sou · H7B365 · 2019-12-16 00:00:00 — Det bör noteras att stor- stadsregionerna geografiskt är relativt stora i denna indelning och inkluderar mindre kommuner långt från staden som namngett regionen, som t.ex. (), () och (). Dessa kommuner inkluderas bl.a. utifrån pendlingsmönstren till och från kommunerna.78 Eftersom de tre storstadsregionerna skiljer sig mycket åt i många avseenden och befolkningsmässigt är stora redovisas de i regel separat. Den minst tätbefolkade regiontypen är landsbygdsregioner mycket avlägset belägna, som består av regioner utan områden och i genomsnitt längre än 1,5 timmes resväg i bil till en tätort med minst 50 000 invånare. Denna regiontyp består av kommuner i inland och , exempelvis Jokk- mokk, och . I tabell 6.1 sammanfattas befolkningsstatistik för de olika regiontyperna. av befolkningen bodde 2016 i storstadsregionerna, medan bodde i täta regioner nära större stad.79 I den sistnämnda regiontypen ingår exempelvis , och . 77Så kallade FA-regioner. 78Pendlingsströmmar till och från lokala arbetsmarknadscentra utgör ett av kriterierna för att inkludera kommuner i en viss region. 79Mer än hälften av befolkningen har mindre än 45 minuters resväg i bil till en tätort med minst 50 000 invånare. Regionala skillnader i inkomst Det bör noteras att data ibland inte finns tillgängligt för denna indelning. Därför används i enstaka fall andra geografiska indelningar. Anm.: Befolkning avser antalet personer . Definition av regiontyper enligt följande. Storstadsregion: av befolkningen bor i rurala områden. Tät region: 20– av befolkningen bor i rurala områden. Landsbygdsregion: av befolkningen bor i rurala områden. En region klassificeras som nära en större stad om av dess befolkning har mindre än 45 minuters resväg i bil till en stad som har mer än 50 000 invånare, som mycket avlägset belägen om den är utan områden med minst 5 000 invånare och har minst 90 minuters resväg i bil till en stad som har mer än 50 000 invånare. Övriga regioner klassificeras som avlägset belägna (Tillväxtanalys 2014). Regionala skillnader i inkomst Källor: och . Regionala skillnader i inkomst 6.1Den makroekonomiska utvecklingen i olika regioner Den regionala ekonomiska utvecklingen mäts vanligtvis med bruttoregionprodukten (BRP), som anger hur stor produktionen av varor och tjänster är inom en viss region. Summan av regionernas BRP är definitionsmässigt lika med bruttonationalprodukt. Under har produktionen koncentrerats allt mer till storstadsregionerna (se figur 6.3).80 Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion mycket avlägset belägen Anm.: BRP är deflaterad med BNP-deflatorn. Källor: RAPS/, och egna beräkningar. ökade BRP kraftigt i storstadsregionerna, särskilt i . Ökningen var betydligt lägre utanför storstadsregionerna. I synnerhet växte produktionen i landsbygdsregionerna långsamt, särskild i landsbygdsregioner där en stor del av befolkningen bor mycket långt från en större stad (mycket avlägset belägna). Utvecklingen innebär att det 2016 var av produktionen som utfördes i storstadsregionerna, 80 Analyserna i avsnitt 6.1 baserar sig i allmänhet på beräkningar gjorda i regionala modell Regionalt Analys och Prognossystem (RAPS). Regionala skillnader i inkomst jämfört med 1995. Störst var produktionen i med av landets produktion 2016. En betydande del av produktionen utfördes i täta regioner nära en större stad. Sammantaget utfördes därmed av produktion i storstadsregioner och täta regioner nära en större stad. 6.1.1Ökande regionala skillnader i BRP per invånare Även när hänsyn tas till antalet invånare i regionerna ses en tydlig divergens i den ekonomiska utvecklingen. De regioner som 1995 hade högst BRP per invånare har i allmänhet också haft en snabbare tillväxt i BRP per invånare – 2016 (se figur 6.4). Det är framför allt storstadsregionerna, och i synnerhet Stockholms- och Göteborgsregionerna, som växt snab- bare än övriga . I landets övriga regioner har BRP per invånare också ökat, men i något långsammare takt. Skillnaden mellan regiontypen med högst respektive lägst tillväxt i BRP per invånare var i genomsnitt en procentenhet 1995–2016. Utvecklingen innebär att BRP per invånare 2016 var väsentligt högre i storstads- regionerna, högre än riksgenomsnittet. Skillna- derna mellan storstadsregionerna är emellertid betydande. I Stockholm- och Göteborgsregionerna var BRP per invånare respektive högre än riksgenomsnittet. I var BRP per invånare däremot lägre än riksgenomsnittet.81 81 Utvecklingen i påverkas också av en gränsregional effekt av närheten till . Regionala skillnader i inkomst Tät region nära en Genomsnittlig BRP per capita 1995 (1 000-tal kronor) Anm.: Trendlinje med streckad linje (populationsviktad). Källor: och egna beräkningar. En liknande tendens till divergens har observerats i flera andra jämförbara länder (se t.ex. IMF 2019). I är skillnaderna mellan regionerna dock något mindre än i flertalet andra avancerade ekonomier.82 Forskning tyder på att divergens mellan regioner inom ett land är en del av den ekonomiska utvecklingen som följer av ökad specialisering och agglomeration. Den ekonomiska aktiviteten koncentreras till vissa regioner för att nyttja stordriftsfördelar i produktion och handel med varor och tjänster. Denna process inne- bär att vissa regioner växer snabbare än andra. Över tid kan tillväxten sprida sig till övriga regioner som möjligen även kan växa ikapp. Fördjupningsruta 6.2 ger en kortfattad överblick över denna forsk- ningslitteratur. Ökande regionala skillnader kan i vissa fall även vara en följd av att företag och arbetskraft i regionen inte kan eller förmår anpassa sig till förändrade ekonomiska förutsättningar. Sådana regioner växer långsammare exempelvis på grund av att arbetskraft eller kapital inte flyttar till företag eller regioner där avkastningen 82Enligt IMF (2019) är kvoten mellan BRP per invånare i regionerna i som 2010 hade lägst och högst BRP per invånare 1,7, jämfört med 2,5 för genomsnittet i de avancerade ekonomierna. Några länder som har en mindre skillnad mellan regionerna mätt på detta sätt är (1,4), (1,6) och (1,7). Störst var skillnaden i (5,0). Regionala skillnader i inkomst skulle varit högre. Det kan leda till högre arbetslöshet och lägre produktivitet inom regionen. Det bör nämnas att arbetspendling över region- och landsgrän- serna potentiellt påverkar måttet BRP per invånare. Pendlare bidrar inte till produktionen i den region där de är bosatta utan där arbetsstället ligger, men befolkningsmässigt räknas de till den region (och land) där de är folkbokförda. Pendling diskuteras vidare i av- snitt 6.1.5. En relaterad problematik är att företag i en region kan ha ägare som är bosatta i en annan region. En del av företagsvinsterna kan därmed tillfalla invånare i andra regioner. BRP per invånare ger därmed inte nödvändigtvis en rättvisande bild av vilka resurser som kommer invånarna i regionen till del. I avsnitt 6.2 analyseras den regionala fördelningen av förvärvs- och kapitalinkomster med fokus på de bosatta i respektive region. Anm.: BRP per invånare avser antalet invånare i regionen i genomsnitt . Siffror för riket exkluderar delar av det ekonomiska territoriet som inte direkt kan knytas till en enskild region, t.ex. ambassader och konsulat. Ökande skillnader drivs av skillnader i produktivitetstillväxten De ökande skillnaderna i BRP per invånare har drivits av en starkare utveckling i storstadsregionerna av framför allt produktiviteten, men Regionala skillnader i inkomst även i viss utsträckning av demografiska faktorer. BRP per capita kan delas upp i fyra komponenter:83 1.andelen i arbetsför befolkning (20–),84 I figur 6.5 redovisas tillväxten i per invånare 1995–2016 upp- delat på de fyra komponenterna i förhållande till riksgenomsnittet. Figuren visar att det framför allt var utvecklingen i produktiviteten som bidrog till att regionerna divergerade. I Stockholms- och Göteborgsregionerna ökade produktiviteten mer än i riket som helhet, medan den i övriga regioner ökade mindre än i riket. Även andelen invånare 20–och nettopendlingen bidrog till att BRP per invånare divergerade. När det gäller sysselsättningsgraden före- faller det inte finnas någon tydlig systematik. Sysselsättningsgraden utvecklades sämre än riket i och tät region nära större stad, men bättre än riket i mycket avlägset belägen landsbygd och . Nedan beskrivs utvecklingen i de olika delkomponenterna mer i detalj. 83Dekomponeringen baseras på ekvationen Y/N= (Y/Sd) x (Sd/Sn) x (Sn/Na) x (Na/N), där Y är BRP, N är befolkningen, Na är befolkningen 20–, Sn är förvärvsarbetande natt- befolkning 20–och Sd är förvärvsarbetande dagbefolkning 20–. 84Här definierad som andelen invånare i regionen i åldern 20–. 85Antalet förvärvsarbetande dagbefolkning 20–som andel av antalet invånare 20–. Med förvärvsarbetande dagbefolkning avses personer som är sysselsatta i regionen, oberoende av var de är folkbokförda. 86Antalet förvärvsarbetande dagbefolkning 20–som andel av antalet förvärvsarbetande nattbefolkningen 20–. Med förvärvsarbetande nattbefolkning avses sysselsatta som är folkbokförda i regionen, oavsett vart de är sysselsatta. 87Här definierad som BRP per sysselsatt 20–. Regionala skillnader i inkomst -0,2 -0,4 -0,6 -0,8 -1,0 -1,2 Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion mycket avlägset belägen Anm.: Figuren visar bidragen till den årliga tillväxten i per invånare 1995–2016 i förhål- lande till riket från fyra olika delkomponenter. Exempelvis var ökningstakten i BRP per invånare 1995 – 2016 i tät region nära större stad lägre än i riket, där 0,39 p.e. berodde på att produktivitetstillväxten var lägre än i riket, 0,03 p.e. på att sysselsättningsgraden ökade mindre än i riket, 0,07 p.e. på att pendlingen ökade mindre än i riket och 0,04 p.e. på att andelen arbetsföra minskade mer än i riket. Källor: RAPS/, och egna beräkningar. Regionala skillnader i inkomst Fördjupningsruta 6.2: Varför koncentreras produktionen till stor- städer? (1920) identifierade tre huvudsakliga förklaringar till att produktionen koncentreras geografiskt i täta miljöer. För det första, genom att lokalisera sig i täta miljöer kommer företagen närmare både kunder och leverantörer vilket minskar kostna- derna för transport. För det andra utgör en tät miljö en stor och bred arbetsmarknad, särskilt för specialiserade arbetsuppgifter, som underlättar för arbetstagare och arbetsgivare att hitta varandra. För det tredje sprids kunskap och innovativa idéer lättare i täta miljöer. menade att kunskapen i täta miljöer fanns ”i luften” och att det därigenom ofta sker ett produktivt kunskapsutbyte och lärande utan att någon av de inblandade nödvändigtvis är medvetna om det. ramverk har utgjort grunden för mycket av forskningen om s.k. agglomerationseko- nomier, dvs. de ekonomiska fördelarna av produktion i täta miljöer. Romer (1986, 1990 och 1994) och (1988) utvecklade s.k. endogena tillväxtmodeller där kunskap och idéer utgjorde grunden för den ekonomiska tillväxten. Till skillnad från fysiskt kapital och humankapital är kunskap en icke-rivaliserande nyttighet: fler kan använda kunskapen utan att det påverkar andras möjligheter att göra detsamma. Kunskap medför ökande skalfördelar i produktionen och möjliggör därmed uthållig till- växt (2019). De endogena tillväxtteorierna ger ett teore- tiskt stöd för de överspillningseffekter av kunskap som bl.a. framhöll. Krugman (1991a, 1991b, 1998 och 2011) utvecklade den s.k. centrum-periferimodellen som beskriver hur en till en början differentierad ekonomi kan övergå till att bestå av ett industria- liserat ”centrum” och en jordbruksbetonad ”periferi”. Modellen utgår från att företag har incitament att lokalisera sig i stora marknader för att utnyttja stordriftsfördelar i produktionen och minska transportkostnader. Individer har incitament att ﬂytta till den större regionen, som erbjuder högre reallöner och större mångfald av varor. Därmed påverkar de även marknadsstorleken, vilket i sin tur påverkar företagens lokalisering. Att produktionen koncentreras till storstäder beror således på en interaktion mellan Regionala skillnader i inkomst stordriftsfördelar, transportkostnader och marknadsstorlek. Krugmans modell blev startpunkten för den teoribildning som kallats ny ekonomisk geografi. Duranton och Puga (2004) utgår från incitament på företags- och individnivå för att beskriva hur agglomerationsekonomier uppstår. De betonar tre grundläggande mekanismer. För det första ger täta miljöer möjlighet till delning: människor kan dela på exempelvis kostnader för tillgång till vattenverk, och sjukhus, medan företag kan dela på tillgången till t.ex. under- leverantörer. För det andra ökar sannolikheten för och kvaliteten av matchningar mellan arbetstagare och arbetsgivare. För det tredje innebär täta miljöer fler möjligheter till lärande, bl.a. genom sociala interaktioner eller rekrytering av erfaren personal. Tanken om täta miljöer som tillväxtdrivande kunskaps- centrum har framhållits av flera forskare. (2002) anser att innovation och tillväxt genereras av kreativa människor. Denna ”kreativa klass” föredrar att bo i områden som är toleranta, är teknologiskapande och där andra talangfulla människor bor. Det drar även till sig produktiva företag som vill rekrytera kompetent personal. Dessa kreativa miljöer skapas ofta i storstäder, men kan även uppstå i andra regioner. Glaeser (2012) menar att stads- miljöer är centrala för den ekonomiska utvecklingen. De främjar innovation genom bl.a. att underlätta interaktionen mellan människor, attrahera kompetenta människor och utveckla deras kunskaper i konkurrens med andra. Sammantaget visar ekonomisk teori att stordriftsfördelar, kunskap och lärande är en viktig förklaring till varför produkt- ionen koncentreras till storstäder. Flera empiriska studier bekräftar sambandet mellan täthet och produktivitet. Exempelvis visar Ciccone och (1996) att när sysselsättningstätheten i amerikanska stater fördubblas, ökar den genomsnittliga produk- tiviteten med 5–. Liknande empiriska samband åter- finns i flera andra länder (se Tillväxtanalys 2017). Regionala skillnader i inkomst 6.1.2Den demografiska utvecklingen har bidragit till divergens mellan regionerna har andelen i arbetsför ålder (20–) minskat i riket, framför allt på grund av en allt större andel äldre i befolkningen. Utvecklingen har dock varierat mellan regioner. I figur 6.6 redovisas andelen personer 20–i befolkningen 1995 respektive 2016 uppdelat på regiontyper. I Malmö- och Göteborgsregionerna, där andelen personer 20–var relativt hög 1995, förändrades andelen i stort sett inte. I övriga regiontyper däremot, de som i figur 6.6 ligger under diagonalstrecket, minskade andelen i arbetsför ålder . Störst var minskningen i täta regioner där större delen av befolkningen bor långt från en större stad (avlägset belägen). Denna regiontyp inkluderar bl.a. , och . Även i minskade andelen per- soner 20–, men från en hög nivå. Andelen 20-64 åriga i befolkningen 2016 Tät region nära en Andelen 20-64 åriga i befolkningen 1995 Källor: och egna beräkningar. Unga flyttar till storstadsregionerna Den underliggande dynamiken skiljer sig dock väsentligt mellan storstadsregionerna och övriga regiontyper. Regionala skillnader i inkomst Störst var ökningen i med (se figur 6.7). Även regiontypen täta regioner nära större stad, som befolknings- mässigt är störst, växte men i en långsammare takt än storstads- regionerna. minskade befolkningen i landsbygdsregioner där en stor del av befolkningen bor långt eller mycket långt från en större stad. Minskning var störst, 1995–2018, i region- typen mycket avlägset belägen landsbygd. Landsbygdsregionerna minskade sammantaget med under perioden.88 Befolkningstillväxt 1995–2018 Tät region nära en Anm.: Trendlinje med streckad linje (befolkningsviktad). Logaritmerad skala på x-axeln. Källor: och egna beräkningar. Befolkningsökningen i storstadsregionerna har drivits av invandring från utlandet, inflyttning från andra regioner samt ett positivt födelsenetto (se figur 6.8).89 Invandringen var den mest betydande faktorn och bidrog även positivt till befolkningstillväxten i övriga regioner i landet. Men i regioner utanför storstadsregionerna har ett positivt invandringsnetto i allmänhet motverkats av ett negativt 88Det finns även ett starkt samband mellan befolkningstäthet och befolkningstillväxt. Region- typer med större befolkningstäthet (befolkning per kvadratkilometer) 1995 hade 1995–2018 en högre befolkningstillväxt. 89Födelsenettot anger skillnaden mellan antalet födelser och antalet döda. Regionala skillnader i inkomst födelsenetto samt utflyttning till andra regioner. Det är i stor ut- sträckning unga i reproduktiv ålder som flyttar till storstadsregion- erna från andra regioner (se figur 6.9).90 Det bidrar i förlängningen till ett födelseunderskott i utflyttningsregionerna och ett födelse- överskott i inflyttningsregionerna (Tillväxtanalys 2016). -0,5 -1,0 -1,5 -2,0 Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion mycket avlägset belägen Källa: (2018). 90Ungefär av inrikes inflyttningarna till , och Stor- görs av personer i åldern 20–. Flyttmönstren skiljer sig något mellan storstadsregionerna. Antalet inrikes inflyttningar och utflyttningar är större i jämfört med och . Även tendensen till inflyttning (netto) i åldern 25–och utflyttning (netto) i åldersgrupperna 0–och 36–är kraftigare i Stor- Regionala skillnader i inkomst 0 -1 000 -2 000 -3 000 Anm.: Avser antal personer inflyttade minus utflyttade från regionerna. En allt större andel av befolkningen bor i storstadsregionerna Utvecklingen har medfört att andelen av landets befolkning som bor i storstadsregioner har ökat från av befolk- ningen till 2018. Även om befolkningen i tät region nära större stad har ökat i absoluta tal, har andelen av befolkning som bor i denna regiontyp minskat från 1995 till 2018. En annan konsekvens är att befolkningsstrukturen har blivit allt mer olika mellan regionerna. Andelen äldre har ökat i landet som helhet på grund av att det föds färre barn per kvinna i fertil ålder och att medellivslängden har stigit. De regionala flyttmönstren har för- stärkt denna utveckling i vissa regioner och motverkat den i andra. I landsbygdsregionerna där en stor del av befolkningen bor långt från större stad ökade andelen av befolkningen som är från 1995 till 2015. Ökningen var väsentligt mindre i storstadsregionerna, från till . har andelen barn i riket minskat, en minskning som har Regionala skillnader i inkomst varit betydligt större i landsbygdsregionerna. Kapitel 7 belyser hur en fortsättning av dessa trender de kommande 15 åren påverkar ut- vecklingen av välfärdstjänsterna vård, skola och omsorg i ett regionalt perspektiv. Den viktigaste anledningen till att BRP per invånare har divergerat mellan regionerna är skillnader i tillväxten i arbetsproduktiviteten 1995–2016. Starkast var tillväxten i , där arbets- produktiviteten 1995 var högre än riksnivån (se figur 6.10). Denna skillnad ökade till 2016. Även i växte arbetsproduktiviteten något mer än i riket och skillnaden mot riket var 2016, jämfört med 1995. I övriga regioner växte produktiviteten däremot långsammare än i riket. Lägst var produktivitetstillväxten i lands- bygdsregioner där en stor del av befolkningen bor mycket långt från en större stad, där produktivitetsnivån 1995 var över riksnivån och föll till av riksnivån.91 En trolig anledning till denna divergens är s.k. agglomerations- fördelar, dvs. att produktiviteten ökar mer inom geografiska områden där företag och arbetskraft koncentreras. Det sker bl.a. då täta miljöer möjliggör stordriftsfördelar, ökad specialisering och kunskapsutbyte (se fördjupningsruta 6.2). 91Det bör nämnas att produktiviteten varierar mycket mellan åren i denna regiontyp eftersom det produktionsmässigt är en relativt liten region. Förändrade produktions- och efterfråga- förhållanden i enskilda företag kan därför ha stort genomslag på produktiviteten i regionen. Regionala skillnader i inkomst nära en större stad Anm.: Produktivitet är här definierad som BRP per sysselsatt 20–. Källor: (regionalräkenskaper) och egna bearbetningar. Kunskap och kompetens en viktig drivkraft för produktivitetstillväxt En avgörande faktor för produktivitetstillväxten i de olika region- erna är arbetskraftens kunskap och kompetens. Forskning visar att tillväxten är högre i regioner där andelen sysselsatta med längre universitets- eller högskoleutbildning är högre. I en studie som om- fattar mer än 1 500 regioner i 110 länder visar exempelvis Gennaioli m.fl. (2013) att tillgången till humankapital är den enskilt viktigaste förklaringsfaktorn för regional tillväxt.92 I är andelen högutbildade större i storstadsregionerna än i övriga regiontyper (se figur 6.11). Andelen med eftergymn- asial utbildning uppgick exempelvis till i , medan den var i mycket avlägset belägna lands- bygdsregioner. Arbetskraft med längre utbildning är över lag mest benägen att flytta och flytten sker ofta till de stora städerna (och 2019). m.fl. (2017) betonar tre anledningar till att human- kapitalet och utbildningsnivån spelar en betydande roll för produkti- vitetsutvecklingen. För det första är kvaliteten och bredden på den 92För en översikt av den empiriska litteraturen, se t.ex. Combes och Gobillon (2015). Regionala skillnader i inkomst lokala rekryteringsbasen en väsentlig faktor när företag väljer vart de ska lokalisera sig. Det gäller inte minst för tillväxtbranscher och kunskapsintensiv verksamhet. förefaller i högre utsträckning vara lokaliserade i storstadsregioner (se Tillväxtanalys 2016). Dessa företag är ofta kunskapsintensiva verk- samheter inom exempelvis finansbranschen, IT-branschen och FoU-relaterade verksamheter (se 2012). För det andra är en högutbildad arbetskraft en väsentlig drivkraft för entreprenörskap och innovation i den lokala ekonomin. Gennaioli m.fl. (2013) visar exempelvis att utbildningsnivån bland entreprenörer är en viktig faktor för nyetablering av och produk- tiviteten i företag i olika regioner. För det tredje har humankapitalet i en region en effekt på företagens och arbetskraftens förmåga att sprida information om och tillgodogöra sig ny teknologi och kunskap som utvecklas i omvärlden. Även om forskningslitteraturen tenderar att fokusera på utbildningsnivån hos arbetskraften som central för regional tillväxt ger tillväxten som skapas även upphov till arbetstillfällen för personer med kortare utbildning. Till exempel visar analyser av så kallade lokala sysselsättningsmultiplikatorer i att ett nytt kunskapsintensivt jobb inom industrin skapar en expansion av den lokala tjänstesektorn med ungefär tre nya jobb (se Moretti och 2013). Anledningen är att ett växande antal personer med längre utbildning och högre inkomst kan bidra till en ökad efterfrågan, vilket skapar utrymme för ett större och bredare utbud av tjänster och produkter. Det skapar i sin tur arbetstillfällen som inte nödvändigtvis kräver en längre högskoleutbildning. Regionala skillnader i inkomst Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregio n nära större stad Landsbygdsregio n avlägset belägen Landsbygdsregio n mycket avlägset belägen Källor: och egna beräkningar. 6.1.4Sysselsättningen har ökat kraftigt i storstäderna Utvecklingen i sysselsättningsgraden är central för utvecklingen i BRP per invånare. Sysselsättningsgraden har ökat i samtliga region- typer och förfaller i allmänhet ha ökat mer i regioner med lägre sysselsättningsgrad (se figur 6.12). Ett undantag är där sysselsättningsgraden ökade relativt lite och nivån var lägst såväl 1995 som 2016.93 Störst var ökningen i och i mycket avlägset belägna lands- bygdsregioner. 93Sysselsättningsutvecklingen i påverkas också av närheten till . Regionala skillnader i inkomst Sysselsättningsgrad, 20-64 år Tät region nära en större stad