sou · H7B337 · 2019-07-15 00:00:00 — I en överklagad tingsrättsdom har gärningen dock bedömts som grovt brott och påföljden bestämts till villkorlig dom och böter.18 Huruvida 10 kap. 24 § kan användas eller inte för regelrätta fuskare blir alltså beroende av hur praxis eventuellt kan komma att utvecklas. De ovan nämna sekretessbrytande bestämmelser vi nämnt fyller väl de behov av utlämnande som vi identifierat ovan. För andra situationer som vi inte kunna förutse men där myndigheter kan behöva utbyta uppgifter torde generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL täcka behovet i den enskilda situationen. Enligt generalklausulen får en sekretessbelagd uppgift, utöver vad som följer av vissa paragrafer i tionde kapitlet OSL, lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Denna generalklausul infördes för att inte oförutsedda hinder ska uppkomma i myndigheternas verksamhet.19 Enligt förarbetena till den tidigare sekretesslagen bör sekretess inte hindra myndigheter från att utväxla uppgifter i situationer där intresset av att uppgifterna lämnas ut bör ha företräde framför intresset av att uppgifterna inte lämnas ut.20 Generalklausulen gör det möjligt för en myndighet att på eget initiativ lämna sekretessbelagda uppgifter till en annan myndighet, t.ex. genom en anmälan om brott. Det är också möjligt att i vissa fall tillämpa generalklausulen på uppgifter angående misstankar om brott som inte kan antas medföra annan påföljd än böter. Generalklausulen kan också åberopas som stöd för att lämna ut uppgifter om misstankar som avser förestående brott. I nu aktuellt sammanhang innebär generalklausulen att UHR, ett universitet eller en högskola, om det uppkommer misstankar om att ett brott har begåtts som inte kan antas föranleda annan påföljd än böter eller misstankar om fuskligor som förbereder fusk med inslag av brottslig verksamhet, ändå kan rapportera sina misstankar och 18Norrköpings tingsrätts dom i mål nr. Domen är överklagad till mål nr. 1979/80:2 Del A s. 91. 1979/80:2 Del A s. 326. Sekretess för uppgift om tipsare lämna ut uppgift om anmälarens identitet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas ut har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. En förutsättning för att sekretessen ska brytas är att just uppgift om tipsares identitet behövs för det syfte som sekretessbrottet ska tillgodose, dvs. att utreda eventuell brottslighet i samband fusk på högskoleprovet. Frågan om uppgiften ska lämnas ut blir då beroende av en avvägning mellan dessa båda intressen. I praktiken bör det kunna uppkomma situationer där uppgiften kan lämnas till eller en åklagarmyndighet därför att det finns ett intresse av att beivra även bötesbrottslighet i samband med högskoleprovet, och att uppgift om tipsarens identitet krävs för en sådan utredning. Vid denna intresseavvägning är det också av betydelse vilket sekretesskydd uppgifterna får hos myndigheten som tar emot uppgifterna. I nu aktuellt fall gäller sekretess med ett omvänt skaderekvisit för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden hos och en åklagarmyndighet, om uppgiften förekommer i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål. Detsamma gäller om uppgiften förekommer i annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott och som bedrivs av eller en åklagarmyndighet.21 Stark sekretess gäller således som huvudregel för uppgift om anmälares identitet hos de mottagande myndigheterna i detta fall. Det kan vidare nämnas att om det i ett enskilt fall framstår som tveksamt om ett universitet eller en högskola kan lämna ut uppgift om tipsare till UHR, så torde generalklausulen under alla förhållanden medge utlämnandet. Sammanfattningsvis kan alltså sägas att genomgången ovan visar att det finns flera och tillräckligt med sekretessbrytande bestämmelser som kan tillämpas om UHR, ett universitet eller en högskola upplever att det finns skäl att utbyta uppgift om anmälares identitet, som är skyddad av sekretess, eller lämna ut denna till eller en åklagarmyndighet. Vi gör därför bedömningen att det inte finns något behov av någon ytterligare sekretessbrytande bestämmelse. 2135 kap. 1 § OSL. Utredningens förslag: De nya lag- och förordningsbestämmelserna ska träda i kraft och ska tillämpas första gången på deltagande i högskoleprov som sker efter ikraftträdandet. De åtgärder som vi föreslår bör införas så fort som möjligt för att motverka fusk vid högskoleprovet. bör Universitets- och högskolerådet och genomförande lärosäten ges tillräcklig tid för de förberedelser som behövs innan kontrollerna kan utföras i skarpt läge. Med hänsyn till detta och till den tid som kan beräknas för remissförfarande av detta betänkande, fortsatt beredning inom , lagråds- och riksdagsbehandling och det föreskriftsarbete som kan krävas, bedömer vi att bestämmelserna bör kunna träda i kraft . Avsikten bör därmed vara att bestämmelserna ska tillämpas vid det högskoleprov som genomförs . Utredningens bedömning: Något behov av övergångsbestämmelser finns inte. Kontroller med stöd av den föreslagna nya lagen ska genomföras första gången i samband med högskoleprovets genomförande . Även övriga föreslagna bestämmelser ska tillämpas första gången . De nya bestämmelserna ersätter inte några nu gällande bestämmelser och därmed finns inget behov av några övergångsbestämmelser. 12.1.1Förekomsten av kontroller vid högskoleprovet Vårt förslag innebär att kontroller av provdeltagare kommer att ske i samband med högskoleprovet. Kontrollerna är definitionsmässigt av ingripande karaktär och kommer att genomföras med elektronisk detektionsutrustning och i vissa fall genom kroppsvisitation. Därigenom kan kontrollerna uppfattas som både integritetskränkande och störande för provdeltagarna. Som vi har redogjort för i kapitel 6 är emellertid dessa kontroller nödvändiga och befogade för att förhindra fusk vid högskoleprovet och ingreppet i provdeltagarnas personliga integritet är proportionerligt i förhållande till vad som står att vinna med åtgärderna. De kontroller som genomförs skulle kunna tänkas leda till att fler provdeltagare än tidigare blir föremål för sanktioner. Överträdelser av Universitets- och högskolerådets (UHR) ordningsföreskrifter om att mobiltelefoner ska vara avstängda och placerade på anvisad plats ska leda till att provdeltagaren blir utan resultat på det aktuella provpasset. I teorin skulle alltså ökade kontroller, särskilt med radiovågsdetektor, kunna innebära att fler överträdelser upptäcks. Vår bedömning är emellertid att förekomsten av kontroller kommer att ha en kraftigt avskräckande effekt som också innebär att efterlevnaden av UHR:s ordningsföreskrifter stärks. Vi bedömer att ytterst få, om ens någon, provdeltagare kommer att ta lättvindigt på ordningsföreskrifterna när kontrollmöjligheterna och risken för sanktioner ökar. Med andra ord kommer mycket få provdeltagare att glömma att stänga av och lämna sin mobiltelefon på anvisad plats. Detta innebär i sin tur att moment som skulle kunna upplevas som störande för andra provdeltagare, som t.ex. att en telefon ringer, kommer att minska i omfattning. Kontrollerna kommer alltså att bidra till att upprätthålla en bättre ordning under högskoleprovet. De kontroller som föreslås, och i synnerhet allmän in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation, kan komma att upplevas som särskilt ingripande och känsliga för vissa grupper av personer. Det kan t.ex. handla om personer med vissa fysiska funktionsnedsättningar som är i behov av proteser eller medicintekniska hjälpmedel som om de orsakar utslag vid kontroll med detektionsutrustning måste visas upp för övriga provdeltagare. Det kan också handla om personer med slöja eller andra huvudbonader. För att minimera integritetsintrånget föreslår därför vi att kroppsvisitation av mer känslig art på begäran ska kunna genomföras avskilt, t.ex. bakom uppställda skärmar (se avsnitt 7.4.7). I avsnitt 7.6 anför vi dessutom att UHR bör ges i uppdrag att förbereda för ett skarpt genomförande av de kontroller som föreslås. Det är av yttersta vikt att kontrollerna utöver att kunna genomföras avskilt utformas på ett sådant sätt att intrånget i den personliga integriteten blir så litet som möjligt och att alla provdeltagare som kontrolleras behandlas med största möjliga respekt. 12.1.2Höjd avgift för att delta i högskoleprovet Att avgiften för att delta i högskoleprovet höjs kan potentiellt sett leda till en minskning av antalet provdeltagare. I förhållande till ambitionen att bredda rekryteringen till högskolan, där högskoleprovet som andra chans vid sidan av gymnasiebetygen har varit och är en viktig del, är detta förslag principiellt problematiskt. Utifrån detta perspektiv hade det självfallet varit önskvärt att kunna lösa finansieringsfrågan på något annat sätt än genom en avgiftshöjning som drabbar provdeltagarna. Vi kan dock inte se några bärande skäl till varför högskoleprovet som sådant ska vara finansierat genom avgifter medan åtgärder för att motverka fusk ska finansieras t.ex. via anslag. Frågor om provets finansiering i allmänhet ligger dessutom utanför vårt uppdrag. Vår bedömning är därför att det är rimligt att de åtgärder vi föreslår finansieras genom en höjning av avgiften. Vi bedömer också att den föreslagna nya nivån på avgiften inte är orimlig i förhållande till den betydelse ett högskoleprovsresultat kan ha för den enskildes möjligheter att komma in i högskolan. 12.2Konsekvenser för universitet och högskolor och andra berörda myndigheter Universitet och högskolor ges enligt våra förslag ansvar för genomförandet av kontroll med radiovågsdetektor. Detta innebär en ökad arbetsbelastning som finansieras genom en höjning av avgiften för deltagande i högskoleprovet. De beräkningar som ligger till grund för den föreslagna avgiftshöjningen innehåller en viss marginal, varför vi bedömer att det inte finns någon överhängande risk för en ökad arbetsbelastning som måste finansieras genom myndigheternas anslag. Det finns dock en mer principiell aspekt av den föreslagna nya arbetsuppgiften som är värd att nämna. Genomförandet av högskoleprovet som sådant är en verksamhet som kan anses ha många likheter med hur universitet och högskolor inom ramen för den utbildning som bedrivs anordnar prov och annan examination. Att genomföra högskoleprovet är alltså en naturlig förlängning av en av universitets och högskolors kärnuppgifter, nämligen att anordna utbildning. I avsnitt 7 argumenterar vi för att genomförandet av kontroll med radiovågsdetektor kommer att vara en integrerad del av högskoleprovets genomförande. Arbetsuppgiften som sådan är däremot en mer främmande verksamhet sett till universitets och högskolors kärnuppgifter. Genom våra förslag åläggs alltså universitet och högskolor en i allt väsentligt ny uppgift som innebär en integritetskänslig kontroll av enskilda. Det går inte att bortse ifrån att det kan ifrågasättas om kontroller av det här slaget över huvud taget är en uppgift som bör åvila universitet och högskolor. Det bör dock understrykas att det finns mycket goda skäl för våra förslag. Att upprätthålla förtroendet för de urvalsinstrument som används vid tillträde till högre utbildning är en mycket angelägen uppgift. Vi har därutöver inte funnit några realistiska alternativ när det gäller att motverka fusk vid högskoleprovet än att ålägga universitet och högskolor uppgiften att genomföra de aktuella kontrollerna. Även UHR får med våra förslag en ökad arbetsbelastning som finansieras med en höjning av avgiften för högskoleprovet. Vår bedömning är som tidigare nämnts att avgiftshöjningen med viss marginal täcker de kostnader som våra förslag medför. UHR tilldelas dessutom en del av avgiftshöjningen som ligger utöver de beräknade kostnaderna och tanken är att detta tillskott ska kunna användas för att finanseria övriga åtgärder för att motverka fusk vid högskoleprovet. Vi har noterat att både UHR och de lärosäten som genomför högskoleprovet anser att den nuvarande finansieringen är otillräcklig och att myndigheterna måste skjuta till medel från sina anslag för att täcka alla kostnader. Detta ligger utanför vårt uppdrag, men vi konstaterar att våra förslag åtminstone inte bör öka den ofinansierade arbetsbördan för UHR. Precis som när det gäller universitet och högskolor innebär de kontroller vi föreslår helt nya arbetsuppgifter för UHR. Dessa ligger långt ifrån myndighetens nuvarande uppdrag och kommer att kräva delvis ny kompetens och nya arbetssätt. Det kommer säkerligen att ifrågasättas om dessa uppgifter över huvud taget bör läggas på UHR. Som i fråga om universitet och högskolor vill vi dock betona att den övergripande uppgiften, nämligen att motverka fusk vid högskoleprovet, är mycket angelägen. UHR har flera samordnande och främjande uppgifter. Därtill får myndigheten meddela föreskrifter om högskoleprovet och har mycket lång erfarenhet av att ansvara för detta prov. Trots att de kontroller som vi föreslår rent konkret ligger utanför myndighetens nuvarande ansvarsområden har vi därför svårt att se att det finns någon annan myndighet som bättre skulle kunna ansvara för kontrollerna. 12.2.3Konsekvenser av förslagen om sekretess och högskolor och UHR berörs av våra förslag i avsnitt 9 och 10 om sekretess för vissa uppgifter. Förslagen syftar till att arbetet för att motverka fusk vid högskoleprovet ska kunna bedrivas på ett effektivt och ändamålsenligt sätt och bedöms i det avseendet inte medföra några andra konsekvenser. De föreslagna nya reglerna kan dock föranleda ett visst informationsbehov gentemot enskilda och andra aktörer som på olika sätt berörs av sekretessen. Även inom myndigheterna bör personalen få introduktion i de nya bestämmelserna. Vi bedömer dock att de informations- och utbildningsinsatser som behövs är av ringa omfattning och kan genomföras inom befintliga ramar för myndigheterna. Förslaget om att ordningsvakter ska kunna förordnas för att tjänstgöra vid in- och utpasseringskontroller med kroppsvisitation innebär att behovet av ordningsvakter kommer att öka. Förslaget innebär även ett visst behov av utbildningsinsatser av de ordningsvakter som ska förordnas för sådana kontroller. Eftersom kontrollerna kommer genomföras i begränsad omfattning bedömer vi att dessa behov kan mötas inom befintliga ramar och alltså inte kräver några ytterligare resurser. UHR tar t.ex. redan fram detaljerade föreskrifter och instruktioner för högskoleprovets genomförande, och att förse tjänstgörande ordningsvakter med handledning för hur kontrollerna ska utföras innebär enligt vår mening inget omfattande extra arbete för myndigheten. Enligt vårt förslag i avsnitt 7.4.4 ska det inte krävas att utförandet av in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation sker under ledning av en polisman. Därmed innebär förslaget heller ingen nämnvärd ökad arbetsbörda för . 12.3Konsekvenser för brottslighet och brottsförebyggande arbete Våra förslag bedöms leda till att färre provdeltagare försöker fuska vid högskoleprovet. Grupperingar som på kommersiell basis tillhandahåller fusktjänster bedöms därmed också förlora huvuddelen av sin potentiella kundbas. Förslagen får alltså positiva effekter i fråga om att motverka vissa brott, även om den organiserade fuskverksamheten såvitt vi kan bedöma är av begränsad omfattning varför effekterna i detta avseende inte ska överskattas. 12.4Konsekvenser i förhållande till Enligt direktiven ska vi beakta att deltagare i högskoleprovet kan vara minderåriga och redogöra för konsekvenserna av förslagen utifrån FN:s konvention om barnets rättigheter (). När det gäller kan vi inte se att det i den finns något som i förhållande till våra förslag motiverar att särskild hänsyn tas till barn. Vi föreslår dock att personer ska vara undantagna från att genomgå in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation. Förslagen innebär inte att den kommunala självstyrelsen påverkas. Förslagen bedöms heller inte få några konsekvenser för miljön. När det gäller konsekvenser för jämställdheten kan vi konstatera att det inte finns några uppgifter om hur könsfördelningen ser ut bland personer som fuskar vid högskoleprovet. Det går därför inte heller att bedöma huruvida i första hand kvinnor eller män kommer att bli föremål för de kontroller vi föreslår eller de sanktioner som kan följa av att vägra att genomgå kontroll. Förslagen i avsnitt 7.5 om att vissa beslut av UHR ska kunna överklagas kan leda till en viss ökad ärendetillströmning till allmänna förvaltningsdomstolar. Våra förslag syftar i sin helhet till att minska förekomsten av fusk vid högskoleprovet. Därför bedömer vid dock att antalet beslut om avstängning från deltagande i provet kommer att vara mycket litet, och antalet sådana beslut som överklagas ännu färre. Enligt vår bedömning medför förslagen i betänkandet inte heller några andra konsekvenser av det slag som anges i 14–15 §§ kommittéförordningen (1998:1474) och som inte kommenteras på andra ställen i detta kapitel. 13.1Förslaget till lag (0000:00) om kontroll vid högskoleprovet Paragrafen, som anger att kontroll av provdeltagare får äga rum i samband med högskoleprovet, behandlas i avsnitt 7.2. Av första stycket framgår att kontroll enligt lagen får ske av provdeltagare vid högskoleprovet och att ändamålet med kontrollverksamheten är att motverka förekomsten av fusk som sker genom användning av elektroniskt hjälpmedel. De typer av kontroller som kan bli aktuella med stöd av lagen är kontroll med radiovågsdetektor (avsnitt 7.3) respektive in- eller utpasseringskontroll (avsnitt 7.4). Kontroll med radiovågsdetektor får ske av samtliga provdeltagare i en lokal där högskoleprovet genomförs. In- eller utpasseringskontroll får utföras med kroppsvisitation av samtliga provdeltagare som är på väg in i en provlokal inför ett provpass eller är på väg ut ur en provlokal efter ett avslutat provpass. Personer ska dock undantas från in- eller utpasseringskontroll, se vidare kommentaren till 5 §. Högskoleprovet genomförs i ansvariga lärosätens egna lokaler och i lokaler som universitet eller högskolor hyr för genomförandet. Kontroll får utföras i samtliga sådana provlokaler i . Huruvida kontroll med radiovågsdetektor eller in-eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation kan utföras i lokaler utanför är beroende av lagstiftningen i det land provet ska äga rum. Kontroll med radiovågsdetektor kommer att kunna utföras i samtliga provlokaler under en provdag, dock i praktiken som mest bara under något provpass. Kontrollverksamheten med in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation kommer bara att kunna göras i ett urval av provlokaler vid varje provtillfälle, då sådana kontroller endast ska få omfatta en viss andel av de anmälda provdeltagarna, se vidare 5 §. De olika typerna av kontroller avses samlat och långsiktigt verka fuskavhållande för alla provdeltagare vid kommande högskoleprov och försvåra för den organiserade och kommersiella fuskverksamheten. I paragrafen anges därför att det övergripande ändamålet med kontrollverksamheten är att motverka förekomsten av fusk vid högskoleprovet som sker genom användning av elektroniskt hjälpmedel. Det är en annan sak att de olika kontrollformerna som regleras i lagen har varierande omedelbara syften och funktioner. Med ett elektroniskt hjälpmedel avses i lagen, enligt andra stycket, elektronisk utrustning som kan lagra, innehålla, sända eller ta emot information. Definitionen innefattar inte bara sådan elektronisk utrustning som kan användas för kommunikation under pågående prov, som t.ex. dolda mobiltelefoner och smarta glasögon. Även sådan elektronisk utrustning som kan lagra och innehålla information som sedan kan tas fram och användas under pågående prov omfattas. Man kan t.ex. tänka sig avancerade pennor eller glasögon som inte kommunicerar men vari lagrats användbar information, t.ex. ett engelsk-svenskt lexikon. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om kontroll med radiovågsdetektor, behandlas i avsnitt 7.3.1. En radiovågsdetektor är ett instrument som kan detektera radiokommunikation. Radiokommunikation, eller trådlös kommunikation, definieras som överföring, utsändning eller mottagning av tecken, signaler, skrift, bilder, ljud eller meddelanden av varje slag med hjälp av radiovågor. Radiovågor är elektromagnetiska vågor med frekvenser (antal svängningar ) från 9 KHz till 3 000 GHz som breder ut sig utan särskilt anordnad ledare.1 Begreppet radiokommunikation innefattar bl.a. traditionell ljudradio och tv, olika former av kommunikationsradio, mobiltelefoni och trådlös dataöverföring av olika slag, t.ex. bluetooth. Olika frekvensintervall används för olika ändamål. För mobiltelefoni används ett antal s.k. frekvensband, dvs. ett avsnitt avgränsat av en undre och en övre frekvens. De svenska mobiloperatörerna har tillstånd från för att använda bl.a. 450 MHz- bandet, 800 MHz-bandet, 900 MHz-bandet, 1 800 MHz-bandet, 2,1 GHz-bandet och 2,6 GHz-bandet. Bluetooth, som är en standard för radioförbindelser på mycket kort avstånd, använder frekvenser mellan 2,40 och 2,48 GHz. En radiovågsdetektor kan se ut på olika sätt, men består vanligtvis av en antenn, en sensor och någon form av visuell eller audiovisuell signal som indikerar att utrustningen känner av radiovågor inom ett visst frekvensområde. Utrustningen kan alltså indikera pågående radiokommunikation och vilken typ av radiokommunikation det rör sig om, exempelvis mobiltelefonkommunikation eller kommunikation via bluetooth. Kontroll med radiovågsdetektor får utföras i lokaler där högskoleprovet pågår. Kontrollen får utföras för att upptäcka pågående radiokommunikation till eller från provdeltagare under provet. Med kontroll avses i denna paragraf att den som utför kontrollen passerar genom provlokalen med en påslagen radiovågsdetektor och systematisk skannar av lokalen i syfte att kontrollera om det finns någon pågående radiokommunikation till eller från en provdeltagare. Den som utför kontrollen kan behöva passera förbi provdeltagarna på nära håll i långsam takt. I vissa fall kan han eller hon behöva cirkulera runt en provdeltagare och rikta utrustningen mot honom eller henne, för att med tillräcklig säkerhet kunna utröna varifrån en radiosignal härrör. Kontrollen innebär inte att den som utför kontrollen får utföra kroppsvisitation eller någon sådan undersökning som innebär fysisk kontakt mellan den som undersöker och den som blir undersökt. Vad som blir konsekvensen för en provdeltagare i de fall det med hjälp av radiovågsdetektor konstaterats att det pågått radiokommunikation till eller från honom eller henne under ett provpass regleras inte i lagen. Sådan regleras på lägre nivå, se kommentaren till 17 §. 11 kap. 7 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Det kan nämnas att det finns ett regelverk kring denna slags regelöverträdelse, vilket beskrivits i bl.a. avsnitt 7.3.4. Av dessa följer att Universitets- och högskolerådet kan besluta att provdeltagaren inte får något resultat på provpasset, t.ex. om provdeltagarens mobiltelefon plingat till i fickan. Regelverket gäller oavsett om radiokommunikationen i realiteten handlar om pågående fusk eller om att provdeltagaren endast underlåtit att stänga av mobiltelefonen eller annan otillåten elektronisk utrustning och lägga den på anvisad plats och därmed brutit mot de ordningsföreskrifter som gäller vid högskoleprovet. Paragrafen anger ansvarsfördelningen mellan de universitet och högskolor som genomför högskoleprovet och Universitets- och högskolerådet när det gäller kontrollerna med radiovågsdetektor. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.3.2. De universitet och högskolor som genomför högskoleprovet beslutar om och ansvarar för genomförandet av kontrollerna med radiovågsdetektor. Det innebär för det första att genomförande universitet och högskolor själva kan bestämma i vilka lokaler och kontrollerna med radiovågsdetektor ska utföras.