sou · H7B358 · 2019-12-18 00:00:00 — Det innehåller museets egna tjänstemäns uppteckningar, manuskript, frågelistor och foto- grafier. Mycket material har erhållits som gåvor och en del har till- förts samlingarna genom inköp. –1998 bedrev insamlings- projektet , vilket resulterade i en omfattande samling om judiskt liv . Samlingen består av över 400 lev- nadsberättelser samt intervjuer på kassettband och video, fotografier och originalhandlingar. Bland handlingarna kan nämnas dagböcker och brevsamlingar som skildrar det judiska livet i olika byar och städer i , kulturer som helt utplånades under Förintelsen. På finns även material, berättade sagor, nedtecknade och redigerade av Tillhagen samt frågelistmaterial och material från den s.k. Zigenar- utredningen.47 12.8Utredningens bedömningar och förslag Utredningen har identifierat flera synpunkter med det gemensamma syftet att urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv bör främjas. Till de önskemål som lämnats hör att det bör finnas ett samlat samiskt arkiv. När det gäller konkreta svårigheter i den nuvarande situationen pekar flera på att man saknar en överblick av vilka arkivbestånd och arkivbildare som finns inom respektive grupp. En svårighet gäller även bristande kunskaper om den prak- tiska hanteringen bakom en arkivbildning, liksom frånvaron av till- räckliga ekonomiska resurser för att bedriva en långsiktig arkivverk- samhet. I kapitel 10 föreslår utredningen flera åtgärder riktade mot den enskilda arkivsektorn. Det handlar om ökade resurser till befintliga statsbidrag, ett nytt statsbidrag för att stimulera arkivcentrumlös- ningar och ett vidgat rådgivningsuppdrag för . Det före- slås vidare i kapitel 11 att det av arkivlagen ska framgå att arkiv som 47Anteckning från dialog med . zigenarutrednig lämnade betänkandet Zigenarfrågan (SOU 1956:43A). Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv förvaras hos enskilda arkivbildare och arkivinstitutioner är en del av kulturarvet. I kapitel 15 föreslås att ska tillhandahålla ett nationellt arkivinformationssystem och verka för en så bred anslut- ning som möjligt till systemet. Dessa åtgärder inkluderar också ur- folket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv. För- slagen i det här kapitlet avser åtgärder som är specifikt inriktade på de nämnda grupperna. Utredningen har identifierat tre angelägna åtgärder på området för samernas och de nationella minoriteternas arkiv: att tilldelas ett nationellt ansvar för arkiv av urfolket samerna, att Riks- arkivet i sin rådgivning till den enskilda arkivsektorn ska ägna särskild uppmärksamhet åt urfolket samerna och de nationella mino- riteterna, medan arkivmyndigheterna i förvaltningsområdena ska bistå i den rådgivningen, samt att och ska utreda förutsättningarna för centrumlösningar där arkiv av urfolket samerna respektive de nationella minoriteterna ingår. Förslag: ska samla kunskap om arkivbestånd som bildats och samlats in av och för urfolket samerna och verka för att bestånden uppmärksammas och tillgängliggörs. Ett särskilt bemyndigande för uppgiften införs i arkivförordningen. Same- tinget tillförs för arbetet med det nya arkiv- ansvaret. Av redogörelsen i det här kapitlet framgår att samiska arkiv finns både på samiska institutioner som Ája arkiv och bibliotek/Ájtte och på statliga myndigheter som , Isof och Kungl. men också i andra typer av arkiv. Det kan därmed finnas en inbyggd svårighet att få tillgång till ett samlat samiskt arkiv. Till detta hör att det sannolikt finns många samiska arkiv som ännu inte har identi- fierats och tagits om hand för vård. Det finns dock positiva exempel på lyckade samarbeten mellan regionala institutioner och samebyar om överlämnande av material. Utredningen bedömer inte att det skulle vara en framkomlig väg att samla alla samiska arkiv på en fysisk plats. Särskilt med tanke på att arkiven inte alltid är uttalat samiska eftersom samiska arkiv- Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv bestånd kan ingå i arkiv med andra syften än det specifikt samiska. Det primära bör i stället vara att man får en så bra överblick som möjligt över var det finns arkiv som bildats eller samlats in av och för samer samt vad de innehåller. Det är med den utgångspunkten utredningens förslag om ett arkivansvar för ska förstås. Myndigheten ska samla kunskap om dessa arkivbestånd och verka för att de uppmärksammas och tillgängliggörs. ska inom ramen för ett nytt ansvar också kunna företräda samiska arkiv- intressen gentemot andra lokala, regionala eller nationella intressenter. Ansvaret omfattar dock inte de arkivbestånd som finns hos statliga myndigheter och institutioner. Berörda myndigheter och institu- tioner bör dock vara tillmötesgående och öppna med vilka samlingar man förvaltar som kan ha koppling till samer. Den konkreta rådgiv- ningen gentemot samiska arkiv ankommer på berörda arkivmyn- digheter Enligt 2 kap. 1 § sametingslagen (1992:1433) ska verka för en levande samisk kultur och ta initiativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur. Till uppgifter hör bl.a. att utföra de övriga uppgifter som ankommer på enligt lag eller annan författning. Utredningen bedömer att ett nytt nationellt ansvar för samiska arkiv ligger väl i linje med grundläggande uppdrag. är varken sametings- lagen eller förordningen (2009:1395) med instruktion för lämpliga när det gäller att formalisera ett arkivansvar. Båda författ- ningarna är formulerade på ett mer övergripande plan. Utredningens förslag är i stället att arkivansvar ska komma till uttryck genom ett särskilt bemyndigande i arkivförordningen. Den nya arkivuppgiften för förutsätter ett aktivt arbetssätt från myndighetens sida. Utredningens bedömning är att de efterfrågade insatserna sannolikt har svårt att uppnå effekt om man förutsätts bedriva verksamheten inom en oförändrad ekono- misk ram. Förslaget är därför att ska tillföras 2 mil- joner kronor till sitt förvaltningsanslag. Förvaltningsanslaget uppgår till 53 miljoner kronor.48 48Regleringsbrev 2019 för . Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv Förslag: ska i sin rådgivning till enskilda arkivbildare och enskilda arkivinstitutioner i arkivspecifika frågor ägna sär- skild uppmärksamhet åt urfolket samerna och de övriga natio- nella minoriteterna judar, romer, sverigefinnar och tornedalingar. Uppgiften ska regleras i myndighetens instruktion. Bedömning: Arkivmyndigheterna i de kommuner som omfattas av 6 och 7 §§ lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk bör bistå med den rådgivningen i respektive förvalt- ningsområde. Det är mycket som talar för att arkivbildningen bland urfolket samerna och de nationella minoriteterna försvåras av att det inte finns tillräckliga kunskaper och resurser i berörda grupper vad gäller insamling, dokumentation, och bevarandeåtgärder. Utredningen bedömer därför att det finns behov av en särskild insats på området. I bibliotekslagen (2013:801) slås fast att det är en väsentlig för- utsättning för delaktighet i samhällslivet och det demokratiska sam- hällets utveckling, att alla har tillgång till information och kunskap. I förarbetena uttrycks att det inte är minst viktigt att beakta detta när det gäller grupper som möter trösklar av språklig eller annan art för att ta del av det informationsutbud som tillhandhålls på medie- marknaden. Samma förutsättningar bör gälla tillgången till arkivens samlingar och tillgången till kulturarvet. Det är därför naturligt att även här lyfta fram dessa grupper. Ytterligare ett skäl för förslaget är att det framgår av annan lagstiftning att urfolket samerna och de övriga nationella minoriteterna inte får diskrimineras. Genom den nya rådgivningsbestämmelsen kan det antas att de angivna grup- pernas möjligheter att nå informationen underlättas. Med det föreslagna, utvidgade rådgivningsuppdraget i kapitel 10 för gentemot den enskilda arkivsektorn ligger det nära till hands att den statliga arkivmyndigheten tilldelas en komplet- terande uppgift om rådgivning riktad till urfolket samerna och övriga nationella minoriteter. Förslaget är att det av instruk- tion ska framgå att myndigheten i sin rådgivning gentemot den enskilda arkivsektorn ska ägna särskild uppmärksamhet åt urfolket Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv samerna och övriga nationella minoriteter. Det kan t.ex. ske genom att myndigheten ger råd om arkivbildning och arkivförvaltning. är de lokala arkivmyndigheter som finns i de av staten fastställda förvaltningsområdena viktiga resurser i sammanhanget. Enligt förordningen (2009:1299) om nationella minoriteter och minoritetsspråk är kommunerna skyldiga att kartlägga behov som finns av åtgärder till stöd för finska, meänkieli och samiska i förvalt- ningsområdena. Det är inte rimligt att ålägga de ofta små kommunala arkivmyndigheterna ett eget ansvar för rådgivning till arkiv för ur- folket samerna och de nationella minoriteterna. Däremot bör de inom ramen för sin ordinarie verksamhet kunna bistå den statliga arkivmyndigheten med t.ex. lokalkännedom och kunskaper om eventuella särskilda förutsättningar i de berörda grupperna. Utred- ningen bedömer att de kommuner som omfattas av 6 och 7 §§ lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk bör kunna bistå med rådgivningen i respektive förvaltningsområde. 12.8.3Arkivcentrumlösningar för urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv Förslag: får i uppdrag att utreda de grundläggande förutsättningarna för centrumlösningar med arkiv som bildats eller samlats in av och för urfolket samerna och ska i samverkan med och folkminnen och berörda minoritetsgrupper utreda motsvarande förutsättningar för centrum- lösningar med arkiv som bildats eller samlats in av och för övriga nationella minoriteter. En möjlighet som tagits upp under utredningens dialoger med berörda grupper och intressenter är att arkiv som bildats eller sam- lats in av och för urfolket samerna och de övriga nationella minori- teterna judar, romer, sverigefinnar och tornedalingar skulle kunna ingå i arkivcentrumlösningar, antingen tillsammans med andra en- skilda arkivinstitutioner eller tillsammans med arkivmyndigheter. Fördelarna med sådana lösningar är t.ex. att berörda grupper bör kunna sänka sina lokalkostnader. Arkivens tillgänglighet ökar sanno- likt också. Till svårigheterna med centrumlösningar hör bl.a. att man måste enas om en geografisk plats att bedriva verksamheten på, Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv liksom de olika typer av behörighetsbegränsningar som måste gälla för berörd personal. Det är vidare centralt att centrumlösningar inte beslutas av staten, utan att de formas på initiativ av berörda parter. Utredningen föreslår i kapitel 10 ett nytt statsbidrag för att främja tillkomsten av nya arkivcentrumlösningar. uppgift är att pröva ansökningar om projektbidrag för etablerandet av nya arkivcentrum. Enligt utredningens bedömning krävs det ytterligare övervägan- den innan det eventuellt kan vara aktuellt för berörda grupper att ansöka om statsbidrag för etablerandet av nya arkivcentrum. Frågan är t.ex. vilka arkivbestånd som ska ingå, hur verksamheterna ska organiseras, hur ansvarsfrågorna ska fördelas och om det finns ett intresse och en vilja att ta långsiktigt ansvar för en verksamhet som ska ingå i en centrumlösning. Utredningen föreslår därför att Same- tinget får i särskilt uppdrag att utreda de grundläggande förutsätt- ningarna för centrumlösningar där arkiv av och för urfolket samerna ingår. föreslås få i uppdrag att i samverkan med Isof och berörda minoritetsgrupper utreda motsvarande förutsättningar för centrumlösningar som omfattar arkiv av och för de nationella mino- riteterna judar, romer, sverigefinnar och tornedalingar. 13Riksarkivets omgivning och interna organisation har ett särskilt ansvar för den statliga arkivverksamheten och för landets arkivvård. Enligt utredningsdirektiven syftar myn- dighetens kärnuppgifter till att hålla tillförlitlig arkivinformation tillgänglig i överskådliga och strukturerade mängder. Utredningen har i tidigare kapitel behandlat roll inom områdena överlämnanden, bevarande, gallring, normering, tillsyn och rådgiv- ning. Myndighetens verksamhet berör statliga myndigheter, kom- munala och regionala arkivmyndigheter samt i viss mån även en- skilda arkivinstitutioner. Direktiven pekar dock på att det finns oklarheter i gränsdrag- ningen mellan uppgifter om bl.a. tillsyn och normering och andra myndigheters uppgifter inom angränsande områden. Det gäller bl.a. relationen till Myndigheten för digital förvaltning och Statens servicecenter. Utredningen ska därför analysera roll och lämna förslag på uppgifter i förhållande till andra myndig- heter och arkivaktörer för att undvika överlappning och för att upp- rätthålla en god och säker informationshantering och möjliggöra en allsidig historieskrivning. I direktiven konstateras även att landsarkivens status som egna myndigheter upphörde då de i stället inordnades i . Enligt instruktion ska det dock finnas landsarkiv på vissa orter.1 Vidare förvarar vissa kommunala myndig- heter statliga arkivbestånd och fullgör statliga arkivuppgifter.2 Enligt 119 § förordningen (2009:1593) med instruktion för . 2I direktiven, arkivlagen (1990:782) och förordningen (2013:791) om särskilda arkivuppgifter för vissa kommunala arkivmyndigheter används benämningen ”kommunala arkivmyndigheter”. omgivning och interna organisation direktiven innebär den ordningen komplikationer när det gäller styr- ning, ledning, samordning och enhetlighet. Utredningen ska därför analysera och bedöma om det finns behov av att ändra ordningen med statliga arkiv vid kommunala myndigheter och i så fall lämna förslag på hur detta kan förändras. Det är de två deluppdragen om gränsdragning till andra myndig- heter och om den nuvarande ordningen med landsarkiven och vissa kommunala myndigheter som behandlas i det här kapitlet. Båda del- uppdragen berör regeringens styrning av och har kopp- lingar till myndighetens interna organisation. Det finns ett intrikat samband mellan regeringens styrning av en myndighet och myndig- hetens interna organisation. Styrningen sker normalt genom att re- geringen formulerar övergripande uppdrag medan det är myndig- hetens uppgift att utforma de närmare formerna för verksamheten. Myndigheter har därvid generellt sett stora frihetsgrader och vare sig regeringen eller statliga utredningar ska pröva myndighetens val av organisation. Undantag kan dock förekomma. I Statskontorets myndighetsanalys av beskrivs arkivmyndighetens breda och historiskt utvecklade verksamhet som tudelad: en del som omfattar kulturarvsrelaterade frågor och en del som är inriktad på att styra och stödja myndigheternas arkivhanter- ing. I korthet omfattar kulturarvsområdet den del där myndigheten hanterar det arkivbestånd som man själv ansvarar för. Den verksam- heten handlar i praktiken om att ta emot arkivbestånd, bevara det och tillgängliggöra det för exempelvis forskare. Den förvaltnings- orienterade uppgiften omfattar i stället den del av verksamheten som vänder sig till andra myndigheter och som i praktiken handlar om att utfärda föreskrifter, ge råd, utöva tillsyn och verka för metodutveck- ling av förvaltningen. Det kan diskuteras om den i huvudsak tudelade indelningen av verksamheten speglar verkligheten eller om delarna är så integrerade i varandra att de i praktiken inte går att separera på ett meningsfullt De berörda kommunala myndigheterna är dock inte alla arkivmyndigheter i sina respektive kommuner och län. Utredningen lämnar i kapitel 5 förslaget att ändra benämningen till ”kom- munala myndigheter”. I detta kapitel används därför benämningen ”kommunala myndig- heter”. omgivning och interna organisation Utredningen använder tudelningen som en utgångspunkt i det här kapitlet eftersom det ligger i linje med hur direktivens frågor är formulerade och för att verksamheten i i huvudsak är organiserad på det sättet. Uppdraget om gränssnitt och överlappningar gentemot andra myndigheter omfattar i första hand den förvaltningsorienterade delen av verksamhet. Utredningen tolkar uppdraget som att regeringens styrning ska vara utformad med en tydlig an- svarsfördelning myndigheter emellan, med risk för att det annars kan uppstå problem med att medborgare, myndigheter och andra av- nämare får olika och därmed oklara besked eller att väsentliga upp- gifter hamnar mellan stolarna. Det kan i sin tur leda till problem med att en god och säker informationshantering och allsidig historie- skrivning inte kan upprätthållas. I fråga om styrningen av landsarkiven och tre kommunala myn- digheter har det i flera tidigare utredningar diskuterats om vilka uppgifter de lämpligen bör ha, en uppgift kopplad till kulturarvet eller en förvaltningsorienterad uppgift. I den lösning som gäller har uppgiften renodlats till frågor om bevarande, tillhandahållande och tillgängliggörande. Tillsynsverksamheten har centraliserats till en av avdelningar i . Utredningens uppdrag handlar inte om att ifrågasätta den prioriteringen utan frågan är hur stora problem den nuvarande styrningsmodellen med tre kommu- nala myndigheter ger upphov till och hur det i praktiken går att knyta de statliga arkivbestånden i , och närmare . När frågan ställts till arkivsektorn om var i statsförvaltningen det finns oklara gränssnitt och direkta överlappningar mellan Riksarki- vet och andra myndigheter är det i huvudsak tre andra myndigheter som nämns: Myndigheten för digital förvaltning, Statens service- centrum och . arbete med s.k. förvaltningsgemensamma specifikationer (FGS) nämns också i sam- manhanget. Det har vidare ifrågasatts om har rätt hem- vist i . omgivning och interna organisation 13.3.1Utmaningar för den statliga arkivmyndigheten De synpunkter och förslag som lämnats om den statliga arkiv- myndighetens utmaningar handlar bl.a. om att andra myndigheter tilldelats uppgifter som skulle kunnat ha tilldelats . Det efterfrågas också en stark och sammanhållen statlig arkivmyndighet. pekar på en ohållbar finansiering av verksamheten. uppgift har naggats i kanten Det finns en uppfattning om av att förvaltningsorien- terade uppgift har naggats i kanten när andra myndigheter tilldelats nya uppgifter. Många ser en tendens att regeringen vill placera frågor om samhällets nutida informations- försörjning på myndigheter inom andra politikområden, vilket leder till att den förvaltningsorienterade uppgiften riskerar att tunnas ut.3 De synpunkter utredningen tagit del av visar att det finns kritik mot det sätt på vilket utför sin uppgift gent- emot arkivbildande statliga myndigheter, primärt i de delar av upp- draget som handlar om att meddela föreskrifter och utöva tillsyn. anses t.ex. inte i tillräcklig omfattning och inte snabbt nog utfärda föreskrifter och FGS. Det finns en uppfattning om att så länge den statliga arkivmyndigheten inte fullt ut klarar sina grund- läggande uppgifter bör myndigheten inte tillföras nya. Frågetecken sätts för om myndigheten verkligen har förmåga att leda utvecklingen kring digital informationshantering.4 Önskemål om en stark och sammanhållen statlig arkivmyndighet När frågan går vidare till vad intressenterna på området önskar sig är svaret nästan entydigt. Man efterfrågar en stark och aktiv statlig arkivmyndighet som tar täten och företräder arkivsektorns intres- sen. Det är inte mindre av föreskrifter, rådgivning och tillsyn som anteckningar från utredningens regionala dialoger i , , och . anteckningar från utredningens dialog med statliga myndigheter . omgivning och interna organisation önskas utan mer av den varan. Man efterfrågar också ett uttalat myndighetsansvar för arkivsektorns kompetensutveckling.5 På frågan om fortsatt ska ha en normerande och sam- ordnande roll eller om ansvaret bör delas upp är det samfällda svaret att myndigheten bör hållas samman och inte delas upp i t.ex. en del med föreskriftsrätt och en del för tillsyn. Erfarenheterna från sekto- rer där den uppdelningen gjorts är inte odelat positiva.6 har i flera underlag till utredningen pekat på behovet av ett helhets- perspektiv vad gäller landets informationsförsörjning, där reglering och strukturering av information inte sprids på olika aktörer bero- ende på informationens typ och funktion.7 En ohållbar finansiering av Diskussionen om statens styrning av interna orga- nisation sker i anslutning till att myndigheten har initierat ett förändringsarbete med en omfattande verksamhets- omställning. Det handlar enligt myndigheten om att rusta för fram- tiden. Digitaliseringen av samhället ställer nya krav på det national- arkiv man vill vara. Myndighetens kostnader för it och annan infrastruktur ökar, liksom kostnaderna för personal och lokaler. Det rör sig bl.a. om utbyggnaden och flytten av delar av organisationen till Arninge norr om , planeringen av en nybyggnation i samt stigande lokalhyror. Eftersom budgetramarna inte ökar med motsvarade belopp måste de ökade kostnaderna finan- sieras genom minskade personalkostnader med . konstaterar vidare att regeringens och samhällets krav på ökad digitalisering och effektivisering förutsätter att myn- digheter använder nya arbetsmetoder, utvecklar och anlitar ny kom- petens samt bygger ny teknisk infrastruktur. Därmed ökar också kostnaderna för att myndigheterna ska kunna utföra sina uppgifter. har nyttjat sin anslagskredit för att täcka sina kostnader men det bedöms inte vara en hållbar lösning i längden. Det finns även en osäkerhet vad gäller förutsättningarna för en lång- anteckningar från utredningens regionala dialoger i , , och . Helhetsperspektiv på informationsförsörjning – perspektiv. omgivning och interna organisation siktig hållbar finansiering av myndighetens efterfrågestyrda verksam- heter som finansieras med avgifter.8 13.3.2Uppdrag och uppgifter till andra myndigheter har flera tidsbegränsade uppdrag som innehafts av , eller varit på förslag att tilldelas den statliga arkivmyn- digheten, i stället tilldelats andra myndigheter som uppdrag eller långsiktiga uppgifter. Det rör sig om myndigheterna DIGG, Statens servicecenter och . Uppdragen har handlat om att främja verksamheten med öppna data, att införa gemen- samma tjänster för e-arkiv och e-diarium och om att stå för ett sam- ordningssekretariat för digitalisering, digitalt bevarande och digital förmedling av kulturarvet. Redovisningen görs mot bakgrund av den diskussion som förs om framtiden för arbete med s.k. förvaltningsgemensamma specifikationer (FGS). DIGG och öppna data Myndigheten för digital förvaltning (DIGG) inledde sin verksamhet . Uppgiften är att samordna och stödja den förvaltningsgemensamma digitaliseringen i syfte att göra den offent- liga förvaltningen mer effektiv och ändamålsenlig. Myndigheten ska ansvara för den förvaltningsgemensamma digitala infrastrukturen. Vidare ska DIGG särskilt bistå regeringen med underlag för utveck- lingen av digitaliseringen av den offentliga förvaltningen och följa och analysera utvecklingen inom sitt verksamhetsområde.9 uppdrag om öppna data fick genom ett regeringsbeslut i uppdrag att främja arbetet med att tillgängliggöra information och öppna data från statliga myndigheter under regeringen.10 övertog detta uppdrag från som etablerat arbetet. Verksamhetsomställning 2019–2020. 91–2 §§ förordningen (2018:1486) med instruktion för Myndigheten för digital förvaltning. 10Regeringsbeslut (Fi 2015/02025/SFÖ, Fi 2016/01537/SFÖ). omgivning och interna organisation skulle samla in och publicera information om statliga myndigheters PSI-förteckningar11, stimulera myndigheter att publi- cera öppna data enligt gemensamma riktlinjer, förvalta och utveckla webbportalen , ansvara för att förvalta webbhandled- ningen samt ge stöd till enskilda att hitta var i statsförvaltningen data finns och bistå enskilda i kontakterna med berörd myndighet. Uppdraget skulle sträcka sig fram till den 31 de- cember 2018.