sou · H7B337 · 2019-07-15 00:00:00 — Definitionen i är enligt uttalanden i förarbetena till bestämmelsen avsedd att vara vägledande för tolkning och tillämpning av begreppet kroppsvisitation även i annan lagstiftning än rättegångsbalken.19 Vi menar att legaldefinitionen av kroppsvisitation i är lämplig även i nu aktuellt sammanhang, och har inte funnit skäl att frångå den gränsdragning mot andra typer av undersökningar, t.ex. kroppsbesiktning, som framgår av förarbetena till 28 kap. 11 § (se närmare avsnitt 4.5). 1993/94:24 s. 37. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås Eftersom vi gör bedömningen att tolkningen av begreppet kroppsvisitation vid kontroll i samband med högskoleprovet inte avviker från vad som gäller för kroppsvisitation i annan närliggande lagstiftning som avser kroppsvisitation, menar vi att det inte finns skäl att införa en särskild definition i den föreslagna lagen. Med kroppsvisitation avses alltså i den föreslagna lagen en undersökning av kläder och annat som en provdeltagare bär på sig samt av väskor, paket och andra föremål som han eller hon har med sig. I begreppet kroppsvisitation innefattas att den som utför visitationen känner utanpå kläderna och i fickor och liknande samt undersöker alla typer av föremål som provdeltagaren har med sig, t.ex. väskor och plånböcker.20 I sammanhanget kan dock påpekas att vi menar att provdeltagare bör ha lämnat ifrån sig medhavda föremål såsom väskor och jackor på en anvisad plats innan inpasseringskontroll med kroppsvisitation utförs samt att utpasseringskontroll bör ske innan provdeltagare hämtat sina tillhörigheter från den anvisade platsen, se avsnitt 7.4.5. Det bör betonas att en rätt att utföra kroppsvisitation inte innefattar rätt att undersöka själva människokroppen. Det är således inte möjligt att, med stöd av den föreslagna bestämmelsen om kroppsvisitation, med händerna t.ex. känna i en provdeltagares hårbotten eller undersöka en eventuell protes. Kroppsvisitation medger inte heller undersökning av kroppens håligheter, t.ex. att undersöka en provdeltagares hörselgångar eller munhåla. Allmänna in- eller utpasseringskontroller En kontroll med kroppsvisitation i samband med högskoleprovet kan genomföras på många olika sätt. Den typ av kontroller som vi bedömer vara rimliga, och som innebär ett så litet störningsmoment som möjligt för provdeltagarna, är kontroller med kroppsvisitation när provdeltagarna är på väg in i provlokalen innan ett provpass eller när provdeltagarna är på väg ut ur provlokalen efter ett provpass. Båda typerna av kontroller kan antas motverka användningen av otillåten elektronisk utrustning, men på olika sätt. 1993/94:24 s. 40. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås Vår slutsats i avsnitt 6.3.6 är att den huvudsakliga åtgärden för att motverka fusk på högskoleprovet ska vara kontroll med radiovågsdetektor. Kroppsvisitation är emellertid den enda åtgärd som innebär att man rent faktiskt vid en inpasseringskontroll kan hitta fuskutrustning innan den kommer till användning eller vid en utpasseringskontroll kan avslöja en fuskare på väg ut ur provlokalen med fuskutrustning på sig. För att ytterligare öka den avskräckande effekten bör därför, utöver kontroll med radiovågsdetektor, in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation tillåtas av en viss mindre andel av de anmälda provdeltagarna vid varje provtillfälle. Det bör i sammanhanget lyftas fram att det är fråga om allmänna kontroller, dvs. att det är samtliga provdeltagare som är på väg in i eller ut från en provlokal som ska kontrolleras. Det är inte fråga om stickprovskontroller av slumpvis utvalda provdeltagare i en provlokal. Inte heller föreslår vi riktade kontroller där provdeltagare väljs ut för en kontroll med kroppsvisitation när det finns indikation på eller misstanke om att han eller hon har på sig eller med sig ett eller flera elektroniska hjälpmedel på provet (se ovan avsnitt 7.2). Det kan antas att det för den enskilde framstår som ett större integritetsintrång att i en grupp väljas ut för kontroll, i stället för att kontrollen rutinmässigt sker av samtliga provdeltagare i en lokal.21 En in- eller utpasseringskontroll bör därför alltid omfatta samtliga provdeltagare i den utvalda provlokalen. Vi gör dock bedömningen att personer bör undantas från sådana kontroller, se avsnitt 7.2. Högskoleprovet genomförs i många olika typer av lokaler. Vilken typ av kontroll som är mest lämplig i det enskilda fallet sammanhänger främst med när kontrollerna kan ske på provdagen. Lämpligheten kan vidare exempelvis bero på hur många provdeltagare som skriver provet i lokalen, lokalens utformning och om det ligger flera provlokaler i anslutning till varandra. Som vi anger i avsnitt 7.4.3 bedömer vi att det är den myndighet som ansvarar för att genomföra kontrollen, enligt vårt förslag UHR, som är bäst lämpad att avgöra vilken typ av kontroller som ska utföras vid varje provtillfälle. Lagstiftningen bör därför utformas så att den gör det möjligt att besluta om inpasseringskontroll eller utpasseringskontroll på det sätt som är lämpligt med hänsyn till bl.a. lokalernas utformning och placering. Det kan t.ex. innebära att det utförs en inpasseringskontroll vid en 21Jfr JO:s yttrande över betänkandet Vissa polisfrågor – säkerhet vid förhör samt kränkningsersättning (SOU 2018:75), , dnr R 103-2018. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås provlokal inför det första provpasset och en utpasseringskontroll i en närliggande lokal efter provpasset. Det kan också vara så att UHR fått in tips som gör det lämpligt att allokera kontrollerna på visst sätt. Kontrollerna får inte planeras på ett sådant sätt att en provdeltagare måste genomgå en in- eller utpasseringskontroll mer än en gång per dag. Däremot bör det inte finnas några restriktioner i förhållande till kontroll med radiovågsdetektor, dvs. en provdeltagare bör kunna åläggas att genomgå in- eller utpasseringskontroll och kontroll med radiovågsdetektor under en och samma provdag. Vi har i denna framställning fokuserat på åtgärder som har det övergripande ändamålet att motverka förekomsten av fusk genom användning av elektroniska hjälpmedel. Med hänsyn till den ingripande åtgärd som en kroppsvisitation utgör bör det framgå tydligt av bestämmelsen att det är elektroniska hjälpmedel som får eftersökas. Vad som avses med ett elektroniskt hjälpmedel definieras i lagens inledande paragraf, se avsnitt 7.2. Begränsning av andelen kroppsvisiterade provdeltagare Enligt kommittédirektiven ska vi bedöma vid hur stor andel av provlokalerna som kroppsvisitation vid högskoleprov ska genomföras. Högskoleprovet genomförs i många olika slags lokaler och antalet provdeltagare i provlokalerna kan variera stort. Vi bedömer därför att det är mer rättvisande att ange hur stor andel av antalet anmälda provdeltagare vid ett provtillfälle som får kroppsvisiteras. Inför ett provtillfälle kommer UHR att veta hur många provdeltagare som har anmält sig och vilka provlokaler som kommer att användas, och kan på så vis planera kontrollerna så att det totala antalet kontrollerade provdeltagare inte överstiger en bestämd andel av de anmälda provdeltagarna. Enligt våra beräkningar kommer radiovågsdetektionen att kunna utformas så att den blir i princip heltäckande eller i vart fall kommer detektion att kunna utföras i en större del av provlokalerna (se avsnitt 8.2.1). Därtill bör det vara möjligt att utföra kroppsvisitation genom in- eller utpasseringskontroller i vissa provlokaler. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås kombination av parallella undersökningar med radiovågsdetektor och in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation bör, enligt vår bedömning, ha en starkt avskräckande effekt. Med tanke på att in- och utpasseringskontroll med kroppsvisitation är en ingripande åtgärd finns det enligt vår mening anledning att sätta ett tak för hur omfattande dessa kontroller får vara. Vi föreslår därför att det i lagen ska anges att andelen kontrollerade provdeltagare aldrig får överstiga av de anmälda provdeltagarna vid varje provtillfälle. Inledningsvis bör kontrollerna dock som högst omfatta av de anmälda provdeltagarna vid varje provtillfälle. Möjligheten att begränsa omfattningen av kontrollerna faller inom regeringens normgivningsområde. Av tydlighetsskäl bör det i den föreslagna lagen erinras om att regeringen kan meddela föreskrifter – inom det utrymme som medges i lagen – om hur stor andel av de anmälda provdeltagarna som ska omfattas av in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation. Denna konstruktion medger en flexibilitet som innebär att kontrollens omfattning kan ändras om de utvärderingar som UHR föreslås ansvara för (se avsnitt 7.6) visar att det finns skäl för det. Undantag för provdeltagare under 15 år Som vi redan avhandlat i avsnitt 7.2 bör provskrivande barn inte få kroppsvisiteras. Det kan tyckas överflödigt att reglera det särskilt i lagen eftersom en redan beslutad ändring i högskoleförordningen i praktiken innebär att ytterst få personer kommer att kunna skriva provet . Den kommande åldersgränsen är dock en reglering på förordningsnivå och kan när som helst ändras av regeringen. Frågan om undantag för barn är principiellt viktig och bör anges uttryckligen i lagen. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås Utredningens förslag: Universitets- och högskolerådet ska besluta om och ansvara för genomförandet av in- eller utpasseringskontroller. Genomförande lärosäte ansvarar dock genom provledaren för beslut om att vägra en provdeltagare tillträde till provlokalen samt för förvaring, återlämnande och anmälan till avseende omhändertagna föremål enligt lagen. UHR ska, enligt myndighetens instruktion, ansvara för uppgifter ifråga om service, samordning, främjande och utvecklande verksamhet samt internationellt samarbete och mobilitet inom utbildningsområdet.22 Det kan då tyckas främmande att myndigheten ska ansvara för genomförande av kontroller med kroppsvisitation i samband med högskoleprovet. Lärosätenas huvudsakliga verksamhet är att ansvara för utbildning och forskning. Det kan också tyckas främmande att myndigheter inom utbildningsväsendet alls ska ansvara för kontroller med kroppsvisitation, då sådana kontroller har en tydlig prägel av tvångsmedel. I våra direktiv ställs fråga om på något sätt bör ansvara för kontroller med kroppsvisitation. Vi menar dock att det framstår som mindre lämpligt att lägga ansvaret för kontrollerna på . Syftet med inpasseringskontroller i andra sammanhang där har ett ansvar eller delansvar på ett eller annat sätt, som t.ex. i eller i domstolar, är att trygga säkerheten vid farhågor om våldsamma incidenter och förhindra allvarliga våldshandlingar. In- eller utpasseringskontroller vid högskoleprovet är av en annan karaktär. Syftet med kontrollerna är att motverka fusk vid högskoleprovet, men fusk är i sig ingen brottslig verksamhet och kontrollerna har ett nära samband med provets genomförande i övrigt. Därför framstår det som närmast systemfrämmande att lägga ansvaret för kontrollerna på . Åtgärden med in- eller utpasseringskontroller är ett av flera sätt att motverka att elektroniska hjälpmedel kommer till användning vid fusk på högskoleprovet, och ska bidra till att högskoleprovet genomförs på ett korrekt och rättvist sätt, till fördel för alla de provdeltagare som inte avser att fuska. Arbetet med att motverka fusk på 221 § förordning (2012:811) med instruktion för Universitets- och högskoleprovet. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås högskoleprovet är en så integrerad del av genomförandet av provet, att det framstår som mest rimligt och naturligt att UHR ansvarar för in- och utpasseringskontrollerna med kroppsvisitation. Vi har dock övervägt om respektive lärosäte som genomför högskoleprovet bör ansvara för beslut och genomförande av kontrollerna eftersom de föreslagna kontrollerna kommer att vara integrerade delar av högskoleprovets genomförande. Utifrån nuvarande rollfördelning finns det en logik i att universitet och högskolor även ansvarar för in- och utpasseringskontrollerna. Det kan dock konstateras att dessa kontroller med kroppsvisitation generellt sett utgör en ingripande åtgärd, och att det är av stor vikt att kontrollerna genomförs på ett enhetligt och likvärdigt sätt utifrån strikta riktlinjer för att så långt det är möjligt skydda provdeltagarns rättssäkerhet. Dessutom skulle planeringen av kontrollerna kraftigt försvåras med ett uppdelat ansvar. Som vi anger i avsnitt 7.4.2 får in- och utpasseringskontroller genomföras på en viss andel av de anmälda provdeltagarna. Detta förutsätter att beslutet om i vilka provlokaler kontrollerna ska genomföras fattas av en myndighet med nationell överblick. Därför är det enligt vår bedömning rimligt att en myndighet har det samlade ansvaret för samtliga in- och utpasseringskontroller som genomförs. Den myndigheten bör vara UHR, mot bakgrund av myndighetens centrala roll när det gäller högskoleprovet i övrigt och erfarenheter av myndighetsutövning på nationell nivå. Det bör alltså vara UHR som har ansvar för att besluta om i vilka provlokaler in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation ska utföras. Sådana beslut bör fattas efter samråd med berörd högskola. I ansvaret för in- eller utpasseringskontrollerna bör också ingå att stå för det praktiska genomförandet, såsom att hyra in personal och utrustning och att ombesörja att det finns förvaringsmöjligheter för omhändertagna föremål (se vidare om omhändertagande i avsnitt 7.4.9). och högskolor ansvarar för provlokalerna och genomförandet av provet i övrigt är det enligt vår bedömning naturligt att planering och genomförande av in- och utpasseringskontroller sker i nära dialog mellan UHR och respektive lärosäte. Då kan också undvikas att de olika formerna av kontroller – radiovågsdetektion respektive in- eller utpasseringskontroller – sammanfaller på ett olämpligt sätt. Dessutom är samråd med lärosätena viktigt för UHR genom att det är lärosätena som har överblick och information om provlokaler m.m. till ledning för bedömningen av vilken typ av En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås kontroll som passar bäst i vilken provlokal och hur resurserna utnyttjas mest effektivt. Vidare kan konstateras att vissa av de åtgärder vi föreslår kommer att kräva att det finns personal på plats i provlokalen som kan vidta åtgärder eller upprätthålla reglerna kontinuerligt under hela provdagen. Den personal som anlitas för att utföra in- eller utpasseringskontrollerna för UHR:s räkning kommer inte att kunna stanna kvar i provlokalen efter genomförd kontroll. Vi föreslår i avsnitt 7.4.8 att den som vägrar att genomgå in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation ska vägras tillträde till lokalen vid återstående provpass. Vidare föreslår vi i avsnitt 7.4.9 att elektroniska hjälpmedel under vissa förutsättningar ska kunna omhändertas under provdagen. För att dessa åtgärder ska kunna vidtas krävs det alltså att det finns personal på plats som exempelvis kan kontrollera att en provdeltagare inte släpps in vid ett senare provpass eller kan förvara omhändertagna föremål och se till att de återlämnas till rätt person när provdagen är slut. Denna personal kan UHR inte tillhandahålla. Genomförande lärosäte bör därför genom provledaren ansvara för beslut om att vägra en provdeltagare tillträde till provlokalen samt för förvaring, återlämnande och anmälan till avseende omhändertagna föremål. 7.4.4Vem ska utföra kroppsvisitationen? Utredningens förslag: Kroppsvisitation vid in- eller utpasseringskontroll ska, efter förordnande, utföras av ordningsvakt. Det krävs dock inte att genomförandet ska ske under ledning av en polisman. En fråga som också har betydelse för genomförandet är vem som ska utföra kroppsvisitation i samband med in- och utpasseringskontroller vid högskoleprovet. Befogenheten att utföra kroppsvisitation är i de flesta fall förbehållen polisen eller ordningsvakter, som fått förordnande att utföra sådan uppgift under ledning av en polisman. Som beskrivs i avsnitt 4.8 förekommer det även reglering om att bl.a. flygplatskontrollanter och personal inom kriminalvården får utföra kroppsvisitation. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås har i många fall ett huvudansvar för kontrollen när kroppsvisitationen är kopplad till säkerhetsfrågor där exempelvis vapen kan förekomma.23 Frågan är om det finns skäl att i förevarande fall införa ett motsvarande krav på att en polisman ska utföra kroppsvisitation i samband med högskoleprovet. När det gäller frågan vem som är bäst lämpad att utföra kroppsvisitation i samband med högskoleprovet kan konstateras att det övergripande ändamålet med kroppsvisitation i samband med högskoleprovet skulle vara att motverka att provdeltagare använder sig av elektroniska hjälpmedel för att fuska på provet. Kontrollen utförs alltså inte, som exempelvis gäller för säkerhetskontroll i domstol, i eller flygplatser, för att förhindra allvarlig brottslighet som kan komma att drabba ett stort antal personer. Sannolikheten att det kommer att uppkomma situationer som är farliga för provdeltagare eller för den som utför kontrollen kan bedömas som mycket liten. Redan det sagda innebär att det inte verkar naturligt att i detta sammanhang göra jämförelser med uppgifter som kan kräva polisiära insatser. Det kan vidare antas att kontrollerna i samband med högskoleprovet i regel kommer att bli rutinmässiga och av enklare beskaffenhet, vilket innebär att det i de allra flesta fall inte kommer att vara nödvändigt med de särskilda befogenheter som en polis har. Med hänsyn härtill, och till de svårigheter som kan antas uppstå för att kunna avdela ett stort antal poliser för att utföra kontroller under en provdag, är vår bedömning att det inte bör införas ett krav på att kontrollen ska utföras av poliser. Mot bakgrund av kroppsvisitationens ändamål kan vidare ifrågasättas om det ens bör vara ordningsvakter som utför in- eller utpasseringskontroller enligt lagen då kontrollerna inte synes träffas av vad som fångas med uttrycket upprätthållande av allmän ordning, som är den centrala uppgiften för ordningsvakter, se 1 § lagen (1980:578) om ordningsvakter. Vad som kan anses innefattas i uppgiften upprätthållande av allmän ordning kan förstås diskuteras. Vi har emellertid under alla förhållanden funnit, av skäl som utvecklas i det följande, att ordningsvakter är det bästa tillgängliga alternativet för uppgiften att genomföra in- och utpasseringskontroller vid högskoleprovet. 2018:91 s. 7. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås En kroppsvisitation kan av vissa personer uppfattas som oroande och t.o.m. obehaglig eller kränkande. Trots kontrollernas rutinmässiga karaktär kan det därför inte uteslutas att det även vid kroppsvisitation i samband med högskoleprovet kan uppstå situationer som kräver särskild kompetens och vana av myndighetsutövning i form av användning av fysiskt tvångsmedel. Det kan t.ex. röra sig om en provdeltagare som vägrar att genomgå kroppsvisitation inför provet, och vid ett avvisande blir upprörd eller börjar uppträda störande eller t.o.m. aggressivt. En person kan känna sig trängd om han eller hon efter ett provpass anmodas att genomgå kroppsvisitation. Med hänsyn till den integritetskränkning som en kroppsvisitation kan innebära är det av vikt att visitationen utförs på ett sätt som innebär ett så litet intrång som möjligt. En ordningsvakt bedöms i normalfallet ha både den utbildning och erfarenhet som krävs för att hantera en sådan situation på ett korrekt sätt. Ordningsvakter har också de befogenheter som kan komma att behövas i dessa sammanhang. Om någon genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna, får en ordningsvakt enligt 13 och 29 §§ polislagen (1984:387) avvisa eller avlägsna den störande personen från visst område eller utrymme. Om en sådan åtgärd inte är tillräcklig får en ordningsvakt också tillfälligt omhänderta den störande personen. Med hänsyn till den möjlighet som föreligger att det uppkommer ordningsstörningar i samband med kontrollerna, är det lämpligt att kontrollerna bemannas av ordningsvakter. Sammanfattningsvis föreslår vi därför att det i lagen införs ett krav på att kroppsvisitation i samband med högskoleprovet ska utföras av ordningsvakt. Enligt 6 § lagen om ordningsvakter lyder en ordningsvakt under . Det innebär att en ordningsvakt är skyldig att lyda en order som en polisman meddelar i tjänsten, om det inte är uppenbart att ordern inte angår tjänstgöringen som ordningsvakt eller att den strider mot lag eller annan författning. Vidare gäller enligt 7 § samma lag att en ordningsvakt ska hålla underrättad om förhållanden som rör hans eller hennes verksamhet och är av sådan art att de bör komma till myndighetens kännedom. I viss lagstiftning som rör säkerhetskontroller, t.ex. säkerhetskontroller vid inpassering till domstol, anges därutöver att ordningsvakt ska utföra En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås kontrollen under en polismans ledning.24 Kravet på att en ordningsvakts arbete ska ske under ledning av en polisman har i tidigare lagstiftningsarbeten motiverats med risken för att allvarliga våldsbrott kan inträffa, som t.ex. vid säkerhetskontroll på flygplatser och i domstol.25 Sådan risk föreligger sannolikt inte vid kontroll med kroppsvisitation i samband med högskoleprovet. Den typ av ordningsstörningar som vi bedömer kunna inträffa i samband med in- eller utpasseringskontroll bör i allra flesta fall vara av sådant slag att de kan hanteras av ordningsvakt inom ramen för dennes befogenheter. En ordningsvakt har vidare, som anges ovan, befogenhet att avvisa, avlägsna och under vissa omständigheter tillfälligt omhänderta ordningsstörande personer. Det bör därför inte införas ett krav på att kontroll i samband med högskoleprovet rutinmässigt ska ske under polismans ledning. Det kan i sammanhanget betonas att en ordningsvakt, för att verkställa en åtgärd, inte får använda strängare medel än förhållandena kräver och i första hand bör söka vinna rättelse genom upplysningar och uppmaningar.26 Skulle en situation som inte kan hanteras av en ordningsvakt uppstå, får polis tillkallas på sedvanligt sätt. 7.4.5Hur ska kontrollen ske? Utredningens förslag: Kroppsvisitation ska i första hand genomföras med metalldetektor eller annan liknande anordning. kroppsvisitation ska endast få ske om det finns särskilda skäl. Det finns många praktiska aspekter att beakta vid genomförande av en in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation. För att en sådan kontroll ska kunna utföras inom en rimlig tid och på ett rättssäkert sätt är det viktigt att det finns tydliga rutiner för genomförandet. Sådana rutiner bör regleras genom myndighetsföreskrifter eller genom UHR:s riktlinjer (se vidare avsnitt 7.4.13). 244 § lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol. 1974:105 s. 7 f. och prop. 2000/01:32 s. 53. 268 § lagen om ordningsvakter. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås Som anförs i avsnitt 7.3.5 bör varje provpass inledas med att provdeltagarna uppmanas att stänga av elektroniska hjälpmedel och lägga dem och andra personliga tillhörigheter på anvisad plats. Det är viktigt att den anvisade platsen ligger en bit från provdeltagarnas skrivplatser, så att de inte kan hämta föremål därifrån efter kontrollen utan att det uppmärksammas. Inpasseringskontroll med kroppsvisitation bör ske efter det att provdeltagarna har fått möjlighet att lämna ifrån sig sina tillhörigheter på anvisad plats. På så sätt får de som inte har för avsikt att ta med sig elektroniska hjälpmedel in på provet en möjlighet att lämna ifrån sig dem. När det gäller utpasseringskontroller bör rutinen vara en annan. I de fallen är ju själva överraskningsmomentet en del av kontrollens fördel, och provdeltagarna bör därför förhindras att lämna ifrån sig saker innan de passerar kontrollen. Som vi ser det blir kontrollerna vidare mer effektiva om de sker innan det att provdeltagarna hämtat sina saker från den anvisade platsen.