sou · H7B322 · 2019-04-29 00:00:00 — På likande sätt reviderades 2010–2011 övervakningen av miljö- gifter av Klima- og forurensingsdirektoratet, med utgångspunkt i ökande krav på datainsamling och för ändamålet icke anpassade bud- getramar. Revisionen pekade ut områden som behövde prioriteras upp, framförallt klimatövervakning med fokus på utveckling av provtagningen av växthusgaser vid stationerna på t.ex. , men även ökade behov av att följa nya miljögifter i naturen samt över- vakning av de akvatiska miljöerna med avseende på bl.a. försurning av haven och eutroifiering av vattendrag. Av lägre prioritet bedöm- des bl.a. mätning på försurning av sjöar och övervakning av kust- områden som bedöms ha låg grad av påverkan av miljögifter. slogs Klima- og forurensningsdirektoratet samman med Direktoratet for naturforvaltning, vilket föranledde en omorgani- sering av miljöövervakningens struktur. tillsattes en expertkommitté av Klima- og miljødeparte- mentet, med syfte att ta fram rekommendationer för utvecklandet av att omfattande system för bedömning av god ekologisk status för ekosystem som inte omfattas av vattendirektivet. I kommittén ingår ett antal forskningsinstitut vilka arbetar med att utveckla och testa systemet, som bedöms kunna få stor påverkan på hur lägger upp sin övervakning av biodiversitet . föranledde att Klima- og miljødepartemntet uppdragit Miljødirek- toratet att fortsätta utvecklingen av systemet, som ska vara i drift 2020. Systemet förväntas förbättra dataunderlagen för både natur- typer och arter. Miljødirektoratet har kontrakterat för uppdraget, och en första test av systemet ska göras . Som ett exempel på hur strävar efter att effektivisera och anpassa miljöövervakningen till teknik och nya metoder har Klima- og miljødepartementet gett Miljødirektoratet i uppdrag att se över hur satellitdata kan användas inom miljöövervakningen, vilket kan komma att påverka hur övervakningen bedrivs framöver. Slutsats/goda exempel De norska och svenska systemen har vissa likheter avseende de centralt tillika nationellt koordinerade övervakningsprogram, där utförarna ofta är institutioner eller konsulter som uppdras att genomföra aktiviteterna. Avvikande är dock t.ex. att Miljødirektoratet självt är utförare för delar av övervakningen. Trots att inte är medlem i EU har man ratificerat och implementerat ett antal av EU:s direktiv vilket innebär att kraven på utformning av t.ex. övervak- ningsinsatser enligt vattendirektivet är reglerat i nationell lagstiftning. Utformningen av ett system för att bedöma god ekologisk status kan vara av intresse för att bevaka liksom det fram- tagna bedömningssystemet för prioritering och medelsfördelning av övervakningsinsatser. Den genomgång av Miljødirektoratets befintliga övervakning i naturmiljön som direktoratet gjorde 2017 pekar ute ett större antal bristområden som enligt direktoratet behöver hanteras för att över- gripande miljöpolitiska mål ska nås. I detta ingår dock inte t.ex. över- vakning av klimatförändringar eller föroreningar, med visst undan- tag av program som mäter både biologiska parametrar och t.ex. miljögifter. Rapporten listar behov av kunskap eller förändringar inom miljöövervakningen inom samtliga programområden, och inne- håller även i viss mån förslag på hur detta ska genomföras. Beroende på hur brett begreppet miljöövervakning tolkas kan olika program och programliknande verksamheter listas där olika länder och instanser samarbetar om att samla in miljödata över nations- gränser. I detta uppdrag har ingått att se över vad som görs inom ramarna för den Europeiska miljöbyrån (EEA). Europeiska Miljöbyrån (EEA) EEA är en byrå inom Europeiska unionen vars uppgift är att till- handahålla tillförlitlig och oberoende miljöinformation. EEA är en viktig informationskälla för dem som arbetar med att utforma, anta, genomföra och utvärdera miljöpolitik, samt för allmänheten. Förordningen om inrättande av europeiska miljöbyrån antogs av Europeiska gemenskapen 1990. Genom förordningen inrättades även det Europeiska nätverket för miljöinformation och miljööver- vakning (Eionet). EEA:s uppgift är: •Att hjälpa gemenskapen och medlemsländerna att fatta välgrun- dade beslut om att förbättra miljön, integrera miljöhänsynen i den ekonomiska politiken och utvecklas mot hållbarhet. •Att samordna europeiska nätverket för miljöinformation och miljö- övervakning (Eionet). EEA har 33 medlemsländer och sex samarbetsländer. EEA har ett nära samarbete med de nationella kontaktpunkterna, typiskt nationella miljöbyråer eller miljöministerier och ansvarar för samordningen av nationella nätverk som omfattar många institu- tioner (omkring 350 totalt). De främsta kunderna är Europeiska unionens institutioner – Euro- peiska kommissionen, , rådet – samt medlems- länderna. Förutom denna centrala grupp av europeiska politiska aktörer bistår EEA även andra EU-institutioner, t.ex. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och . Även näringslivet, den akademiska världen, icke-statliga organisationer och andra delar av det civila samhället är viktiga avnämare. I strikt mening bedriver EEA ingen egen övervakning av miljön utan agerar som en nod för insamling, nyttjande och analys av nationella data, samt presentation för en europeisk nivå. EEA har utvecklat en rad indikatorer som informerar beslutsfattare på ett relevant sätt. Dessutom används data i de utvärderingar som EEA gör inom olika områden (klimat, luftkvalitet, biologisk mångfald, resurseffektivitet, buller m.m.). Även om EEA självt inte bedriver övervakning är de högeligen invol- verade i verksamheter som tangerar begreppet. Som ett exempel kan nämnas Copernicus-programmet som koordineras och förvaltas av och som implementeras genom samarbetsavtal mellan EU:s medlemsstater och Europeiska Rymdbyrån () m.fl. syftar till att utveckla europeiska informationssystem, baserat på en kombination av satellitdata och in-situdata. En hörnsten i är programmet för att sänd upp egna jord- resurssatelliter i den s.k. Sentinelserien. Målsättningen är att bygga upp ett antal publika tjänster för miljöinformation på europeisk nivå. Programmet samlar in, analyserar och presenterar data inom sex tematiska områden: –Övervakning av landmiljön. –Klimatförändringar (snötäcke, utbredning av polaris m.m.). –Katastrofövervakning (skogsbränder, vulkanutbrott m.m.). –Säkerhet (under utveckling). EEA har ansvar för att leverera den del av programmet som över- vakar landmiljön på en europeisk skala, tillsammans med bl.a. . Tjänsten tillhandahåller bl.a. högupplöst information om marktäcke och markanvändning och kan t.ex. användas inom land- skapsplanering, förvaltning av skog och vatten etc. land- miljöprogram har även inkorporerat , en mark- täckekartering som EU producerat (i .) kan också leverera mer detaljerad information t.ex. för områden (t.ex. kustzoner, jordbruksmark) som är utsatta för specifika miljörelaterade påverkansfaktorer. Såväl satellitdata som vidareförädlade produkter från är helt fritt och görs tillgängligt för alla. Användandet av informa- tionen är obegränsat, dvs kan spridas eller om-/inarbetas i andra datamängder och presenteras utan restriktioner. För svensk del ansvarar Rymdstyrelsen för den viktigaste nedladdningsnoden – . Land Use and Coverage Area Frame Survey () Utanför EEA:s arbete men på europeisk nivå kan nämnas , en kartläggning med treåriga omdrev som finansieras av europeiska statistikbyrån (). Markanvändning, marktäckedata, konst- bevattning m.m. kartläggs genom fältobservationer inom hela EU, med mer än 270 000 provtagningspunkter. Därtill samlas mark- prover in på en tiondel av punkterna, och analysresultaten används för bl.a. för att bedöma miljötillstånd och att uppdatera jordarts- kartor m.m. European Environment Information and Observation Network (Eionet) EIONET är ett partnerskapsnätverk för och dess med- lemmar, där byrån samordnar och utvecklar nätverkets verksamhet inom 24 sakområden. I nätverket ingår över 300 institutioner och 2 000 experter. Nätverket samlar och tillgängliggör bl.a. data och infor- mation om miljön i , data som ursprungligen kommer från olika nationella nätverk. Genom olika National Reference Centers bidrar och andra expertmyndigheter/ organ med expertis och till bl.a. arbetet med . EEA genomför en utvärdering av kvaliteten i en del av medlemsländernas rapportering till EU. Flows (CDF) är en delmängd av de miljörapporteringar som lämnas in av medlemsstater m.fl. med hjälp av EEA:s verktyg för miljörapporter- ing – Reportnet. CDF-listan består av 18 miljöområden (30 rappor- teringsleveranser) och uppdaterades och beslutades av . Leveranserna valdes för att de används av EEA för sina viktigaste bedömningar, produkter och tjänster t.ex. environment – state and outlook (SOER). EEA stöds av sex inom olika områden (t.ex. biodiversitet eller påverkan av klimatförändringar) som utför specifika uppdrag inom sitt respektive område, t.ex. att stödja EU med analys och utvärdering av rapporteringar av miljödata enligt olika direktiv. environment – state and outlook (SOER) EEA ska publicera en rapport om det europeiska miljötillståndet och den baseras till del på den data som samlas in och tillgängliggörs via Eionet och rapporteringar till EU. Rapporten belyser trender och framtidsutsikter samt beskriver bakgrunds- information för genomförandet av den europeiska miljöpolitiken. Vidare görs analyser som pekar ut behov av ändringar på policynivå –och behov av kunskap för att underhålla nämnda policys. Miljöövervakningssystemen i de undersökta länderna skiljer sig åt när det gäller utformning och prioriteringar. Detta har sin grund bl.a. i skillnader i krav och åtaganden enligt internationella direktiv och förordningar, budgetstorlek samt i viss mån historik. Gemensamma nämnare finns dock, särskilt mellan de länder som är medlemmar i . Exempelvis är krav på övervakning enligt vattenrelaterade EU- direktiv införlivade i nationell lagstiftning i samtliga länder. Direk- tiven styr övervakningen i hög grad när det gäller vilka parametrar som gäller för de data som ska samlas eller hur program ska Detta gäller även , som har implementerat bl.a. ramdirektivet för vatten. har i hög grad ett centraliserat system där en stor del av de olika miljöövervakningsinsatserna ingår. Miljøstyrelsen är ansvarig för upplägg och utformning, samt till relativt stor del även utförande, av det nationella systemet. I , och i ännu större utsträckning , är övervakningen spridd mellan ett stort antal statliga och icke-statliga aktörer, och gränsen mellan offentlig förvaltning och privata aktörer är ibland något flytande. I vissa fall sköts finansiering direkt från ansvarigt departement, även om de nationella myndig- heterna i varierande omfattning har del i utformningen av de olika övervakningsprogrammen. Inget av de undersökta länderna tycks ha en regelrätt samordnare av miljöövervakningen, eller åtminstone ingen som arbetar med alla områden eller en majoritet av det som skulle kunna beskrivas som miljöövervakning (enligt svensk definition). Däremot finns flera koordinatorer, samordnare, ansvariga för delar av övervakningen, t.ex. inom NOVANA i och för delar av den norska övervakningen. Den finländska miljöadministrationen samordnas till viss del av Miljöcentral, men där ingår inte att ha en helhetsbild av vad som görs inom andra departements ansvars- områden. Övriga övervakningsområden räknas ofta inte in i den traditionella bilden av miljöövervakning, då dessa är kopplade till kommersiella intressen såsom jakt och skogsbruk. och har nedskärningar i budget och står inför ytterligare minskningar kommande år. Därtill görs anpassningar för att bättre möta nya och ändrade krav från framför allt EU. Detta har sannolikt föranlett de ökade ansatserna att effektivisera verksam- heten genom att se över möjligheten till olika tekniska lösningar. befinner sig i en process där de ser över alla sina system och arbetar mycket med att utveckla de tekniska och auto- matiserade lösningarna för att bättre tillfredsställa behovet av data. Bland annat är olika lösningar baserade på geografiska informa- tionssystem (GIS) under utveckling, liksom att de använder sig av Copernicus-tjänster i stor utsträckning. Även s.k. crowdsourcing och medborgarforskning är ett område som de satsar på, särskilt inom den akvatiska övervakningen. En gemensam nämnare är just denna anpassning till nya tekniska lösningar, vilket gäller samtliga länder i mer eller mindre utsträckning. Programområden, nationella delprogram och gemensamma regionala delprogram Hälsorelaterad Kust och hav i kust och hav Hälsorelaterad Kust och hav Källa: och Havs- och vattenmyndigheten. 1.Santiagokonventionen mot organhandel. 2.Ingen regel utan undantag – en trygg sjukförsäkring med människan i centrum. 3.Effektivt, tydligt och träffsäkert –det statliga åtagandet för framtidens arbetsmarknad. 4.Framtidsval – karriärvägledning för individ och samhälle. 5.Tid för trygghet. 6.En långsiktig, samordnad och dialog baserad styrning av högskolan. –ett enklare förfarande. 9.Privat initiativrätt – planintressentens medverkan vid detaljplaneläggning. 10.Stöd för validering eller kompetens åtgärder i samband med korttidsarbete. 11.Biojet för flyget. 12.Nya befogenheter på konsumentskyddsområdet. 13.Agenda 2030 och : Världens utmaning – världens möjlighet. –med e-legitimation. 15.Komplementär och alternativ medicin och vård – säkerhet, kunskap, dialog. –med förtydligat ansvar. 17.Bebyggelse- och transportplanering för hållbar stadsutveckling. 18.För flerspråkighet, kunskaps utveckling och inkludering. Modersmålsundervisning och studiehandledning på modersmål. iarbetslivet – behovet av utökat författningsstöd. 20.Stärkt kompetens i vård och omsorg. 21.Effektivt investeringsfrämjande för hela . – dess uppgift och organisation för en god miljöförvaltning. Effektivt, tydligt och träffsäkert –det statliga åtagandet för framtidens arbetsmarknad. Tid för trygghet. [5] Belastningsregisterkontroll i arbetslivet –behovet av utökat författningsstöd. Stöd för validering eller kompetensåtgärder i samband med korttidsarbete. Nya befogenheter på konsumentskyddsområdet. Agenda 2030 och : Världens utmaning – världens möjlighet. – ett enklare förfarande. – med e-legitimation. Biojet för flyget. – med förtydligat ansvar. [16] miljöövervakning –dess uppgift och organisation för en god miljöförvaltning. Privat initiativrätt – planintressentens medverkan vid detaljplaneläggning. Bebyggelse- och transportplanering för hållbar stadsutveckling. Santiagokonventionen mot organhandel. Ingen regel utan undantag – en trygg sjukförsäkring med människan i centrum. Komplementär och alternativ medicin och vård – säkerhet, kunskap, dialog. Stärkt kompetens i vård och omsorg. Framtidsval – karriärvägledning för individ och samhälle. En långsiktig, samordnad och dialog baserad styrning av högskolan. För flerspråkighet, kunskapsutveckling och inkludering. Modersmålsundervisning och studiehandledning på modersmål. Effektivt investeringsfrämjande för hela .