sou · H7B314 · 2019-03-27 00:00:00 — Även om de personer det nu är fråga om inte själva kommer att inställa sig hos den utfärdande myndigheten har vi gjort bedöm- ningen att det förfarande vi föreslår i avsnitt 10.2.7 uppnår en sådan säkerhet att ett statligt identitetskort ska kunna utfärdas. Förfaran- det innebär bl.a. att budet kommer att inställa sig personligen i sam- band med att ansökan lämnas in varvid dennes identitet ska kon- trolleras. Sökandens identitet kontrolleras bl.a. genom granskning av den identitetshandling som budet visar upp och de handlingar som bifogas ansökan. En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar krav på identitetskontroll vid personligt besök på likvärdigt sätt som vid utgivning av en identitetshandling bör enligt vår bedömning tolkas mot bakgrund av vad som anges i genom- förandeförordningen till eIDAS-förordningen.25 När det gäller styrk- ande och kontroll av identitet anges i 2.1.2 i bilagan att för att upp- fylla den högsta tillitsnivån enligt eIDAS-förordningen ska samma förfaranden som används på nationell nivå i medlemsstaten av den enhet som ansvarar för registreringen för att erhålla ett erkänt foto- grafiskt eller biometriskt identifieringsbevis tillämpas. En ansökan genom bud kan därmed enligt vår bedömning godtas enligt genom- förandeförordningen eftersom det sker enligt samma förfarande som vid utfärdande av en fullgod identitetshandling. bör tolkas på samma sätt som genomförandeförordningen. Även de per- soner som gör ansökan genom bud bör därför kunna få en statlig e- legitimation utfärdad. Det kan dock övervägas om en justering bör göras i tillitsramverket och den tillhörande vägledningen för att för- tydliga att det förfarande vi föreslår är godkänt enligt ramverket. Utfärdande av den statliga e-legitimationen ska alltså följa pro- cessen för utfärdande av det statliga identitetskortet. Några särskilda bestämmelser om ansökan om en statlig e-legitimation är mot bak- grund av vad som anförts ovan inte nödvändiga. I lagen om statliga identitetshandlingar bör i stället införas en bestämmelse om att det som anges om ansökan om identitetskort gäller både för en ansökan om statligt identitetskort och för en ansökan om statlig e-legiti- mation. De övriga krav som ställs enligt tillitsramverket, som t.ex. kontroll mot ett officiellt register, måste naturligtvis också beaktas vid ansökan. Det följer av de bestämmelser vi föreslår i avsnitt 12.8. 25Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1502 av om fastställande av tekniska minimispecifikationer och förfaranden för tillitsnivåer för medel för elektronisk identifiering i enlighet med artikel 8.3 i och rådets förordning (EU) nr 910/2014 om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transak- tioner på den inre marknaden. En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar Utredningens bedömning: En statlig e-legitimation ska lämnas ut enligt den process som gäller för statligt identitetskort. En e-legitimation på högsta tillitsnivån ska enligt tillitsramverket till- handahållas vid ett personligt besök efter en identitetskontroll som motsvarar den som görs vid utgivning av en fullgod identitetshand- ling. Vidare anges att den kod som ska användas för att aktivera e- legitimationen av säkerhetsskäl ska tillhandahållas separat från själva identitetshandlingen. Även utlämnandet av den statliga e-legitimationen kommer att följa processen för det statliga identitetskortet. Lagen om statliga identitetshandlingar kommer enligt vårt förslag att innehålla krav på personlig inställelse och bestämmelser om styrkande av identitet. Genom dessa bestämmelser uppnås den säkerhet som krävs enligt tillitsramverket. Några särskilda bestämmelser om utlämnande av en statlig e-legitimation bedömer vi därför inte är nödvändiga. Att även tillitsramverkets krav på att koden till e-legitimationen inte ska läm- nas ut vid samma förfarande som utlämnande av själva handlingen ska följas, framgår redan av vårt förslag i avsnitt 12.8. 12.13Föreskrifter om användning av den statliga e-legitimationen Utredningens förslag: Regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer ska få meddela föreskrifter om villkor för när och hur den statliga e-legitimationen får användas. Genom att använda sig av den statliga e-legitimationen möjliggörs ett helt elektroniskt ansökningsförfarande för andra utfärdares e- legitimationer på de tillitsnivåer det är tillåtet. Genom införandet av en statlig e-legitimation på den högsta tillitsnivån som utfärdas av en myndighet efter samma säkra process som det statliga identitetskortet skapas förutsättningar även för andra aktörer att kunna lita på iden- titetshandlingen. För att den statliga e-legitimationen ska kunna an- En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar vändas måste det etableras en relation mellan den som behöver kon- trollera innehavarens identitet (den förlitande aktören) och utfär- daren. Detta krävs eftersom utfärdaren vid varje användning under identitetshandlingens hela giltighetstid måste utföra en identitets- kontroll. Även om avsikten är att den statliga e-legitimationen ska kunna användas inom stora delar av samhället bedömer vi att det finns ett behov av att kunna meddela föreskrifter om villkor avseende i vilka situationer eller hos vilka aktörer den statliga e-legitimationen ska kunna användas. Det kan t.ex. behöva regleras vilka krav som ska ställas för att en aktör ska få använda identifiering med den statliga e-legitimationen i sin e-tjänst. Sådana villkor kan exempelvis behöva ställas upp för att säkerställa att den statliga e-legitimationen inte kan användas i oseriösa sammanhang. Regeringen eller den myndig- het regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om vill- kor för när den statliga e-legitimationen får användas. Syftet är att den statliga e-legitimationen ska kunna användas för att identifiera användare i olika e-tjänster hos både myndigheter och privata aktörer. Som anges i avsnitt 12.3 bör den även kunna användas vid s.k. id-växling, dvs. vid identifiering som görs vid utfärdande av en annan e-legitimation. På så sätt blir även utfärdandet av den andra e-legitimationen säkrare. Det underlättar också för utfärdaren efter- som denne i många fall annars skulle behöva utföra en egen grund- identifiering med fysisk identitetskontroll. Utredningen om effektiv styrning av nationella digitala tjänster har föreslagit att det i lag ska regleras att den statliga e-legitimatio- nen ska få användas vid identifiering som sker vid utfärdande av en annan e-legitimation.26 Vi bedömer dock inte att det är nödvändigt att reglera en skyldighet för den utfärdande myndigheten att tillåta sådan användning i lag. Det finns inte något förbud mot sådan an- vändning. Om någon reglering inte införs gäller därför att den stat- liga e-legitimationen får användas i dessa sammanhang. För det fall det framöver trots allt finns behov av en författningsreglering bör en sådan bestämmelse kunna meddelas i förordning. Utredningen om effektiv styrning av nationella digitala tjänster har även föreslagit att det i lag ska regleras att myndigheter ska er- känna identifiering med den statliga e-legitimationen. 26SOU 2017:114 s. 202 ff. En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar anför som skäl att den statliga e-legitimationen ska vara en grundbult i den offentliga förvaltningen.27 Även vi är av uppfattningen att den statliga e-legitimationen ska kunna användas vid identifiering i e-tjäns- ter i den offentliga sektorn. Vi utgår ifrån att myndigheterna i sam- arbete med den utfärdande myndigheten ser till att möjliggöra en sådan identifiering. Någon lagreglerad skyldighet ser vi dock för när- varande inte behov av att införa. För det fall det framöver trots allt uppkommer ett behov av styrning i frågan bedömer vi att det kan ske på annat sätt. Utredningens förslag: En statlig e-legitimation ska ha samma giltighetstid som det statliga identitetskort den finns på. Utredningen om effektiv styrning av nationella digitala tjänster har föreslagit att en bestämmelse om att den statliga e-legitimationen ska ha samma giltighetstid som den fysiska identitetshandling som den finns på ska tas in i lag. Giltighetstiden för e-legitimationer ska enligt tillitsramverket begränsas med hänsyn till handlingens säker- hetsegenskaper och riskerna för missbruk. Giltighetstiden får vara högst . I den vägledning som kompletterar tillitsramverket anges att det för de typer av e-legitimationer vars koder löper större risk att röjas till obehöriga är rimligt att begränsa giltighetstiden till än . Det rör sig framför allt om e-legitimationer som innebär enfaktorsautentisering med personlig kod eller som inte baseras på en personlig säkerhetsmodul. Den statliga e-legitimationen innebär autentisering med hjälp av två faktorer, dels e-legitimationen på id-kortet (den personliga säker- hetsmodulen), dels den personliga koden. Vi bedömer därför att det normalt inte finns anledning att begränsa giltighetstiden till än . Att e-legitimationen är giltig innebär också att den får samma giltighetstid som det statliga identitetskort den finns på vilket är en klar fördel. En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar Vi har i avsnitt 11.4.4 föreslagit att identitetskort som utfärdas för sökande som av fysiska skäl är tillfälligt förhindrade att lämna fingeravtryck och sökande som kan antas komma att förlora eller befrias från sitt svenska medborgarskap ska ha kortare giltighetstid än . Även för dessa sökande bör den statliga e-legitimationen ges samma giltighetstid som id-kortet. En bestämmelse om att den statliga e-legitimationen ska ha samma giltighetstid som det identitetskort den finns på bör därför införas i den nya lagen om statliga identitetshandlingar. Utredningens förslag: Den statliga e-legitimationen ska upphöra att gälla om det statliga identitetskort som den finns på återkallas. Den statliga e-legitimationen ska dessutom återkallas av Polis- myndigheten om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna kan återkallelsen begränsas till viss bestämd tid, dock högst sex måna- der. Återkallelsen ska hävas så snart de omständigheter som på- kallat den har upphört. Utredningen om effektiv styrning av nationella digitala tjänster har lämnat förslag på bestämmelser som reglerar under vilka förutsätt- ningar den statliga e-legitimationen ska spärras. Enligt förslaget ska e-legitimationen spärras om det fanns hinder mot att utfärda den vid tiden för utfärdandet och hindret fortfarande består, någon väsentlig uppgift som framgår av e-legitimationen är felaktig och inte längre gäller eller någon annan förfogar över e-legitimationen. Förutsätt- ningarna för att spärra e-legitimationen motsvarar i huvudsak de förutsättningar vi föreslagit för återkallelse av det statliga identitets- kortet. Behovet av att återkalla e-legitimationen torde oftast sammanfalla med behovet av att återkalla det fysiska id-kortet. Eftersom det med våra förslag inte är möjligt att inneha en statlig e-legitimation utan att ha ett giltigt statligt identitetskort, ska e-legitimationen upphöra att gälla om det statliga identitetskortet återkallas. En be- stämmelse om detta bör införas i lagen om statliga identitetshand- lingar. En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar Utöver de återkallelsegrunder som gäller för det fysiska id-kortet kan det finnas situationer då en säkerhetsrisk upptäcks som enbart påverkar e-legitimationen och inte det fysiska kortet. Det kan t.ex. röra situationer med bedräglig användning av e-legitimationen som rör ett stort antal användare. Det kan också vara fråga om att en enskild e-legitimation används på ett sätt som gör att misstanke om bedräglig användning uppstår. Sådana säkerhetsrisker innebär inte nödvändigtvis att existensen av det fysiska id-kortet behöver ifråga- sättas. Enligt vår bedömning finns det därför ett behov av en särskild grund för återkallelse som enbart gäller den statliga e-legitimationen. Den statliga e-legitimationen bör därför kunna återkallas utan att den fysiska handlingen återkallas om säkerhetsskäl påkallar det. En bestämmelse om detta bör införas i den nya lagen om statliga identi- tetshandlingar. Mot bakgrund av de omständigheter som kan föranleda en åter- kallelse av enbart e-legitimationen får det antas att är bäst lämpad att fatta ett sådant beslut. Utlandsmyndigheterna bör således inte besluta i dessa ärenden. En bestämmelse som reglerar detta bör införas i förordningen om statliga identitetshandlingar. En statlig e-legitimation som har återkallats eller upphört att gälla bör, på samma sätt som en fysisk identitetshandling, göras obrukbar. Det kan ske genom att den spärras elektroniskt så att den kan användas. Något krav på att handlingen ska lämnas in i de fall endast den statliga e-legitimationen återkallas, på det sätt som gäller när det fysiska id-kortet återkallas, är däremot inte lämpligt att in- föra. Detta eftersom det fysiska identitetskortet i dessa fall bör kunna användas trots att e-legitimationen är återkallad och spärrad. Om en säkerhetsbrist upptäcks skulle det i något fall kunna vara nödvändigt att återkalla e-legitimationen mycket skyndsamt och utan att fullständigt underlag finns. Behovet kan uppstå antingen för en enstaka handling eller för ett stort antal handlingar . Vi ser därför ett behov av att möjliggöra en tillfällig återkallelse av e-legi- timationen när det finns en misstanke om att en situation som möj- liggör bedräglig användning av e-legitimationen har uppstått. Om det efter en mer utförlig utredning visar sig att säkerhetsbristen inte var så allvarlig som inledningsvis befarats bör det vara möjligt att häva återkallelsen. Bestämmelser om återkallelse under viss begrän- sad tid bör därför införas. En sådan tillfällig återkallelse bör begrän- sas . En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar Den tillfälliga återkallelsen bör hävas så snart de omständigheter som påkallat återkallelsen har upphört. Efter att återkallelsen hävts ska e-legitimationen kunna användas på nytt. Om innehavaren inte längre önskar använda e-legitimationen kan han eller hon spärra den, se nedan. Av 25 § första stycket 3 förvaltningslagen framgår att en myndig- hets beslut får meddelas utan föregående kommunika- tion med parten om ett väsentligt allmänt eller enskilt intresse kräver det. Ett beslut om återkallelse bör därför ofta kunna fattas utan att parten underrättas i förväg. Även vid en återkallelse måste åtgärder vidtas av den utfärdande myndigheten för att se till att identitetshandlingen inte kan användas. Spärren måste dock göras på ett sätt som möjlig- gör att handlingen åter kan användas om återkallelsen hävs. Om säker- hetsbristen däremot visar sig vara av sådant slag att e-legitimationen inte längre bör få användas får i stället ett beslut om permanent åter- kallelse fattas och handlingen göras permanent obrukbar. Den statliga e-legitimationen måste naturligtvis också kunna spär- ras efter anmälan av innehavaren på samma sätt som är möjligt beträff- ande de fysiska identitetshandlingarna, se t.ex. 3 kap. 1 § Rikspolis- styrelsens föreskrifter och allmänna råd om polismyndigheternas hantering av pass och nationellt identitetskort (RPSFS 2009:14). En spärr kan exempelvis aktualiseras om e-legitimationen kommit bort eller blivit stulen. En sådan åtgärd sker på initiativ av innehavaren och utgör inte återkallelse i den mening som avses i lagen. Att ut- färdaren ska tillhandahålla en spärrtjänst följer också av tillitsram- verket. I den mån det finns behov att utöver det som anges i tillits- ramverket reglera förfarandet vid spärr på innehavarens begäran kan detta ske genom myndighetsföreskrifter. 12.16 Behandling av personuppgifter Utredningens förslag: Det register som ska finnas enligt den nya lagen om statliga identitetshandlingar ska innehålla uppgift om den information som finns i den statliga e-legitimationen och om att e-legitimationen har förlustanmälts eller återkallats och vad som har utgjort skälet till detta. En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar Personuppgifterna i registret ska, förutom om det behövs i den utfärdande myndighetens verksamhet för utfärdande av statligt iden- titetskort, även få behandlas om de behövs för utfärdande av stat- lig e-legitimation. Utredningens bedömning: Något krav på att den utfärdande myndigheten ska föra register över andra e-legitimationer som utfärdats på grundval av identifiering med den statliga bör inte införas. Rättslig grund för behandling av personuppgifter som avser den statliga e-legitimationen Elektronisk identifiering förutsätter att personuppgifter behandlas. kommer därför att behöva behandla vissa person- uppgifter kopplade till de e-legitimationer som utfärdas. Den statliga e-legitimationen kommer att innehålla personuppgifter såsom namn och personnummer. Det finns också behov av att behandla vissa and- ra uppgifter som t.ex. uppgift om återkallelse, spärr och giltighetstid. Uppgifterna behöver exempelvis behandlas i samband med att Polis- myndigheten tar emot ansökningar, registrerar uppgifter, utfärdar och lämnar ut e-legitimationer samt tillhandahåller spärrfunktioner. Ett register innehållande uppgifter om användare och utfärdade e- legitimationer ska vidare föras enligt tillitsramverket. Personuppgif- ter kommer också att behandlas i samband med att e-legitimationen används för att myndigheten ska kunna göra identitetskontroll och skicka identitetsintyg till den förlitande aktören. Utredningen om effektiv styrning av nationella digitala tjänster har gjort bedömningen att den statliga e-legitimationen bör omfattas av de bestämmelser om behandling av personuppgifter som gäller för den fysiska identitetshandlingen som är bärare av e-legitimationen. Utredningen har inte lämnat några författningsförslag i denna del.28 Den nya lagen om statliga identitetshandlingar kommer enligt våra förslag att innehålla bestämmelser om att den utfärdande myn- digheten ska föra register med uppgifter om id-korten. Vi föreslår också bl.a. bestämmelser om för vilka ändamål personuppgifter får behandlas och vilka uppgifter som ska finnas i registren. 28SOU 2017:114 s. 205 ff. En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar bestämmelser finns inte någon särskild reglering avseende den be- handling av personuppgifter som sker inom verksamheten avseende utfärdande av id-kort. Den behandling av personuppgifter som ut- förs vid den utfärdande myndigheten, som inte avser registret, om- fattas därmed i huvudsak av den generella regleringen i dataskydds- förordningen. Detsamma kommer att gälla för den behandling av personuppgifter som kommer att behöva utföra med anledning av utfärdande av e-legitimation. I avsnitt 10.3.1 har vi i relevanta delar redogjort för vilka krav dataskyddsförordningen ställer för att behandling av personuppgif- ter ska få utföras. Som anges där krävs att det finns en rättslig grund för behandlingen enligt artikel 6.1 i dataskyddsförordningen. Behand- lingen i registret över id-korten sker huvudsakligen med stöd av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen eftersom den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse. För att det överhuvud- taget ska vara möjligt att utfärda och använda en e-legitimation måste personuppgifter behandlas. Den behandling som behöver göras i sam- band med utfärdande och användning av den statliga e-legitima- tionen är nödvändig för att ska kunna uppfylla sitt ansvar som utfärdare. Även denna behandling får därför anses nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse. Grunden för behandlingen kommer enligt våra förslag att vara fastställd i författning på det sätt som krävs med hänsyn till arti- kel 6.3 i dataskyddsförordningen. Även kravet på proportionalitet, liksom övriga villkor enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen be- döms vara uppfyllda. Vid behandlingen måste även övriga bestäm- melser i EU:s dataskyddsförordning och dataskyddslagen tillämpas. Hänsyn måste exempelvis tas till de allmänna principerna i artikel 5, regleringen avseende den registrerades rättigheter och bestämmel- serna om säkerhet för personuppgifter. Som anges ovan uppställer tillitsramverket krav på att utfärdaren, med beaktande av tillämpliga regler för persondataskydd, ska föra register över användare och e-legitimationer. Syftet med registret är att utfärdaren ska kunna fullfölja de förpliktelser som följer av tillits- ramverket. Vi har i avsnitt 10.3.4 föreslagit att det i förordningen om En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar statliga identitetshandlingar ska tas in en bestämmelse om vilka upp- gifter som ska finnas i id-kortsregistret. Flera av de uppgifter som anges där, t.ex. uppgifter om sökandens namn, personnummer, dag för utfärdande och giltighetstid, kommer att vara gemensamma för id-kortet och e-legitimationen. För att tydliggöra att även uppgifter om utfärdade e-legitimationer ska registreras bör den föreslagna be- stämmelsen utformas så att även uppgift om den information som finns i e-legitimationen som identitetskortet har försetts med ska registreras. Även uppgift om att e-legitimationen har förlustanmälts eller återkallats och skälen för detta bör, på samma sätt som för det statliga identitetskortet, finnas i registret. Genom dessa förslag kommer behandlingen av uppgifter om den statliga e-legitimationen i registret att omfattas av samma bestäm- melser som gäller för det statliga identitetskortet. Den i avsnitt 10.3.2 föreslagna ändamålsbestämmelsen bör även omfatta den behandling som behövs i den utfärdande myndighetens verksamhet för utfär- dande av statlig e-legitimation. Uppgifter om andra e-legitimationer som har utfärdats efter identifiering med den statliga Utredningen om effektiv styrning av nationella digitala tjänster har föreslagit lagreglering av vissa informationsplikter. Det första fallet gäller en situation då en statlig e-legitimation används som underlag vid ansökan om en annan e-legitimation. Utredningen föreslår i det fallet att den andra utfärdaren då ska informera den utfärdande myn- digheten, som i sin tur ska föra register över informationen. Utred- ningen har vidare föreslagit att den utfärdande myndigheten ska informera de andra utfärdarna om den statliga e-legitimationen spärras. Syftet med förslagen är att kopplingen mellan den statliga e-legi- timationen och handlingar som utfärdas på grundval av identifiering med denna ska vara intakt för att härigenom skapa ett tillförlitligt system.29 De förslag som lämnats i dessa delar har den fördelen att även andra e-legitimationer som utfärdats på grundval av en identifiering med en statlig e-legitimation, som exempelvis utfärdats på felaktiga grunder, kan dras in om den statliga handlingen återkallas. En statlig e-legitimation på fysiska identitetshandlingar givetvis viktigt att andra utfärdare kan lita på den statliga e-legiti- mationen. Även om vi ser fördelar med förslaget ur ett säkerhetsperspektiv, finns det enligt vår uppfattning flera skäl som talar emot att införa en sådan skyldighet. Ett skäl som talar emot är de integritetsrisker som följer med ett sådant förslag. Andra utfärdare av e-legitimationer måste föra egna register över utfärdade handlingar. Om också ska registrera uppgifter om dessa handlingar innebär det en omfattande behandling av personuppgifter. En stor mängd registreringar av in- tegritetskänsliga personuppgifter innebär i sig en integritetsrisk. Frågan är också hur de underrättelser som ska göras enligt för- slaget ska gå till i praktiken. Det rör sig om integritetskänslig infor- mation som måste förmedlas på ett säkert sätt mellan utfärdaren och . Eftersom inte fler personuppgifter än vad som be- hövs ska behandlas finns det ett behov av att hålla registret aktuellt och exempelvis gallra uppgifter om andra e-legitimationer som senare spärrats eller upphört att gälla.