sou · H7B314 · 2019-03-27 00:00:00 — 7Transportstyrelsens föreskrifter om körkortets utformning och innehåll (TSFS 2012:60), Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om förarprov, gemensamma bestämmelser (TSFS 2012:41), Transportstyrelsens föreskrifter om ansökan om körkort på elektronisk väg (TSFS 2013:114), Transportstyrelsens föreskrifter om utlämnande av körkort vid utlands- myndighet (TSFS 2017:22) och Transportstyrelsen föreskrifter om utlämnande av körkort (TSFS 2017:120). Därutöver finns föreskrifter och allmänna råd om medicinska krav för inne- hav av körkort m.m. samt om innehav av körkort med villkor om alkolås. rådets direktiv /126/EG av om körkort (det tredje körkortsdirektivet). Förutsättningarna för utfärdande av körkort regleras i 3 kap. i körkortslagen. Personen som körkortet ska utfärdas för måste ha ett körkortstillstånd och vara permanent bosatt i eller studera här. Vidare måste vissa ålderskrav vara upp- fyllda. Sökanden måste också ha avlagt godkänt förarprov (3 kap. 1 § första stycket körkortslagen). Körkort får inte utfärdas för den som har ett körkort utfärdat i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller som har ett körkort som i en sådan stat är föremål för en åtgärd som är att likställa med återkallelse eller omhändertagande enligt lagen (3 kap. 1 § andra stycket körkortslagen). Inför att förarprov ska genomföras sker fotografering vid Trafik- verket. Det fotografi som tas i samband med det första förarprovet används enligt Transportstyrelsen som ett stöd vid den identitets- kontroll som görs vid senare förarprov. Det är också det fotografiet som används vid utfärdande av körkortet. I samband med fotograferingen sker en identitetskontroll. Sökan- den måste identifiera sig med hjälp av en giltig och godtagbar iden- titetshandling vid varje förarprov (2 kap. 1 § TSFS 2012:41). God- tagbara identitetshandlingar är SIS-märkt företagskort, tjänstekort eller identitetskort, svenskt nationellt identitetskort, identitetskort utfärdat av , svenskt körkort, svenskt EU-pass, annat EU-pass utfärdat och pass ut- färdat av , , eller (2 kap. 2 § TSFS 2012:41). Den som saknar en godtagbar identitetshandling kan hos ansöka om undan- tag från kravet. Beslutet om undantag ska tas med till provtillfället. Sökanden måste, om ett sådant undantag meddelats, i stället styrka sin identitet genom att någon anhörig skriftligen försäkrar att läm- nade uppgifter om sökandens identitet är riktiga. Intygsgivaren ska närvara vid provtillfället och måste kunna styrka sin egen identitet (2 kap. 6 § TSFS 2012:41). Ansökan om utfärdande av körkort med anledning av förarprov görs på elektronisk väg hos . En ansökan får bara lämnas om sökandens identitet har fastställts. Sökanden ska vid ansökan visa en godtagbar, giltig identitetshandling som styrker sökandens iden- titet. Samma handlingar godtas som vid identifiering i samband med Sökanden ska vidare skriva sin namnteckning på en digital signaturpanel (TSFS 2013:114). Ett utländskt körkort som är utfärdat i en stat inom EU, EES, eller kan, om sökanden är permanent bosatt i , under vissa förutsättningar bytas ut mot ett svenskt enligt 6 kap. 7 § körkortslagen. Om det utländska körkortet förstörts eller kommit bort kan det i stället ersättas med ett svenskt körkort. Det är Trans- portstyrelsen som handlägger dessa ärenden. Transportstyrelsen ska utreda det utländska körkortets giltighet och kan i vissa fall förelägga sökanden att ge in utredning som styrker att det utländska körkortet är giltigt i den andra staten (6 kap. 7 b § körkortsförordningen). Efter beslut om utbyte måste sökanden göra en ansökan på elek- tronisk väg hos på det sätt som beskrivs ovan (2 § första stycket TSFS 2013:114). Där genomförs en identitetskontroll. Det utländska körkortet ska normalt lämnas in till Transportstyrelsen i samband med ansökan om utbyte (6 kap. 7 § körkortsförordningen). Vid förnyelse av körkort kan sökanden antingen ansöka på en särskild blankett (grundhandling) och skicka in ett välliknande foto- grafi eller göra en ansökan på elektronisk väg hos på det sätt som beskrivs ovan (3 kap. 15 § körkortsförordningen och 2 § andra stycket TSFS 2013:114). Väljer sökanden att fotografera sig hos måste identiteten styrkas med en godtagbar och giltig identitetshandling. Om den som ansöker om körkort har ett körkort gör Transportstyrelsen en jämförelse mellan det fotografi som sökan- den ger in tillsammans med ansökan och det fotografi som finns på det gamla körkortet. Syftet med kontrollen är att säkerställa att det är rätt person som är avbildad på det nya fotografiet. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får över- lämna uppgiften att lämna ut körkort åt företag som har tillstånd enligt postlagen (2010:1045) att bedriva postverksamhet (tillstånds- havare), dotterföretag till sådana tillståndshavare och företag som på uppdrag av en tillståndshavare eller dennes dotterföretag lämnar ut postförsändelser till mottagare (postombud). Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om över- lämnandet och om utlämnande av körkort (10 kap. 2 § körkorts- lagen). Transportstyrelsen har meddelat sådana föreskrifter. Av före- skrifterna framgår vilka företag som får utföra identitetsprövning och även i övrigt medverka i samband med att körkort lämnas ut. Körkortet skickas med rekommenderad post och lämnas ut vid något av Postnords utlämningsställen. Det finns totalt cirka 1 450 utlämningsställen. Utomlands kan utlandsmyndigheter lämna ut kör- kort. Den som körkortet gäller för måste hämta ut det personligen och som huvudregel kunna styrka sin identitet med hjälp av en god- tagbar och giltig identitetshandling. Godtagbara identitetshandlingar är svenskt körkort, identitetskort utfärdat av , SIS- märkt företagskort, tjänstekort eller identitetskort, svenskt natio- nellt identitetskort, svenskt EU-pass, utländskt nationellt identi- tetskort utfärdat av vissa länder inom Schengenområdet, utländskt EU-pass och utländskt pass från land utanför EU med innehavarens fotografi, uppgift om utfärdandeland och handlingens nummer (4 och 5 §§ TSFS 2017:120 samt 5–7 §§ TSFS 2017:22). I 2 kap. körkortsförordningen finns vissa bestämmelser om kör- kortets utformning. Ytterligare föreskrifter finns i TSFS 2012:60. Det svenska körkortet har en utformning som möter de krav som ställs i det tredje körkortsdirektivet, bl.a. ska det av körkortet framgå att det är ett svenskt körkort. Vidare ska exempelvis innehavarens namn, födelsedatum, fotografi, namnteckning och giltighetstid fram- gå. Körkortet ska också innehålla ett körkortsnummer, vilket mot- svarar innehavarens person- eller samordningsnummer. Ett körkort kan återkallas. Den återkallelsegrund som här är av intresse är den omständigheten att det fanns hinder mot att utfärda körkort vid tiden för utfärdandet och hindret fortfarande består (5 kap. 3 § 9 körkortslagen). Ett körkort ska förnyas efter att det utfärdats eller senast förnyats eller om det förstörts, kommit bort eller någon upp- gift i det har ändrats. Högre behörigheter ska dock förnyas (3 kap. 14 § körkortslagen). Även vid förnyelse gäller att kör- kortshavaren måste vara permanent bosatt i eller studera här (3 kap. 14 a § körkortslagen). Ett beslut enligt körkortslagen gäller , om inte annat anges (7 kap. 7 § första stycket). De beslut som får överklagas ska överklagas till allmän förvaltningsdomstol (8 kap. 1 § körkortslagen). Vid överklagande till kammarrätten krävs prövningstillstånd (8 kap. 3 § tredje stycket körkortslagen). Transportstyrelsen för vägtrafikregister enligt lagen (2001:558) om vägtrafikregister. Registret ska när det gäller behörighet enligt körkortslagen att föra fordon innehålla uppgifter som avser förar- utbildning och förarprov samt det som i övrigt behövs för tillämp- ningen av körkortslagen och av föreskrifter som meddelats i anslut- ning till lagen (6 §). ska bl.a. ha till ändamål att tillhandahålla uppgifter om den som ansöker om, har eller har haft behörighet att framföra fordon enligt körkortslagen (5 §). Komplet- terande bestämmelser till lagen finns i förordningen (2001:650) om vägtrafikregister. Där anges vilka uppgifter som ska föras in i regist- ret. När det gäller körkort ska bl.a. vissa identitetsuppgifter i form av namn, personnummer eller samordningsnummer och folkbok- föringsadress eller, om körkortshavaren inte är folkbokförd, annan adress i landet föras in. Även uppgifter om körkortstillverkning, så- som foto, namnteckning, samtliga uppgifter i utfärdat körkort, leve- ransdatum och referensnummer ska registreras. Registret ska även innehålla vissa körkortsuppgifter, belastningsuppgifter och förarprovs- uppgifter. (2 kap. 1 § 2 och bilaga 2). Förordningen reglerar även vilka sökbegrepp som får användas vid sökning i vägtrafikregistret. Av regleringen framgår bl.a. att det inte är tillåtet att söka på foto- grafi (4 kap. 1 § 2 jämförd med 10 § lagen om vägtrafikregister). Lagen och förordningen innehåller också bestämmelser om direkt- åtkomst, samkörning, bevarande och gallring m.m. Ett förslag till ny vägtrafikdatalag som ska ersätta lagen om vägtrafikregister behand- las i riksdagen.8 Utfärdande eller förnyelse av körkort kostar enligt Transportstyrelsens föreskrifter om avgifter (TSFS 2016:105). Trafik- verkets avgifter tillkommer. Det s.k. SIS-märkta id-kortet är en identitetshandling som tillverkas av en licensierad tillverkare och utfärdas av en godkänd utfärdare en- ligt vissa standarder (SS 61 43 14 och SBC 151-U9). Det SIS-märkta id-kortet utfärdas av privata aktörer och är inte till någon del författningsreglerat. Statens inflytande över kortets utformning och utfärdande är alltså mycket begränsat. 2018/19:33. 9SBC 151 finns i två utgåvor. Dels SBC 151-U som gäller för utfärdare, dels SBC 151-T som gäller för tillverkare. ska utformas och utfärdas bestäms i stället av andra aktörer, näm- ligen () och (). SIS är en fristående ideell förening som har ett generellt uppdrag från staten att utforma standarder för en mängd olika områden, bl.a. för tillverkning av id-kort. Även om SIS utformar standarder enligt ett statligt uppdrag lyder inte fören- ingen under staten på annat sätt än att det i och för sig står staten fritt att göra ändringar i uppdragsbeskrivningen. Den svenska stan- dardiseringsorganisationen är dock inte utformad på så sätt att staten kan detaljreglera specifika standarder. Snarare är systemet uppbyggt på så sätt att intressenter inom respektive bransch får bestämma sin standard. Staten kan i egenskap av aktör inom en bransch uttrycka sin åsikt, men denna behöver inte nödvändigtvis ha större tyngd än andras. DNV är ett privat företag som fått statlig ackreditering som certifieringsorgan inom många olika områden. DNV har förvärvat certifieringsrätten av SIS. Det innebär att tillverkare och utfärdare måste godkännas av DNV för att få tillverka och utfärda SIS-märkta id-kort. För tillverkare talar man om att det fordras licens och för utfärdare fordras det tillstånd. Vanliga utfärdare av SIS-märkta id-kort är bankerna. De utfärdar korten som en tjänst till sina kunder. Det förekommer även att stör- re företag, organisationer eller myndigheter i egenskap av arbetsgi- vare har tillstånd att utfärda SIS-märkta id-kort till sina anställda. Antal utfärdade sjunker och utgör endast cirka 1–2 pro- cent av det totala antalet utfärdade identitetshandlingar . SS61 43 14 anger tekniska krav på certifierade id-kort. och tillverkningstekniken ska utformas på ett sätt som ger ett mycket gott skydd mot bedrägerier genom obehörig tillverkning, ändring eller förfalskning. Standarden innehåller krav på bl.a. foto- grafiet, angivande av personuppgifter, teckensnitt, maskinläsbara media samt dispositionen av kortytan. SIS-märkta id-kort innehåller bl.a. uppgifter om innehavarens namn, personnummer eller liknan- de, namnteckning, fotografi och eventuellt nationalitet samt upp- gifter om id-kortets nummer, giltighetstid, certifieringsorgan samt utfärdare. Det ska vara angivet att det är certifierat av DNV samt ha ett SIS-märke. Avgiften för ett id-kort kan variera något från bank till bank, men är vanligen eller mer. Det förekommer även att id-kortet tillhandahålls gratis, t.ex. i erbjudanden som riktar sig till yngre per- soner. SBC 151-U innehåller minimikrav avseende utfärdandet och ut- färdarna kan även ha egna kompletterande föreskrifter Ett SIS-märkt id-kort får enligt SBC 151-U endast utfärdas till den som har en direkt anknytning till utfärdaren, genom exempelvis anställning. Kortets giltighetstid får vara högst . Beställningsblanketten ska undertecknas elektroniskt eller för hand av den sökande i närvaro av handläggare eller registeransvarig. Sökanden kan lämna in ett eget fotografi, som ska vara välliknande. får endast utfärdas sedan sökanden styrkt sin identitet. Detta kan ske genom uppvisande av svenskt körkort, svenskt vinrött pass, svenskt nationellt identitetskort, identitetskort samt SIS-märkt företags-, tjänste- och identitetskort. För att en identitetshandling ska godtas krävs att den är giltig. Ett SIS-märkt identitetskort får dock användas om giltighetstiden inte gått ut tidi- gare än före beställningen. Ett id-kort med samord- ningsnummer är inte tillräckligt. Inte heller anses utländska identi- tetshandlingar utgöra fullgod bevisning för sökandens identitet. Den uppvisade identitetshandlingen ska kontrolleras noggrant beträffan- de äkthet. Kontrollprocessen ska åtminstone motsvara kontroll en- ligt broschyren De 7 stegen, som ges ut av på uppdrag av . Om fullgod identitetshandling saknas krävs i stället att sökanden uppvisar personbevis eller att slagning i Navet (aviseringssystem för folkbokföringsuppgifter) eller SPAR (det statliga personadressregist- ret) görs samt ett skriftligt intyg från en trovärdig intygsgivare som är personligen närvarande vid beställningen. Intygsgivaren ska kunna visa upp en godkänd identitetshandling. Vid utfärdande till personer som är krävs att vårdnadshavare är intygsgivare. Det finns inte någon uttrycklig regel som anger att endast släktingar kan vara intygsgivare. Om det är fråga om en utländsk medborgare som saknar per- sonnummer gäller vissa särskilda regler. Endast utländska medbor- gare som stadigvarande vistas i kan få id-kort om person- nummer saknas. Kortets giltighetstid ska motsvara vistelsetiden i men får inte understiga eller överstiga . Sökanden ska uppge sitt samordningsnummer. dant nummer ska i stället födelsetiden anges. Vidare måste en sökan- de som saknar personnummer alltid uppvisa skriftligt intyg av en intygsgivare som är personligen närvarande vid ansökningstillfället. Intygsgivare ska i dessa fall vara en arbetsgivare, en uppdragsgivare i eller någon annan som på motsvarande säkra sätt kan styrka identitet och vistelsetid i . Samordningsnumret ska styrkas med ett registerutdrag från eller med en identitetshand- ling som är godkänd i . Vid utlämnande av identitetskort ska uppgifter och foto på kortet kontrolleras. Utöver de fem allmänt accepterade identitetshandlingarna finns det en mängd olika handlingar av skiftande kvalitet som ibland kan an- vändas för att identifiera sig. Som exempel kan nämnas medlemskort, passerkort och kundkort. Sådana handlingar godtas inte allmänt som identitetshandlingar, men kan i vissa sammanhang anses som till- räckligt identitetsbevis. Ett kundkort kan t.ex. godtas i kontakten med det utfärdande företaget. Motsvarande gäller för tillfälligt för utlänning i , det s.k. . utfärdas av Migrations- verket. regleras i föreskrifter om till- fälligt för utlänning i och dokument som intygar att innehavaren är asylsökande (MIGRFS 08/2015). Kortet utfärdas till utlänningar som har rätt till bistånd enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. innehåller det foto- grafi av personens ansikte, dossiernummer och de personuppgifter som finns i den centrala utlänningsdatabasen samt uppgift om utlän- ningens rättsliga ställning (status). I föreskrifterna anges att LMA- kortets giltighetstid varierar med hänsyn till be- dömning av hur länge personen kommer att omfattas av lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Giltighetstiden får dock inte vara . När giltighetstiden gått ut kan ett nytt kort utfärdas vid behov. ska som huvudregel återlämnas när uppehållstillstånd beviljas och personen folkbokförs. är inte ett identitetskort utan ett bevis på att inne- havaren är asylsökande och får vara i i avvaktan på beslut. godtas dock som identitetsbevis i vissa myndighets- kontakter. kan också i vissa fall användas vid uthämt- ning av postpaket från utlandet eller rekommenderad post från . kan också användas i kontakter med hälso- och sjukvård och apotek.10 Under vissa förutsättningar accep- teras det också vid öppnande av bankkonto. utfärdar även vissa resehandlingar, nämligen främlingspass enligt 2 kap. 1 a § utlänningslagen (2005:716) och rese- dokument enligt 4 kap. 4 § utlänningslagen. Det finns även tjänstekort som utfärdas av en myndighet, men som inte är SIS-märkta. Tjänstekorten regleras i förordning (1958:272) om tjänstekort. Ett tjänstekort ska som huvudregel innehålla uppgift om innehavarens namn, personnummer och tjänst eller uppdrag och vara försett med ett fotografi av innehavaren och med hans eller hennes namnteckning. På kortet ska det anges vilken myndighet som har utfärdat det, var kontroll av kortet kan göras samt kortets nummer och giltighetstid. Det finns också bestämmelser om förlust- anmälan, utfärdande av nytt kort när det gamla har förstörts eller förkommit, återlämnande och återkallelse av kort m.m. Tjänstekort utfärdade av myndigheter godtas ibland som identitetsbevis. Sådana tjänstekort räknas exempelvis upp som godtagbar identitetshandling i de föreskrifter som gäller vid utfärdande av identitetskort för folk- bokförda i , se avsnitt 4.4. Bankerna godtar dock endast tjäns- tekort som är SIS-märkta. Det finns också handlingar som generellt sett inte godtas som be- vis om identitet, men som enskilda ibland vill åberopa för att styrka sin identitet. Som exempel kan nämnas medborgarskapsbevis, stu- dentlegitimation och uppehållstillståndskort. Handlingar som inte är allmänt accepterade identitetshandlingar behandlas endast undantagsvis i den fortsatta framställningen. Även utländska identitetshandlingar accepteras i vissa fall som ett bevis om någons identitet. Exempelvis godtas pass utfärdade av an- dra EU-länder samt , , och som 10www.migrationsverket.se/Privatpersoner/Skydd-och-asyl-i-Sverige/Medan-du- vantar/LMA-kort.html. identitetshandling vid utfärdande av identitetskort för folkbokförda i och körkort, se avsnitt 4.4 och 4.5. Pass utfärdade av länder utanför EU godtas som identitetshandling vid utlämning av paket, rek eller postförskott. Vid sådan utlämning godtas också nationellt identitetskort utfärdat av länder inom Schengenområdet. Även ban- kerna godtar i vissa fall utländska identitetshandlingar. Exempelvis anges i 3 kap. 2 § föreskrifter om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (FFFS 2017:11) att iden- titeten hos den som saknar svensk identitetshandling ska kontrolleras genom pass eller annan identitetshandling som innehåller fotografi och uppgift om medborgarskap och är utfärdad av en myndighet eller en annan behörig utfärdare. Olika utländska handlingar kan även ingå i den sammanvägda be- dömningen av sökandens identitet som kan göra vid utfärdande av identitetskort för folkbokförda i om identi- teten inte kan styrkas på annat sätt, se avsnitt 4.4. Pass utfärdade av länder utanför EU/EES och nationella identitetskort utfärdade av EU/EES-länder kan även användas vid folkbokföring i samband med inflyttning till . 5.1Vad är e-legitimation? En e-legitimation är en elektronisk identitetshandling som kan an- vändas för att identifiera innehavaren på elektronisk väg. Med hjälp av en e-legitimation kan innehavaren identifiera sig och myndigheter eller andra aktörer som har e-tjänster få en bekräftelse på vem perso- nen är (identitetsintyg). En e-legitimation innehåller, liksom en fysisk identitetshandling, uppgifter som entydigt kan kopplas till en viss person. Den inne- håller alltså endast identitetsuppgifter och inte uppgifter om vilken behörighet personen har. Uppgifter om personens behörighet finns i stället i e-tjänsten eftersom det är innehavaren av e-tjänsten som avgör vilken behörighet användaren ska ha. En e-legitimation kan finnas som en applikation i en mobiltelefon eller surfplatta eller som en fil på en dator. Den kan också finnas på en fysisk bärare, såsom ett kort. Kortet innehåller ett chip där infor- mationen lagras. E-legitimation är det begrepp som normalt används som benäm- ning på en elektronisk identitetshandling. Utredningen om effektiv styrning av nationella digitala tjänster har dock använt begreppet elek- tronisk identitetshandling i stället för e-legitimation. Anledningen är att en identitetshandling syftar till att visa en individs identitet och används för att kontrollera att individen är den som han eller hon utger sig för att vara medan begreppet legitimation säger något om personens behörighet. Utredningen menar att begreppet e-legitima- tion är missvisande eftersom det antyder att det rör sig om uppgifter som utvisar både identitet och behörighet.1 E-legitimation är dock ett inarbetat begrepp som bl.a. används i det tillitsramverk som Myn- digheten för digital förvaltning ansvarar för och som gäller för det 1SOU 2017:114 s. 171 f. kvalitetsmärke som benämns Svensk e-legitimation. Det är även det begrepp som huvudsakligen används av de nuvarande svenska utfärdarna av e-legitimation. Vi använder oss därför av be- greppet e-legitimation. 5.2Reglering om elektronisk identifiering Inom EU gäller och rådets förordning (EU) nr 910/2014 av om elektronisk identifiering och be- trodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre marknaden och om upphävande av direktiv /93/EG (eIDAS-förordningen). Syftet med förordningen är att säkerställa en väl fungerande inre marknad och uppnå en lämplig säkerhetsnivå för e-legitimationer och betrodda tjänster. I förordningen fastställs därför de villkor som ska gälla för att en medlemsstat ska erkänna en annan medlemsstats e-legitimationer. Vidare fastställs i förordningen regler för betrodda tjänster och en rättslig ram för elektroniska underskrifter, elektroniska stämplar, elektronisk tidsstämpling, elektroniska dokument, elektro- niska tjänster för rekommenderade leveranser och certifikattjänster för autentisering av webbplatser. I lagen (2016:561) med komplette- rande bestämmelser till EU:s förordning om elektronisk identifiering finns bestämmelser som kompletterar eIDAS-förordningen. Kom- pletterande bestämmelser finns också i förordningen (2016:576) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om elektronisk identifiering. Lagen (2013:311) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elek- tronisk identifiering () innehåller bestämmelser om valfrihets- system när det gäller tjänster för elektronisk identifiering. Lagen tillämpas i stället för lagen (2016:1145) om offentlig upphandling () när en myndighet har beslutat att tillämpa valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering av enskilda i myndig- hetens elektroniska tjänster, har anslutit sig till ett system för säker elektronisk identifiering som tillhandahålls av Myndigheten för digi- tal förvaltning och uppdragit åt Myndigheten för digital förvaltning att i myndighetens namn administrera valfrihetssystemet. Lagen inne- håller endast allmänna bestämmelser om annonsering, upphandlings- dokument, ansökan, godkännande av sökande och ingående av kon- trakt m.m. Regleringen av de krav som ställs på e-legitimationerna och på hur den elektroniska identifieringen ska gå till finns alltså inte i lagen utan framgår av det upphandlingsdokument som Myndig- heten för digital förvaltning tar fram. Det finns också bestämmelser om elektronisk identifiering i 111 kap. 5 § andra stycket socialförsäkringsbalken.