sou · H7B331 · 2019-06-03 00:00:00 — Eftersom rättsverkningarna av ett godkännande för F-skatt inte längre skulle vara knutna till uppvisandet av en F-skattsedel eller ett F-skattebevis fanns det, enligt regeringen, ingen anledning att hålla fast vid ett förfarande med årliga beslut.12 Regeringen ansåg också, med hänsyn till de goda erfarenheter som fanns av den dåvarande automatiska förnyelsen av F-skattsedlarna, att ett godkännande för F-skatt borde kunna gälla tills vidare utan att risken för missbruk ökar. Regeringen pekade i detta sammanhang på den möjlighet till årlig kontroll av om näringsverksamhet bedrivs som ges i samband med att den slutliga skatten fastställs. Det årliga utskicket av F-skattsedlar och F-skattebevis avskaffa- des och godkännandet kom att gälla tills vidare. För del ansågs det inte ha någon större betydelse eftersom ändå skulle behöva underrätta företagen om den årliga debiteringen av F-skatt. Regeringen menade dock att ändringen förutsatte att vidareutvecklade tjänster där uppgift om godkännande för F-skatt enkelt kunde fås. För företagen och andra enskilda per- soner ansågs förslaget inte få annat än marginella effekter.13 Omprövning av ett beslut om godkännande för F-skatt I 66 kap. SFL finns bestämmelser om omprövning. Av 20 § första stycket framgår att beslut om ansvar för skatt eller avgift enligt 59 kap. SFL och beslut om skattetillägg när skatteavdrag inte har gjorts inte får omprövas till nackdel för den som beslutet gäller. Av andra stycket framgår att beslut som är möjliga att återkalla inte får omprövas till nackdel för den som beslutet gäller. Det innebär att bestämmelserna i 66 kap. SFL om omprövning till nackdel inte ska tillämpas på beslut om godkännande för F-skatt. Beslut om godkännanden för F-skatt får alltså bara ändras till nack- del om förutsättningar för återkallelse föreligger. Förbudet gäller, som framgår, bara omprövning till nackdel för den som beslutet gäl- ler. I andra fall ska övriga bestämmelser om omprövning i kapitlet alltså tillämpas.14 2010/11:165 s. 327. En grundförutsättning för att godkännas för F-skatt är att den sökande bedriver eller har för avsikt att bedriva näringsverksamhet. Av hänvisningen i 3 kap. 14 § SFL framgår att bedömningen av om näringsverksamhet bedrivs eller inte, ska göras utifrån närings- begreppet i 13 kap. IL. Av 13 kap. 1 § IL framgår avgränsningen av inkomstslaget närings- verksamhet. I 1 § första stycket anges att näringsverksamhet är för- värvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. För att näringsverksamhet ska anses föreligga krävs att samtliga tre närings- kriterier, dvs. förvärvsverksamhet, yrkesmässighet och självständig- het, är uppfyllda. För att underlätta tilldelningen av F-skatt och göra det lättare att starta näringsverksamhet i syfte att fler skulle ges möjlighet att starta företag förtydligades självständighetskriteriet genom en ändring av 1 § andra stycket. Där framgår därför att det vid bedömningen om en uppdragstagares verksamhet bedrivs självständigt särskilt ska beaktas vad som avtalats med uppdragsgivaren, i vilken omfattning uppdragstagaren är beroende av uppdragsgivaren och i vilken om- fattning uppdragstagaren är inordnad i dennes verksamhet. I bestämmelsens tredje stycke anges att innehav av näringsfastig- heter och näringsbostadsrätter samt avverkningsrätt till skog alltid räknas som näringsverksamhet och att privatbostadsfastigheter, pri- vatbostadsrätter och andra privatbostäder inte kan ingå i närings- verksamhet. Uttrycket förvärvsverksamhet syftar på att verksamheten ska bedri- vas i vinstsyfte. Verksamheten måste inte rent faktiskt gå med vinst, däremot ska det vara syftet. Kriteriet avgränsar i första hand verk- samheten mot hobbyverksamhet och rent ideell verksamhet.15 Frågan om en verksamhet bedrivs med vinstsyfte eller inte avgörs utifrån en samlad bedömning i varje enskilt fall. Prövningen ska ske utifrån en objektiv bedömning och det är inte den skattskyldiges subjektiva uppfattning om eventuellt vinstsyfte som ska ligga till 15Andersson, M., m.fl., Inkomstskattelagen en kommentar, kommentaren till 13 kap. 1 § (Zeteo, ). grund för bedömningen. Att en verksamhet drivs vidare trots att den gått med underskott kan emellertid vara en omstän- dighet som tyder på att ett objektivt vinstsyfte saknas.16 Om verk- samheten är självständig och varaktig men saknar vinstsyfte betrak- tas den i regel som hobbyverksamhet. Till hobbyverksamhet räknas vanligtvis därför försäljning i mindre skala av produkter som för- ädlats av hobbyidkaren genom, till exempel hemslöjd, trädgårds- odling, biodling, jakt och fiske, djuruppfödning, kulturell verksam- het och hästsport.17 Att verksamheten ska vara yrkesmässig innebär att den ska drivas regelbundet, varaktigt och ha en viss omfattning. uttrycks att verksamheten ska vara vanemässig. Syftet med detta kriterium är främst att skilja ut inkomster av näringsverksamhet från inkomster av kapital. I det fall verksamheten är väldigt omfattande kan den anses vara yrkesmässig trots att verksamheten endast bedrivs . Vidare gäller att om verksamheten i stället bedrivs ställs kravet på omfattning inte lika högt. Detta innebär att den ena förutsättningen kan väga upp avsaknaden av den andra.18 En verksamhet ska också bedrivas självständigt. Kravet avgränsar mot inkomstslaget tjänst och innebär att verksamheten inte får ha karaktären av en anställning. Av 13 kap 1 § andra stycket IL framgår vad som särskilt ska beak- tas vid bedömningen om en uppdragstagare ska anses bedriva verk- samheten självständigt. I förarbetena anges bl.a. att en helhets- bedömning ska göras utifrån ett antal kriterier. RÅ 1968 not. 509 och RÅ 2010 ref. 111. 17Se rättsliga vägledning 2019, Hobbyverksamhet, /rattsligvagledning/edition/2019.3/326279.html (hämtad ). 18Jfr , M., m.fl., Inkomstskattelagen en kommentar, kommentaren till 13 kap. 1 §, (Zeteo, ). angivna kriterier lyfts dock fram och ges ökad betydelse.19 Dessa tre kriterier är inbördes likvärdiga. Vad uppdragsgivare och uppdragstagare avtalat En viktig omständighet är vad parterna har avtalat, vilket innebär att parternas avsikt att ingå ett uppdragsavtal och uppdragets villkor har betydelse vid bedömningen. Villkor som bedöms kan vara fördel- ning av ansvar och risk, liksom rätt att anta andra uppdrag parallellt eller rätt att tacka nej till fler uppdrag från uppdragsgivaren. Vid bedömningen kan också villkoren för uppdragsgivarens ordinarie anställda beaktas. I vilken omfattning uppdragstagaren är beroende av uppdragsgivaren Om en uppdragstagares beroende till uppdragsgivaren är stort kan det medföra att partsviljan inte får genomslag. Omständigheter som kan påverka bedömningen av om uppdragstagaren är beroende av uppdragsgivaren är till exempel uppdragstagarens avsikt med verk- samheten och om uppdragstagaren står under uppdragsgivarens arbetsledning. Uppdragstagarens avsikt att bedriva näringsverk- samhet kan bl.a. framgå av om uppdragstagaren agerar som en före- tagare och till exempel har registrerat en firma och gjort de anmäl- ningar som krävs av företagare i skatte- och avgiftshänseende. Det är då omständigheter som kan tala för att uppdragstagaren ser sig som näringsidkare. Å andra sidan kan inte det motsatta förhållandet tas till intäkt för att näringsverksamhet inte avses bedrivas. Betydelse för bedömningen om en uppdragstagare är beroende av uppdrags- givaren har också uppdragstagarens rätt att anlita medhjälpare, möj- lighet att anta andra uppdrag och möjligheten att tacka nej till er- bjudna uppdrag. Antalet uppdragsgivare är också en omständighet som kan påverka bedömningen om en uppdragstagare är beroende av uppdragsgivaren. I denna bedömning kan då en verksamhet som bygger på att man hyr ut sig själv för längre uppdrag enbart för att ersätta ordinarie anställda normalt inte anses tillräckligt självständig. Avgörande blir då om arbetsuppgifterna är specifika och avgränsade till sin natur 2008/09:62 s. 32–34. eller om arbetsinsatserna endast gäller arbetsuppgifter allt eftersom de uppkommer. Om man hyr ut sig själv endast för kortare uppdrag till olika uppdragsgivare, exempelvis för att ersätta ordinarie anställ- da tillfälligt vid sjukfrånvaro eller vid arbetstoppar, skulle tjänsterna kunna anses tillhandahållna under sådana former och villkor att det är fråga om självständig verksamhet. I vilken omfattning uppdragstagaren är inordnad i uppdragsgivarens verksamhet Omständigheter som kan påverka bedömningen av om uppdrags- tagaren ska anses inordnad i uppdragsgivarens verksamhet är om verk- samheten utförs i uppdragsgivarens lokaler och med dennes verktyg, ansvarsfördelning mellan parterna, ekonomiskt risktagande, om verk- samheten avser utförande av ålagda arbetsuppgifter efter hand och om arbetsuppgifterna ingår i uppdragsgivarens ordinarie verksamhet samt uppdragets varaktighet. Särskilt om antalet uppdragsgivare I förarbetena anges några exempel på omständigheter som i tidigare praxis normalt talade för att det var fråga om en självständigt bedri- ven näringsverksamhet.20 Där nämns bl.a. att uppdragstagaren hade flera uppdragsgivare. har i ett ställningstagande om Utfärdande av F-skattsedel efter ändrat näringsbegrepp (dnr 131 751308-08/111) ut- talat att i och med att relationen mellan uppdragstagaren och upp- dragsgivaren och deras gemensamma avsikt lyfts fram minskar bety- delsen av kravet på flera uppdragsgivare. Enligt ställningstagandet anses näringsverksamhet bedrivas i följande fall. •Den som hyr ut sig själv för kortare uppdrag (kortare än ) till flera olika uppdragsgivare i syfte att ersätta ordi- narie anställda till följd av tillfälliga behov av arbetskraft t.ex. på grund av sjukfrånvaro eller arbetstoppar förutsatt att det framgår att det är uppdragstagarens avsikt att bedriva uthyrningsverksam- heten som näringsverksamhet. Detta gäller även om förmed- lingen av uppdragstagaren sker via ett bemanningsföretag. •Säljare som arbetar på provisionsbasis och som har sitt tjänste- ställe i bostaden eller i egen lokal. •Dagbarnvårdare som tar hand om andras barn (regelmässigt tre barn eller fler) om tillsynen sker i egen regi. •Konsult, t.ex. ekonomi- eller it-konsult, som påbörjar sin närings- verksamhet med bara enstaka kunder och där den tidigare arbets- givaren är en av kunderna förutsatt att det handlar om avgränsade uppdrag. Även arbete som styrelseledamot för ett bolag som inte ägs av personen själv eller någon närstående om det finns minst tre sådana fortlöpande uppdrag bedömdes i ställningstagandet uppfylla krite- rierna för näringsverksamhet. Med anledning av Högsta förvalt- ningsdomstolens avgörande HFD 2017 ref. 41 har dock Skattever- ket ändrat sitt ställningstagande i denna del.21 Av ställningstagande framgår vidare att följande verksamheter inte anses uppfylla kraven på näringsverksamhet. •En verksamhet som bygger på att man hyr ut sig själv för längre uppdrag i syfte att ersätta ordinarie anställda kan normalt inte anses uppfylla kraven för näringsverksamhet även om parterna kommit överens om att uppdragstagaren ska utföra arbetet som näringsidkare. Det kan exempelvis gälla lärarvikarier, vikarierande sjukvårdspersonal eller chaufförer som ställer sin arbetskraft till förfogande till en och samma uppdragsgivare för (eller mer). •En verksamhet som bygger på att man hyr ut sig själv för kortare uppdrag räknas inte som näringsverksamhet om det sker till endast enstaka uppdragsgivare. •En barnflicka/au pair som arbetar åt en familj och utför merpar- ten av arbetet i familjens bostad kan inte anses bedriva närings- verksamhet. 21Skatteverket, kommentar HFD, mål nr 278–17, Beskattning av styrelsearvode (dnr 202 278405-17/111). I de fall där det klart framgår att uppdragstagaren är beroende av uppdragsgivaren och inordnad i dennes verksamhet på liknande sätt som uppdragsgivarens ordinarie personal kan kravet på närings- verksamhet inte anses vara uppfyllt trots att partsviljan ger uttryck för att den beskrivna verksamheten ska utgöra näringsverksamhet. 4.3.4Särskilt om hinder för att godkännas för F-skatt och grunder för att återkalla ett godkännande. Förutsättningarna för att godkännas för F-skatt framgår av 9 kap. 1 § SFL. ska också enligt 9 kap. 4 § SFL återkalla ett god- kännande för F-skatt om innehavaren eller annan som ska prövas inte längre uppfyller förutsättningarna för att bli godkänd för F-skatt. Vad som sägs nedan gäller därför också vid återkallelse. Skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas (punkten 1) När en person ansöker om att bli godkänd för F-skatt ska godkänna ansökan såvida det inte finns skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas. Det kan finnas skäl till ett sådant antagande om det framgår av sökandens uppgifter att verksamheten inte kan betraktas som näringsverksamhet, om sökanden inte har lämnat tillräckliga uppgifter om verksamheten eller inte lämnat några uppgifter alls. Formuleringen att en F-skattsedel ska utfärdas såvida det inte finns skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas infördes i syfte att göra det lättare att få F-skattsedel. I förarbetena som föregick ändringen lyftes fram att det blev än viktigare att sökanden informeras om att bedömningen är preliminär och att en annan bedömning kan göras senare t.ex. vid taxeringen (numer beskattningen). Det angavs också att det med den föreslagna ändringen var lämpligt att genom samtal eller besök följa upp de som fått F-skattsedel i syfte att kontrollera att den bedrivna verksamheten är näringsverksamhet.22 22Proposition 1997/98:33 Utfärdande av F-skattsedel m.m. (prop. 1997/98:33) s. 41. Tveksamhet i frågan om den beskrivna verksamheten är närings- verksamhet eller inte uppstår oftast i samband med ansökningar från fysiska personer. Juridiska personer som inte bedriver verksamhet En juridisk persons verksamhet beskattas alltid i inkomstslaget näringsverksamhet. behöver därför inte i normalfallet göra någon utredning om en juridisk person bedriver näringsverk- samhet.23 Frågan är därför när det kan finnas skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas av en juridisk person. I förarbeten till lagen angavs att en F-skattsedel efter ansökan får utfärdas för en juridisk person som bedriver eller gör troligt att den kommer att bedriva verksamhet av sådant slag att intäkten därav räknas till intäkt av näringsverksamhet för den som bedriver verk- samheten eller, när verksamheten bedrivs av ett handelsbolag, hos någon delägare i bolaget. Någon mera ingående utredning av om ett aktiebolag eller en ekonomisk förening bedriver eller avser att be- driva näringsverksamhet skulle inte behövas. En enkel ansökan torde i de flesta fall vara tillräcklig. En mer ingående prövning blir natur- ligtvis aktuell om den juridiska personen i fråga har fått sin F-skattsedel återkallad.24 I samma förarbeten anges vidare att i över- ensstämmelse med vad som föreslogs i fråga om fysiska personer bör även för juridiska personer gälla att återkallelse ska ske om den juri- diska personen begär det och att det låg i sakens natur att återkallelse bör kunna beslutas om den juridiska personen inte längre ska bedriva näringsverksamhet.25 Frågan om när det finns skälig anledning att anta att en juridisk person bedriver näringsverksamhet har behandlats i allmänna råd (SKV A 2012:6). Där anges bl.a. följande. 23Jfr rättsliga vägledning 2019, /rattsligvagledning/edition/2019.3/1292.html#h-Juridiska-personer- anses-alltid-bedriva-naringsverksamhet (hämtad ). 1991/92:112 s. 92. Skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas bör anses föreligga då ett aktiebolag har bildats för att överlåtas och först därefter ska starta sin verksamhet, så kallat lager- bolag. När bolaget har upphört att vara lagerbolag kan godkännande för F-skatt komma i fråga. Frågan om när juridiska personer inte bedriver näringsverksamhet har också behandlats av i ett publicerat ställnings- tagande från den 14 februari 2019.26 Där anges att ett bolag som inte kommit i gång med sin verksamhet eller som upphört att bedriva verksamhet kan jämställas med ett lagerbolag i så motto att det inte bedriver eller har för avsikt att bedriva näringsverksamhet vid bedöm- ningen av godkännande för F-skatt. anser att enbart de omständigheterna att den juridiska personens eventuella inkomster ska beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet och att ett nybildat aktiebolag får anses bedriva en näringsverksamhet som fortgår intill dess att bolaget upphör, inte medför ensamt att en juridisk person kan anses bedriva näringsverksamhet vid bedömningen av om bolaget uppfyller kraven för godkännande för F-skatt. Vid bedömandet av godkännande för F-skatt bör även en bedömning göras av om den juridiska personen bedriver rörelse, det vill säga någon form av verk- samhet eller aktivitet. Först när bolaget bedriver eller har för avsikt att bedriva någon form av rörelse uppkommer ett behov av att bli god- känd för F-skatt. Med rörelse avses annan näringsverksamhet än innehav av kontanta medel, värdepapper eller liknande tillgångar. Om kontanta medel, värdepapper eller liknande tillgångar innehas som ett led i rörelsen, räknas innehavet dock till rörelsen, 2 kap. 24 § IL. Avsikt att bedriva näringsverksamhet För företagare kan det vara en förutsättning att bli godkänd för F-skatt redan innan verksamheten kommit i gång. Det räcker därför med att sökanden uppger sig ha för avsikt att bedriva näringsverksamhet i för att han eller hon ska kunna god- kännas för F-skatt. I skatteförfarandelagen regleras inte hur innan en verk- samhet kommit i gång som ett beslut om godkännande för F-skatt 26Skatteverket, Ställningstagande (2019), Återkallelse av F-skatt – juridiska personer som inte bedriver verksamhet (dnr 202 65842-19/111). Enligt allmänna råd (SKV A 2012:6) bör dock kunna fatta beslut om verksamheten beräknas starta från ansökningstillfället. Godkännande när tillstånd att vistas i saknas F-skattesystemet är som utgångspunkt neutralt i förhållande till om en person är svensk eller utländsk. För att bli godkänd för F-skatt krävs emellertid, som ovan angetts, att personen bedriver eller har för avsikt att bedriva näringsverksamhet i . Med näringsverk- samhet avses som tidigare angetts förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. Med kravet på yrkesmässighet följer att verksamheten ska bedrivas regelbundet, varaktigt och med en viss omfattning. För att en person ska kunna godkännas för F-skatt krävs därför att avsikten är att verksamheten ska bedrivas regelbundet och varaktigt i . Även frågan om F-skatt när tillstånd att vistas i saknas har behandlats av i ett ställningstagande publicerat den 15 februari 2019.27 Där anges bl.a. följande. En person som inte har nödvändiga tillstånd att vistas i saknar enligt uppfattning förutsättningar att bedriva en yrkesmässig verksamhet i , eftersom personen inte lagligen kan vistas här. Personer från land utanför EES-området eller och som behöver tillstånd28 från för att vistas i måste visa upp sådan handling eller handlingar i samband med att personen ansöker om godkännande för F-skatt. En person som saknar tillstånd att vistas i har inte möjlighet att bedriva näringsverksamhet här i landet varför ansökan om godkännande för F-skatt normalt ska avslås. På motsvarande vis gäller att ett godkännande normalt ska återkallas för en person som bedriver näringsverksamhet i men som inte längre har laglig rätt att vistas i landet. I det fallet kan inte kravet på yrkesmässighet anses vara uppfyllt. 27Skatteverket, Ställningstagande (2019), Fråga om F-skatt när tillstånd att vistas i sak- nas, (dnr 202 81287-19/111). 28En utlänning som reser in i eller vistas i ska ha Schengenvisering eller nationell viser- ing, 2 kap. 3 § utlänningslagen (2005:716), förkortad UTL. En utlänning som vistas i mer än ska ha uppehållstillstånd, 2 kap. 5 § UTL. Asyl enligt utlänningslagen är ett uppehållstillstånd som beviljas en utlänning därför att personen är flykting eller alternativt skyddsbehövande, 1 kap. 3 § UTL. Beslut om uppehållstillstånd meddelas av Migrations- verket, 5 kap. 20 § UTL. Ansökan grundar sig på en delägares intäkter från ett svenskt handelsbolag (punkten 2) Om den sökande är delägare i ett svenskt handelsbolag eller kom- manditbolag ska inte besluta om godkännande för F-skatt om hans eller hennes inkomster bara grundar sig på intäkter från bolaget. Undantaget beror på att även om inkomsten i ett handelsbolag ska beskattas hos dess delägare är det bolaget, och inte delägarna, som kan godkännas för F-skatt för bolagets verksamhet. Delägaren måste därför också bedriva enskild näringsverksamhet för att för egen del bli godkänd för F-skatt. Missbruk av ett godkännande för F-skatt (punkten 3a) En förutsättning för att vara godkänd för F-skatt är att sökanden eller någon annan som ska prövas enligt 2 §, inte 1.har brutit mot villkor att F-skatten bara får åberopas i hans eller hennes näringsverksamhet och missbruket inte är obetydligt eller 2.på annat sätt har missbrukat ett godkännande för F-skatt och missbruket inte är obetydligt. Det första fallet gäller bara fysiska personer. Det andra fallet berör både fysiska och juridiska personer. Missbruk kan anses föreligga när någon som godkänts för F-skatt med villkor (FA-skatt) åberopat godkännandet i ett anställningsför- hållande.29 En förutsättning för att det ska betraktas som missbruk är också att den som åberopat godkännandet i ett anställnings- förhållande borde ha insett att han eller hon därmed bröt mot vill- koret.30 Missbruket ska inte heller vara obetydligt. För att en ansö- kan inte ska godkännas eller att grund för återkallelse ska föreligga 30SKV A 2012:6. kvävs att den preliminära skatt som inte innehållits på grund av miss- bruket uppgår till av den beräknade slutliga skat- ten, dock lägst ett prisbasbelopp.31 Vid missbruk som inte är obetydligt får inte besluta om ett nytt godkännande . Denna karenstid räknas från det senaste missbrukstillfället, dvs. från datumet för den senaste utfärdade fakturan eller annan motsvarande handling då godkännandet för F-skatt missbrukades. Missbruk på annat sätt Vad som avses med missbruk på annat sätt är en fråga där rättspraxis saknas. I förarbetena framfördes dock att även andra former av miss- bruk borde medföra en återkallelse. Återkallelse skulle dock inte få ske om missbruket var ringa. Vidare tillades att man bör vara mycket restriktiv vid tolkningen av begreppet missbruk. Om F-skattsedeln används på ett sådant sätt att skatter och avgifter undandras, exempelvis i sådana fall där skattsedelsinnehavaren bedriver uthyr- ning av arbetskraft i strid mot bestämmelserna i lagen om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft eller uppträder som s.k. mellanman när det föreligger ett anställningsförhållande borde det enligt förarbetena givetvis anses föreligga ett missbruk.32 Missbruk av godkännande för F-skatt som inte är obetydligt leder alltså till att ett nytt godkännande inte kan meddelas . Om det har gått mindre än från missbrukstillfället när ansökan om godkännande för F-skatt prövas, ska en ansökan avslås. räknas tiden från missbrukstillfället och inte som i den tidigare bestämmelsen i skattebetalningslagen från återkallelse- beslutet.33 Karenstid följer bara efter återkallelse på grund av missbruk. I övriga fall kan godkännande för F-skatt meddelas så snart det miss- 31SKV A 2012:6. 1991/92:112 s. 119. 2010/11:165 s. 724. förhållande som hindrar ett godkännande (och varit grund för åter- kallelse enligt 4 § första stycket 2) har undanröjts, exempelvis genom att en skatteskuld har betalats (se vidare nedan). Inte redovisat eller betalat skatter eller avgifter i en utsträckning som inte är obetydlig (punkten 3 b)