkonventionen jämte tilläggsprotokoll, , plattformsprotokollet, terroristbombningskonventionen, konven- tionen om fysiskt skydd av kärnämne och konventionen om nukleär terrorism (dvs. brott enligt de internationella instrument som finns i bilagorna 6, 7, 10, 11, 12, 13, 14 och 16). Punkt 2 omfattar människorov och olaga frihetsberövande, om av- sikten med gärningen är att tvinga någon att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd. Punkten är avsedd att motsvara vad som ska anses utgöra brott enligt gisslankonventionen (dvs. brott enligt det inter- nationella instrument som finns i bilaga 9). Med att tvinga någon att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd avses att det ska röra sig om en utpressningsliknande situation där avsikten med brottet t.ex. är att tvinga fram vissa beslut som villkor för att gisslan ska släppas. Denna punkt omfattar gärningar som riktas mot internationellt skyddade personer och som ska vara straffbelagda enligt diplomat- skyddskonventionen (dvs. brott enligt det internationella instrument som finns i bilaga 8). För att bestämmelsen ska vara tillämplig krävs att handlingen som riktas mot den internationellt skyddade personen utgörs av mord, människorov, grov skadegörelse, mordbrand eller av ett annat allvar- ligt våldsamt angrepp. Uttrycket annat allvarligt våldsamt angrepp innebär att våldet eller den skadegörande handlingen ska vara av all- varligt slag för att omfattas. Som exempel kan nämnas dråp, miss- handel, grov misshandel, synnerligen grov misshandel och olaga fri- hetsberövande. Med annan internationellt skyddad person avses på samma sätt som i diplomatskyddskonventionen medföljande familjemedlemmar till en stats- eller regeringschef eller en utrikesminister som befinner sig utomlands samt en representant för eller en tjänsteman från en stat samt tjänsteman i eller företrädare för en internationell mellan- statlig organisation, som är berättigad till särskilt skydd mot angrepp på sin person, frihet eller värdighet samt de familjemedlemmar som ingår i hans eller hennes hushåll. Punkterna 4 och 5 Punkterna 4 och 5 omfattar olika former av uppsåtlig, olovlig befatt- ning med kärnämnen, kärnavfall, radioaktiva ämnen eller tekniska anordningar innehållandes radioaktiva ämnen som är straffbelagt en- ligt de i punkterna utpekade bestämmelserna i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet och strålskyddslagen (2018:396). Bestäm- melserna är avsedda att delvis motsvara vad som ska anses utgöra brott enligt konventionen om fysiskt skydd av kärnämne och kon- ventionen om nukleär terrorism (dvs. brott enligt de internationella instrument som finns i bilagorna 10 och 16). Av ansvarsbestämmelserna i 25 § första stycket 1 och 2 samt 25 a §§ kärntekniklagen följer ett straffansvar för den som bedriver kärnteknisk verksamhet utan angivet tillstånd samt den som hante- rar kärnteknisk utrustning på visst sätt utan att anmäla detta. Med kärnteknisk verksamhet avses enligt 1 § andra stycket samma lag bl.a. förvärv, innehav, överlåtelse, hantering, bearbetning, transport, ta annan befattning med, till riket föra in eller från föra ut kärnämne eller kärnavfall. Enligt 9 kap. 2 § 1 strålskyddslagen (2018:396) är det på motsva- rande sätt kriminaliserat att utan tillstånd bedriva en verksamhet med joniserande strålning. Men sådan verksamhet avses enligt 1 kap. 7 § 1 och 2 samma lag att tillverka, använda, lagra, bearbeta, åter- vinna, bortskaffa, förvärva, inneha, transportera, upplåta, saluföra, överlåta, till föra in eller från föra ut, ett radioaktivt material eller en teknisk anordning som innehåller ett radioaktivt ämne (punkt 1), eller på annat sätt fysiskt eller icke-fysiskt hantera ett sådant material eller en sådan anordning, om hanteringen inte omfattas av punkt 1 men kan orsaka att människor eller miljön ut- sätts för en ökad exponering för joniserande strålning (punkt 2). Punkt 6 innebär att ett brott som begås med en sådan avsikt som avses i bestämmelsen om terroristbrott i 4 § första stycket 1–3 utgör särskilt allvarlig brottslighet. Punkten är avsedd att täcka sådan brottslighet som omfattas av artikel 2.1 b i FN:s finansieringskon- vention men har anpassats till utformningen av terroristbrottet. Med brott avses fullbordat brott enligt svensk lag i gärnings- mannaskap. 3 § Med terroristorganisation avses i denna lag en sammanslutning av per- soner som begår terroristbrott eller särskilt allvarlig brottslighet eller gör sig skyldiga till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till sådan brottslighet. Paragrafen innehåller en definition av vad som i lagen avses med en terroristorganisation. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. En terroristorganisation definieras som en sammanslutning av personer som begår terroristbrott eller särskilt allvarlig brottslighet eller som gör sig skyldiga till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till sådan brottslighet, dvs. såväl terroristbrott som sär- skilt allvarlig brottslighet. Av 11 § och de allmänna medverkans- bestämmelserna i framgår att försök, förberedelse och stämpling till terroristbrott enligt 4 § liksom medverkan till sådant brott är straffbart. Även i förhållande till särskilt allvarlig brottslig- het enligt 2 § måste de osjälvständiga brottsformerna vara straffbara för att gärningen ska omfattas. Med sammanslutning avses såväl juridiska personer som mer eller mindre varaktiga grupperingar och nätverk. Ytterligare vägledning till vad som avses med en terroristorganisation kan hämtas från terro- rismdirektivet som definierar en terroristgrupp som en strukturerad grupp, inrättad , bestående av mer än två personer, som handlar i samförstånd för att begå terroristbrott. Med termen strukturerad grupp avses en grupp som inte har tillkommit slump- artat för att begå ett brott och som inte nödvändigtvis har formellt fastställda roller för medlemmarna, kontinuitet i sam- mansättningen eller en noggrant utarbetad struktur. Att en sammanslutning förekommer på en sanktionslista är en omständighet som kan tala för att det rör sig om en terroristorgani- sation men är varken nödvändigt eller under alla omständigheter till- räckligt för att det ska vara styrkt. Bedömningen av om det är fråga om en sammanslutning som avses i bestämmelsen ska göras utifrån om någon av de angivna gärningarna företas. Det krävs inte att gär- ningen är pågående utan den kan antingen ligga eller redan ha inträffat. När det gäller gärningar som är förestående kan det handla om misstankar om inblandning i terroristhandlingar som legat till grund för att organisationen blivit sanktionslistad. Sådana uppgifter kan framkomma exempelvis genom underrättelseinfor- mation. Frågan om när en sammanslutning upphör att vara en sådan som avses i bestämmelsen måste göras med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Utrymmet för en sådan bedöm- ning torde emellertid vara begränsat. Omständigheter av betydelse kan dock vara att organisationen tagit tydligt, offentligt och trovär- digt avstånd från sådana brottsliga handlingar och helt övergått till annan verksamhet. Det kan ibland vara svårt att avgränsa vad, eller vilka verksam- heter, som ingår i en terroristorganisation. Det kan vara fallet i fråga om organisationer inom vilka det bedrivs såväl terroristbrottslighet som annan verksamhet, t.ex. politisk eller humanitär sådan. Är det fråga om klart fristående verksamheter, kan det finnas skäl att be- trakta enbart den del av verksamheten som bedriver terroristbrotts- lighet som en terroristorganisation. I sådana fall kan t.ex. en politisk gren vara att betrakta som en separat sammanslutning som inte är att anse som en terroristorganisation. Om däremot verksamheterna är integrerade i varandra, kan det finnas skäl att betrakta organisationen i sin helhet som en terroristorganisation. 4 § Den som begår eller försöker begå ett brott med avsikt att 1.injaga allvarlig fruktan hos en befolkning eller en del av en befolkning, 2.otillbörligen tvinga ett offentligt organ eller en mellanstatlig organi- sation att vidta eller att avstå från att vidta en åtgärd, eller 3.allvarligt destabilisera eller förstöra grundläggande politiska, konsti- tutionella, ekonomiska eller sociala strukturer i ett land eller i en mellan- statlig organisation, döms, om gärningen allvarligt kan skada ett land eller en mellanstatlig organisation, för terroristbrott till fängelse , lägst fyra och högst , eller på livstid. Är terroristbrottet mindre grovt döms till fängelse i lägst två och högst . Om ett högre lägsta straff för gärningen har föreskrivits i annan lag, gäller vad som där sägs i fråga om lägsta straff. I paragrafen regleras straffansvar för terroristbrott. Paragrafen mot- svarar delvis tidigare 2 och 3 §§ lagen om straff för terroristbrott. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3–5. För tillämpning av bestämmelsen om straffansvar för terrorist- brott krävs att ett annat brott eller ett försök till brott har begåtts och att det objektiva och minst ett av de subjektiva kvalificerande rekvisiten är uppfyllda. Brott eller försök till brott Med begår ett brott avses fullbordat brott i gärningsmannaskap. Med begreppet försöker begå ett brott avses detsamma som i den allmänna regleringen av försök till brott i 23 kap. 1 § . personen ska bl.a. ha haft ett överskjutande uppsåt och det förutsätts också att fara förelegat att handlingen skulle leda till brottets full- bordan eller sådan fara endast på grund av tillfälliga omständigheter varit utesluten. Försökskriminaliseringen ska vara särskilt föreskriven. Detta för- stadium måste således vara särskilt straffbelagt för att det specifika brottet ska kunna omfattas av straffansvar för terroristbrott. Ett terro- ristbrott är inte att betrakta som fullbordat om inte det objektiva rekvisitet är uppfyllt utan endast hade kunnat uppfyllas, exempelvis om den avsedda effekten av ett försöksbrott inträtt. Enbart brott enligt svensk lag omfattas. Straffansvar kan vidare endast komma i fråga vid uppsåtliga brott; detta eftersom det krävs att minst ett av de tre avsiktsuppsåten (de subjektiva rekvisiten) är uppfyllda. För att en gärning ska vara att bedöma som terroristbrott krävs att den allvarligt kan skada ett land eller en mellanstatlig organisation. Genom uttrycket land betonas att terroristbrott är ett brott som rik- tar sig mot samhället i en vid bemärkelse. Även ett land som känne- tecknas av en bristande offentlig kontroll och struktur kan skadas på det sätt som avses i paragrafen. Med mellanstatlig organisation avses internationella organisationer som har stater som medlemmar, t.ex. FN, FATF, och EU. Med begreppet allvarligt kan skada ett land omfattas gärningar som allvarligt kan skada ett lands grundläggande politiska och kon- stitutionella samhällsstrukturer såsom dess statsskick, grundlag eller konstitution inklusive de grundläggande fri- och rättigheterna, t.ex. yttrandefriheten, mötesfriheten eller religionsfriheten, dess rätts- ordning samt därmed jämförbara strukturer. Rekvisitet är emellertid inte begränsat till gärningar som kan hota de grundläggande struk- turerna i ett land eller som är av sådan omfattning att de kan få lands- omfattande konsekvenser. Det innefattar också gärningar som, även om de inte direkt kan anses hota de grundläggande strukturerna, all- varligt kan skada väsentliga allmänintressen som t.ex. värnandet av det öppna och säkra samhället eller upprätthållandet av en god miljö. Med det öppna och säkra samhället avses sådana förhållanden som att samhället ska präglas av öppenhet och respekt för mänskliga rättig- heter och för demokratins grundläggande värden. Människor ska tryggt kunna röra sig fritt, delta i sammankomster och uttrycka sina åsikter utan rädsla att utsättas för hot eller våld. Rekvisitet avser också gärningar som allvarligt kan skada ett lands viktiga samhällsfunktioner och försörjningsmöjligheter. Detta inne- fattar exempelvis centrala infrastruktursystem, allmänna kommu- nikationsnät och kommunikationsmedel, samhällsviktiga digitala in- formations- och styrsystem, el- och vattenförsörjning, hälso- och sjukvårdssystem, radio och TV, men även andra betydelsefulla för- sörjningsgrenar och industrier samt handelsplatser såsom börser. Vad gäller mellanstatliga organisationer får gärningar som kan skada deras förmåga eller möjlighet att fullgöra sina uppgifter i en- lighet med det mandat som medlemsstaternas har gett dem, anses utgöra en svår påfrestning och därmed vara sådan att den kan allvar- ligt skada organisationen. Inte heller här förutsätts att gärningen hotar att lamslå hela organisationen. Vad som krävs är att gärningen ska kunna allvarligt skada någon av de funktioner organisationen är inrättad för att utföra. Rekvisitet kan således vara uppfyllt då brottet enbart riktar sig mot t.ex. en viss institution, ett visst organ eller mot en viss gren av organisationens verksamhet. Av kravet på att skadan ska vara allvarlig följer att straffansvaret för terroristbrott är begränsat till situationer där gärningen kan ut- göra en svår påfrestning på ett land eller en mellanstatlig organi- sation. Det krävs inte att någon allvarlig skada uppkommit i det en- skilda fallet. Farerekvisitet är abstrakt, vilket innebär att gärningen typiskt sett allvarligt kan skada ett land eller en mellanstatlig organi- sation. Bedömningen av om så är fallet måste göras från fall till fall med beaktande av samtliga omständigheter. Som utgångspunkt ska dock rekvisitet tolkas restriktivt. Särskild betydelse måste fästas vid vilken typ av gärning det är fråga om och i vilket sammanhang den begås. Det är gärningens samlade effekt som ska bedömas. För det fall en gärning exempelvis leder till allvarliga konsekvenser för flera viktiga samhällsfunktioner där vissa är centrala och andra inte kan gärningen sammantaget vara sådan att den kan medföra en sådan skada som avses i rekvisitet. Typiskt sett torde gärningar som innebär att fara framkallas för människors liv, personliga säkerhet eller hälsa eller för omfattande skador på miljö eller egendom av särskild betydenhet, anses kunna allvarligt skada ett land eller en mellanstatlig organisation. Exempel på sådana gärningar kan, beroende på omständigheterna, vara olika former av gisslantagning, mordbränder, bombattentat eller andra omfattande skadegörande handlingar riktade mot allmänna platser, byggnader eller lokaler där flera personer vistas eller bor eller andra omfattande angrepp mot människors liv och hälsa i form t.ex. av mord eller mordförsök med användande av fordon på allmän plats, kapning av transportmedel som befordrar passagerare, vapen eller olika former av särskilt farligt gods, sabotage mot vatten- eller el- försörjning, allmänna kommunikationsnät eller kommunikations- medel, dataintrång med allvarliga konsekvenser för samhällsviktiga digitala informations- och styrsystem, spridande av gift eller smitta, t.ex. via det allmänna försörjningsnätet för dricksvatten eller via ven- tilationssystemet i offentliga utrymmen såsom tunnelbanestationer. En gärning kan allvarligt skada ett land eller en mellanstatlig orga- nisation även om den endast riktar sig mot ett mindre antal personer eller en enskild person, t.ex. när en person i en beslutande position mördas, allvarligt skadas eller kidnappas just på grund av att perso- nen innehar en viss anställning eller ett visst förtroendeuppdrag. Lik- nande brottsliga attacker mot t.ex. mediaredaktioner kan omfattas. I subjektivt hänseende krävs uppsåt i förhållande till det objektiva rekvisitet. Något särskild avsikt hos gärningspersonen att allvarligt skada ett land eller en mellanstatlig organisation krävs inte. Det krävs inte heller att gärningspersonen dragit någon slutsats om det objektiva rekvisitet är uppfyllt eller inte. Olika former av civil olydnad som tar sig uttryck i brottsliga handlingar omfattas, som utgångspunkt, inte av terroristbrottets tillämpningsområde. Exempel på sådana handlingar kan vara allmänna aktioner mot omdiskuterade projekt såsom t.ex. olika byggprojekt, transporter av farligt gods, utvinning av naturtillgångar och prov- sprängningar av kärnladdningar eller andra stridsmedel. Andra exempel kan vara olika former av skadegörelse eller våldsbrott i samband med upplopp vid demonstrationer. Mycket sällan torde sådana gärningar begås med sådan särskild avsikt som avses i de subjektiva rekvisiten. För att en gärning ska vara att bedöma som terroristbrott krävs, för- utom att gärningen allvarligt kan skada ett land eller en mellanstatlig organisation, att gärningspersonen begår gärningen med avsikt, dvs. med direkt uppsåt, att den ska leda till en sådan effekt som anges i punkterna 1–3. Ansvar för terroristbrott förutsätter således att dom- stolen finner det styrkt att avsikten med gärningen var att injaga all- varlig fruktan hos en befolkning eller del av en befolkning, att otillbör- ligen tvinga offentliga organ eller en mellanstatlig organisation att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd, eller att allvarligt destabili- sera eller förstöra grundläggande politiska, konstitutionella, ekono- miska eller sociala strukturer i ett land eller i en mellanstatlig orga- nisation. Den avsedda effekten behöver inte ha uppnåtts utan det är tillräckligt att den var direkt åsyftad av gärningspersonen. Uttrycket injaga allvarlig fruktan hos en befolkning eller del av en befolkning innebär att gärningen ska företas med avsikt att framkalla allvarlig fruktan för säkerhet till person eller egendom. Det kan t.ex. vara fallet i fråga om urskillningslösa bombattentat, omfattande an- grepp med fordon eller andra liknande skadegörande åtgärder som t.ex. mordbränder som riktas mot allmänna platser, en större folk- samling eller byggnader eller lokaler där flera personer vistas, eller kommunikationsmedel eller anläggningar som förser allmänheten med vatten, ljus, värme eller kraft. Det kan också vara fråga om att sprida gift eller smitta, t.ex. via det allmänna försörjningsnätet för dricksvatten eller ventilationssystem i större lokaler och anlägg- ningar, t.ex. tunnelbanestationer. Även mord, t.ex. i form av avrätt- ningar, eller andra mycket allvarliga brott som riktas mot personer som ingår i en viss del av en befolkning kan omfattas (jfr Hovrätten för Västra dom i mål nr B 5306–15). Med uttrycket del av en befolkning görs klart att rekvisitet omfat- tar gärningar som begås såväl i syfte att injaga allvarlig fruktan i en större heterogen del av befolkningen som en mer avgränsad del av befolkningen, t.ex. en etnisk minoritet, ett visst folkslag, personer med utländsk härkomst, personer med en viss sexuell läggning eller religiös tillhörighet eller andra delar av befolkningen.