sou · H7B365 · 2019-12-16 00:00:00 — Anledningen är att dessa skattningar har som syfte att skapa en så lång trendserier som möjligt, inte den mest representativa nivån. De nordiska länderna uppvisar den lägsta persistensen och därmed högsta rörligheten i . Tolkas resultaten i termer av avvikelser från respektive generations genomsnittsinkomst framgår att barn i i genomsnitt ärver av sin förälders inkomstavvikelse, medan motsvarande siffra för är . För att få en känsla för styrkan i dessa samband kan det vara illustrativt att i stället beskriva dessa sambanden i termer av hur stor andel av söners livsinkomster som förklaras av faderns livsinkom- ster. En grov uppskattning är att föräldrarnas livsinkomst förklarar av barnens livsinkomster i och av livsinkomsterna i USA.64 Skattningar sammanstälda i Corak (2013) Anm.: För , och redovisas de högsta och lägsta skattningarna av IGE från olika specifikationer av modellen för IGE. För de senare skattningarna är källorna Schnitzlein (2016) för , och (2016) för , m.fl. (2012) för , Suoniemi (2017) för , Landersö & Heckman (2017) för , m.fl. (2017) för , m.fl. (2017) för , Piraino (2015) för och (2017) för . 64Dessa siffror fås genom att genom att ignorera skillnader i ojämlikhet mellan barn- och föräldragenerationen och tolka elasticiteterna ovan som korrelationer. Korrelationen i kvadrat (R2) anger hur stor andel av variationen i den beroende variabeln (barnens livsinkomst) som förklaras av den förklarande variabeln (föräldrarnas livsinkomst). Detta ger för 0,27*0,27=0,073 och för 0,47*0,47=0,22. 5.1.3Inkomstskillnader och intergenerationell rörlighet samvarierar Ett antal studier har dokumenterat ett negativt samband mellan nivån på länders inkomstskillnader och intergenerationell inkomst- rörlighet (Se och 2009, Corak 2013, Blanden ). Detta samband, som populariserats under beteckningen ”Gatsby- kurvan”, illustreras i figur 5.2. Anm.: Den vågräta axeln visar Ginikoefficienten -talet. Den lodrätt axeln visar intergenerationell inkomströrlighet som 1-IGE. Källa: (2019). Det negativa sambandet mellan inkomstskillnader och intergenerat- ionell rörlighet har också observerats mellan regioner inom länder. (2019) studerar den intergenerationella rörligheten inom lokala arbetsmarknadsregioner i . Resultaten visar att män som växte upp i regioner och/eller tidsperioder med högre nivåer av ojämlikhet upplevde en lägre nivå av inkomströrlighet. Dessa empiriska observationer är i linje med teoretiska modeller där föräldrar investerar i sina barns humankapital (se t.ex. och Tomes 1979 och 2004). I dessa modeller tänker man sig att föräldrar investerar mer i sina barns humankapital om avkast- ningen på humankapital är hög. Men om föräldrar med lägre inkom- ster lägger mindre tid och resurser på sina barn, eller om avkast- ningen på sådana investeringar är positivt korrelerad med familje- bakgrunden, uppstår i de teoretiska modellerna ett negativt samband mellan inkomstskillnader och rörlighet. (2004) visar dock att detta samband kan motverkas genom progressiva offentliga investe- ringar i barns utbildning. Kunskaperna om de kausala mekanismer som genererar Gatsby- kurvan är små. Sambandet kan tex. drivas av andra förklaringsfak- torer som är gemensamma för både inkomstskillnader och rörlighet Det finns däremot en relativt stor forskningslitteratur som studerar kausala effekter på den intergenerationella rörligheten av reformer på t.ex. hälso- och skolområdet. Denna litteratur diskuteras i kapitel 5.2. 5.1.4Begränsade förändringar i intergenerationell inkomströrlighet i Kunskaperna om den intergenerationella inkomströrlighetens för- ändring i är relativt bristfälliga och analyser av ut- vecklingen av den intergenerationella rörligheten för kvinnor saknas helt. I figur 5.3 redovisas skattningar av två olika mått på intergene- rationell persistensen för individer födda till 1980.65 Ju högre de två måtten är i figuren, desto lägre är den intergenerationella rörligheten för årskullen. Likt huvuddelen av tidigare forskning på området baseras skattningarna på individuella arbetsinkomster. Rörligheten minskade (persistensen ökade) enligt bägge måtten för individerna födda –1970 jämfört med de födda . För de födda syns sedan en successiv ökning av rörligheten. Vid en jämförelse av de tidigaste med de senaste års- kullarna tycks dock rörligheten sammantaget ha minskat något . Då barnens inkomster mäts vid 30–sammanfaller den inledande ökningen med att dessa årskullar påver- 65Föräldrars livsinkomster approximeras med genomsnittet av deras individuella årsinkomster i åldersspannet 52–58. För barngenerationen används årsinkomster mellan 30–. Se bilaga 5 (kapitel 4) för detaljer om definitioner och dataunderlaget som ligger till grund för skattningarna. kades av 1990-talskrisens höga arbetslöshet och relativt kraftiga ökning av inkomstspridningen. Anm.: Figuren visar sambanden mellan barns (både söner och döttrar) och föräldrars inkomst, mätt som genomsnittet mellan faderns och moderns inkomst, i termer av två olika mått: IGR och IGE. Högre värden på y-axeln indikerar lägre intergenerationell rörlighet, och vice versa . Källa: Bilaga 5 om intergenerationell rörlighet. Lägre intergenerationell rörlighet för kvinnor Även om figur 5.3 inte visar på några dramatiska förändringar av den intergenerationella rörligheten generellt, så kan rörligheten ha för- ändrats mer för olika delgrupper av befolkningen. I figur 5.4 visas förändringen i rangkorrelationen för söner och döttrar separat. Kvinnors frånvaro från analysen har ofta motiverats med att kvinnors arbetskraftsdeltagande varit lågt och att deras inkomster därför ger ett dåligt mått på socioekonomisk status. Även om kvinnors arbetskraftsdeltagande historiskt varit lågt, så är det knappast fallet i . Det är därför intressant att analy- sera utvecklingen av den intergenerationella rörligheten då kvinnors deltagande på arbetsmarknaden förändrats kraftigt. För söner påminner trenden om den i figur 5.3. Den inledande minskningen av rörligheten är dock något svagare och den avslu- tande ökningen något kraftigare, vilket leder till en viss nettoökning av rörligheten för söner sett över hela tidsperioden. Denna ökade rörlighet för söner sammanfaller tidsmässigt med fallande inkomst- skillnader i befolkningen och den inledande fasen av förskolans expansion (se avsnitt 5.2.1). För döttrar är bilden en annan. De visar på en successiv ökning av sambandet mellan den egna och föräldrarnas inkomstrang som sträcker sig över hela studieperioden. Således har den interge- nerationella rörligheten enligt detta mått fallit för döttrar. Rörligheten mellan könen tycks alltså ha konvergerat : För årskullarna födda var den intergenerationella rör- ligheten betydligt lägre för män än för kvinnor, medan den för års- kullarna födda låg på ungefär samma nivå. Anm.: Figuren visar sambanden mellan söners respektive döttrars inkomster och föräldrars inkomst, mätt som genomsnittet mellan faderns och moderns inkomst, i termer av IGR. Högre värden på y-axeln indikerar lägre intergenerationell rörlighet, och vice versa. De vertikala linjerna markerar 95-procentiga konfidensintervall. Standardfelen är klustrade på mödrarna. Källa: Bilaga 5 om intergenerationell rörlighet. Den minskade rörligheten bland kvinnor hänger troligtvis samman med att arbetskraftsdeltagandet har ökat, utbildningsnivån stigit och karriärvägarna breddats för kvinnor under dessa år. Dessa förändringar har medfört att kvinnors egen inkomstpotential slår i genom i egna inkomster i högre utsträckning än i tidigare års- kullar. Detta har skapat ett starkare samband mellan döttrarnas och föräldrarnas inkomster och ger därför högre intergenerationell per- och lägre rörlighet enligt det mått som används här. 5.1.5Rörligheten har utvecklats olika i toppen och botten av inkomstfördelningen Vid skattningarna ovan har ett linjärt samband mellan föräldrars och barns inkomst antagits. Det betyder att sambandet mellan föräldrars och barns inkomster antas vara detsamma i toppen som i botten av föräldrainkomstens fördelning. Rörligheten i olika delar av inkomstfördelningen kan undersökas med hjälp av s.k. transitionsandelar. Dessa beskriver i vilken ut- sträckning barn i vuxen ålder förflyttat sig till en annan del av inkomstfördelningen än den föräldrarna tillhörde. I delfigur 5.5a redovisas andelen barn till föräldrar som tillhörde den nedersta femtedelen i inkomstfördelningen som rört sig till den översta femtedelen i (barnens) inkomstfördelning. Om föräldrars och barns inkomster vore helt oberoende av varandra skulle dessa andelar vara 0,2 för alla årskullar. Mätt på detta vis är andelen söner som rör sig från botten till toppen av fördelningen i stora drag oförändrad , medan den minskat något för döttrar (delfigur 5.5a). För såväl söner som döttrar är andelen runt 0,12–0,13 för de senaste års- kullarna, och således lägre än 0,2. I delfigur 5.5b redovisas andelen barn till föräldrar som tillhörde den nedersta femtedelen i inkomstfördelningen som själva blev kvar i den nedersta femtedelen. Andelen som blir kvar i botten är högre än och för döttrar har andelen ökat från 0,24 till 0,27. För söner ökar andelen marginellt för de yngsta årskullarna. I övrigt har inga större förändringar skett för de studerade årskullarna. Avslutningsvis visar delfigur 5.5c hur stor andel av alla barn med föräldrar i toppen av inkomstfördelningen (dvs. i översta femte- delen) som själva återfanns i toppen. För såväl söner som döttrar är denna andel högre än 0,2, men i linje med de övergripande måtten ser vi också en tidsmässig konvergens mellan könen. Över tid ökar andelen för döttrar medan den minskar för söner, och för de sista årskullarna ligger den på cirka 0,34 för båda könen. Anm.: Figuren visar transitionsandelar för söner respektive döttrar betingat på föräldrarnas inkomst- rang. Sönernas och döttrarnas inkomstfördelningar är rangordnade separat inom årskullar, och för - äldrarnas inkomster (genomsnittet av faderns och moderns separata inkomster) är rangordnade inom sina barns födelseår. Delfigur a visar andelen av de med en föräldrainkomst i den nedre femtedelen (kvintilen) som själva nådde sin årskulls fördelnings högsta kvintil. Delfigur b visar andelen av dessa som blev kvar i lägsta kvintilen, medan delfigur c visar andelen av de med föräldrainkomst i högsta kvintilen som själva återfanns i högsta kvintilen. De vertikala linjerna markerar 95 -procentiga konfi- densintervall, Standardfelen är klustrade på mödrarna. Källa: Bilaga 5 om intergenerationell rörlighet. 5.1.6Mindre rörlighet när kapitalinkomster beaktas samt i förmögenheter Ovanstående analys är baserad på arbetsinkomster. I genomsnitt består den största delen av en individs disponibla inkomst av arbets- inkomster och den absoluta majoriteten av de studier som finns av intergenerationell inkomströrlighet använder arbetsinkomster som inkomstmått. En nackdel med detta mått på inkomster är att kapi- talinkomster inte ingår. I har kapitalinkomsternas andel av hushållens disponibla inkomster vuxit kraftigt de senaste decen- nierna. Då kapitalinkomsterna är ojämnt fördelade i befolkningen har detta varit en starkt bidragande orsak till de ökade inkomst- skillnaderna (se kapitel 2). Denna utveckling betyder att kapital- inkomsterna med tiden har blivit allt viktigare för en individs eko- nomiska status. m.fl. (2012) studerar intergenerationell rörlighet i bruttoinkomster, ett inkomstmått där kapitalinkomster De finner att kapitalinkomsterna bidrar till högre intergene- rationell persistens än arbetsinkomsterna. Persistensen är som högst i toppen av inkomstfördelningen och då särskilt i inkomstmått som inkluderar kapitalinkomster. Författarna visar att den mest sanno- lika förklaring till den höga persistensen i toppen av inkomstfördel- ningen är ärvda förmögenheter. Forskningslitteraturen vad gäller intergenerationell rörlighet i förmögenhet är betydligt mindre än den för inkomster. Detta beror med stor sannolikhet på bristande data. finns för inte någon statistik över hushållens förmögenheter på individnivå, varken i register eller i enkätundersökningar. Den forskning som finns om intergenerationell rörlighet i för- mögenhet visar att den är betydligt lägre än för inkomst. Arv som andel av nationalinkomsterna har ökat kraftigt och arv förklarar ungefär hälften av sambandet i förmögenheter mellan generationer medan inkomster och utbildning bara förklarar en fjärdedel (se Adermon m.fl. 2018 samt m.fl. 2019). 5.2Vad bestämmer den intergenerationella rörligheten? Det finns en rad faktorer som visat sig påverka den intergeneration- ella rörligheten. I många fall handlar det om olika typer av institut- ioner som syftar till att jämna ut livschanserna genom att förse barn med olika familjebakgrund med välfärdstjänster så som utbildning och hälsovård av likartad kvalitet. Forskare har på olika sätt försökt fånga effekten av reformer av dessa institutioner på den intergene- rationella rörligheten. Även andra mekanismer, så som segregation och arbetsmarknadens utformning, kan potentiellt påverka den intergenerationella rörligheten. Kunskapsläget vad gäller dessa mekanismer är dock svagare. 5.2.1De tidiga åren – subventionerad hälsovård och förskola av god kvalitet främjade intergenerationell mobilitet De finns teoretiska förklaringar till varför av livet kan vara avgörande för intergenerationell rörlighet. Dynamisk komple- mentaritet är en idé om att inlärning underlättar inlärning i senare skeden. Denna idé innebär att tidig utbildning och kun- skapsutveckling är av stor vikt för framtida humankapital och för att minska skillnader i humankapital mellan olika socioekonomiska grupper (se t.ex. Cunha och Heckman 2007 och Heckman 2007). I linje med detta finns en stor mängd empirisk forskning som generellt sett finner positiva effekter på barns humankapital av diverse tidiga interventioner, både relaterade till förskola/daghem och barn- och mödrahälsovård. Bütikofer m.fl. (2018) finner t.ex. stora positiva effekter av införandet av allmänna barn- och mödra- vårdsmottagningar i . Effekterna var särskilt gynnsamma för barn från låg socioekonomisk bakgrund. En relate- rad forskningslitteratur dokumenterar också betydande långsiktiga effekter av olika negativa ”hälsochocker” i fosterstadiet, samt att barn från låg socioekonomisk bakgrund tenderar att drabbas hårdast av dessa typer av chocker (se t.ex. Almond m.fl. 2009 och m.fl. 2017). Både Havnes och Mogstad (2011) för och Cornelissen m.fl. (2018) för finner att subventionerad förskola riktad till samtliga barn är relativt gynnsamt för barn från låginkomst- familjer och familjer som är minst benägna att sätta sina barn i förskola i avsaknad av subventioner. Havnes och Mogstad (2011 och 2015) finner att dessa effekter består in i vuxenlivet genom att även utjämna inkomster vid vuxen ålder, och att de har en direkt effekt på den intergenerationella inkomströrligheten.66 För finns det ingen motsvarighet till dessa tyska och norska studier som använder registerdata över ett stort antal barn och en strategi för att identifiera kausala samband. I det norska fallet studeras samtliga barn i och inkomster kan mätas i vuxen ålder. Däremot studerar (2004) effekten i av antalet år på daghem på sannolikheten att välja teoretisk gymnasielinje för 1 470 barn födda –1981. Resultaten visar en signifikant men liten effekt i genomsnitt och ingen utjämnande effekt av förskola. Förskolan i expanderade kraftigt med start . Från att knappt ha förekommit så har andelen barn i förskolan gradvis ökat (se m.fl. 2010). 66 I har mer riktade förskoleprogram visat sig ha stora positiva effekter på barns kunskapsutveckling och senare utbildning, och arbetsmarkandsutfall framför allt för barn från mindre gynnsamma förhållanden (Elango m.fl. 2015). Dessa program skiljer sig dock från den typen av förskola riktade mot samtliga barn som finns i . procent av alla barn i åldrarna 1–och av alla barn i åldern 4–inskrivna på förskola. Bland barn med utländsk bak- grund67 var inskrivna på förskola 2018 (se Skolver- ket 2019a). och (2018) använder data från och visar att andelen barn i förskolan är hög bland alla föräldrar men att andelen ökar med föräldrars utbildningsnivå. Bland treåringar födda –2009 gick av barnen till föräldrar med kort utbildning i förskola. Bland barn till föräldrar med längst utbildning gick i förskolan. Man bör dock ha i åtanke att effekterna av en expansion av sub- ventionerad förskola på intergenerationell rörlighet beror på för- skolans kvalitet och, framför allt, huruvida kvaliteten varierar med avseende på familjebakgrund. Om barn från svagare familjebakgrund går i förskolor av lägre kvalitet kan förskolans utjämnande effekt utebli (se m.fl. 2012). Empiriska studier som be- aktar förskolans kvalitet saknas dock. 5.2.2Skolreformer som gav sammanhållen och längre grundskola gynnade intergenerationell mobilitet En annan typ av forskning undersöker effekterna av specifika delar av skolsystemet. Ett flertal empiriska studier har t.ex. analyserat hur reformer av påverkat intergenerationell rörlighet. Meghir och (2005) samt (2008) studerar den svenska grundskolereformen som gjorde folkskolan till en nioårig sammanhållen skolform kallad enhetsskolan, en föregångare till . Därigenom förlängdes den obligatoriska skolgången med ett till som systemet där elever sorteras till realskolan efter skolresultat avskaffades. Vidare infördes en nationell läroplan. Forskarna finner att främst barn från svagare grupper gynnades av reformen och rörligheten ökade. IGE minskade med (2008). Pekkarinen m.fl. (2009) finner att införandet av allmän grundskola i , vilket senarelade sorte- ringen av elever till olika skolor efter resultat från 11 till , ledde till en betydande försvagning av sambandet mellan föräldrars och barns inkomster. Studier från och finner lik- 67Med utländsk bakgrund avses barn födda utomlands eller barn födda i med båda föräldrarna födda utomlands. nande resultat (se t.ex. och 2006 och och 2017), vilket är i linje med internationella kunskaps- mätningar som visar att det finns ett samband mellan tidig sortering av elever i olika skolor efter skolresultat (”tracking”) och ökade utbildningsskillnader (se Hanushek och Wößmann, 2006). 5.2.3Studiefinansiering och högre utbildning En stor mängd studier analyserar med olika metoder och data effekterna av offentligt finansierad utbildning, på både grund- och högskolenivå, på barns utbildningsutfall, inkomstskillnader och (oftast indirekt) intergenerationell rörlighet. Teoretiskt sett kan man förvänta sig att offentliga subventioner av utbildning har en positiv effekt på intergenerationell rörlighet om de tränger undan privata utgifter för utbildning (se , 2004). Detta kan särskilt tänkas vara fallet om offentliga subventioner undanröjer så kallade kreditrestriktioner, som i detta sammanhang innebär att föräldrar med låga inkomster inte kan låna för att finansiera sina barns utbildning. I ett land som , där utbildningen som sådan är offentligt finansierad och försörjning erbjuds genom ett generellt studiestödssystem, spelar kreditrestriktioner troligen mindre roll. Offentligt finansierad utbildning kan dock även ha andra konse- kvenser. Om den misslyckas att attrahera elever från låginkomst- familjer blir effekten främst en regressiv transferering till högin- komsttagare, med obefintlig eller negativ effekt på social rörlighet. Beräkningar avseende de offentliga subventionerna till högskolan (exkl. studiemedel) för unga i åldern 19–visar att de 1997 var mer än sex gånger så höga för dem vars föräldrar hade en högskole- utbildning längre än än för unga vars föräldrar hade grund- skoleutbildning (prop. 1999/2000:1 bilaga 4). Kreditrestriktioner eller andra rent monetära aspekter behöver dock inte vara enda anledningen till varför föräldrar med högre inkomst tenderar att investera mer i sina barns utbildning och humankapital. Forskning från det beteendeekonomiska området betonar att informationsproblem och skillnader i förväntningar spelar en viktig roll. (se t.ex. Lavecchia m.fl. 2016). Andra studier indikerar stora skillnader mellan socioekonomiska grupper i förvänt- ningar på vad en högre utbildning innebär. Enkätdata visar att gym- nasielever från svagare familjer inte bara förväntar sig lägre monetär avkastning utan även värderar en rad icke-monetära aspekter av utbildningen lägre. Dessa icke-monetära aspekter kan tex. vara hur det sociala studentlivet värderas, stresshantering m.m. I tycks cirka hälften av utbildningsskillnaden med avseende på socio- ekonomisk bakgrund kunna förklaras av skilda förväntningar, och då främst avseende icke-monetära aspekter (se Abbiati och Barone 2017 samt Rauh och Boneva 2017). Fältexperiment indikerar dock att studenter från låginkomst- familjer och deras beslut rörande framtida utbildning är påverkbara av diverse informationsinsatser och stöd vid ansökningstillfället (se t.ex. Dynarski m.fl. 2018, Bettinger m.fl. 2012 och m.fl. 2015). För beskriver m.fl. (2010) sambandet mellan familjebakgrunden och högre studier genom att jämföra andelen som går vidare till högskolestudier bland barn till låg- respektive högutbildade föräldrar för individer födda mellan 1960 och 1982.68 För personer födda var det 2,5 gånger mer sannolikt att barn till högutbildade föräldrar började studera på högskola än barn till lågutbildade föräldrar. För individer födda i slutet av 1970- talet har siffran fallit till ungefär 2,0. Den sociala snedrekryteringen minskade alltså . En delförklaring till denna utveck- ling var troligen utbyggnaden av de regionala högskolorna på 1990- talet (se t.ex. 2006). För årskullar födda mellan 1980–1992 har sambandet mellan för- äldrarnas utbildning och deras barns högskolestudier ytterligare för- svagats något (se SCB 2018b). Trenden drivs av att andelen som påbörjar universitetsstudier faller något bland individer med hög- utbildade föräldrar som andelen är för individer med lågutbildade föräldrar. Bland personer födda hade 70 pro- cent av de som hade minst en förälder med treårig högskoleut- bildning eller mer påbörjat egna högskolestudie. För individer vars föräldrar hade som högst gymnasieutbildning var andelen 30 pro- cent. studerar kvinnor på högskola i betydligt större utsträck- ning än män. Bland personer födda hade av kvinnorna och av männen påbörjat högskolestudier . Andelen som studerar på högskola skiljer sig mellan 68Ur arbetsmarknadshänseende är det avslutade högskolestudier snarare än påbörjade som är viktiga. kvinnor och män oavsett föräldrarnas utbildningsnivå, men skillna- den minskar ju högre utbildning föräldrarna har (se SCB 2018b). 5.2.4Osäkra effekter av bostadsområden och segregation i Intergenerationella samband i inkomster kan också förklaras av faktorer som endast är indirekt kopplade till föräldrarna själva, såsom bostadsområden och skolor. Eftersom familjer inte blir slumpmässigt utplacerade i bostadsområden och skolor är det svårt att analysera dessa effekter då risken är att resultaten fångar icke- observerade skillnader mellan barn som växer upp i olika områden (s.k. selektionseffekter). De svenska studier som försöker hantera dessa problem finner inga eller mycket små effekter av bostads- områden på långsiktiga utfall. Amerikanska studier har dock funnit effekter av bostadsområden i . Utvecklingen av segregation i beror på hur segregationen mäts. Resultaten beror på mått på segregation, vilken typ av segre- gation som studeras och på definitionen av bostadsområdet (se 2018). I bilaga 7 om likvärdighet i skolan konstateras att skolsegregationen ökat. Det innebär att elever med liknande för- utsättningar i större utsträckning går på samma skolor nu än vad som var fallet . av ökningen till- skrivs ökad boendesegregation och resterande hänförs till skolvalet. och (2012) studerar hur bostadsområdets etniska och socioekonomiska sammansättning påverkar resultaten för individer i åldrarna 13–födda i , och mellan 1977–1979.