sou · H7B338 · 2019-07-15 00:00:00 — Ytterligare incitament bör skapas i processrätten för den misstänktes utredningsmedverkan. Det handlar om utökade befogenheter för åklagare att besluta om begränsningar av brottmålen och om följderna av brott. En ny möjlighet att avstå från att genomföra en förundersökning (förundersökningsbegränsning) ska införas för de fall då en misstänkt person har lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utred- ningen av brottsmisstankar som riktats mot honom eller henne. Åklagare ska i dessa fall kunna besluta att begränsa en förundersök- ning som avser brottet som uppgifterna gäller till en viss del eller att lägga ned en förundersökning avseende annat brott som den miss- tänkte har delgetts misstanke om. En förutsättning för sådana beslut ska vara att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse inte åsido- sätts genom beslutet. Vidare ska en ny möjlighet för åklagare att fatta ett s.k. utfästelse- beslut om ett högsta straff införas i de fall en misstänkt har lämnat uppgifter av väsentlig betydelse för utredningen av brottsmisstanke som riktats mot honom eller henne. Om det finns ett utfästelsebe- slut som avser åtalade gärningar ska åklagaren i stämningsansökan uppge ett högsta straff för de gärningar som omfattas av utfästelse- beslutet. Uppgiften ska utgöra ett tak som rätten inte får gå utöver när den bestämmer påföljden för de gärningar som uppgiften avser. Besluten ska fattas av allmän åklagare. Om en åklagare har beslu- tat att begränsa eller lägga ned en förundersökning på grunden att Sammanfattning av detta betänkande den misstänkte har lämnat uppgifter av väsentlig betydelse för utred- ningen av brottet får målsäganden inte väcka åtal för brott som be- slutet avser. Om det finns ett beslut om att begränsa eller lägga ned en förundersökning eller ett utfästelsebeslut som fattats på den grunden att den misstänkte lämnat uppgifter av väsentlig betydelse för utredningen av brott ska målsägandens handlingsutrymme inom ramen för sin rätt att biträda åtalet och att fullfölja talan i högre rätt begränsas. Ett utfästelsebeslut eller ett beslut att avstå från att genomföra en förundersökning på den grunden att en misstänkt person har lämnat uppgifter av väsentlig betydelse för utredningen av brott ska föregås av en överläggning mellan åklagaren och den misstänkte. Vid över- läggningen ska åklagaren, den misstänkte och den misstänktes för- svarare vara närvarande. Offentlig försvarare ska, i den mån det inte redan skett, förordnas om en misstänkt ska närvara vid en överläggning. Unga lagöverträdare under ska inte kunna bli föremål för utfästelsebeslut eller förundersökningsbegränsning vid utrednings- medverkan. Ett ökat fokus på förberedelsen i brottmål är uppbyggd med en premiss om förutsebarhet. En svårighet vid hanteringen av de stora brottmålen är att förunder- sökningen inte sällan brister i att uppfylla sitt förberedande syfte inför huvudförhandlingar i dessa mål. Det går i dessa brottmål inte att förlita sig på att förundersökningen speglar innehållet i en kom- mande rättegång. Att förutsebarheten brister innebär bl.a. att det är vanligt med kompletteringar av förundersökningen under pågående rättegång och att det är svårt för parterna att begränsa sina bevis- uppgifter. Det kan konstateras att förberedelsen som en följd av detta numera fyller en större funktion i brottmål för ordningen med muntliga, omedelbara och koncentrerade rättegångar än vad rätte- gångsbalken ger uttryck för. Detta gäller inte minst eftersom den misstänkte kan ha valt att tiga under förundersökningen. Den upp- fattning som har uttryckts i förarbetena till om att förberedelsen har en mindre betydelse i brottmål än i tviste- mål gäller inte de stora eller annars komplexa brottmålen. Sammanfattning av detta betänkande tvärtom i dessa mål höga krav på aktiva domare under förberedelse- stadiet. Att domaren arbetar aktivt med förberedelsen i brottmålen är i hög grad en fråga om arbetsmetoder vid domstolarna. Det kan emellertid konstateras att förberedelsearbetet, i allmän mening, fort- farande är av begränsad omfattning vid domstolarna. För att understryka den betydelse förberedelsen har i en nutida brottmålsprocess bör därför domarens ansvar för brottmålet under förberedelsen understödjas av lagstiftningsreformer. En reglering av rättens materiella processledning under förberedelsen bör införas. Det ska vara huvudregel i alla brottmål med ett föreläggande i stäm- ningen om inställning och grunden för den. Rätten ska hålla ett för- beredande sammanträde på yrkande av en part om det inte är obehöv- ligt. Vad som förekommer vid förberedelsen i fråga om exempelvis klargörande av parternas yrkanden, inställning och grunder för detta samt ställningstaganden i övriga frågor ska vidare kunna läggas fram vid huvudförhandlingen av rättens ordförande i den utsträckning det behövs. Rätten till insyn under förundersökningen Nuvarande regler i om s.k. löpande delgivning inne- bär en långtgående skyldighet att delge den misstänkte uppgifter under pågående förundersökning. Att delgivning av relevant materi- al ska ske fortlöpande följer redan av objektivitetsplikten och rätten till en rättvis rättegång. Däremot innebär inte nuvarande ordning en ovillkorlig rätt för brottsmisstänkta personer att ta del av informa- tion före slutdelgivningen. Skyddet för det brottsutredande arbetet och den avvägning som skett av rättssäkerhetsskäl talar i våra över- väganden även fortsatt för den utformning av insynsrätten som har valts i . Ur rättssäkerhetssynpunkt är det emellertid centralt att misstänkta har rättssäkra villkor för att medverka i över- läggningar i enlighet med våra förslag om detta och vid s.k. motför- hör under pågående förundersökningar. Det måste finnas förutsätt- ningar för försvarare att utföra ett effektivt försvar. Av regleringen som beskriver hur överläggningar ska genomföras bör det därför framgå att åklagaren vid överläggningen ska redogöra för bl.a. omständigheterna ur förundersökningen i den utsträckning som behövs för att den misstänkte ska kunna ta tillvara sin rätt vid Sammanfattning av detta betänkande Om en misstänkt eller en misstänkts försvarare ska närvara vid ett förhör med en annan person under förundersökning- en för att kunna hålla ett motförhör bör det vidare av tydlighetsskäl framgå av regleringen att den misstänkte och försvararen har rätt att ta del av de omständigheter som har betydelse för den misstänktes möjligheter att tillvarata sin rätt vid förhöret. Utökade möjligheter att lägga fram vittnesattester I likhet med vad vi har konstaterat i samband med våra förslag om tidiga förhör (SOU 2017:98) utgår vi från att parterna bör vara så fria som möjligt inom ramen för en rättssäker prövning att lägga fram bevisning i den form som de själva bedömer är bäst i det en- skilda fallet. Ett utökat utrymme för att lägga fram bevisning som redan är dokumenterad är i linje med den utveckling med förbättrade förutsättningar för koncentrerade rättegångar som vårt uppdrag bl.a. syftar till. Därför ska en skriftlig berättelse som någon har avgett med anledning av en redan inledd eller förestående rättegång eller en uppteckning av en berättelse som någon med anledning av en sådan rättegång lämnat utom rätta få åberopas som bevis om parterna god- tar det och det inte är uppenbart olämpligt. Detsamma ska gälla i fråga om en ljudupptagning eller en ljud- och bildupptagning av en sådan berättelse. Utöver det sagda ska dessutom, i enlighet med de förslag vi redan har lämnat, en ljud- och bildupptagning av en berätt- else som lämnas i brottmål inför åklagare eller eller annars utom rätta få åberopas som bevis i rättegången om det inte är olämpligt med hänsyn till sakens prövning. Vi har övervägt ett flertal ytterligare frågor inom ramen för upp- draget att åstadkomma en bättre hantering av stora brottmål. När det gäller åtgärder om utökade möjligheter att avgöra brottmål utan huvudförhandling, utökade möjligheter till hänvisning i brottmål, en möjlighet till mellandom i brottmål, en ny prejudikatordning, en möjlighet till processuell preklusion i brottmål och skärpta krav på slutdelgivning lämnar vi efter överväganden inte några förslag till lagstiftning. Även om det av andra skäl än för att åstadkomma en Sammanfattning av detta betänkande bättre hantering av stora brottmål kan finnas anledning att vidta lagstiftningsåtgärder i dessa frågor har vi inte sett det som vår upp- gift att lämna förslag som inte har bäring på vårt huvuduppdrag. När det gäller förändringar som innebär att slutdelgivningen skulle till- erkännas en större betydelse för den vidare hanteringen av brott- målet (s.k. ”stupstocksförfarande”), som är en åtgärd som har disku- terats i samband med svårigheterna med stora brottmål, har vi efter överväganden landat i bedömningen att en sådan reform inte är en ändamålsenlig åtgärd för att begränsa stora brottmål eller öka förut- sebarheten i brottmålsprocessen. Det ingår vid överväganden om ny lagstiftning att säkerställa såväl rättssäkerheten för enskilda mot staten som rättstryggheten för en- skilda att inte utsättas för brott. Våra samlade förslag ger förutsätt- ningar för ett snabbare och mer förutsebart brottmålsförfarande, vilket har betydelse i båda dessa avseenden. En tydlig rollfördelning mellan parter och domare är därvid grun- den. Att med lagstiftningsreformer tydliggöra att statens ansvar för utredning och lagföring av brott ligger hos åklagare och inte domare är en rättssäkerhetsreform. Att brottmålens sakinnehåll kan låsas fast successivt, genom parternas ställningstagande och en tidig bevissäk- ring, ger vidare en mer förutsebar ordning. Att brottmålsprocessen är rimligt förutsebar är i högsta grad en rättssäkerhetsaspekt. De rättssäkerhetsrisker som finns som en följd svårigheterna att tillgodogöra sig och bedöma materialet i omfattande brottmål min- skar dessutom med våra förslag om en successiv fastlåsning och domares aktiva processledning. En snabbare hantering i förhållande till vad som är fallet förbättrar möjligheterna att utreda och lagföra brott med tillgång till färsk bevisning. Att även komplicerad brottslighet kan lagföras har betydelse för den allmänna tilltron till rättsväsendets förmåga. Snabbhet i förfarandet innebär också min- skade psykiska påfrestningar för t.ex. målsägande, misstänkta och vittnen som berörs av brottmålen samt kortare häktningstider och en minskad restriktionsanvändning. Det är framför allt i stora brott- mål som riktigt långa häktningstider förekommer. En viktig rätts- säkerhetsaspekt med att sträva efter en rimlig snabbhet i prövningen Sammanfattning av detta betänkande av brottmål är dessutom enskildas rätt till domstolsprövning inom skälig tid. De föreslagna lagändringarna bör genomföras och i ett sammanhang. Något behov av särskilda hänsyn eller speci- ella informationsinsatser finns inte. Utredningen föreslår därför att författningsförslagen ska träda i kraft . Ett genomförande av de förslag vi lämnar kommer sammantaget inte att medföra några kostnadsökningar för staten. Förslagen om nya processverktyg kan, sedan de nya bestämmelserna varit i kraft , antas leda till en mer effektiv användning av rättsväsendets re- surser. Målsäganden får bara väcka åtal för brott, som hör under all- mänt åtal, om han eller hon angett brottet och åklagaren beslutat, att åtal inte ska äga rum.Om en åklagare har beslutat att begränsa eller lägga ned en förundersökning med stöd av 23 kap. 4 b § får målsäganden inte väcka åtal för brott som beslutet avser.Trots vad som sägs i första stycket får en målsägande väcka talan om ansvar för falskt eller obefogat åtal, falsk angivelse43 1.1Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 20 kap. 8 §, 21 kap. 3 a §, 35 kap. 6 och 14 §§, 45 kap. 10, 11 och 13 §§, 46 kap. 6 § och 51 kap. 10 och 12 §§ ska ha följande lydelse, dels att det ska införas elva nya paragrafer, 20 kap. 8 a §, 23 kap. 4 b, 4 c, 4 d, 4 e, 4 f och 18 c §§, 30 kap. 3 a §, 35 kap. 14 a §, 45 kap. 4 a § och 47 kap. 7 a § av följande lydelse. Målsäganden må ej väcka åtal för brott, som hör under allmänt åtal, med mindre han angivit brottet och åklagaren beslutat, att åtal ej skall äga rum. Har åklagare väckt talan, äge målsäganden biträda åtalet; han må ock i högre rätt fullfölja talan. Utan hinder av vad i första stycket sägs må målsägande väcka talan om ansvar för falskt eller obefogat åtal, falsk angivelse eller annan osann tillvitelse an- gående brott. Målsägande är den, mot vil- ken brott är begånget eller som därav blivit förnärmad eller lidit skada. eller annan osann tillvitelse an- gående brott. Målsägande är den, mot vil- ken brott är begånget eller som blivit förnärmad eller lidit skada av brottet. Om en åklagare har väckt talan, får målsäganden biträda åtalet och fullfölja talan i högre rätt. Om det finns ett beslut enligt 23 kap. 4 b eller 4 d § får målsägan- den inte åberopa någon ny omstän- dighet beträffande en gärning som omfattas av beslutet då han eller hon biträder åtalet eller fullföljer talan i högre rätt. Av 30 kap. 3 a § följer att rätten inte får döma till ett högre straff än åklagaren har uppgett i stämnings- ansökan och att det gäller även om målsäganden biträder åtalet eller fullföljer talan i högre rätt. Är den misstänkte anhållen eller häktad ska offentlig försvarare förordnas för honom eller henne, om han eller hon begär det. Offentlig försvarare ska också på begäran förordnas för den som är misstänkt för ett brott, för vilket det inte är stadgat lindrigare straff Offentlig försvarare ska där- Offentlig försvarare ska dess- 1.om den misstänkte är i behov av försvarare med hänsyn till utredningen om brottet, 1Senaste lydelse 2019:263. 2.om försvarare behövs med hänsyn till att det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till en annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana på- följder i förening, eller 3.om det i övrigt finns sär- skilda skäl med hänsyn till den misstänktes personliga förhåll- anden eller till vad målet rör. Om den misstänkte biträds av en försvarare som han eller hon själv har utsett, ska det inte för- ordnas någon offentlig försva- rare vid sidan av denne. Offentlig försvarare ska dock förordnas om det finns synnerliga skäl. 2.om försvarare behövs med hänsyn till att det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller vill- korlig dom eller sådana påföljder 3.om den misstänkte ska när- vara vid en överläggning enligt 23 kap. 4 f §, eller 4.om det i övrigt finns sär- skilda skäl med hänsyn till den misstänktes personliga förhåll- anden eller till vad målet rör. Om den misstänkte biträds av försvarare som han eller hon själv har utsett, ska det inte för- ordnas någon offentlig försva- rare vid sidan av denne. Offentlig försvarare ska dock förordnas om det finns synnerliga skäl. Om en misstänkt har lämnat uppgifter som är av väsentlig bety- delse för utredningen av brott som han eller hon underrättats miss- tanke om enligt 18 § får, utöver vad som anges i 4 § och 4 a § om nedläggande av förundersökning, –en förundersökning som av- ser brottet begränsas till att gälla en viss del, eller –en förundersökning som av- ser annat brott som den miss- tänkte underrättats om enligt 18 § läggas ned. Ett beslut enligt första stycket får inte fattas om något väsentligt allmänt eller enskilt intresse åsido- sätts genom beslutet. Beslut enligt denna paragraf meddelas av åklagare. Om ett beslut har fattats enligt 4 b § får förundersökningen ut- vidgas eller återupptas i de delar den begränsats eller lagts ned en- dast om den misstänkte har läm- nat ofullständiga eller felaktiga upp- gifter eller ändrar eller gör tillägg till uppgifterna som har utgjort grun- den för beslutet, på ett sådant sätt att förutsättningarna för beslutet uppenbart är uppfyllda. Om en misstänkt har lämnat uppgifter som är av väsentlig be- tydelse för utredningen av brott som han eller hon underrättats miss- tanke om enligt 18 §, får åklagaren besluta att utfästa ett visst högsta straff för brottsmisstankar som den misstänkte underrättats om enligt Åklagaren ska vid den bedöm- ningen beakta vad som föreskrivs i Av åklagarens utfästelsebeslut ska det framgå vilken eller vilka misstankar om brott som ligger till grund för utfästelsen och vilket högsta straff som utfästs. Om åklagaren har gjort en ut- fästelse enligt 4 d § får denna från- gås endast om den misstänkte har lämnat ofullständiga eller felak- tiga uppgifter eller om han eller hon ändrar eller gör tillägg till upp- gifterna som har utgjort grunden för beslutet på ett sådant sätt att förutsättningarna för beslutet uppen- bart är uppfyllda. Ett beslut enligt 4 b § eller 4 d § ska föregås av en överlägg- ning mellan åklagaren och den misstänkte. Vid överläggningen ska åkla- garen, den misstänkte och den miss- tänktes försvarare närvara. Åkla- garen ska redogöra för omständig- heterna ur förundersökningen och förutsättningarna för ett beslut en- ligt 4 b § och 4 d § i den utsträck- ning som behövs för att den miss- tänkte ska kunna ta tillvara sin rätt vid överläggningen. Om en misstänkt eller en miss- tänkts försvarare ska närvara vid förhör med annan för att hålla ett motförhör, har den misstänkte och försvararen rätt att ta del av de om- ständigheter ur förundersökningen som behövs för att den misstänkte ska kunna ta tillvara sin rätt vid motförhöret. Parterna ska svara för bevis- ningen. Rätten får självmant hämta in bevisning endast i tvistemål där förlikning om saken inte är tillåten och i mål om brott som hör under allmänt åtal när det gäller frågor om påföljd.Trots vad som sägs i första stycket får rätten i brottmål själv- mant besluta om rättspsykiatrisk undersökning och om yttrande av enligt vad som före- skrivs i lagen (1991:1137) om rätts- psykiatrisk undersökning. Om en åklagare enligt vad som sägs i 45 kap. 4 a § har uppgett ett högsta straff får rätten inte döma till ett högre straff för de gärningar som uppgiften avser. Det gäller även om målsäganden biträder åtalet eller fullföljer talan i högre rätt. Det ankommer på parterna att svara för bevisningen. Rätten får självmant inhämta bevisning en- dast i tvistemål där förlikning om saken inte är tillåten och i mål om brott som hör under allmänt åtal. En berättelse, som någon har En berättelse, som någon har avgett skriftligen med anledning avgett skriftligen med anledning av en redan inledd eller förestå- av en redan inledd eller förestå- ende rättegång, eller en uppteck- ende rättegång, eller en uppteck- ning av en berättelse, som någon ning av en berättelse, som någon med anledning av en sådan rätte- med anledning av en sådan rätte- gång lämnat inför åklagare eller gång lämnat inför åklagare eller 2Senaste lydelse 2005:683. 3Senaste lydelse 2014:649. utom rätta, får åberopas som bevis i rättegången endast 1.om det är särskilt före- skrivet, 2.om förhör med den som lämnat berättelsen inte kan hållas vid eller utom huvudförhandling eller i övrigt inför rätten eller 3.om det finns särskilda skäl med hänsyn till de kostnader eller olägenheter som ett förhör vid eller utom huvudförhandling kan antas medföra, vad som kan antas stå att vinna med ett sådant förhör, berättelsens betydelse och övriga omständigheter. Även i annat fall än som sägs i första stycket får dock i tvistemål en sådan skriftlig berättelse eller uppteckning av en berättelse som avses där åberopas som bevis i rätte- gången, om parterna godtar det och det inte är uppenbart olämpligt. Vad som sägs i första och andra styckena om en skriftlig eller upptecknad berättelse ska också tillämpas i fråga om en ljudupp- tagning eller en ljud- och bildupp- tagning av en berättelse. utom rätta, får åberopas som bevis i rättegången 1.om det är särskilt före- skrivet, 2.om förhör med den som lämnat berättelsen inte kan hållas vid eller utom huvudförhandling eller i övrigt inför rätten 3.om det finns särskilda skäl med hänsyn till de kostnader eller olägenheter som ett förhör vid eller utom huvudförhandling kan antas medföra, vad som kan antas stå att vinna med ett sådant förhör, berättelsens betydelse och övriga omständigheter, eller 4.om parterna godtar det och det inte är uppenbart olämpligt. Vad som sägs i första stycket om en skriftlig eller upptecknad berättelse ska också tillämpas i fråga om en ljudupptagning eller en ljud- och bildupptagning av en berättelse. En ljud- och bildupptagning av en berättelse som lämnas i brott- mål inför åklagare eller Polismyn- digheten eller annars utom rätta får, utöver vad som följer av 14 §, åberopas som bevis i rättegången om det inte är olämpligt med hän- syn till sakens prövning. I stämningen ska rätten även förelägga den tilltalade att munt- ligen eller skriftligen uppge sin inställning till åtalet och grunden för denna inställning samt vilken bevisning han eller hon åberopar och vad han eller hon vill styrka med varje bevis. Detta gäller dock inte om det på grund av den till- talades erkännande eller andra om- ständigheter kan antas att uppgift om den tilltalades inställning till åtalet eller om bevisning inte be- hövs.De skriftliga bevis som åbe- ropas bör lämnas in med att bevisuppgift lämnas.Rätten ska allt efter målets beskaffenhet verka för att målet förbereds så, att huvudförhand- lingen kan genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Rätten ska vid förberedelsen se till att inget onödigt dras in i målet samt genom Utöver vad som följer av 4 § ska åklagaren, i de fall det finns ett utfästelsebeslut om ett högsta straff enligt 23 kap. 4 d §, i stämnings- ansökan uppge ett högsta straff för de gärningar som omfattas av ut- fästelsebeslutet. En sådan uppgift får återtas endast om omständig- heterna är sådana som anges i 23 kap. 4 e §. I stämningen ska rätten även förelägga den tilltalade att munt- ligen eller skriftligen uppge vil- ken bevisning han eller hon åbe- ropar och vad han eller hon vill styrka med varje bevis. Detta gäller dock inte om det på grund av den tilltalades erkännande eller andra omständigheter kan antas att upp- gift om bevisning inte behövs. De skriftliga bevis som åbe- ropas bör ges in med att bevisuppgift lämnas. Rätten ska allt efter målets beskaffenhet verka för att målet förbereds så, att huvudförhand- lingen kan genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Om det be- hövs får rätten förelägga den till- talade att skriftligen redovisa sin 4Senaste lydelse 2014:320. inställning till åtalet och grunden för den. Förberedelse får ske vid ett sammanträde eller genom skrift- växling eller annan handläggning. Om det är lämpligt får olika for- mer av förberedelse förenas. frågor och påpekanden verka för att yrkanden, inställningar och grunderna för dessa blir klarlagda och att parterna anger den bevis- ning som de vill åberopa i målet. Förberedelse får ske vid ett sam- manträde eller genom skriftväx- ling eller annan handläggning. Om det är lämpligt får olika for- mer av förberedelse förenas. Finnes, för att målet skall kunna vid huvudförhandlingen slutföras i ett sammanhang, för- undersökningen böra fullständigas eller, om förundersökning ej ägt rum, sådan böra företagas, äge rätten meddela åklagaren före- läggande därom. Om det behövs för målets Om det behövs för målets förberedelse eller av något annat förberedelse eller av något annat skäl, ska rätten hålla ett samman- skäl, ska rätten hålla ett samman- träde med parter och andra som träde med parter och andra som Vid bedömningen av om Vid bedömningen av om rätten särskilt beakta om målets rätten särskilt beakta om målets omfattning gör att ett samman- omfattning gör att ett samman- träde kan antas främja att huvud- träde kan antas främja att huvud- på ett ändamålsenligt sätt. ett ändamålsenligt sätt. 6Senaste lydelse 2014:320. om kallelse av parter ska 15 § tillämpas. Uteblir någon som kallats till sammanträdet, får detta ändå hållas om det främjar beredning- en av målet.