sou · H7B346d3 · 2019-11-29 00:00:00 — Bestämmelserna om referensräntor och andra referensvärden i 7 kap. 6 och 7 §§ och 8 § första stycket 2 träder i kraft . Därefter träder övriga bestämmelser i lagen i kraft . Genom punkten 2 förtydligas att det är riksbank som av- ses med i 7 kap. 6 och 7 §§ och 8 § innan 1 kap. 1 § har trätt i kraft. Punkten 3 gäller upphävande av lag. Punkten 4 rör fortsatt ledamotskap i direktionen och innebär att ett beslut om att utse en direktionsledamot gäller enligt beslutets lydelse, även om det har fattats före . Av punkten 5 följer att fullmäktige kan välja att utse fem eller sex ledamöter i direktionen. Därigenom möj- liggörs en minskning av antalet ledamöter utan att något förord- nande behöver upphöra . Innebörden av punkten 6 är att omvalsbegränsningen i 11 kap. 14 § andra stycket inte ska tillämpas retroaktivt. Enligt punkten 7 ska bestämmelserna om budget, redovisning, eget kapital, finansiella avsättningar, årets resultat och årsredovis- ning ska tillämpas för . Årsredo- visningen för ska överlämnas före den 22 feb- ruari 2024 (se 12 kap. 7 § första stycket). Punkten 8 gäller fördelningen av eget kapital och ger en utgångspunkt för storleken på grundfonden och reservfonden (jfr 8 kap. 8 § första stycket). Att dessa båda fonder kan komma att öka efter följer av 8 kap. 11 och 12 §§. Den andel av eget kapital som överstiger vid utgången av ska ingå i balanserade vinstmedel. Punkten 9 rör den situationen att eget kapital överstiger den målsatta nivån om . I sådant fall ska det överskjutande beloppet behållas av och allokeras till balanserade vinstmedel, i stället för att delas ut (se avsnitt 37.3.2). Punkten 10 avser eventuella valutalån i Riksgälds- kontoret för lagens ikraftträdande. Övergångsbestäm- melsen innebär att , om de utestående lånen överskrider låneutrymmet i 10 kap. 2 §, ska betala tillbaka lånen vartefter de för- faller till dess att låneutrymmet inte längre överskrids. får dock överskrida låneutrymmet om det föreligger synnerliga skäl enligt 10 kap. 3 § första stycket. Punkten 11 avser formerna för finansiering av Inter- nationella valutafondens verksamhet. Av övergångsbestämmelsen följer att ska finansiera IMF-verk- samhet endast vad gäller betalningar eller andra överföringar som har gjort till IMF efter lagens ikraftträdande. På samma sätt gäller återbetalning av kapitalbelopp endast avseende sådana transaktioner enligt 6 kap. 7 § som har gjort efter lagens ikraftträdande. Övervägandena finns i kapitel 37. 39.4Förslaget till lag om upplåning för behov Paragrafen avser upplåning för behov. Genom upplåningen får staten genom en motsvarande fordran på med samma löptid som det lån som har tagit upp. Detta fordringsförhållande ska manifesteras i avtal mellan de båda myndigheterna, dvs. inte genom en obligation eller ett annat slags värdepapper. Bestämmelser om upplåning till staten för andra ändamål än de som avses i denna lag finns i budgetlagen (2011:203). I budgetlagen finns också allmänna bestämmelser om skuldförvaltning och om statens skuld (5 kap. 3– 7 §§), som är tillämpliga även på sådana lån som tas upp enligt före- varande lag. Av första stycket följer att ska ta upp lån till staten för de angivna syftena. Enligt första stycket 1 ska ta upp lån för att tillgodose behov av valutareserv i enlighet med 10 kap. 1–4 §§ riksbankslagen. Förutsättningarna för upplåningen regleras således genom bestämmelserna i riksbankslagen. I första stycket 2 anges att upplåning också ska ske för att till- godose behov av lån för överföring av medel till Inter- nationella valutafonden. Denna upplåning behandlas närmare i för- fattningskommentaren till 6 kap. 7 § riksbankslagen. Av andra stycket första meningen följer att från ska ta ut full ersättning för statens kostnader för upp- låningen för att tillgodose behov av valutareserv. Detta omfattar t.ex. ränta och administrativa kost- nader. Bestämmelsen speglas av 10 kap. 1 § första stycket tredje men- ingen vad gäller betalningsskyldighet. Av andra stycket andra meningen följer att från ska ta ut ersättning som motsvarar den ränta som Riks- banken mottar från på utlånade medel. Till skillnad från vad som gäller vid förstärkning av valutareserven ska i detta fall alltså varken kompensera Riksgäldskon- toret för dess administrativa kostnader för att ta upp lånen eller för eventuella räntedifferenser. Bestämmelsen speglas av 6 kap. 7 § andra stycket riksbankslagen vad gäller betalningsskyldighet. Det kan nämnas att enligt 10 kap. 1 § första stycket riksbankslagen beslutar om upplåning från . Efter- som upplåningen avser valutareserven, är det frågan om utländsk valuta. Övervägandena finns i avsnitt 30.7 och 27.9.3. 39.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1936:81) om skuldebrev Paragrafen reglerar, i samspel med 10 §, förutsättningarna för att avtal om överlåtelse och pantsättning av löpande skuldebrev ska erhålla skydd mot överlåtarens respektive pantsättarens borgenärer vid konkurs och utmätning. I första stycket görs ett antal redaktionella ändringar. Ändringarna syftar inte till att förändra innebörden av den hittillsvarande bestäm- melsen. Genom ett tillägg i andra stycket klargörs att undantaget från kravet på besittningsövergång inte bara gäller vid försäljning utan även pantsättning, som därmed får skydd redan genom pantavtalet. Det förutsätter givetvis att de skuldebrev som är föremål för pant- förskrivningen kan identifieras. Förslaget innebär ingen ändring av kravet på identifiering jämfört med vad som gäller vid försäljning, vilket innebär att detta kan ske genom att skuldebreven hålls avskilda från pantsättarens övriga tillgångar, genom pantsättarens bokföring eller på något annat sätt. I stycket klargörs vidare att undantaget gäller även för det fall försäljningen eller pantsättningen avser ett skuldebrev som förvaras hos tredje man. Genom hänvisningar i 6 kap. 8 §, 11 kap. 7 § och 22 kap. 13 § aktiebolagslagen (2005:551) är andra styckets avtalsprincip tillämp- lig också på de berörda företagens pantsättningar av aktiebrev, emis- sionsbevis, teckningsoptionsbevis och lösenbevis. Detta gäller också för bl.a. konossement och andra löpande handlingar. Eftersom andra stycket är tillämpligt på både försäljning och pantsättning omfattar det också säkerhetsöverlåtelse, däremot inte byte och gåva. Övervägandena finns i avsnitt 24.6. Paragrafen reglerar i första, tredje och fjärde styckena, i samspel med 10 §, bl.a. förutsättningarna för att avtal om överlåtelse och pantsätt- ning av enkla skuldebrev och, genom förutsatt analogi, andra enkla fordringar ska erhålla skydd mot överlåtarens respektive pantsätt- arens borgenärer vid konkurs och utmätning. I första–tredje styckena görs ett antal redaktionella ändringar. Änd- ringarna syftar inte till att förändra innebörden av de nuvarande be- stämmelserna. De ändringar som görs finns i det nya fjärde stycket. Av bestäm- melsen följer att kravet på underrättelse till fordringarnas gäldenärer tas bort för det fall ett företag som där anges pantsätter enkla skuldebrev eller andra enkla fordringar till . Ändringen innebär att det sakrättsliga skyddet uppnås genom pantavtalet. Detta förutsätter givetvis att det på något sätt, som bestämmelsen inte detaljreglerar, kan fastställas vilka fordringar som omfattas av pant- förskrivningen. I likhet med ändringen av 22 § andra stycket, täcker 31 § fjärde stycket såväl primärpantsättning som sekundärpantsätt- ning, oavsett vem eller vilka som skulle ha behövt denuntieras om inte avtalsprincipen utgjort bas för regleringen. Det nya stycket omfattar förutom pantsättning även säkerhets- överlåtelse, som omfattas av de överväganden som ligger bakom regeln till skillnad från verkliga överlåtelser (omsättningsöverlåtel- ser). I likhet med denuntiationskravet i första stycket ska det nya fjärde stycket inom sitt partsbegränsade område, förutom i tämligen givna fall som pantsättning och säkerhetsöverlåtelse av avbetalnings- och leasingstockar, ges analog tillämpning på i princip alla de om- råden där första stycket i rättspraxis har lagts till grund för analogier. Övervägandena finns i avsnitt 24.6. 39.6Förslaget till lag om upphävande av lagen (1940:79) om utsträckning av tiden för upptagande av växelprotest m.m. vid krig eller krigsfara Lagen upphör att gälla vid utgången av 2022. Övervägandena finns i avsnitt 35.7.14. 39.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1940:300) angående förordnande om anstånd med betalning av gäld m.m. (moratorielag) Paragrafen avser regeringens rätt att meddela föreskrifter om anstånd med att fullgöra förpliktelser (moratorium) och vissa därmed sam- manhängande frågor om inskränkningar i borgenärers rätt att göra gällande rättsverkningar på grund av dröjsmål med betalning. I första och andra styckena görs ändringar av innebörden att , i stället för riksbanksfullmäktige enligt den hittillsvarande lydelsen, ska ges tillfälle att yttra sig innan regeringen meddelar föreskrifter enligt paragrafen. I övrigt görs ett antal redaktionella och språkliga ändringar samt anpassningar till nutida terminologi. Ändringarna syftar inte till att förändra den hittillsvarande inne- börden av paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 35.7.14. Punkten 1 avser tidpunkten för ikraftträdandet av ändringarna. Av punkten 2 följer att ändringarna i 1 § inte ska tillämpas retro- aktivt, dvs. inte i fråga om ansökningar om verkställighet eller kon- kurs som har gjorts före ikraftträdandet av ändringarna. Detsamma ska enligt punkten 3 gälla för försäljning av egendom som ingår i ett konkursbo, om konkurs har beslutats före ikraft- trädandet. Övervägandena finns i avsnitt 37.3.6. 39.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1957:684) om betalningsväsendet under krigsförhållanden Uttrycket betalningsväsendet utmönstras ur riksbankslagstiftningen. Mot den bakgrunden ändras lagens rubrik till lagen om och betalningsmarknaden under krigsförhållanden. Lagen är en del av den s.k. fullmaktslagstiftningen. Paragrafen gäller regeringens rätt att under krig m.m. meddela före- skrifter som gäller i stället för bl.a. riksbankslagen. Genom ändringen i första stycket utvidgas regeringens fullmakts- befogenheter att under krig m.m. meddela föreskrifter till att avse verksamhet generellt enligt riksbankslagen och annan lag om verksamhet, lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och lagen (2010:751) om betaltjänster. En ändring görs också genom att sådana föreskrifter får meddelas även vid krigsfara och sådana extraordinära förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som har befunnit sig i, vilket tidigare reglerades i andra stycket. Vidare ändras bestämmelsen om att Riks- bankens direktion om möjligt ska höras till att avse . Andra stycket upphävs. Detta beror på av att krigsfara och sådana extraordinära förhållanden som är föranledda av krig eller av krigs- fara som har befunnit sig i numera regleras i första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 35.7.12. Paragrafen gäller skyldighet att lösa in vissa utbetal- ningskort som har getts ut av staten och distribuerats till allmän- heten. Sådana kort kan avse utbetalningar av bl.a. allmän pension, statlig tjänstepension, föräldrapenning, sjukpenning och liknande för- måner samt löner till statligt anställda. I första stycket ändras tillämpningsområdet för paragrafen till att avse situationer när höjd beredskap råder (jfr den särskilda bestäm- melse om lagliga betalningsmedel vid höjd beredskap som finns i 4 kap. 16 § riksbankslagen). Genom ändringen är skyldig att lösa in utbetalningskort när höjd beredskap råder, utan att det krävs något särskilt beslut från regeringen. Första stycket ändras också såtillvida att det endast är utbetalningskort som har getts ut av staten som avses. Vidare upphävs bestämmelsen om att vissa kort under vissa förhållanden ska tas emot som betalning till statlig myn- dighet. Som en konsekvens av ändringen av tillämpningsområdet upp- hävs även den tidigare bestämmelsen i andra stycket. I andra stycket tas det i stället in en bestämmelse av innebörden att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana utbetalningskort som avses i första stycket. Sådana före- skrifter får således meddelas även när det inte råder höjd beredskap, även om skyldighet enligt första stycket är knuten till höjd beredskap. Övervägandena finns i avsnitt 35.7.12. Bestämmelsen ändras på så sätt att länsstyrelserna under vissa för- hållanden har rätt att använda sig av befogenheter som annars till- kommer regeringen, i stället för befogenheter som annars tillkom- mer Konungen. Ändringen föranleds av att det är regeringen som har fullmaktsbefogenheter enligt de övriga bestämmelserna i lagen. I konsekvens med detta ersätts uttrycket riksstyrelsen med uttrycket regeringen. Övervägandena finns i avsnitt 35.7.12. 39.9Förslaget till lag om upphävande av kungörelsen (1964:18) med vissa föreskrifter angående tillämpningen av lagen (nr 684) om betalningsväsendet under krigsförhållanden Kungörelsen upphör att gälla vid utgången av 2022. Även det norm- givningsbemyndigande som enligt hittillsvarande lydelse har gett regeringen rätt att besluta om kungörelsen upphävs vid den tidpunk- ten (tidigare 6 § lagen [1957:684] om betalningsväsendet under krigs- förhållanden). Övervägandena finns i avsnitt 35.7.12. 39.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän I tredje stycket 3 görs en ändring på så sätt att ledamöterna av Riks- bankens direktion inte längre undantas från ombudsmännens tillsyn. Ändringen innebär således att dessa ledamöter står under ombuds- männens tillsyn. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.6. Ändringen i andra stycket är en konsekvens av att det införs en möjlighet för finansutskott att besluta om en särskild utredning av omständigheter som kan ligga till grund för att skilja en ledamot i direktion från anställningen (se 13 kap. 25 § riksdagsordningen). I ett sådant fall är en ombudsman enligt andra stycket 3 skyldig att biträda finansutskottet med en sådan utredning. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.7. I tredje stycket görs en ändring på så sätt att inte heller en sådan särskild utredning av omständigheter som kan ligga till grund för att skilja en ledamot i direktion från anställningen enligt 13 kap. 25 § riksdagsordningen får överlämnas till något annat organ. Ändringen är en konsekvens av det införs en möjlighet för riks- dagens finansutskott att besluta om en sådan särskild utredning. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.7. 39.11Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:1404) om valutapolitik Paragrafen gäller beslut om växelkurssystem. Tillägget i första stycket innebär att regeringen i förekommande fall även ska fatta beslut om centralkurs och bandbredd i samband med beslut om val av växelkurssystem. Detta aktualiseras om reger- ingen skulle besluta att knyta den svenska kronan till en annan valuta eller en korg av valutor (fast växelkurs). I ett sådant fall anges genom centralkursen och bandbredden vilket värde som kronan ska ha i för- hållande till den andra valutan eller de andra valutorna. Innebörden av ett fastkursarrangemang är i stor utsträckning beroende av inom vilka gränser som kursen tillåts variera. I vissa fall förutsätter beslut om centralkurs och bandbredd en internationell överenskommelse. Av 2 kap. 3 § riksbankslagen följer att ska tillämpa det mål för växelkursen som regeringen eventuellt har beslutat om. ska då vidta åtgärder enligt 2 kap. riksbankslagen för att upprätthålla målet. I andra stycket, som är nytt, anges att regeringens beslut enligt första stycket ska vara förenligt med prisstabilitetsmålet enligt riks- bankslagen. Detta ska ses mot bakgrund av att eventuella mål för växelkursen kan beskrivas som intermediära mål för att uppnå pris- stabilitet (se avsnitt 19.3). Av såväl riksbankslagen (2 kap. 1 § första stycket) som EUF-fördraget (artikel 282.2) följer att prisstabilitet är huvudmål. Övervägandena finns i avsnitten 19.2 och 19.3. 3 och 4 §§ Paragraferna avser samverkan mellan regeringen och be- träffande val av växelkurssystem. I paragraferna görs tillägg om centralkurs och bandbredd som en konsekvens av ändringarna i 2 §. Övervägandena finns i avsnitt 19.2. 39.12Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. Paragrafen gäller formerna för och omfattningen av den granskning som avses i 3 §, dvs. I första stycket av paragrafen görs ett förtydligande om att gransk- ningen ska avse bl.a. om ledningens förvaltning är förenlig med gäll- ande rätt. ska således granska om den förvaltning som led- ningen för den aktuella verksamheten har drivit är förenlig med gäll- ande rätt. Med uttrycket om ledningens förvaltning är förenlig med gällande rätt avses inte endast sådana förhållanden som ska tas upp i årsredovisningen. I stället avses om de beslut och andra åtgärder som ledningen har vidtagit står i överensstämmelse med de bestäm- melser som gäller för verksamheten. Det kan även vara frågan om åtgärder som inte har vidtagits men som borde ha vidtagits till följd av en viss bestämmelse. Granskningen ska göras med ledning av tillämpliga bestämmelser i sådana författningar som är styrande för myndighetens verksam- het. Det rör sig dels om författningar som gäller myndigheter gene- rellt eller för ett flertal myndigheter, t.ex. budgetlagen (2011:203), lagen (2016:1091) om budget och ekonomiadministration för riks- dagens myndigheter, förordningen (2017:170) om statliga myndig- heters betalningar och medelsförvaltning och myndighetsförord- ningen (2007:515), dels författningar som gäller specifikt för den aktuella myndigheten. Med det senare avses bl.a. instruktionen för den ifrågavarande myndigheten, vilken vanligtvis har formen av en För myndigheter under finns dock sådana bestämmelser i lag, se t.ex. riksbankslagen. Sådana författningar som gäller envar och inte är avgränsade till myndighetsverksamhet avses dock inte med uttrycket gällande rätt i detta sammanhang, såvida inte den aktuella myndigheten har sär- skilda uppgifter enligt denna lagstiftning. Som exempel på sådana författningar kan nämnas köplagen (1990:931), , (2010:900) och trafikförordningen (1998:1276). I de flesta fall finns det inte heller skäl att granska efterlevnaden av sådan offentligrättslig lagstiftning för vilken det finns en särskilt utpekad tillsynsmyndighet. Detta gäller t.ex. konkurrenslagstiftningen. I tredje stycket, som gäller innehållet i revisionsberättelsen för , görs två tillägg. ska för det första uttala sig om vinstdispositionen är korrekt eller inte. Detta ska ses mot bakgrund av att förutsättningarna för vinstutdelning numera är lag- reglerade (se 8 kap. 11 § riksbankslagen). Uttalandet har betydelse för beslut om ansvarsfrihet och om godkännande av riks- banksfullmäktiges beslut om årets resultat (12 kap. 8 och 9 §§ riks- bankslagen). För det andra görs ett tillägg om att ska uttala sig om förvaltningen av är förenlig med gällande rätt. Detta syftar på tillägget i första stycket om vad granskningen ska avse. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.6. 39.13Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Paragrafen, som är ny, avser vissa system för betalningar och trans- aktioner med finansiella instrument. Enligt första stycket gäller ett omvänt skaderekvisit. I första stycket 1–4 anges vissa system med hänvisning till den re- glering på finansmarknadens område som gäller för respektive system. Sekretesskyddet är inte beroende av att det rör sig om uppgifter som finns hos en viss myndighet. Enligt första stycket 5 omfattas även därmed jämförbara system, dvs. ett system som är jämförbart med något av de system som anges i 1–4. Utländska system avses dock inte. Av första stycket 6 följer att även statens betalningsmodell hos omfattas. Statens betalningsmodell är samlings- namnet för de regelverk, kontostrukturer, betaltjänster och tekniska system som hanterar statens betalningar. fungerar bl.a. som statens internbank och ansvarar därför för statens betal- ningsmodell. I modellen ingår dock bl.a. ett stort antal andra myn- digheter, vissa ramavtalsbanker m.m. Även uppgifter om dessa om- fattas av bestämmelsen. Bestämmelsen är dock inte avsedd att hindra att en uppgift om vilka dessa företag och myndigheter är lämnas ut. Övervägandena finns i avsnitt 35.7.8. Paragrafen gäller inskränkningar i rätten att meddela och offentlig- göra uppgifter. I första stycket görs ett tillägg i form av en hänvisning till 2 a §. Det innebär att den tystnadsplikt som följer av 2 a § inskränker rätten enligt 1 kap. 1 och 7 §§ tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 10 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter, när det är fråga om en uppgift vars röjande kan antas sätta rikets säkerhet i fara eller annars skada landet allvarligt. Övervägandena finns i avsnitt 35.7.8. Paragrafen gäller övervakning och kontroll enligt viss angiven lag- stiftning. I första stycket görs ett tillägg i form en åttonde punkt med en hänvisning till riksbankslagen. Tillägget innebär att även sådan över- vakning och kontroll som sker enligt riksbankslagen omfattas av be- stämmelsen. Bestämmelser om övervakning finns i 3 kap. 4 och 5 §§ riksbankslagen. I 5 kap. samma lag finns också bestämmelser om s.k. planerings- och kontrollansvar i förhållande till vissa juridiska personer och näringsidkare. I 7 kap. 1–3 §§ samma lag finns bestämmelser om skyldighet för vissa aktörer att lämna uppgifter till . Övervägandena finns i avsnitt 36.2. Paragrafen reglerar ett undantag från sekretessen i 4 a §. Enligt 4 a § gäller sekretess hos i dess verksamhet enligt lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna. Av ändringen i första stycket 1 följer att sekretess inte hindrar att uppgifter lämnas till i dess verksamhet avseende det finan- siella systemet enligt 3 kap. riksbankslagen. Övervägandena finns i avsnitt 36.2. Paragrafen reglerar sekretess för uppgift om finansiella instrument som har lämnats till en myndighet. Av 11 kap. 34 § riksbankslagen följer att ledamöter i fullmäktige och vissa uppdragstagare i skriftligen ska anmäla inne- hav, och ändringar av innehav, av finansiella instrument. En nyhet är att fullmäktige ska anmäla innehavet till medan uppdrags- tagarna ska göra anmälan till . Vid tillämpningen av offentlighets- och sekretesslagen jämställs med en myn- dighet (2 kap. 2 §). Eftersom anmälningsskyldighetens omfattning enligt riksbankslagen är oförändrad innebär därför inte ändringen i första stycket 1 någon ändring i sak. Övervägandena finns i avsnitt 36.2. Paragrafen, som är ny, reglerar sekretess i ärenden om anställning som riksbankschef eller vice riksbankschef. Paragrafen har utformats efter förebild av bestämmelserna om sekretess i ärenden om myndighetschefer i myndigheter under reger- ingen, se 5 b §. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.4. 39.14Förslaget till lag om ändring i budgetlagen (2011:203) Paragrafen gäller upplåning till staten. Första stycket 5 om upplåning för att tillgodose behov av valutareserv upphävs. Även andra stycket upphävs. Ändringarna är en konsekvens av att frågor om upplåning för att tillgodose behov av valutareserv och vissa andra ända- mål regleras i lagen (2021:000) om upplåning för behov. Övervägandena finns i avsnitt 30.7. Paragrafen gäller statsskuldsförvaltningen. I första stycket görs ett tillägg om att även lån som har tagits upp enligt lagen (2021:000) om upplåning för Riks- bankens behov förvaltas av regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, eller affärsverk. Tillägget innebär att även de allmänna bestämmelserna om skuldförvaltning och om statens skuld i 4–7 §§ är tillämpliga på lån som tas upp enligt den nya lagen. I andra stycket ersätts uttrycket lån för att tillgodose behov av valutareserv med uttrycket lån enligt lagen om Riksgälds- kontorets upplåning för behov.