sou · H7B339 · 2019-08-16 00:00:00 — Ett krav på tillgängliggörande som innebär att en viss procent av hela katalogen ska tillgängliggöras skulle kunna med- föra betydande kostnader för leverantören. Detta kan exempelvis motverkas genom att kravet på tillgängliggörande innebär att en viss andel av det innehåll som lagts till katalogen ska tillgängliggöras. De avvägningar som detta förutsätter kommer att bli en fråga för Myndigheten för press, radio och tv att beakta vid tillämpning av bestämmelsen. 10.2.2Ändringsdirektivets krav på att tillgängliggöra innehåll Bedömning: Det finns, utöver den föreslagna ändringen att beställ- tv via tråd ska omfattas, inte något behov av ytterligare lagändring eller andra åtgärder för att genomföra bestämmelser om krav på att tjänster ska göras tillgängliga för personer med funktionsned- sättning. Ändringsdirektivet innebär att kraven på tillgängliggörande skärps och frågan är då om den befintliga utformningen av 5 kap. 12 § radio- och tv-lagen, med det tillägg som föreslås i avsnitt 10.2.1, tillgodoser de krav som ställs. AV-direktivets och ändringsdirektivets krav på att tjänster ska utformas så att de blir tillgängliga för personer med funktionsned- sättning gör inte skillnad på distributionssätt utan kraven gäller för tv-sändningar och beställ-tv oavsett om distributionen sker via tråd eller på annat sätt. Med den ändring som föreslås i avsnitt 10.2.1 kommer de leverantörer av medietjänster som avses i ändringsdirek- tivet att omfattas av radio- och tv-lagen. Utredningen anser vidare att radio- och tv-lagens bestämmelse om att ett tillgängliggörande ska ske genom textning, tolkning, upp- läst text eller liknande teknik uppfyller de medel för tillgänglig- görande som direktivet avser. Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning Ett tillgängliggörande ska enligt ändringsdirektivet vidare ske genom proportionella åtgärder. Som nämns ovan utgår den nuva- rande lagstiftningen från att det inte går att ställa lika höga krav på alla leverantörer av medietjänster utan att behovet av tillgänglighet behöver vägas mot en leverantörs finansiella förutsättningar och den tekniska utvecklingen. Vid bestämmande av hur och i vilken omfatt- ning tjänsten ska göras tillgänglig för personer med funktionsned- sättning ska därför dessa faktorer beaktas. Utredningen anser att ett sådant beaktande motsvarar ändringsdirektivets krav på proportio- nalitet. Utredningen anser sammanfattningsvis att bestämmelsen i 5 kap. 12 § radio- och tv-lagen, med den ändring som föreslås, innebär att det finns förutsättningar för att tjänster som tillhandahålls inom svensk jurisdiktion fortlöpande och successivt kan göras mer tillgäng- liga för personer med funktionsnedsättning genom proportionella åtgärder. Förslag: Leverantörer av medietjänster som omfattas av krav på att utforma tjänsten på ett sådant sätt att den blir tillgänglig för personer med funktionsnedsättning ska rapportera hur de har uppnått de krav som ställs upp. En leverantör av medietjänster ska upprätta en handlingsplan för hur tjänstens tillgänglighet för personer med funktionsned- sättning fortlöpande och successivt ska öka. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter för hur återrapportering ska ske och vilka uppgifter en handlingsplan bör innehålla. En leverantör av medietjänster ska regelbundet rapportera till de nationella tillsynsmyndigheterna eller tillsynsorganen hur tjänsterna gjorts tillgängliga. Medlemsstaterna ska , med start , rapportera om genomförandet till kommis- sionen (artikel 7.2 AV-direktivet genom ändringsdirektivet). Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning Public service-företagens tillgängliggörande redovisas för när- varande i public service-företagens årliga redovisningar som om- fattar hela verksamheten. I regeringens beslut om tillgänglighet anges närmare vad redovisningen ska innehålla (dnr Ku2016/02488/MF). har ansvar för att övervaka att bolagen följer regeringens beslut. I Myndigheten för press, radio och tv:s beslut Tillgänglighet 2016 anges att de som omfattas av skyldigheter ska redovisa hur dessa har uppfyllts. Leverantörer som omfattas av den generella skyldigheten att främja tillgänglighet ska även redogöra för hur till- gänglighetsarbetet har bedrivits , vilka kontakter som har tagits med representanter för användargrupperna, hur programföre- tagen avser att stärka tillgängligheten till tv-program och hur planen för tillgänglighetsarbetet ser ut framåt. Det programbolag med tjäns- ter som omfattas av särskilda skyldigheter, , ska för dessa programtjänsterna utförligt beskriva på vilket sätt bolaget har beaktat de aktuella målgruppernas behov. Det finns inget uttryckligt krav i radio- och tv-lagen att leveran- törerna ska redovisa sitt arbete utan detta framgår som nämnts av regeringens respektive Myndigheten för press, radio och tv:s beslut. Utredningen anser att denna redovisningsskyldighet bör förtydligas genom att ett uttryckligt krav på återrapportering förs in i radio- och tv-lagen. Redovisningen bör ske som regeringen respektive Myndigheten för press, radio och tv bestämmer. För att ytterligare tydliggöra hur återrapporteringen ska ske bör närmare föreskrifter om redovisningen kunna meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Medlemsstaterna ska sedan med viss regelbundenhet rapportera om genomförandet av direktivet till kommissionen. Genom att ut- redningen föreslår att ett krav på återrapportering införs i radio- och tv-lagen bör det underlag som behövs för att kunna rapportera till kommissionen vara tillgängligt genom denna rappor- tering. Någon ytterligare rapporteringsskyldighet för leverantörer av medietjänster för detta ändamål behövs därför inte. Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning Medlemsstaterna ska även uppmuntra leverantörer av medietjänster att ta fram handlingsplaner för att tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning fortlöpande och successivt ska öka (artikel 7.3 AV-direktivet genom ändringsdirektivet). Ändringsdirektivet ger inga närmare bestämmelser om handlingsplanernas innehåll eller ut- formning. () och () ska enligt regeringens beslut ha en systematisk och regel- bunden dialog med berörda brukarorganisationer. Dialogen ska dokumenteras och redovisas och ska bl.a. syfta till att ut- veckla kvaliteten och användbarheten hos tillgänglighetstjänsterna ur ett brukarperspektiv. Leverantörer av medietjänster som omfattas av generella skyldigheter enligt Myndigheten för press, radio och tv:s beslut Tillgänglighet 2016 ska, som nämns ovan, redo- göra för hur programföretagen avser att stärka tillgängligheten till tv-program och hur planen för tillgänglighetsarbetet ser ut framåt. En handlingsplan kan sägas vara en strategi för att nå ett mål där konkreta åtgärder anges för hur målet ska nås. Handlingsplaner kan ha en skiftande omfattning. Både regeringens och Myndigheten för press, radio och tv:s beslut innebär att leverantörer av medietjänster ska redovisa hur tillgängligheten för personer med funktionsned- sättning ska öka. Den del av redovisningen som är framåtsyftande kan, enligt utredningens mening, därför betraktas som en handlings- plan. I och med att regeringens och Myndigheten för press, radio och tv:s beslut innebär att flertalet av de som omfattas av besluten har en skyldighet att ta fram en handlingsplan bör ändrings- direktivets krav på att leverantörer ska uppmuntras att ta fram handlingsplaner vara uppfyllt. Utredningen anser dock att skyldig- heten, som endast framgår genom beslut, bör formaliseras för att tydliggöra vikten av att sådana planer tas fram av leverantörerna. En bestämmelse bör därför införas i radio- och tv-lagen som innebär att leverantörer av medietjänster som omfattas av dessa beslut ska ta fram handlingsplaner för hur tillgängligheten till tjänsterna ska öka. En handlingsplan kan ha olika detaljeringsgrad och omfång bero- ende på vilka skyldigheter som leverantören omfattas av. Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning leverantörer kan upprättandet av en handlingsplan innebära en tids- krävande och kostsam arbetsinsats om kraven på handlingsplanens innehåll blir omfattande. Regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer bör kunna meddela närmare föreskrifter om vad en handlingsplan ska innehålla. Vid utformningen av dessa föreskrifter bör – enligt utredningens uppfattning – motsvarande hänsyn tas till en leverantörs finansiella situation som vid bestämmandet av skyldig- heten att stärka tillgängligheten. Förslag: Myndigheten för press, radio och tv bör utses som an- svarig för att tillhandahålla en kontaktpunkt online som ska lämna information till allmänheten om tillgänglighetsfrågor enligt radio- och tv-lagen och ge möjlighet att lämna in klagomål om sådant tillgängliggörande. Varje medlemsstat ska utse en för allmänheten lättillgänglig kontakt- punkt online för information och klagomål om de nu aktuella tillgäng- lighetsfrågorna (artikel 7.4 AV-direktivet genom ändringsdirektivet). En kontaktpunkt online kan utformas på olika sätt. Ett exempel är () i där allmän- heten via myndighetens webbplats () bl.a. kan få infor- mation och lämna klagomål. finns ingen formellt utsedd kontaktpunkt för in- formation och klagomål vad gäller tillgänglighet till program i tv-sänd- ningar eller beställ-tv i . Myndigheten för press, radio och tv får dock, enligt vad utredningen har inhämtat, regelbundet frågor om vad regeringens och myndighetens beslut om tillgänglighet innebär. Myndigheten får även frågor och klagomål i samband med den upp- följning som sker av både regeringens och myndighetens beslut. Irapporten på tillgänglighet till tv-sändningar för personer med funktionsnedsättning – Beslutsmodell (Myndigheten för press, radio och tv, dnr 15/02751) beskriver Myn- digheten för press, radio och tv de planer som finns för att på webb- platsen informera om olika tillgänglighetstekniker, ge upplysningar om vilka aktörer som har erfarenhet av att främja till- gängligheten till tv-program genom olika tekniker och informera om Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning funktionshindersorganisationer med vilka leverantörerna lämpligen för en dialog. Syftet är att sprida information och kunskap om hur ett främjande kan gå till och att bidra med goda exempel på verksam- heter där tillgänglighetsarbetet fungerar, något som även kan ge små aktörer med begränsade resurser bättre förutsättningar för att kunna bygga upp ett eget tillgänglighetsarbete och planera verksamheten framåt (s. 24 f.). Även om Myndigheten för press, radio och tv till viss del kan sägas ha fungerat som en informell kontaktpunkt bör det med hän- syn till ändringsdirektivets krav tydliggöras i författning att en kon- taktpunkt ska finnas lätt tillgänglig för allmänheten, vilket inklude- rar personer med funktionsnedsättning. Frågan blir därför om en myndighet eller om någon annan organisation bör vara ansvarig för att tillhandahålla en kontaktpunkt. Regeringen beslutar om tillgänglighetskrav för public service-före- tagen och Myndigheten för press, radio och tv för övriga leveran- törer. och tv, som är ett fristående beslutsorgan inom myndigheten, följer upp om public service-före- tagen har fullgjort sina skyldigheter och myndigheten följer upp skyldigheterna för andra än public service-företagen. Myndigheten för press, radio och tv ska vid beslut om krav på tillgängliggörande beakta den tekniska utvecklingen av tillgänglighetstjänster. Det är också framför allt Myndigheten för press, radio och tv som genom sina beslut kan möta olika synpunkter. Om en annan organisation, myndighet eller intresseorganisation, skulle få i uppgift att infor- mera och hantera klagomål i frågor om de krav på tillgänglighet som finns i radio- och tv-lagen skulle det innebära att informationen och klagomålen behöver vidarebefordras både till och från myndigheten. Detta skulle innebära ytterligare administration som roll- fördelningen kan bli otydlig för allmänheten. Det framstår därför, enligt utredningens bedömning, som natur- ligt att Myndigheten för press, radio och tv får till uppgift att till- handahålla den kontaktpunkt online som varje medlemsstat ska utse. Denna uppgift bör framgå av förordning. Under utredningens arbete har funktionsrättsorganisationer fram- fört att de val av teknik och standarder som t.ex. en leverantör av medietjänster eller distributör gör i praktiken kan försvåra eller för- hindra för konsumenten att ta del av innehållet som tillgängliggjorts. Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning Avsikten är inte att myndigheten, som tillhandahåller kontaktpunk- ten, ska hantera och lösa klagomål om t.ex. teknisk utrustning i en- skilda fall. Däremot bör myndigheten följa och informera om den tekniska utvecklingen och föra fram synpunkter för att uppmuntra aktörer att ta fram gemensamma och framåtsyftande tekniska lös- ningar. Det bör också ligga i en leverantörs eller en distributörs in- tresse att de resurser som läggs på att tillgängliggöra innehåll faktiskt ger resultat genom att fler konsumenter kan ta del av detta innehåll. Klagomål om att ett tillgängliggörande inte sker på visst sätt eller i tillräcklig omfattning bör kunna utgöra underlag vid myndighetens uppföljning av om en leverantör uppfyller de krav som ställs. 10.2.5Meddelanden av vikt för allmänheten Förslag: Meddelanden som är av vikt för allmänheten och som ska sändas i tv enligt gällande tillståndsvillkor ska, när så är möj- ligt, utformas så att de är tillgängliga för personer med funktions- nedsättning. Bedömning: Det bör inte införas en skyldighet om att viktigt meddelande till allmänheten ska göras tillgängliga i ljudradio för personer med funktionsnedsättning. Information vid kriser, inbegripet tillkännagivanden och meddelan- den till allmänheten vid naturkatastrofer, som offentliggörs genom audiovisuella medietjänster ska tillhandahållas så att den är tillgänglig för personer med funktionsnedsättning (artikel 7.5 AV-direktivet genom ändringsdirektivet). Att det i vissa fall kanske inte är möjligt att tillhandahålla information vid kriser på ett sätt som är tillgängligt för personer med funktionsnedsättning bör inte hindra att inform- ation vid kriser offentliggörs genom audiovisuella medier (skäl 24). Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning Meddelanden av vikt för allmänheten i tv och sökbar text-tv Ett tillstånd att sända tv eller sökbar text-tv får förenas med villkor om skyldighet att kostnadsfritt sända meddelande som är av vikt för allmänheten, om en myndighet begär det (4 kap. 9 § 15 radio- och tv-lagen). Med uttrycket meddelande som är av vikt för allmänheten ska förstås olika typer av meddelanden från myndigheter som kan ha betydelse för allmänheten. Det kan t.ex. vara information om ett förestående riksdagsval eller annan samhällsinformation. Uttrycket innefattar sådana myndighets-, informations- eller varningsmed- delanden som ingår i Överenskommelsen angående varnings- och informationssystemet Viktigt meddelande till allmänheten (VMA). VMA är ett varningssystem som ska skydda människor, egendom eller miljö och som används vid olyckor, allvarliga händelser och störningar i viktiga samhällsfunktioner. Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap ansvarar för systemet som administreras av SOS Alarm. Antalet VMA har ökat och utfärdades VMA 56 gånger (). Utredningen gör bedömningen att ändringsdirektivets bestäm- melse om information vid kriser inte har ett vidare tillämpnings- område än överenskommelsen om VMA, snarare får VMA-systemet anses omfatta fler och även mindre allvarliga situationer. I betänkandet Ett oberoende public service för alla – nya möjlig- heter och ökat ansvar (SOU 2018:50) gjorde Parlamentariska public service-kommittén bedömningen att kravet på SVT att beakta beho- ven hos personer med funktionsnedsättning var särskilt viktig i extrema lägen. konstaterade kommittén att ett krav på teckenspråkstolkning knappast är rimligt för VMA, som i regel är mycket korta meddelanden som ska skickas ut i akuta lägen (s. 177 f.). SVT ska enligt sitt sändningstillstånd för perioden –2019 kostnadsfritt sända meddelanden som är av vikt för allmänheten om en myndighet begär det. Meddelandet ska ges en lämplig utformning som genom sin omfattning eller på annat sätt inte ska inverka men- ligt på programverksamheten (22 § SVT:s sändningstillstånd). För de tillståndshavare som är etablerade i och där Myn- digheten för press, radio och tv meddelar tillstånd gäller villkor om att tillståndshavaren kostnadsfritt ska sända varningsmeddelanden som är av vikt för allmänheten och som ska skydda människor, egendom Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning eller miljö om en myndighet begär det (Myndigheten för press, radio och tv:s beslut , dnr 13/01812 m.fl.). Tillståndsgiva- ren kan därmed välja att ställa upp mindre långtgående skyldigheter än vad som är möjligt enligt villkoret (jfr prop. 1995/96:160 s. 165 och prop. 1999/2000:55 s. 61). För SVT gäller alltså ett mer allmänt utformat villkor där även information som är viktig för allmänheten ingår. Övriga tillstånds- havare i marknätet ska sända VMA. Personer med funktionsnedsättning är en del av den allmänhet som ska nås genom VMA. Även personer med funktionsnedsättning bör därför få möjlighet att ta del av information som förmedlas i tv via detta system, så att de kan fatta välgrundade beslut om hur de ska handla vid en olycka eller annan allvarlig händelse. Ändringsdirektivets krav innebär att information vid kriser ska göras tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. Utred- ningen har gjort bedömningen att detta krav inte innefattar alla de situationer som omfattas av VMA. Det villkor som är möjligt att ställa upp enligt radio- och tv-lagen är, som anges ovan, också vidare än skyldigheten att sända VMA. Med hänsyn till syftet med bestäm- melsen, att allmänheten, förutom VMA, ska få sådan information som bedöms som viktig för samhället anser utredningen att i princip alla meddelanden som en tillståndshavare är skyldig att sända enligt tillståndsvillkor för tv ska göras tillgängliga för personer med funk- tionsnedsättning. Den skyldighet som utredningen föreslår går där- med utöver ändringsdirektivets krav. är det viktigt att information snabbt når så stora delar av allmänheten som möjligt. Det är inte alltid möjligt att göra information tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. Ett meddelande ska därför göras tillgängligt när så är möjligt. Med tillgängliggörande avses att meddelandet ska göras tillgäng- ligt med någon av de tekniker som anges i 5 kap. 12 § radio- och tv- lagen, dvs. genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Meddelanden av vikt för allmänheten i ljudradio Även () sändningstillstånd för perioden –2019 innehåller ett villkor om att SR kostnadsfritt ska sända meddelanden som är av vikt för allmänheten om en myndighet begär Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning det (11 kap. 3 § 15 radio- och tv-lagen). Frågan blir då om krav bör ställas på att även dessa meddelanden ska tillgängliggöras. Kraven som ställs om att information vid kriser ska göras till- gängliga kommer från AV-direktivet, i lydelsen enligt ändrings- direktivet, som inte omfattar ljudradio. Även om det är möjligt att sända ut enklare textmeddelanden via s.k. () till en display på radiomottagaren är de tekniker som anges i radio- och tv-lagen och som används för att tillgängliggöra innehåll i tv enligt utredningens mening inte direkt tillämpliga vid radiosändningar. Sändningar, eller tillhandahållanden, via tråd där ett tillgänglig- görande kan vara möjligt, omfattas å andra sidan inte av tillstånds- villkoret om skyldighet att sända meddelanden som är av vikt för allmänheten. Det är därför inte möjligt att utifrån ett tillstånds- villkor ställa krav på att SR ska tillgängliggöra viktiga meddelanden till allmänheten i tillhandahållanden som sker via tråd. Med hänsyn till den begränsade möjlighet som SR skulle ha att rent praktiskt tillgängliggöra meddelanden i sändning anser utred- ningen att någon sådan skyldighet inte bör införas för . 11Främjande av europeiska produktioner AV-direktivets krav på främjande av europeiska produktioner gäller oavsett distributionsform. Genom ändringsdirektivet skärps kraven för leverantörer av audiovisuella medietjänster på begäran, s.k. beställ- tv, på så sätt att av en katalog ska innehålla europeiska produktioner, som även ska framhävas. Nuvarande bestämmelser i radio- och tv-lagen om främjande av program med europeiskt ur- sprung gäller inte för sändningar och tillhandahållanden via tråd. Europeiska kommissionen har i ett överträdelseärende mot ifrågasatt om AV-direktivets krav på främjande av europeiska pro- duktioner har genomförts fullt ut genom bindande lagregler. I detta kapitel behandlas först frågan om även sändningar och tillhandahållanden via tråd bör omfattas av kraven på främjande av europeisk produktion. Därefter behandlas de skärpta krav på beställ- tv som ändringsdirektivet medför. Vidare redovisas utredningens överväganden i frågan om leverantörernas rapportering till Myndig- heten för press, radio och tv kan göras mer flexibel. Slutligen be- handlas möjligheten att införa undantag i skyldigheten för den som sänder tv att rapportera andelen europeisk produktion. Främjande av europeiska produktioner 11.2.1Krav på att främja europeisk produktion i tråd Förslag: Sändningar av tv och tillhandahållanden av beställ-tv via tråd ska omfattas av skyldigheten att främja europeisk produktion. Bestämmelserna i radio- och tv-lagen (2010:696) om främjande av program med europeiskt ursprung gäller sändningar av tv och till- handahållanden av beställ-tv som sker på annat sätt än genom tråd (5 kap. 7 och 8 §§ radio- och tv-lagen). Skälet till att sändningar och tillhandahållanden i tråd inte omfattas är att yttrandefrihetsgrund- lagen (YGL) tidigare inte har medgett att sådana krav ställs. Efter en ändring i YGL är det möjligt att i vanlig lag meddela föreskrifter om skyldighet att främja framställ- ning av och tillgång till program med europeiskt ursprung för den som sänder program i tv via tråd och för den som tillhandahåller sådana program på särskild begäran genom överföringar i tråd ur en databas enligt den s.k. databasregeln (3 kap. 2 § 5 YGL). Med tillhandahållande av program genom överföring ur en databas avses i förarbetena beställ-tv som bör avgränsas på samma sätt i YGL och i radio- och tv-lagen. Vidare bör definitionen vara densamma oav- sett om tillhandahållandet sker genom tråd eller på annat sätt (prop. 2017/18:49 s. 73 och s. 166 f., bet. 2018/19:KU2, rskr. 2018/19:16). I nämnda proposition anges också bl.a. följande. Ett införande av krav på främjande av europeiska produktioner torde inte få någon större inverkan på etableringsfriheten genom att de flesta tv-bolag uppfyller kraven på europeiska produktioner och eftersom svenska produktioner anses utgöra europeiska produktioner i AV-direk- tivets mening. Hur stor inverkan reglerna får är dock beroende av den närmare utformningen och omfattningen av de regler som införs i lag. Från yttrandefrihetsrättslig synpunkt är det väsentligt att lag- reglerna inte blir så långtgående att de hindrar nya etableringar på mediemarknaden eller hämmar utvecklingen av nya publicerings- former. Regeringen ansåg vidare att kraven på främjande i någon mån fick anses innebära en inskränkning i det redaktionella obero- endet. Det fanns emellertid redan motsvarande krav för tv-sänd- ningar och tillhandahållanden av beställ-tv i etern. Krav på främjande av europeiska produktioner i trådsändningar innebar därför endast Främjande av europeiska produktioner en marginell utökning av de krav som redan gällde. Regeringen ansåg därmed inte att det var olämpligt att ställa upp denna typ av krav (prop. 2017/18:49 s. 169).