sou · H7B365 · 2019-12-16 00:00:00 — 127Se bilaga 4 om inkomstskillnader och tillväxt. 128Se även kapitel 5.2 och bilaga 4 om inkomstskillnader och tillväxt. 129I bilaga 7 om likvärdighet i skolan analyseras även skillnader i insatsvaror, t.ex. lärartäthet och lärarkompetens. Betyg (SD) -0,1 Anm.: Figuren visar genomsnittsbetyg i Åk 9 för olika typer av ämnen. Betygen har normerats för /88. Den första lodräta linjen anger införandet av det mål- och kunskapsrelaterade betygssystemet i , medan den andra linjen visar införandet av det senaste betygssystemet. För varje ämnestyp har medelvärdet för med ett nytt betygssystem satts till medelvärdet för med det föregående systemet, plus den genomsnittliga betygstrenden för åren före respektive efter bytet av betygssystem. Källa: Bilaga 7 om likvärdighet i skolan. Ökningen har varit särskilt kraftig i praktiska/estetiska ämnen. Utvecklingen av svenska elevers ämneskunskaper har inte varit lika positiv i internationella mätningar. I dessa har resultaten minskat relativt kraftigt för att sedan återhämta sig 2015 och 2018. Denna skillnad i resultatutveckling har av flera forskare tolkats som ett tecken på betygsinflation.130 Skolor är i olika grad generösa i betygssättning och rättningen av nationella prov och styr under- visningen mot sådant som mäts i de nationella proven. Betygsskillnaderna i har också ökat. I och med över- gången till det mål- och kunskapsrelaterade betygsystemet steg betygsskillnaderna fram till början , se figur 7.6. Betygsskillnaderna har varit relativt konstanta då skillnaderna började öka kraftigt. Utvecklingen skiljer sig dock mellan utrikes födda och svenskfödda elever. 130Se exempelvis Vlachos (2010), Vlachos (2018) och Skolinspektionen (2013). svenskfödda elever har betygsskillnaderna minskat . ökade skillnaderna något bland utrikesfödda , vilket är anledningen till att spridningen totalt sett var . ökade betygsskillnaderna dock relativt kraftigt bland utrikes födda på grund av ett högt inflöde av utrikesfödda elever som anlänt efter skolstart. Det förklarar även den kraftiga uppgången i spridningen för samtliga elever efter 2015. p90/p10p90/p50p50/p10 Anm.: Figuren visar kvoterna mellan elevers genomsnittsbetyg i Åk 9 i olika delar av fördelningen. p90/p10 anger kvoten mellan elevers betyg vid den 90:e och den , p90/p50 anger kvoten mellan elevers betyg vid den 90:e och den , medan p50/p10 anger kvoten mellan elevers betyg vid den 50:e och den . De heldragna linjerna visar betygsfördelningen för alla elever, medan den streckade linjerna visar betygen för svenskfödda elever. Den första lodräta linjen anger införandet av det mål- och kunskapsrelaterade betygssystemet i , medan den andra linjen visar införandet av nuvarande betygssystem. För varje spridningsmått har medelvärdet för med ett nytt betygssystem satts till medelvärdet för med det föregående systemet, plus den genomsnittliga betygstrenden för åren före respektive efter bytet av betygssystem. Källa: Bilaga 7 om likvärdighet i skolan. Den ökande spridningen i betyg skulle kunna vara ett tecken på att likvärdigheten i den svenska har försämrats. Betyg är dock ett ofullständigt mått på kvalitet, bl.a. då det inte tar hänsyn till vilka förutsättningar eleverna har. Det kan vara svårt att avgöra vilken del av utvecklingen i betygen som ska tillskrivas skolans kvalitet och vad som beror på andra faktorer, som t.ex. elevens egen förmåga och familjens betydelse.131 7.2.2Hur mäts skolkvalitet? Skolkvalitet kan mätas på olika sätt. Ett vanligt sätt är att mäta nivån på de insatsfaktorer som en skola använder t.ex. lärartäthet, lärar- kompetens och faciliteter. Här är fokus i stället på det som produce- ras i termer av elevresultat. Ambitionen är att fånga den del av elevernas utveckling av kunskap och förmågor som kan förklaras av att eleverna går på just denna skola, jämfört med om de gått på en annan skola. Elevernas resultat i årkurs 9 eller i nationella proven i gymnasiets årskurs 1 mäts i förhållande till elevernas tidigare skolprestationer i årskurs 6.132 Dessutom tas hänsyn till elevens förutsättningar, som exempelvis föräldrarnas inkomst, utbildning och ursprung. Måttet är ett s.k. mervärdesmått som fångar högstadieskolans bidrag till elevernas resultat. Det speglar därmed vad en elev får med sig i termer av kunskaper och möjligheter från en viss skola, oavsett om detta har med elevgruppens sammansättning eller med andra kvali- tetsfaktorer att göra. Det går alltså inte att skilja mellan vad som beror på skolan och vad som beror på elevsammansättningen. 7.2.3Skillnader i grundskolornas kvalitet I figur 7.7 illustreras skillnaderna i kvalitet i med hjälp av olika mervärdesmått. Spridningen i kvalitet varierar något beroende på vilket mervärdesmått som används men samtliga mått visar att det finns betydande skillnader i kvalitet i skolan. Skillnaden i kvalitet mellan den (av eleverna går i skolor med lägre mervärde) och (av eleverna går i skolor med lägre mervärde) i skolkvalitet är ungefär 0,45 standardavvikelser. Att byta skola från den 10:e till den 90:e 131Just för perioden och framåt är det förmodligen försämrade elevförutsättningar som har drivit den ökande spridningen. 132Genom att använda nationella proven i gymnasiets årskurs 1 i stället för årskurs 9 fås troligtvis ett mer objektivt mått på kunskap då det rättats av en annan skola än den grundskola eleven gått på. percentilen skulle alltså kunna höja elevens resultat med 0,45 standardavvikelser, vilket 2017 motsvarade 35 meritpoäng i års- kurs 9. För att sätta detta i perspektiv skulle en elev som låg i den i betygsfördelningen (283 meritpoäng) genom skol- bytet kunna förflytta sig till den i fördelningen (328 meritpoäng).133 Ett annat sätt att beskriva det är att 35 meritpoäng motsvarar en höjning med ett betygssteg, t.ex. från C till B, i 14 ämnen. Det bör ses som en betydande skillnad i mervärde mellan olika skolor. Anm.: Sambandet är skattat med s.k. kernelregression Källa: Bilaga 7 om likvärdighet i skolan. Resultaten bör tolkas med en viss försiktighet. Som nämnts tidigare inkluderar kvalitetsmåttet eventuella effekter som elevsam- mansättningen kan ha på skolresultaten.134 Det kan dessutom inte uteslutas att exempelvis elever med goda studieförutsättningar söker sig till vissa skolor, vilket i detta sammanhang kommer att tolkas 133Baserad på fördelningen av meritpoäng för samtliga elever i årskurs 2017. 134Exempelvis kan elever motiveras och få hjälp av varandra, liksom de kan bli störda och förlora motivation av andra elevers beteenden och prestationer. som att skolan har högre kvalitet.135 Ur ett elev- och föräldra- perspektiv kan det dock vara rimligt att i skolans kvalitet inkludera eventuella negativa eller positiva effekter som har med elevsamman- sättning att göra. Kvalitetsskillnaderna tyder ändå på skillnader i hur väl skolor förmedlar kunskaper och att det finns utrymme för betydande kvalitetsförbättringar för vissa skolor. Det är dock inte uppenbart hur skolans kvalitet ska kunna höjas. Kompletterande analyser visar att såväl lärartäthet som lärarkompetens är svagt relaterade till upp- mätt kvalitet. forskning indikerar dock ett positivt samband mellan elevernas resultat och lärartäthet samt lärarkompetens.136 Elever med sämre förutsättningar går i skolor med lägre kvalitet Det finns även tecken på elever väljer att gå på vissa skolor utifrån mätbar skolkvalitet och att studiesvaga elever går i skolor med lägre mervärde. Figur 7.8 visar sambandet mellan skolkvalitet och elever- nas individuella förutsättningar. Elevens förutsättningar mäts här som ett index baserat på föräldrarnas inkomst, utbildning och ur- sprung. Av figuren framgår att elever med sämre försättningar tenderar att gå i skolor av lägre kvalitet. Styrkan i sambandet varierar dock beroende på mervärdesmått och är generellt svagt jämfört med de övergripande kvalitetsskillnaderna i figur 7.7 ovan. Används mer- värdesmåttet med resultaten mätta med nationella prov i gymnasiets årskurs 1 (”MV6-9 NP Gy 1”) är skillnaden i skolans mervärde mellan den 10:e och den i individförutsättningar knappt 0,1 standardavvikelser. Det motsvarar drygt 7,5 meritpoäng 2017 eller en höjning från C till B i tre ämnen. 135Detta kallas även för dold selektion. 136För en sammanfattning av tidigare litteratur se m.fl. (2010). Anm.: Asylsökande elever ingår inte när fördelningen av individförutsättningar har beräknats. Sambanden har skattats med en s.k. kernelregression. Källa: Bilaga 7 om likvärdighet i skolan. En möjlig tolkning av likvärdighet är att skolan ska kompensera elever som har svagare förutsättningar. Denna kompensation kan ske genom att elever med svagare förutsättningar går i skolor med högre mervärde. Resultaten pekar dock mot att på systemnivå inte väger upp skillnader i elevers förutsättningar utan om något förstärker dessa. Detta utesluter inte att resurser inom enskilda skolor fördelas på ett sådant vis att det gynnar kunskapsutveckling hos elever med relativt sett sämre förutsättningar. Tvärtom verkar det finnas en sådan kompensatorisk fördelning av resurser. Lärartätheten är högre i skolor med svagare elevförutsättningar och det kompensatoriska inslaget i detta avseende verkar dessutom ha ökat . Även resursfördelningen inom skolor tycks vara kompensatorisk och elever med svagare förutsättningar erbjuds oftare särskilt stöd. Däremot verkar fördelningen av lärarnas kompetens förstärka initiala skillnader i skolornas elevförutsättningar, genom att skolor med svagare elevförutsättningar har lärare med något lägre kompe- tens jämfört med skolor med starkare elevförutsättningar. Skolkvalitet högre i storstäder Det verkar även finnas tydliga skillnader i kvalitet mellan kommu- ner. I figur 7.9 visas hur den genomsnittliga skolkvaliteten varierar mellan elever med olika förutsättningar beroende på kommuntyp. kommuner sorteras i denna analys in i tre kategorier baserat på antalet kommuninvånare och befolkningstäthet. Antalet elever är ungefär jämnt utspritt över de olika kommuntyperna. Eleverna har därefter delats in i tre lika stora grupper elever baserat på deras individuella studieförutsättningar, dvs. ursprung, föräldrars inkomst och utbildning m.m. Den genomsnittliga skolkvaliteten för landet som helhet normeras till noll. För det första visar figuren att skolkvaliteten skiljer sig åt mellan kommuntyperna. I genomsnitt är skolkvaliteten 0,05 standard- avvikelser högre i storstadsområden än i landet som helhet och 0,05 standardavvikelser lägre på landsbygden. Det motsvarar en skillnad mellan stad och land på 0,1 standardavvikelse eller drygt 7,5 merit- poäng 2017. Som jämförelse motsvarar det en höjning från C till B i tre ämnen. Skillnaden är därmed mindre än de övergripande kvalitetsskillnaderna i figur 7.7 ovan, men ändå betydande. Inom varje kommuntyp ser sorteringen av elever efter skol- kvalitet likartad ut. Elever med svagare försättningar går i skolor av lägre kvalitet oavsett kommuntyp. Det är dock värt att notera att elever med starka förutsättningar på landsbygden går i skolor av i genomsnitt sämre kvalitet än elever med svaga förutsättningar i storstadsområden. Anm.: Mervärdesmått för högstadiet baserat på nationella provresultat i gymnasiet (MV6-9 NP Gy 1). Källa: Bilaga 7 om likvärdighet i skolan. Högre uppmätt kvalitet i fristående skolor Det finns även skillnader i mervärde beroende på huvudmannaskap. Fristående skolor har i genomsnitt högre mervärde än kommunala skolor. Det gäller även om hänsyn tas till att de fristående skolor generellt sett har elever med bättre förutsättningar. Det finns också tecken på att fristående skolor är något mer generösa i prov- rättningen och betygssättningen. En betydande del av skillnaderna mellan huvudmannatyper kan bero på dold selektion, dvs. att elever med starkare förutsättningar som inte kan observeras söker sig till fristående skolor. Kvalitetsskillnader mellan huvudmän kan i sig ses som ett likvärdighetsproblem. 7.3Regionala demografiska utmaningar till 2035 står inför en demografisk utveckling som kan leda till påfrestningar för samhällsekonomin. En ökad medellivslängd gör att befolkningen åldras, vilket sannolikt ökar de offentliga utgifterna för välfärdstjänster. Huvuddelen av de offentliga välfärdstjänsterna till- handahålls genom den kommunala verksamheten. Därför väntas de ökande utgifterna framför allt uppstå i kommunsektorn. Som fram- gick av kapitel 6 skiljer sig den historiska demografiska utvecklingen mycket åt i olika delar av . Utflyttning och låga födelsetal på landsbygden har tillsammans med en ökad medellivslängd inneburit att andelen äldre i befolkningen är högre i landsbygdsregioner än i storstadsregionerna och andra större städer. Utvecklingen har delvis motverkats av invandring. I detta avsnitt analyseras hur de kom- mande demografiska förändringarna kan komma att påverka fördelningen av välfärdstjänster i ett regionalt perspektiv. Även framöver väntas regionerna utvecklas olika i demografiskt avseende, vilket väntas innebära en ökad regional spridning i den demografiskt drivna efterfrågan på välfärdstjänster. Det ställer krav på högre statsbidrag och ökad omfördelning mellan regionerna, för att mot- verka växande regionala skillnader i kommunalskatt eller i kvaliteten på välfärdstjänsterna. Den svenska befolkningen, som uppgick till ca 10,2 miljoner perso- ner , förväntas öka till ca 11,3 miljoner personer 2035.137 Det är en ökning med närmare 1,1 miljoner personer, varav ca 420 000 väntas vara . I relation till dagens befolk- ningsfördelning sker den största ökningen i åldersgruppen . Denna grupp väntas öka och (se figur 7.10). Anledningen är att de stora barnkullar som föddes nu kommer att nå dessa åldrar. Däremot väntas antalet personer , här definierad som åldersgruppen 20–, öka med 2018–2035. Det gör att antalet personer som är som andel av befolkningen i åldrarna 20–(äldrekvoten) ökar (se 137Baserad på befolkningsprognos . Denna andel, som ökade från 2018, väntas öka till till 2035. Källor: och egna beräkningar. Avser utfall för perioden –2018 och prognos för perioden –2035. Källor: och egna beräkningar. Större demografiska utmaningar i landsbygdsregioner Bakom utvecklingen i som helhet finns betydande regionala skillnader. Som redovisades i kapitel 6 är befolkningssamman- sättningen i storstadsregioner, täta regioner och landsbygdsregioner olika.138 Andelen av befolkningen som är i arbetsför och fertil ålder är framför allt lägre i avlägset och mycket avlägset belägna lands- bygdsregioner än i storstadsregionerna. Det gör att även antalet födda barn är lägre. Tillsammans med ett lågt eller negativt flyttnetto innebär det att äldrekvoten ökar snabbare och blir högre i lands- bygdsregionerna, se figur 7.12.139 Den största ökningen väntas i mycket avlägset belägna landsbygdsregioner med en ökning från 2035. Det kan jämföras med stor- stadsregionerna där äldrekvoten ökar från 2035. Denna utveckling kommer att sätta press på kommunernas verksamheter. 138Se fördjupningsruta 6.1 i kapitel 6 för en beskrivning av regiontyperna. 139De regionala demografiska framskrivningarna baserar sig på modell RAPS (Regionalt Analys- och ). Notera att framskrivningarna i RAPS görs för fem- årsintervall, dvs för åren 2020, 2025, 2030 och 2035. Landsbygdsregioner mycket avlägset belägna Landsbygdsregioner nära en stad Täta regioner avlägset belägna Täta regioner nära en stad Källor: RAPS/, och egna beräkningar. 7.3.2De kommunala utgifterna ökar En ändrad befolkningssammansättning påverkar kommunernas ekonomi. Figur 7.13 visar hur utgifterna för den offentliga konsumt- ionen, dvs. vård, skola, omsorg m.m., fördelas över livet. I början av livet används relativt mycket resurser för utbildning och barnom- sorg.140 När en person blir sjunker de offentliga utgifterna, och mot slutet av livet ökar utgifterna snabbt för främst sjukvård och äldreomsorg. Fler barn och äldre innebär således högre offent- liga utgifter för dessa tjänster. 140I detta avsnitt används barnomsorg som ett samlingsbegrepp för välfärdstjänster inom områdena förskola, pedagogisk omsorg och fritidshem. Källor: och egna beräkningar. Högre statsbidrag till kommunsektorn I bilaga 1 om den makroekonomiska utvecklingen presenteras ett scenario över utvecklingen av svensk ekonomi till 2035. I scenariot görs en framskrivning av den offentliga konsumtionen med utgångs- punkt i den demografiska utvecklingen samt utgifternas åldersför- delning. Figur 7.14 visar hur de kommunalt producerade välfärds- tjänsterna ökar i scenariot, givet att verksam- heternas omfattning anpassas till den demografiska utvecklingen.141 Figuren visar att det är äldre- och socialomsorgen som ökar snabb- ast, med ,142 medan barnomsorgen endast ökar med . Övrig verksamhet, som skrivs fram i takt med totalbefolkningen, ökar med , medan både sjukvården och skolan växer snabbare än så. Sammantaget ökar den demografiskt betingade efterfrågan på kommunala tjänster med ca 141I framskrivningarna antas de åldersspecifika utgifterna enligt figur 7.13 vara konstanta. Det innebär att utgifterna överskattas om den äldre befolkningens hälsa förbättras och under- skattas om ambitionsnivån höjs. 142Inom detta aggregat ökar äldreomsorgen med . , vilket motsvarar en ökning med i genomsnitt . Omsorg om äldre och personer med funktionsnedsättning Sjukvård 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 Källa: Egna beräkningar. För att finansiera kommunsektorns ökande utgifter krävs antingen högre kommunala skattesatser eller höjda statsbidrag. I scenariot antas de kommunala skattesatserna vara oförändrade, och stats- bidragen till kommunsektorn ökar då från av BNP till av BNP mellan dessa år. Den demografiska utmaningen i kommunsektorn beräknas därmed kräva att statsbidragen ökar med av BNP , om det kommunala skatte- satserna ska vara oförändrade. Även om statsbidragen till kommunsektorn ökar i scenariot så nuvarande nivå på överskottsmålet i scenariot till 2035 utan att det krävs statliga inkomstförstärkningar eller utgiftsminskningar. En viktig förklaring till detta är att pensionsutgifterna minskar till följd av en successiv höjning av pensionsåldern, som avgifts- inkomsterna utvecklas starkare.143 Därmed stärks sparandet i pensionssystemet, och det statliga sparandet kan gradvis sänkas. Stora skillnader mellan regionerna Den demografiskt drivna efterfrågan på välfärdstjänster ökar inom samtliga regionstyper (se figur 7.15).144 Men eftersom den demo- grafiska utvecklingen varierar mellan de olika regionerna, kommer utgifterna att påverka vissa regioner mer än andra. Mest ökar kostnaderna i avlägset och mycket avlägset belägna landsbygds- regioner. Dessutom sker ökningen i dessa regioner från en redan hög nivå. I mycket avlägset belägna landsbygdsregioner ökar utgifterna från per invånare 2020 till per invånare 2035. Det kan jämföras med att utgifterna per invånare i landet som helhet ökar från 2020 till 2035. Minst är ökningen i storstadsregionerna, från till per invånare . Det demografiskt drivna behovet av välfärdstjänster, mätt som utgifterna för dessa per invånare, ökar alltså med 2018–2035 i avlägset och mycket avlägset belägna landsbygdsregioner, och med i storstadsregionerna. 143Det antas i scenariot att Pensionsgruppens förslag till förändrade åldersgränser i pensions- systemet genomförs. Överenskommelsen innebär att en riktålder som ökar i takt med utvecklingen av den förväntade medellivslängden införs i pensionssystemet, och att åldersgränserna för första uttag av ålderspension och garantipension kopplas till denna. 144I figur 7.12 visas det demografiskt drivna efterfrågan av välfärdskonsumtion givet kostnads- profilen i figur 7.10. Därmed antas samma kostnader per person i alla regioner. I verkligheten finns det regionala skillnader som bl.a. beror på olika ambitionsnivå och olika regionala förut- sättningar. Landsbygdsregioner nära en stad Landsbygdsregioner mycket avlägset belägna konsumtion av välfärdstjänster definieras som konsumtion av omsorg, utbildning, barnomsorg och sjukvård. Källor: RAPS/och egna beräkningar. Det är framför allt inom äldreomsorgen och sjukvården ökningen sker (se figur 7.16). Utgifterna för barnomsorg och utbildning per invånare är relativt eller ökar endast svagt –2035 i samtliga regiontyper. Källor: RAPS/och egna beräkningar. I scenariot har det antagits att kommunerna har möjlighet att möta den demografiskt drivna efterfrågan på välfärdstjänster. Beräkning- arna visar dock också på en stor och ökad spridning i utmaningarna mellan regionerna. Om landsbygdsregionerna ska ha möjlighet att möta den ökade efterfrågan kommer det, förutom ökade statsbidrag, att behövas en ökad omfördelning av resurser mellan regioner. Alternativet är att landsbygdsregionerna och andra regioner med stora demografiska utmaningar hanterar utmaningarna själva genom sänkt ambitionsnivå för välfärdstjänsterna eller högre skatter. Det skulle medföra att fördelningen mellan regioner skulle bli mer skev och, givet en sänkt ambitionsnivå, innebära minskad likvärdighet i tillgång till offentligt finansierade välfärdstjänster. I förlängningen kan det medföra en ökad polarisering mellan land och stad. Större omfördelning genom det kommunala utjämningssystemet Det kommunalekonomiska utjämningssystemet syftar till att skapa likvärdiga ekonomiska förutsättningar för att alla kommuner i landet ska kunna tillhandahålla sina invånare likvärdig service, oberoende av kommuninvånarnas inkomster och andra strukturella förhållan- den. Systemet kompenserar bl.a. kommuner med en stor andel äldre, minskande befolkning och gles bebyggelsestruktur.145 Däremot ska systemet inte utjämna skillnader i kvalitet mellan regioner som beror på skillnader i politiska preferenser, ambitionsnivå eller organise- ringen av den kommunala verksamheten. Den demografiska utvecklingen ställer höga krav på det kommu- nala utjämningssystemet. När skillnaden i den demografiskt drivna efterfrågan på kommunala välfärdstjänster ökar kan utjämnings- systemet väntas bli mer omfattande. Det finns dock inget som principiellt hindrar systemet från att hantera en större omfördelning mellan regionerna. Däremot kan det leda till att systemet i allt större utsträckning ifrågasätts av kommuner som är nettobetalare till systemet. 7.3.3Personalförsörjningen i kommunerna är en utmaning Kommunsektorn ansvarar för de mest sysselsättningsintensiva delarna av offentlig sektor, som skola, vård och omsorg. I scenariot ökar de skattefinansierade tjänsterna i takt med de demografiskt beräknade behoven, med motsvarande . För att öka omfattningen av verksamheten inom vård, skola och omsorg krävs, vid oförändrad personaltäthet, fler sysselsatta i sektorn. Sysselsättningen omfattar både de som är anställda i kommunsektorn och de som är sysselsatta i näringslivet med att producera skattefinansierade välfärdstjänster. De senare är exempel- vis anställda på fristående skolor och äldreboenden som drivs i privat regi. Om personaltätheten i verksamheten skulle hållas skulle antalet sysselsatta i kommunfinansierad verksamhet behöva öka med ca 217 000 personer netto (se tabell 145Det kommunala utjämningssystemet baseras på olika delmodeller för bl.a. för äldreomsorg, hälso- och sjukvård samt stora befolkningsförändringar. Genom modellen för äldreomsorg utjämnas exempelvis kostnaderna baserat på skillnader mellan kommunerna med avseende på åldersstruktur, civilstånd och dödlighet. Huvuddelen av denna sysselsättningsökning sker i kommun- sektorn, ca 180 000 personer. Detta är en nettoökning av den kommunfinansierade syssel- sättningen. Om hänsyn tas till pensionsavgångar och personer som lämnar sektorn av andra skäl behöver betydligt fler personer anstäl- las för att klara den snabba expansionen, vilket ställer stora krav på en väl fungerande arbetsmarknad och på utbildningssystemet. I scenariot antas att antalet sysselsatta totalt sett i ekonomin ökar med ca 460 000 personer .