sou · H7B359 · 2019-12-12 00:00:00 — Sambanden är komplexa och det finns inga relevanta studier att ta del av. 188Kumlin, S. och , B. (2005): Making and Breaking Social Capital: The Impact of Welfare-State Institutions Comparative political studies. 189Torgler, B. och , F. (2009): The impact of tax morale and institutional quality on the shadow economy . 190Rothstein, B. (2015): De samhälleliga institutionernas kvalitet. Slutrapport från ett forsknings- program RJ:s skriftserie 4 Makadam förlag. 11.3Konsekvenser för företags arbetsvillkor och konkurrensförmåga Inom delegationens arbete har omfattningsstudier av felaktiga utbetalningar genomförts av ersättningssystem där företag och andra aktörer med ekonomiska intressen är verksamma. De system som studerats är nystartsjobb, lönebidrag, statligt tandvårdsstöd och assistansersättning. Resultaten visar att de uppskattade felnivåerna är särskilt höga i dessa system. Det kan tyda på att de felaktiga utbetalningarna beror på oseriösa eller kriminella välfärdsaktörer. Det stöder i så fall tidigare utredningars slutsatser att välfärdssystem där företag och andra aktörer är involverade i sig utgör en risk för felaktiga utbetalningar. Delegationens förslag i detta betänkande syftar till att minska de felaktiga utbetalningarna, även i de system där företag och andra aktörer med ekonomiska intressen är verksamma. Förslagen förväntas därför inte bara leda till positiva nettoeffekter på statsbudgeten utan också till att upptäcka och förhindra oseriösa och kriminella välfärdsaktörer inom de välfärdssystem där dessa är verksamma. Genom detta skapas sundare konkurrensvillkor och bättre förutsättningar för seriösa aktörer att verka i dessa branscher. 11.4Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Samtliga av delegationens förslag syftar till att minska de felaktiga utbetalningarna. Med felaktiga utbetalningarna avses både oavsiktliga och avsiktliga fel. De misstänkt avsiktliga felen bedöms utgöra en relativt stor andel av de totala felaktiga utbetalningarna. I de studier av omfattningen av felaktiga utbetalningar från enskilda system som presenterades i rapporten från välfärds- systemen, del 1 (Rapport 4) uppskattades hälften av de felaktiga utbetalningarna ha orsakats misstänkt avsiktligt av de sökande. Åtgärder som förhindrar felaktiga utbetalningar kommer att minska antalet bidragsbrott. Däremot kan ökade kontroller leda till att fler bidragsbrott upptäcks. En ökad upptäcktsrisk kan dock till få en avskräckande effekt som bör minska antalet brott. I den attitydundersökning som genomförts inom delegationens uppdrag uppges upptäcktsrisk vara en av de främsta orsakerna till fusk med bidrag. En konsekvens som kan uppkomma är att färre personer beviljas ersättning och att en del av dessa då kan behöva insatser från kommunen. En sådan förändring kan leda till högre kostnader för kommunen. De eventuella ökade kostnaderna för kommunerna uppstår till följd av den rådande ansvarsfördelningen och inte som en konsekvens av utredningens förslag i sig. Därav följer att en sådan effekt inte heller ska föranleda att kommunerna kompenseras för denna eventuella kostnadsökning. Ökad samverkan med myndig- heter sker och de skrivningar om samverkan som föreslås föras in berörda myndigheters instruktioner bedöms inte medföra några ökade kostnader kommunerna. Särskilt yttrande av ledamoten , Enligt direktiven ska Delegationen göra en bedömning av den totala omfattningen av felaktiga utbetalningar och presentera en modell som möjliggör för återkommande omfattningsstudier av felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Detta för att skapa förutsättningar för ett effektivt och systematiskt arbete med att säkerställa korrekta utbetalningar från och motverka bidragsbrott riktat mot välfärdssystemen. Vidare konstateras att det är nödvändigt att uppskatta omfattningen och följa utvecklingen av densamma i så väl enskilda välfärdssystem som samlat. Syftet med delegationens uppdrag är att motverka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen och bidra till att de resurser som fördelas genom dessa system endast kommer dem till del som resurserna är avsedda för. Jag är tveksam till att återkommande generella omfattnings- studier är en effektiv åtgärd för att motverka felaktiga utbetalningar. Omfattningsstudier bör istället genomföras för de system där de bedöms relevanta och förväntas leverera nytta till exempel i form av underlag för att kunna utveckla riskbaserade kontroller men också för att följa utvecklingen av felaktiga utbetalningar inom förmåner där åtgärder genomförts. Enligt min uppfattning är inte ett specifikt utfall på omfattningen (t.ex. eller ) avgörande för att åtgärder behöver vidtas och det ger inte heller kunskap om vilka åtgärder som behöver vidtas. När omfattningsstudier ska genomföras är det min mening att dessa måste bygga på empiriska underlag och inte på expert- bedömningar (t.ex. metoden expert elicitation). För att uppfylla kravet i direktiven om en bedömning av den totala omfattningen av felaktiga utbetalningar har det dock inte varit möjligt att enbart genomföra empiriska studier utan delegationens kansli har i vissa fall använt expertbedömningar. Expertbedömningar ger alltför stor osäkerhet kring utfall och är etiskt och vetenskapligt tveksamma för detta syfte. Det finns alltså stora tveksamheter kring metoden, vilka bland annat uttryckts i samband med effektivitets- granskning om felaktiga utbetalningar191. Problemet och nyttan med att använda metoder med stora inslag av bedömningar har också diskuterats i delegationens forum för omfattningsstudier och motsvarande synpunkter har även delgivits sekretariatet i samband med faktagranskning av delegationens omfattningsrapporter. Min slutsats utifrån den kunskap som finns om expertbedömningar är att de är olämpliga för att skatta felaktiga utbetalningar och bör därför inte genomföras. Därför bör även stor försiktighet iakttas innan slutsatser baserat på belopp som grundas på expertbedömningar dras. Min bedömning är att studier för att bedöma den totala omfattningen av felaktiga utbetalningar riskerar att få motsatt effekt än avsett. Detta då kostnaderna för att genomföra dessa studier på ett adekvat sätt ibland är alltför höga och nyttan med dem kan vara tveksam. Omfattningsstudier i sig leder inte till minskade felaktiga utbetalningar utan det är helt andra åtgärder som krävs t.ex. riskbaserade kontroller och i vissa fall regelförändringar. Det är viktigt att även andra faktorer än storleken på felaktiga utbetalningar ligger till grund för att prioritera bland risker. Felaktiga utbetal- ningar med koppling till organiserad brottslighet behöver till exempel prioriteras, även om beloppen totalt sett skulle vara mindre än övriga fel. 191Riksrevisionen (2016): Felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen – kontrollverksamhet. Särskilt yttrande av ledamoten , Delegationen för korrekta utbetalningar har haft ett viktigt uppdrag. Att betala ut rätt ersättning till rätt person är huvudsyftet med administrationen av välfärdsutbetalningarna och i slutbetänkandet beskrivs flera angelägna frågor för regelutvecklingen och administrationen. Jag anser dock att en brist i delegationens arbete är den oprecisa begreppsanvändningen. En annan är förslagen om att fortsatt prioritera att försöka uppskatta omfattningen av de totala felutbetalningarna. Enligt direktiven skulle delegationen bl.a. vara ett kunskaps- forum, främja myndighetssamverkan, identifiera behov av föränd- ringar och vid behov föreslå regler, föreslå mål och resultat- indikatorer samt redovisa orsakerna till felaktiga utbetalningar. Vidare skulle delegationen göra en bedömning av den totala omfattningen av felutbetalningar och presentera en modell som möjliggör återkommande bedömningar av dessa. För att det framtida arbetet ska kunna ge ett korrekt besluts- underlag till såväl allmänhet som beslutsfattare hos myndigheter, regering och riksdag, är det av vikt att använda väldefinierade och precisa begrepp. ”Arbetet med att säkerställa korrekta utbetal- ningar” kan omfatta i stort sett allt arbete på en myndighet som har till huvuduppgift att administrera utbetalningar. När färre än var femte person uppfattar att det är ”enkelt att göra rätt”192 är även t.ex. insatser för att förenkla och hjälpa till med ansökningsförfarandet ett sätt att säkerställa korrekta utbetalningar. Omfattningsstudierna har syftat till att uppskatta fel, definierade som både för mycket och för lite utbetalt från välfärdssystemen, och både avsiktliga och oavsiktliga fel. Det är alltså ett betydligt vidare begrepp än de felaktiga utbetalningar som utgörs av bidragsbrott och bedrägerier. Ett antal vitt skilda och i delar mycket osäkra metoder har använts för att summera en uppskattad totalsiffra av alla dessa olika typer av fel. Mot bakgrund av ovanstående, och den tidspress som underlagen tagits fram under, är det min bedömning att det inte går att utesluta att kvaliteten i delar av underlagen är sådan att några 192I den attitydundersökning som redovisas i Rapport nr 2 anser av de som svarat att det är enkelt att göra rätt och att förstå bidragssystemen (Kantar , Attitydundersökning om felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen, 2018). betydande slutsatser svårligen kan dras kring omfattningen av de felaktiga utbetalningarna. Något som de samlade underlagen visar med relativt stor säkerhet är att de allra flesta pengar som betalas ut från välfärdssystemen leder till att rätt personer får det de har rätt till enligt lag, varken mer eller mindre. Inom vissa områden finns dock betydande problem med felaktiga utbetalningar. Dessa är orsakade bl.a. av regelverkens ut- formning, brister i myndighetsadministrationen och/eller avsiktliga fel från den som söker förmånen eller annan aktör. En del av dessa utgörs av uppsåtliga brott. Att fortsätta slå ihop allt detta till ett samlingsbegrepp om ”felaktiga utbetalningar” riskerar att problem diskuteras på för generell nivå för att kunna hitta verksamma lösningar. Delegationen har lagt stort fokus på att försöka ange en totalsiffra över alla felutbetalningar. Det har gjorts flera liknande försök till detta tidigare, med påtagliga svårigheter att fullgöra uppdraget.193 För att utbetalande och brottsbekämpande myndigheter ska få effektiva verktyg krävs konkreta analyser och åtgärder, snarare än mer administration och diskussion kring metoder för att försöka uppge en samlad siffra på felutbetalningarna. Det vore enligt min mening olyckligt om en strävan att nå jämförbarhet mellan helt olika områden gör att studierna ger sämre förutsättningar att svara på frågor som kan bidra till åtgärder. Det gäller även riskanalyserna, där det finns en målkonflikt mellan att utveckla enhetliga metoder och att utveckla anpassade metoder som möjliggör att värdera t.ex. förmånsspecifika risker. Det anges i slutbetänkandet att en samlad uppskattning av totala felutbetalningar är nödvändig för att utforma effektiva åtgärder. Jag kan inte se några belägg för det påståendet. Det kan noteras att motiven till de förslag som lagts av delegationen är oberoende av om den uppskattade nivån på de totala felutbetalningarna varit hälften eller dubbelt så hög. Jag anser att framtida arbete därför istället bör fokusera på de bedömningar och förslag som handlar om att identifiera varför det blir fel inom olika områden, och vad som kan göras åt det. 193Se t.ex. Statskontoret (2012): Uppföljning av samverkansuppdrag mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen, PM 2012:101. Särskilt yttrande av ledamoten , I delegationens uppdrag har ingått att belysa problematiken med felaktiga utbetalningar och överutnyttjande. Felaktiga utbetalningar kan orsakas av såväl avsiktliga som oavsiktliga fel. Brott eller bidragsbrott nämns ej explicit i direktiven. Den begreppsapparat som använts i delegationens arbete har följaktligen gått ut på att felaktiga utbetalningar kan orsakas av avsiktliga eller oavsiktliga fel. Som en delmängd av misstänkta bidragsbrott används begreppet ”misstänkt avsiktliga fel”, se avsnitt 2.5.2 ”Definitioner”. Ordet ”misstänkt” har olika betydelser vilket redan framgår av en sökning på Google. Dels är det en juridisk term som avser att en person är misstänkt för brott dels är det en mer vardaglig term med synonymer som suspekt, konstigt, lurt och skumt. Inom straffrätten används ej begreppet ”avsiktligt” istället används begreppen ”uppsåtligt” och ”oaktsamt”. Bidragsbrott kan begås med uppsåt eller av grov oaktsamhet. Orsaksindelningen har ej brutits ned vidare. Som skäl har angivits de begränsningar och resurser som delegationen haft till sitt förfogande. Det anges att i de kommande omfattningsstudierna ska orsaksindelningen utvecklas och förfinas. Enligt min mening är detta alltför sent. Redan i början av delegationens arbete påpekades att den i mitt tycke oprecisa begreppsapparaten kunde komma att medföra risker för missförstånd. En oprecis begreppsanvändning öppnar för medvetna eller omedvetna vantolkningar av delegationens slutsatser i slutbetänkandet. Farhågorna har dessvärre redan kommit att besannas. I olika tidningsartiklar (bl.a.) som publicerats efter det att delegationens delrapporter publicerats har sammanblandning skett av brottsliga gärningar och andra avsiktliga fel, vilket givetvis är olyckligt. Liknande vantolkningar bl. a. i media har f.ö. förekommit efter det att återkommande publicerat de s.k. skattefels- kartorna. Begreppet skattefel har alltför ofta av bl.a. media felaktigt setts som en synonym till skattebrott. I avsnitt 11.4 ”Konsekvenser för brottsligheten” behandlas rapsodiskt sambandet mellan ”misstänkt avsiktliga fel” och bidragsbrott. Detta avsnitt borde ha innehållit en betydligt längre och djupare analys. Med tanke på den långa utredningstiden som stått till buds borde arbetet ha kunnat inriktas mot en mer precis begreppsapparat. Om så skett hade det åtminstone funnits en möjlighet att försöka uppskatta hur stor andel av de avsiktliga felen som beror på uppsåtliga eller grovt oaktsamma brott alternativt redovisa skäl till varför en sådan uppskattning inte låter sig göras. För att slutbetänkandet ska kunna fungera som ett korrekt och tydligt beslutsunderlag för beslutsfattare hos myndigheter, regering och riksdag är det av yttersta vikt att de begrepp som används redan nu är väldefinierade och precisa. Vidare är det av största vikt att allmänheten och media inte bibringas felaktiga uppfattningar om hur utbredd den s.k. välfärdsbrottsligheten är. Utöver nu framförda effekter av den oprecisa begreppsapparaten är det relevant med uppdelningen även för att analysera olika behov av brottsförebyggande åtgärder för olika målgrupper. Rimligen behövs helt olika åtgärder för dels individer som inte förstått att de måste anmäla till exempel förändrad inkomst, dels individer som begår organiserad brottslighet mot välfärdssystemen. Delegationen föreslår vidare att ett råd för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen ska inrättas, se avsnitt 6. Jag noterar att det inte föreslås att någon representant för de brottsbekämpande myndigheterna ska ingå i rådet utan att det enbart ska ”övervägas”. Enligt min mening borde en sådan representant ingå. Det finns annars en risk att rådet inte får en tillräcklig helhetssyn inklusive att straffrättsliga och brottsförebyggande aspekter ej beaktas. Med hänvisning till att har ett brotts- förebyggande uppdrag från regeringen vore det därför lämpligt att en företrädare för den myndigheten ingår. Avslutningsvis bör framhållas att delegationen i flera övriga delar uträttat ett förtjänstfullt arbete och kommit fram till flera utmärkta förslag. (2019): Årsredovisning 2018. Budgetlagen (2011:203). CSN (2016): Attityder till bidragsbrott. CSN och Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärds- systemen (2019): Allas våra pengar – Ett undervisningsmaterial om välfärdssystemen och studiebidraget. Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (2019): Läckaget i välfärdssystemen, del 1 – Omfattningsstudier och bedömningar av felaktiga utbetalningar från vissa välfärdssystem (Rapport 4). Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (2019): Läckaget i välfärdssystemen, del 2 – Omfattningen av felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen (Rapport 6). Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (2019): Digitalisering och AI för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (Rapport 5). Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (2019): Bidragsmoralen i samhället – En aktuell lägesbild av inställningen till felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen (Rapport 2). Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (2019): Styrning av arbetet med att motverka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen – En kartläggning (Rapport 3). Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (2018): Risker för felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen (Rapport 1). Delegationen mot felaktiga utbetalningar (2007): Vem fuskar och varför? Om attityder till bidragsfusk i . (2019): Fraud and in the : Background information and methodology. Dir. 2018:50: Samordning av statliga utbetalningar från välfärds- systemen. Ds 2017:67: Lönegaranti och utbetalande myndighet. Ds 2019:13: Etableringsjobb. (2011): Samverkansuppdrag mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen 2010, Bilaga 5: Attityd- undersökning om bidragsfusk 2010. eSamverkansprogrammet (2016): Elektroniskt informationsutbyte – en vägledning för utlämnande i elektronisk form. ESV (2014): Att få rätt saker att hända. ESV (2015): Att ge statligt stöd till civila samhällets organisationer. ESV (2018): Ekonomiadministrativa bestämmelser för statlig verksamhet (2018:21). Förordning (2003:766) om behandling av personuppgifter inom socialförsäkringens administration. Förordningen [2001:588] om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. (2018): Behov av ändring i förordningen (2003:7666) om behandling av personuppgifter inom socialförsäkringens administration. (2019): Årsredovisning 2018. IFAU (2006): Överutnyttjande i tillfällig föräldrapenning för vård av barn. IFAU (2009): Hur påverkas de arbetslösa av sanktioner i arbetslöshets- försäkringen? . van den , . Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (2018): Arbetslöshets- kassornas arbete med intern styrning och kontroll. Inspektionen för socialförsäkringen (2012): Assistansmarknaden – En analys av timschablonen. Inspektionen för socialförsäkringen (2015): Assistansersättningen – Brister i lagstiftning och tillämpning. (2018): Uppdrag till och om förbättrad hantering av bidragsbrott. Regeringsbeslut , Ju2018/03037/. Kumlin, S. och , B. (2005): Making and Breaking Social Capital: The Impact of Welfare-State Institutions Comparative political studies. Lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. (2018): Nationell inriktning för artificiell intelligens. Informationsmaterial, N2018.14. (2019): Myndigheter och bolag med statligt ägande. Office of Management and Budget (2018): Appendix C to OMB Circular A-123, Requirements for Payment Integrity Improvement. och (2019): Delredovisning av regeringsuppdrag till och om förbättrad hantering av bidragsbrott. dnr: A310.133/2019, dnr: ÅM2019-1666. 2000/01:33, Behandling av personuppgifter inom skatt, tull och exekution. 2014/15:131 Skattetillägg: Dubbelprövningsförbudet och andra rättssäkerhetsfrågor 2015/16:167, Informationsutbyte vid samverkan mot organiserad brottslighet. 2016/17:180, En modern och rättssäker förvaltning – ny förvaltningslag. 2016/17:58, Uppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationen. 2018/19:1, Budgetpropositionen . föreskrifter (RKF 2019:3) med arbetsordning för . Revisionsrättens årsrapport om budgetgenomförandet för . (2016): Felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen – kontrollverksamhet. (2015): De samhälleliga institutionernas kvalitet. Slut- rapport från ett forskningsprogram RJ:s skriftserie 4 Makadam förlag. Rådet för skydd av EU:s finansiella intressen (). (2018): Resultat från de årliga attitydundersökningarna 2017. 2016/17:51, om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen. 2017/18:101, Årsredovisning för staten 2017. Socialförsäkringsbalk (2010:110). betänkande 2019/20:SfU8, Ett starkare skydd för välfärdssystemen. SOU 2000:97: Rätt underlag – rätt beslut. Betänkande av Informations- utbytesutredningen. SOU 2004:23: Från verksförordning till myndighetsförordning. SOU 2007:45: Utökat elektroniskt informationsutbyte mellan myndigheter. Betänkande av informationsutbytesutredning. SOU 2007:45: Utökat elektroniskt informationsutbyte. Betänkande av informationsutbytesutredning. SOU 2008:74: Rätt och riktigt – Åtgärder mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Betänkande av Delegationen mot felaktiga utbetalningar. SOU 2009:6: Återkrav inom välfärdssystemen – Förslag till lagstiftning. SOU 2010:29: En ny förvaltningslag. Betänkande av Förvaltningslags- utredningen. SOU 2011:3: Sanktionsavgifter på trygghetsområdet. Betänkande av Utredningen om ett administrativt sanktionssystem inom trygghetssystemen. SOU 2012:6: Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. Betänkande av Utredningen om assistansersättningens kostnader. SOU 2014:9: Förändrad assistansersättning – en översyn av ersättnings- systemet. SOU 2015:21: Mer trygghet och bättre försäkring. Slutbetänkande av Parlamentariska socialförsäkringsutredningen. SOU 2015:39: Myndighetsdatalag. Slutbetänkande av Informations- hanteringsutredningen. SOU 2015:76: Ett tandvårdsstöd för alla – fler och starkare patienter. Betänkande av Utredningen om ett förbättrat tandvårdsstöd. SOU 2017:37: Kvalificerad välfärdsbrottslighet – förebygga, förhindra, upptäcka och beivra. Betänkande av Utredningen om organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet mot välfärden. SOU 2017:56: Jakten på den perfekta ersättningsmodellen – Vad händer med medarbetarnas handlingsutrymme? Delbetänkande av Tillitsdelegationen. SOU 2017:94: Beräkning av skattetillägg – en översyn av reglerna. Betänkande av Utredningen om beräkning av skattetillägg. SOU 2018:14: Bidragsbrott och underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen – en utvärdering. Betänkande av Utredningen om utvärdering av bidragsbrottslagen. SOU 2018:25: Juridik som stöd för förvaltningens digitalisering. SOU 2018:5: Vissa processuella frågor på socialförsäkringsområdet. Betänkande av Utredningen om vissa processuella frågor på socialförsäkringsområdet. SOU 2018:72: Slutrapport. Betänkande av Expertgruppen för digitala investeringar. SOU 2018:88: Översyn av insatser enligt LSS och assistansersättningen. SOU 2019:14: Ett säkert statligt – med e-legitimation. Betänkande av ID kortsutredning. Statskontoret (2006): Informationsutbyte kräver bra förutsättningar – En utvärdering av informationsutbytet mellan arbetslöshetskassorna, och . Statskontoret (2010): kontrollarbete – drivkrafter och dimensionering. Statskontoret (2012): Uppföljning av samverkansuppdrag mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Dnr 2009/60-5. Statskontoret (2013): Stärk kedjan! Erfarenheter från tjugo analyser av statlig styrning och organisering. Statskontoret (2018): Återkrav vid felaktiga utbetalningar – Försäkrings- kassan och CSN:s hantering av återkravsfordringar. Svallfors, S. (2011): Trygg, Stöttande och tillitsfull? Svenskars syn på socialförsäkringarna. Underlag till den parlamentariska social- försäkringsutredningen (S 2010:04). (2018): Kartläggning av finansieringsmodeller för välfärdstjänster. Uppdrag av Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen, dnr Komm2018/00989/Fi 2016:07. , B. och , F. (2009): The impact of tax morale and institutional quality on the shadow economy . U2017/04843/GV, Studiemedel vid utlandsstudier – Förändringar för ett långsiktigt och hållbart system. (2017): Välfärdsopinion 2017.