sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Behöriga myndigheter ska vidare enligt artikel 84.2 säkerställa att instituten genomför system för att bedöma och övervaka risker från potentiella förändringar i kreditspreadar som påverkar både det ekonomiska värdet på eget kapital och nettoränte- intäkter från institutets verksamhet utanför handelslagret. Ett tillägg görs också i artikel 85.1 som innebär att de riktlinjer och processer som instituten ska tillämpa för att utvärdera och han- tera exponeringen av operativa risker även ska omfatta risker som följer av utkontraktering. I artikel 84.5 och 84.6 har tillägg gjorts om tekniska standarder som ska ta fram och riktlinjer som ska utfärda. Skälen för utredarens förslag och bedömning: Enligt 6 kap. 2 § LBF och 8 kap. 4 § LVM ska ett institut identifiera, mäta, styra, internt rapportera och ha kontroll över de risker som dess rörelse är förknippad med. Institut ska även se till att ha en tillfredsställande intern kontroll. Vidare ska institut särskilt se till att dess kreditris- ker, marknadsrisker, operativa risker och andra risker sammantagna inte medför att dess förmåga att fullgöra sina förpliktelser äventyras. För att uppfylla detta ska institutet ha metoder som gör det möjligt att fortlöpande värdera och upprätthålla ett kapital som till belopp, slag och fördelning är tillräckligt för att täcka arten och nivån på de risker som de är eller kan komma att bli exponerade för. Metoderna ska utvärderas för att säkerställa att de är heltäckande. Av 6 kap. 4 a § LBF och 8 kap. 6 § LVM framgår att kraven ska tillämpas i pro- portion till arten och omfattningen av institutens verksamheter och komplexitetsgrad. Utöver den generella bestämmelsen om riskhantering i 6 kap. 2 § LBF och 8 kap. 4 § LVM har kapitaltäckningsdirektivets reglering om de åtgärder ett kreditinstitut ska vidta för att uppfylla kraven på riskhantering ansetts lämpliga att genomföra genom närmare myn- Genom bemyndiganden i 16 kap. 1 § 5 LBF och 8 kap. 35 § 1 LVM får regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer meddela föreskrifter om vilka åtgärder som ett kreditinstitut respektive ett värdepappersbolag ska vidta för att upp- fylla kraven på bland annat riskhantering. Tilläggen i artikel 84.1 och 84.2 medför i sig inte behov av att hantera bestämmelserna om ränterisk som följer av verksamhet utanför handelslagret genom särskilda lagstiftningsåtgärder. Beho- vet av reglering i sådan del bör därför omhändertas inom ramen för befintliga bemyndiganden. Genom artikel 84.3 och 84.4 får Finans- inspektionen dock nu rätt att kräva att ett institut i vissa fall ska tillämpa en specifik metod för att identifiera, utvärdera, hantera och reducera ränterisker som följer av verksamhet utanför handelslagret. Sådan reglering, om hur får agera, bör framgå av lag i anslutning till de generella bestämmelserna i och LVM, trots att närmare reglering om kreditinstitutens riskhantering annars finns i föreskrifter. Då den närmare regleringen beträffande hantering av ränterisk som följer av verksamhet utanför handelslagret annars inte finns i LBF och LVM är det lämpligt att utforma bestämmelsen genom hänvisning till artikel 84.3 och 84.4. Kraven i artikel 85 avseende hantering av operativa risker om- fattas av bemyndigandet att meddela föreskrifter i 16 kap. 1 § 5 LBF och 8 kap. 35 § 1 LVM. I föreskrifter och all- männa råd om hantering av operativa risker (FFFS 2014:4) finns viss sådan reglering. Behovet av ytterligare föreskrifter med anledning av tillägget i artikel 85.1 bör därför lämpligen ske på myndighetsnivå. I den del artikel 84 riktar sig mot krävs inte några nationella genomförandeåtgärder. Utredarens bedömning: Justeringar i fråga om direktivets be- stämmelser om ersättningar ska genomföras genom förskrifter på lägre nivå än lag inom ramen för befintliga bemyndiganden. Innehållet i direktivet: I artikel 74 finns grundläggande bestäm- melser om krav på företagsstyrning, vilket inkluderar bland annat att instituten ska ha ersättningspolicy och ersättningspraxis som är för- enliga med och främjar sund och effektiv riskhantering. Genom tillägg i artikel 74.1 ska ersättningspolicyn och ersättningspraxisen vara könsneutrala. ska vidare enligt tillägg i artikel 74.3 utfärda riktlinjer om könsneutrala policys och, efter publicer- ingen, utfärda en rapport om tillämpningen i sådan del. I artikel 75.1 har ett tillägg gjorts om att den offentliggjorda infor- mation som behöriga myndigheter ska samla även ska omfatta infor- mation som instituten lämnar om lönegapet mellan kvinnor och män. Närmare bestämmelser om krav för att säkerställa att institutens totala ersättningspolicy för löner och pensionsförmåner är förenlig med direktivets ersättningsprinciper finns i artikel 92. I artikeln har den inledande bestämmelsen, som angav att de behöriga myndig- heterna ska säkerställa att punkt 2 i artikeln och artiklarna 93, 94 och 95tillämpas för institut på grupp-, moderföretags- och dotterföre- tagsnivå, inklusive sådana som är etablerade i finansiella offshore- centrum, tagits bort. I artikel 92.2 har en justering gjorts som inne- bär att medlemsstaterna, i stället för de behöriga myndigheterna, ska se till så att instituten uppfyller vissa särskilt angivna krav i fråga om ersättningspolicyn. Som ett tillägg till dessa krav har också lagts att policyn ska vara könsneutral. Förutom ett par språkliga justeringar har uppräkningen av de specifika personalkategorier som omfattas av policyn ersatts med de personalkategorier vars yrkesutövning ska anses ha en väsentlig inverkan på institutets riskprofil. En närmare redogörelse för vilka som ska omfattas av dessa kategorier anges i stället i en ny bestämmelse, artikel 92.3. Skälen för utredarens bedömning: Syftet med direktivets regler om ersättningar är att förbättra institutens hantering av risker som kan uppstå till följd av utformningen av ersättningssystemen. Reg- lerna innebär en skyldighet för instituten att upprätthålla en ersätt- ningspolitik och en ersättningspraxis som är förenlig med en effektiv riskhantering. av om bedömning av ersättningsreglerna har visat att vissa av principerna i kapitaltäck- ningsdirektivet i fråga om ersättningsreglerna har varit alltför be- tungande och inte stått i proportion till deras tillsynsmässiga för- delar när de tillämpas på små institut. Det har på liknande sätt kon- staterats att kostnaden för att tillämpa dessa krav överstiger deras tillsynsmässiga fördelar när det gäller personal med låga nivåer av rörlig ersättning, eftersom sådana ersättningsnivåer ger svaga eller inga incitament för personal att ta överdrivna risker. Det har därför bedömts nödvändigt att undanta små institut och personer med låga rörliga ersättningsnivåer från vissa principer i direktivet (skäl 7 i kapitaltäckningsdirektivet). Enligt 6 kap. 2 § LBF och 8 kap. 4 § LVM ska ett institut identi- fiera, mäta, styra, internt rapportera och ha kontroll över de risker som dess rörelse är förknippad med. Institut ska även se till att ha en tillfredsställande intern kontroll. Genom bemyndiganden i 16 kap. 1 § 5 LBF och 8 kap. 35 § första stycket 1 LVM får vidare regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om vilka åtgärder som ett kreditinstitut ska vidta för att uppfylla kraven på bland annat riskhantering. Regleringen på föreskriftsnivå har moti- verats med att bestämmelserna är av sådan art att de löpande kan behöva anpassas till nya eller ändrade europeiska riktlinjer samt anpas- sas till förhållanden på den svenska marknaden (se prop. 2013/14:228 s. 182 f.). I föreskrifter om ersättningssystem i kredit- institut och värdepappersbolag (FFFS 2011:1) finns bestämmelser om hur företagen ska mäta, styra, rapportera och kontrollera de risker som ersättningssystem kan medföra. Av föreskrifterna fram- går bland annat att institut ska ha en ersättningspolicy och de krav som ska gälla för denna. I den mån direktivsändringarna i artikel 74.1 och 92 motiverar särskilda genomförandeåtgärder bör sådana där- med vidtas genom föreskrifter på lägre nivå än lag med stöd av befintliga bemyndiganden. Ändringen från ”de behöriga myndig- heterna” till ”medlemsstaterna” i inledningsfrasen i artikel 92.2 mar- kerar endast att ansvaret i den delen ska finnas inom medlemsstaten och därmed inte ligga på i de fall myndig- heten är behörig myndighet enligt direktivet. Ändringen innebär därmed inte i sig någon begränsning för medlemsstaterna att bemyn- diga den nationella behöriga myndigheten att utfärda föreskrifter i sådan del. Artikel 75 innehåller anvisningar om hur behöriga myndigheter ska utöva tillsyn över ersättningspolicy. kreditinstitutsdirektiv i svensk rätt gjordes bedömningen att detaljerade regler om vad tillsyn ska omfatta inte bör framgå av lag utan i stället regleras genom föreskrifter på lägre nivå (jfr prop. 2006/07:5 s. 343 och prop. 2013/14:228 s. 203). I linje med detta resonemang bör det inte vidtas några särskilda lagstiftnings- åtgärder för att genomföra ändringarna i artikel 75.1 i svensk rätt. I den del artikel 74 riktar sig mot krävs inte några nationella genomförandeåtgärder. Innehållet i direktivet: I artikel 94 anges de principer som ska gälla för ersättningens rörliga delar. Den tid som en viss rörlig ersättnings- del ska skjutas upp har genom ändring i artikel 94.1 m förlängts. Språkliga justeringar har också gjorts i punkten l. Ett tillägg i ny artikel 94.3 innebär vidare att vissa av kraven inte ska tillämpas för a)Ett institut som inte är ett stort institut enligt tillsynsförord- ningen och vars tillgångar i genomsnitt och på enskild nivå i enlig- het med direktivet och tillsynsförordningen är lika med eller över den fyraårsperiod som föregår innevarande räkenskapsår. b)En anställd vars årliga rörliga ersättning inte överstiger och inte motsvarar mer än en tredjedel av den anställdes totala årliga ersättning. Medlemsstaterna får dock enligt artikel 94.4 sänka eller höja det tröskelvärde som anges i artikel 94.3 a förutsatt att a)det institut avseende vilket medlemsstaten tillämpar denna bestämmelse inte är ett stort institut enligt tillsynslagens definition och att, vid en höjning av tröskelvärdet, i)institutet uppfyller de kriterier som anges i artikel 4.1.145 b, c och d i tillsynsförordningen, och ii)tröskelvärdet inte överstiger , b)det är lämpligt att ändra tröskelvärdet med hänsyn till institutets verksamhet och dennas art och omfattning samt institutets interna organisation eller, om så är tillämpligt, särdragen för den grupp som det tillhör. En medlemsstat får vidare enligt artikel 94.5 genom undantag från artikel 94.3 b besluta att anställda som har rätt till en årlig rörlig ersätt- ning som understiger det tröskelvärde och den andel som där avses inte ska omfattas av det undantag som där anges på grund av nationella marknadsegenskaper vad gäller ersättningspraxis, eller på grund av dessa personers typ av ansvarsområden och arbetsuppgifter. Även i artikel 94.2, som riktar sig till , har ändringar gjorts. Dessutom har nya bestämmelser, som berör och kommissionen, tillkommit genom artikel 94.6 och 94.7. Skälen för utredarens bedömning: I 6 kap. 4 c § LBF och 8 kap. 8 f § LVM anges att den rörliga ersättningen till en anställd vars funktion eller totala ersättningsnivå innebär att han eller hon kan ha en väsentlig inverkan på ett värdepappersbolags riskprofil inte får vara större än den fasta ersättningen. Direktivets reglering om rörlig ersättning i övrigt har genomförts genom före- skrifter (FFFS 2011:1). Även ändringarna genom artikel 94.1 och 94.3–94.5 bör lämpligen genomföras på motsvarande sätt med stöd av befintliga bemyndiganden, som återfinns i 16 kap. 1 § 5 LBF och 8 kap. 35 § 1 LVM. I den del artikel 94 riktar sig till kommissionen och krävs det inte några åtgärder för att genomföra bestämmelserna i svensk rätt. 6.9Åsidosättande av revisorernas och särskilda granskares rapporteringsskyldighet Utredarens förslag: får kräva att en revisor eller en särskild granskare som åsidosatt sina rapporteringsskyl- digheter till ska bytas ut. Innehållet i direktivet: I artikel 63.1 har ett tillägg gjorts till skyl- digheten för personer ansvariga för den lagenliga kontrollen av årsbokslut och sammanställd redovisning. I tillägget anges att med- lemsstaterna ska föreskriva att behöriga myndigheter får kräva att en person som utför en sådan revision som avses i bestämmelsen ersätts om den personen agerar i strid med sina skyldigheter enligt bestäm- melsen, det vill säga inte följer kraven på rapportering. Skälen för utredarens förslag: I 13 kap. 10 § LBF och 23 kap. 8 § LVM behandlas revisorers och särskilda granskares rapporteringsplikt har visserligen med stöd av 13 kap. 9 § LBF och 23 kap. 7 § LVM möjlighet att återkalla ett förordnande som inspektionen utfärdat och utse en ny revisor. Rapporteringsskyldigheten, och därmed rätten för behörig myndig- het att enligt tillägget i artikel 63.1 kräva att en revisor eller en särskild granskare som bryter mot skyldigheten ska ersättas, omfattar dock inte bara de av inspektionen förordnade revisorerna utan även andra revisorer och särskilda granskare för institutet, som till exempel stäm- movalda revisorer och sådana revisorer som utsetts med stöd av bestämmelse i bolagsordningen (se prop. 1995/96:173 s. 111). Av 9 kap. 22 § aktiebolagslagen framgår att ett sådant uppdrag upphör , bland annat om den som har utsett revisorn entle- digar honom eller henne på saklig grund och anmäler att uppdraget ska upphöra. Om en revisors uppdrag upphört ska enligt 9 kap. 24 § institutets styrelse vidta åtgärder för att en ny revisor utses. Bestämmelserna i sig ger dock inte rätt att kräva att en revisor som inte efterlevt sin rapporteringsplikt till inspektionen ska bytas ut. För att genomföra tillägget i artikel 63.1 behöver revisorns och den särskilda granskarens rapporteringsskyldighet i LBF och LVM kompletteras med en möjlighet för inspektionen att kräva att en revisor som bryter mot skyldigheterna ska bytas ut. Bestämmelser i den delen bör därför införas i respektive lag. 6.10Tillämpningen av kraven på gruppnivå Utredarens förslag: För varje konsoliderad situation ska det finnas ett ansvarigt företag. Med ansvarigt företag avses 1.moderinstitut i en medlemsstat, 2.finansiella holdingföretag eller blandade holdingföretag som har fått godkännande enligt 1 a kap., •kontrollerats av ett finansiellt moderholdingföretag inom EU, ett finansiellt moderholdingföretag i en medlemsstat, ett blan- dat finansiellt moderholdingföretag inom EU eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag i en medlemsstat som har undantagits från kravet på godkännande enligt 1 a kap. 2 §, och •är utsett att ansvara för att säkerställa att gruppen efterlever kraven på gruppnivå enligt 1 a kap. 3 § 3, och 4.institut, finansiella holdingföretag eller blandade finansiella holdingföretag som vid ingripande enligt 8 kap. 2 § tillfälligt utsetts som ansvarig för att säkerställa efterlevnaden av kraven på gruppnivå. Ett moder- eller dotterföretag som står under tillsyn enligt till- synslagen ska införa styrformer, processer och rutiner om risk- hantering och genomlysning i sina dotterföretag som inte omfattas av kapitaltäckningsdirektivet. Sådana dotterföretag ska uppfylla kraven på individuell nivå. Undantag från kravet på att dotter- företag, som inte omfattas av direktivet, ska uppfylla kraven på individuell nivå ska göras efter ansökan av moderinstitutet. respektive moderinstitut avses ett moderföretag respektive ett moderinstitut inom EU och företag som är ansvarigt företag enligt 3 kap. 1 § andra stycket 2, 3 eller 4. Utredarens bedömning: Möjligheten att på gruppnivå undanta dotterföretag, som redan omfattas av särskilda krav i fråga om ersättningspolicy, ersättningens rörliga delar och ersättnings- kommitté i andra unionsakter eller som skulle omfattats av sådana krav om de vore etablerade i unionen, ska inte utnyttjas. Innehållet i direktivet: I artikel 108 finns bestämmelser om krav på intern process för bedömning av kapitalbehov medan artikel 109 innehåller bestämmelser om institutens styrformer, processer och rutiner. Av bestämmelserna framgår att det kan krävas att kraven på riskhantering ska uppfyllas både individuellt och på grupp- eller undergruppsnivå. Genom ändringar ska nu vissa finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag kunna hållas direkt ansvariga för efterlevnaden av de gruppbaserade kraven. Artikel 108.3, som inne- burit att institut som kontrolleras av ett finansiellt moderholding- företag eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag ska uppfylla skyldigheter på grundval av den konsoliderade situationen för det finansiella holdingföretaget eller blandade finansiella holdingföre- taget, har därför tagits bort. Tillägg har i stället gjorts i artikel 3.3 där det anges att för att säkerställa att krav eller tillsynsbefogenheter som fastställs i direk- tivet eller tillsynsförordningen tillämpas på gruppnivå eller under- gruppsnivå, ska termerna ”institut”, ”moderinstitut i en medlems- stat”, moderinstitut inom EU” och ”moderföretag” också innefatta 1.finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag som har beviljats godkännande enligt artikel 21a, 2.utsedda institut som kontrolleras av ett finansiellt moderholding- företag inom EU, ett blandat finansiellt moderholdingföretag inom EU, ett finansiellt moderholdingföretag i en medlemsstat eller ett blandat finansiellt moderhholdingföretag i en medlems- stat där det berörda moderföretaget inte är föremål för godkän- nande enligt artikel 21a.4 och 3.finansiella holdingföretag, blandade finansiella holdingföretag eller institut som utsetts enligt artikel 21a.6. I fråga om tillämpningsnivån för styrformer, processer och rutiner görs ett tillägg i artikel 109.2 som anger att skyldigheten för moder- företag och dotterföretag som omfattas av direktivet att införa sådana i dotterföretag som inte omfattas av direktivet även ska inklu- dera dotterföretag som är etablerade i finansiella offshore-center. Det görs vidare ett tillägg om att dotterföretag som inte själva om- fattas av direktivet ska uppfylla sina sektorspecifika krav på indivi- duell nivå. Möjligheten för sådana dotterföretag att enligt arti- kel 109.3 undantas från skyldigheterna i fråga om styrformer, pro- cesser och rutiner ska vidare endast gälla om moderinstitutet inom EU – och inte längre institut som kontrolleras av ett finansiellt moderholdingföretag inom EU eller ett blandat finansiellt moder- holdingföretag – kan påvisa för behöriga myndigheter att tillämp- ningen strider mot lag i det tredje land där dotterföretaget verkar. Av ny reglering, artikel 109.4–5, framgår att kraven i artik- larna 92, 94 och 95 inte ska tillämpas på gruppnivå för dotterföretag som är etablerade i unionen om de omfattas av sådana krav i enlighet med andra unionsrättsakter eller dotterföretag som är etablerade i ett tredjeland och som skulle omfattas av sådana krav i enlighet med andra unionsrättsakter om de vore etablerade i unionen. undvika kringgående av kraven ska medlemsstaterna dock säkerställa att kraven ändå tillämpas på anställda vid dotterföretag som inte omfattas av direktivet på individuell nivå om dotterföretaget antingen är ett kapitalförvaltningsbolag eller ett företag som till- handahåller de investeringstjänster och den investeringsverksamhet som förtecknas i avsnitt A punkterna 2, 3, 4, 6 och 7 i bilaga I till direktiv /65/EU, och dessa anställda har fått uppdraget att be- driva yrkesutövning som har direkt väsentlig inverkan på riskpro- filen för instituten i gruppen. Enligt artikel 109.6 ges medlemsstater emellertid möjlighet att på gruppnivå tillämpa kraven på en bredare uppsättning dotterföretag och deras personal. Skälen för utredarens förslag och bedömning Kraven på intern process för bedömning av kapitalbehov och blandade finansiella holdingföretag kan vara moderföretag för en grupp där det ingår institut. Tillsyns- kraven ska i sådana fall tillämpas på holdingföretagets konsoliderade situation (tillsynskrav på gruppnivå, se vidare angående betydelsen av begreppet grupp i dessa sammanhang i avsnitt 2.2.3). Enligt 3 kap. 1 § första stycket 2 samt andra och tredje stycket till- synslagen, som genomför den tidigare bestämmelsen i artikel 108.3, ska i sådana fall ett av holdingföretagets dotterinstitut ha ansvaret för kraven på grupp- och undergruppsnivå. Institut som kontrolleras av sådana holdingföretag kan emellertid inte alltid säkerställa att kraven uppfylls i hela gruppen. För att säkerställa att kraven uppfylls på gruppnivå har därför vissa finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag förts in i det direkta tillämpningsområdet för tillsynsbefogenheter (se skäl 3 i kapitaltäckningsdirektivet). Genom att ta bort artikel 108.3 ska dotterinstitut som regel inte längre vara ansvariga för den konsoliderade situationen i grupper där moderföretaget är ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag. Av artikel 3.3 följer i stället att vad som enligt artikel 108.2 och 108.4 gäller för moderinstitut, moder- företag och institut också ska gälla för finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag som fått godkännande enligt artikel 21a samt institut, andra finansiella holdingföretag och blan- dade finansiella holdingföretag som i stället för ett godkänt holding- företag fått ansvar för att säkerställa att gruppen efterlever kraven på gruppnivå. Det innebär att dessa företag ska uppfylla skyldigheterna på grupp- och undergruppsnivå. Ändringarna i artikel 108 jämfört med artikel 3.3 innebär alltså att 3 kap. 1 § första stycket 2 samt andra och tredje stycket tillsynslagen bör tas bort. behöver vad som gäller för institut i 3 kap. 1 § första stycket 1 göras tillämpligt även för de företag som avses i artikel 3.3. Det görs lämpligen genom att ange de företag som i en konsoliderad situation kan vara ansvarigt företag. Med konsoliderad situation avses enligt artikel 4.1.47 tillsynsförordningen den situation som blir resultatet av att kraven om konsolidering under tillsyn enligt förordningen tillämpas på ett institut på samma sätt som om det insti- tutet, tillsammans med ett eller flera andra enheter, utgjorde ett enda institut. Begreppet ”ansvarigt företag” bör omfatta moderinstitut i en medlemsstat och de företag som anges i artikel 3.3 kapitaltäcknings- direktivet. Följdändringar av att även andra företag än institut kan vara ansvariga för den konsoliderade situationen bör även göras i 3 kap. 2 och 3 §§ tillsynslagen. Ett blandat finansiellt holdingföretag kan vara ansvarigt för att kapitaltäckningsregelverket uppfylls som det finns bestäm- melser i Solvens II-direktivet2 och konglomeratdirektivet som hol- dingföretaget har att förhålla sig. Det kan innebära att det blandade finansiella holdingföretaget omfattas av flera olika regleringar som inte är förenliga med varandra. ska i sin tillsyn i dessa fall göra en adekvat avvägning mellan regelverken där allmänna principer som proportionalitet ska tas i beaktande (prop. 2013/14:228 s. 190). Kraven på styrformer, processer och rutiner Kraven i artikel 109.2 och 109.3 på att företag som omfattas av direk- tivet ska se till så att styrformer, processer och rutiner införs i dotter- företag, som inte omfattas av direktivet, har tidigare genomförts i 3 kap. 4 § tillsynslagen. Av bestämmelsen framgår att ett moder- eller dotterföretag som står under tillsyn enligt lagen ska uppfylla kraven i 6 kap. 2 § första stycket och 3 § LBF samt 8 kap. 4 § första stycket och 2Europaparlamentets och rådets direktiv /138/EG av om upp- tagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet 5 § LVM på grupp- eller undergruppsnivå. För att uppfylla kraven på grupp- eller undergruppsnivå ska företaget enligt andra stycket införa styrformer, processer och rutiner i sina dotterföretag som är etable- rade i ett land utanför EES.