sou · H7B33 · 2019-01-30 00:00:00 — Men för att undvika glapp i utbildningsutbudet bedömer utredningen att Arbetsförmedlingens möjlighet att tillhandahålla utbildning som motsvarar den inom det reguljära utbildningssystemet behöver kvarstå , för att vid behov komplettera det reguljära utbildningssyste- met. Detta kräver dock att Arbetsförmedlingen i större utsträckning behöver ta hänsyn till det befintliga utbudet av reguljär utbildning. Kopplingen till det reguljära utbildningssystemet behöver stärkas både i anskaffningen av utbildningstjänster och i användningen av dessa. Dessutom behöver lokal samverkan kring individen stärkas i syfte att säkra kedjan av insatser mellan Arbetsförmedlingen och den aktuella utbildningsanordnaren. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Utöver detta kan Arbetsförmedlingen behöva utveckla sitt utbud av förberedande insatser, motsvarande utbildningsbehov A i figur 8.1 i kapitlets inledning, för att förbättra de inskrivnas förutsättningar att tillgodogöra sig reguljära studier. Dessa insatser bör anordnas i sam- verkan med det reguljära utbildningssystemet för att skapa sam- manhållna kedjor av insatser med utgångspunkt i individens behov. Givet att utvecklingen av den kommunala vuxenutbildningen fort- sätter i linje med det nya intentioner, Komvux- utredningens förslag (2018) och direktiven till den pågående utred- ningen av planering och dimensionering av utbildning på gymnasial nivå (Dir. 2018:17) så kommer den kommunala vuxenutbildningen framöver att bli än mer flexibel utifrån individens behov och utbild- ningsutbudet bättre anpassat efter arbetsmarknadens behov. Detta kommer, tillsammans med tydligare möjligheter att använda reguljär utbildning som arbetsmarknadspolitisk insats samt de förslag utred- ningen lämnar i kapitel 9 om en stärkt regional samordning mellan Arbetsförmedlingen och anordnare inom reguljär utbildning, medföra att det reguljära utbildningssystemets kapacitet att möta arbetssök- andes utbildningsbehov stärks. Det bör leda till att Arbetsförmed- lingens behov att upphandla utbildningsinsatser minskar ytter- ligare. Det är viktigt att Arbetsförmedlingen säkerställer att principen att använda reguljär utbildning i första hand inte leder till att färre individer erbjuds utbildningsinsatser. Utredningens förslag syftar sammantaget till en breddning av Arbetsförmedlingens tillgängliga utbildningsinsatser, inte till en begränsning av dessa. Förändringen består i att anskaffning och anordning av utbildning i alla steg be- höver ske med kännedom om, och i samverkan med, det reguljära utbildningssystemet. Utredningens linje i detta kapitel är, precis som i övriga kapitel, att samverkan underlättas av en tydlig ansvars- fördelning. I detta fall gäller att utbildning i första hand är ett ansvar för det reguljära utbildningssystemet. I övrigt ska Arbetsförmedlingens upphandling av arbetsmark- nadsutbildning följa myndighetens generella principer för använd- ning av externa leverantörer av arbetsmarknadstjänster. Ett mer ut- förligt resonemang om de generella principerna för Arbetsförmed- lingens arbetsmarknadstjänster förs i kapitel 11. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Vad menas med ”om den enskildes utbildningsbehov kan tillgodoses genom det reguljära utbildningssystemet”? Arbetsförmedlingens utbildningstjänster ska inte användas om ut- bildningsbehovet kan tillgodoses genom det reguljära utbildnings- systemet, t.ex. den kommunala vuxenutbildningen, folkbildningen eller . I stället ska detta befintliga utbildningsutbud användas genom att Arbetsförmedlingen vägleder eller anvisar den arbetssökande att söka till och studera utbildningen. En rimlig ut- gångspunkt är huruvida utbildning mot samma målyrke erbjuds på samma utbildningsort, eller inom ett rimligt pendlingsavstånd. Det är upp till Arbetsförmedlingen att göra bedömningen huru- vida utbildningsbehovet kan tillgodoses genom det reguljära utbild- ningssystemet. Det är viktigt att Arbetsförmedlingen här tar hänsyn till det faktum att det vanligaste hindret för ett bredare utbildnings- utbud inom den kommunala vuxenutbildningen är att det är för få sökande till olika utbildningsinriktningar. Det reella utbildnings- utbudet kan därmed vara bredare än de utbildningar som för tillfället anordnas. Utredningens bedömning är att det reguljära utbildningssyste- mets förmåga att tillgodose arbetssökandes behov av utbildning för att stärka sin ställning på arbetsmarknaden generellt sett är mycket god. Arbetsmarknadsinriktade utbildningar, både längre och kortare, finns tillgängliga i hög utsträckning inom den kommunala vuxen- utbildningen. För individer som inte klarar eller inte vill delta i det ordinarie utbildningsväsendet utgör motsvarande utbildning på folk- högskola ett alternativ. Inom finns både hela yrkes- utbildningar och fristående kurser anpassade efter arbetsgivares kompetensbehov. Om den enskildes utbildningsbehov trots detta inte kan tillgodoses genom reguljär utbildning ska Arbetsförmed- lingen kunna erbjuda utbildningstjänster som gör detta. Det kan finnas olika anledningar till att en individs behov inte kan tillgodoses genom reguljär utbildning. Det kan för det första handla om individens tillgång till utbildningen. Även om en stor del av den kommunala vuxenutbildningen är rättighetsbaserad kan det före- komma situationer då rådande urvalsreglering inte helt stämmer med Arbetsförmedlingens bedömning av individens behov av eller förut- sättningar för studier. Alltför få utbildningsstarter kan också med- föra att individen skulle behöva vänta för länge på att påbörja en En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Individuella anpassningar, t.ex. anpassad studie- takt eller parallella stödinsatser är trots en flexibel reglering inte alltid möjliga i praktiken. Utbildningarnas innehåll och utbud på orten kan också vara otillräckligt för att individen ska finna ett lämpligt arbete efter avslutad utbildning. Utredningen menar dock att de eventuella begränsningar som listats ovan ska utgöra undantag och att det reguljära utbildnings- systemet måste kunna tillgodose utbildningsbehov hos en mycket heterogen grupp studerande. Mer om utbildningsanord- narnas förutsättningar finns i kommande avsnitt. Vad menas med ”arbetsgivares konkreta rekryteringsbehov”? Med utbildning utformad efter arbetsgivares konkreta rekryterings- behov menas att en eller flera arbetsgivare står som mottagare av de personer som går utbildningen. De berörda arbetsgivarna medverkar aktivt i planeringen eller genomförandet av utbildningen, exempelvis genom att vara med vid urval av deltagare eller genom att påverka innehållet i utbildningen. Dessa utbildningsinsatser kan gärna vara arbetsplatsförlagda. Denna typ av utbildningstjänst ska Arbetsför- medlingen med fördel tillhandahålla. Hur ska arbetsförmedlingens praktiska stöd i form av utbildning koordineras med det reguljära utbildningssystemet? Arbetsförmedlingen ska arbeta för att minimera de tillfällen då myndigheten anskaffar utbildning som motsvarar sådan som ges i det reguljära utbildningssystemet. De utbildningstjänster som anskaffar genom upphandling eller bidragsgivning ska utgöra ett komplement till det reguljära utbildningssystemet. Det innebär att myndigheten innan en utbildningstjänst anskaffas ska analysera om det finns andra sätt att möta behovet, dvs. genom att vägleda eller anvisa arbetssökande att söka till reguljär utbildning. Även om det i Arbetsförmedlingens strategi för matchning till jobb genom utbildning framgår att Arbetsförmedlingen ska använda sig av den yrkesutbildning som bäst motsvarar arbetsmarknadens En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser behov finns fortfarande en prioriteringsordning inom Arbetsför- medlingen som innebär att avtalad arbetsmarknadsutbildning ska an- vändas före reguljär utbildning vid liknande utbildningsbehov (2018b). Anledningen är att myndigheten är mån om att hålla en god relation till sina leverantörer, som behöver stabila förutsättningar för sin verksamhet. Utredningens avsikt är dock att vända på denna prioriteringsordning så att reguljär utbildning blir förstahandsvalet. Så länge det inte utgår någon ersättning från Arbetsförmedlingen till t.ex. en huvudman för individens utbildning menar ut- redningen att det inte kan anses föreligga någon avtalsmässig kon- kurrens mellan reguljär utbildning och upphandlad arbetsmarknads- utbildning. Det kan till och med vara lämpligt att Arbetsförmed- lingen skriver in i kommande förfrågningsunderlag och avtal att arbetsmarknadsutbildning bara kommer användas i det fall motsvar- ande utbildning inte kan erbjudas inom det reguljära utbildnings- systemet eftersom det är en viktig förutsättning för anbudsgivare att känna till. ska dock denna konkurrenssituation inte kunna uppstå, då Arbetsförmedlingen inte ska tillhandahålla utbildning som motsvarar den inom reguljär utbildning. Utbildningsleverantörer kan i stället leverera motsvarande utbildning inom ramen för det re- guljära utbildningssystemet.24 I kapitel 9 lämnas förslag om en ny myndighet för kompetens- försörjning. Arbetsförmedlingen bör i upphandlingen av arbetsmark- nadsutbildning använda sig av de prognoser över arbetsmarknadens behov och de forum för branschsamverkan som den föreslagna myn- digheten för kompetensförsörjning kommer att ansvara för. Detta kommer även underlätta en synkronisering mot utbudet inom det reguljära utbildningssystemet. kommer Arbetsförmedlingens behov att upphandla utbild- ningsinsatser minska i takt med att det reguljära utbildningssystemet i ökad utsträckning kan fylla arbetssökandes utbildningsbehov. behöver dock möjligheten för Arbetsförmed- lingen att upphandla och anordna arbetsmarknadsutbildning som liknar utbildningen inom det reguljära utbildningssystemet att kvar- stå. Behov av att komplettera det reguljära utbildningsutbudet kan fångas upp både i anskaffning av utbildningstjänster och i använd- ning av dessa. I behovsfångsten inför upphandling behöver analysen samordnas i de regionala forum för utbildningsdimensionering och 24Se avsnittet om konsekvenser för företag i slutet av kapitlet. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser branschsamverkan som utredningen föreslår att de regionalt utveck- lingsansvariga aktörerna får ett tydligare mandat att ansvara för. Se kapitel 9. De befintliga avtal som finns upphandlade för arbetsmarknads- utbildning är konstruerade så att det är möjligt att möta lokala och regionala behov genom att paketera ihop de utbildningsmoduler som behövs för att möta efterfrågat behov. Detta ger bra möjligheter att se till att de utbildningar som Arbetsförmedlingen tillhandahåller kompletterar det reguljära utbildningsutbudet. Vid användning av avtal ska detta samplaneras regionalt med utbudet inom det reguljära utbildningssystemet. På så sätt säkras en överblick av det totala ut- bildningsutbudet i regionen och risken för överlappningar och glapp mellan utbildningsformer minskar. Utredningen lämnar i kapitel 9 förslag om ett utökat mandat i kompetensförsörjningsfrågor för de regionalt utvecklingsansvariga aktörerna. Samplanering mellan Arbetsförmedlingen och det reguljära utbildningsväsendets aktörer kan med fördel samordnas genom den regionalt utvecklingsansvariga aktörens kompetensförsörjningsarbete. Lokal samverkan kring individens kedja av insatser Arbetsförmedlingen behöver säkerställa att rätt utbildningsinsats erbjuds till rätt individ. Utredningen lämnar i kapitel 7 förslag för förbättringar av den arbetsmarknadspolitiska bedömningen som bl.a. innebär att Arbetsförmedlingen ska bli bättre på att bedöma individens avstånd till arbetsmarknaden samt vilken eventuell insats som mest effektivt skulle bidra till att föra individen närmre arbets- marknaden. Detta ska även omfatta individens utbildningsbehov. En mer träffsäker bedömning av den arbetssökandes utbildningsbehov bör säkra att endast personer som har förutsättningar att tillgodo- göra sig och dra nytta av en utbildning anvisas till en sådan som arbetsmarknadspolitisk insats, samt att rätt utbildningsinsats erbjuds både avseende individens behov och förutsättningar samt arbets- marknadens efterfrågan. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser När det gäller övergång till reguljära studier tycks det hos lokala arbetsförmedlingskontor generellt finnas en större uppfattning om att det föreligger hinder för kommunerna att ta emot Arbetsförmed- lingens målgrupper i den kommunala vuxenutbildningen jämfört med hos kommunerna själva. I en studie av hinder för övergång till reguljära studier är det mer vanligt förekommande att lokala arbets- förmedlingskontor menar att språkkrav, lärarbrist och alltför få utbild- ningsstarter utgör hinder för övergång än att kommunerna själva bedömer detta (Arbetsförmedlingen 2018h). Detta tyder på brister i lokal samverkan kring utbildning. För samverkan kring individens utbildning mellan Arbetsförmed- lingen och kommunerna har Arbetsförmedlingen tagit fram särskilda dialogstöd. Det finns även erfarenheter av samverkan kring utbild- ningsinsatser bl.a. från samarbetet kring utbildningsplikten samt Delegationen för unga och nyanländas lokala överenskommelser och så kallade lokala jobbspår. Dessa erfarenheter bör tas till vara och implementeras i långsiktiga samverkansstrukturer för att bli mindre person- och projektbundna. Arbetsförmedlingen bör fortsatt stärka vägledning och motivering till studier Bedömning: Arbetsförmedlingen bör intensifiera sitt arbete med att utveckla och förstärka myndighetens vägledning. Specialisering och kompetensutveckling för arbetsförmedlare som ska arbeta med vägledning kan vara en möjlig väg.25 Regeringen bör nära följa myndighetens arbete enligt den stra- tegi som beslutats för matchning till jobb genom utbildning samt den nationella strategin för karriärvägledning. Bedömning: Arbetsförmedlingen bör utveckla utbudet av för- beredande insatser för att dessa i större utsträckning ska kunna förbereda inför reguljära studier i en sammanhållen kedja av in- satser, samt överväga att utveckla parallella stödinsatser för in- skrivna som studerar i det reguljära utbildningssystemet. 25Se bedömningar i utredningens delbetänkande SOU 2017:82. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Arbetsförmedlingen måste förbättra sin förmåga att identifiera indi- viders utbildningsbehov och vägleda dem till rätt utbildningsinsats eller vidare vägledning inom utbildningssystemet. I delbetänkandet har utredningen beskrivit hur Arbetsförmedlingen bör stärka sin väg- ledning och sin samverkan med andra aktörer som bedriver vägled- ning. Regeringen bör följa det arbete som Arbetsförmedlingen be- driver för att förbättra myndighetens vägledningskompetens. Detta gäller även utvecklingen av samverkan med andra aktörer som be- driver vägledning, särskilt lokalt. Arbetsförmedlingsenheter och kom- muner är överens om att bristen på vägledningsresurser har en påverkan på övergångarna till utbildning (Arbetsförmedlingen 2018h). Samverkan med den studie- och yrkesvägledning som erbjuds inom kommunens vuxenutbildning och folkbildningen är nödvändig för att undvika onödigt mer- och dubbelarbete. Det kan vara en utmaning att motivera en arbetssökande att vilja börja studera, särskilt om tidigare erfarenheter av studier varit nega- tiva. Vägledning kan därför behöva kombineras med motiverande och förberedande insatser. Arbetsförmedlingen bör arbeta för att vidareutveckla användningen av de förberedande och studiemoti- verande insatser myndigheten upphandlar av externa leverantörer respektive erbjuder genom avtalssamverkan med folkbildningen. Syftet med dessa insatser är att förbereda inför vidare insatser, bl.a. att underlätta för deltagarna att påbörja eller återgå till reguljära studier. När det gäller Arbetsförmedlingens förberedande insatser finns få effektstudier gjorda. En förklaring är att effekten kan vara svårare att mäta när syftet är progression snarare än övergång till arbete. En av få granskningar gjordes av (2017) som granskade effekterna av förberedande och orienterande utbildning mellan 2006– 2011. Enligt granskningen fick personer som tagit del av insatsen lägre arbetsinkomster i jämförelse med om de i stället varit öppet arbetslösa eller deltagit i insatsen arbetspraktik. Dessa resultat har dock inte kontrollerats för huruvida de individer som inte deltagit i Arbetsförmedlingens insatser fått insatser från en annan aktör, exem- pelvis kommunen. Arbetsförmedlingen anser trots detta att det finns ett behov av vidare utveckla kunskaperna om hur effekterna av för- beredande utbildning ser ut. En prioritering framöver är att skapa förutsättningar för ett ändamålsenligt nyttjande av insatsen med tydligare fokus på individens slutmål (enligt årsredovisningen ). En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser lyfte i sin granskning behovet av att Arbetsför- medlingen ser över hur insatsen används samt hur bättre förutsätt- ningar kan skapas för att utvärdera olika inriktningar av insatsen. Utredningen delar denna uppfattning och menar att utvecklings- arbetet även bör inkludera de insatser som erbjuds i samverkan med folkbildningen. Arbetsförmedlingen bör också, i linje med den huvud- sakliga principen om att använda reguljär utbildning i första hand, se över hur de förberedande insatser som handhas av Arbetsförmed- lingen förhåller sig till orienteringskurser i den kommunala vuxen- utbildningen. En orienteringskurs ska ha ett eller flera av följande syften: medverka till väl underbyggda beslut om studie- och yrkes- val, ge ökade studietekniska färdigheter, vara en introduktion till kurser inom olika kunskapsområden, ge tillfälle för validering, ge modersmålsstöd eller studiehandledning på modersmål och ge stöd i form av yrkessvenska. Utredningen menar att Arbetsförmedlingen även bör se över möjligheten att tillhandahålla parallella stödinsatser för individer som studerar reguljära studier som arbetsmarknadspolitisk insats. Gene- rellt är det en uppgift för det reguljära utbildningsväsendet, exem- pelvis den kommunala vuxenutbildningen och folkbildningen, att anpassa utbildningen och efter individens behov och möta eventuella stödbehov. Men då utredningen erfar att det förekommer att reguljär utbildning ännu har svårt att möta behoven hos en allt mer hetero- gen grupp studerande kan en möjlig väg vara att Arbetsförmedlingen bidrar för att ge de inskrivna bättre möjligheter att genomföra den anvisade insatsen. Dessa stödinsatser måste i så fall planeras och genomföras i nära samarbete med utbildningsaktören och utgå från en gemensam målbild för insatsen. 8.6.2Utbildningsinsatser ska samlas i ett nytt arbetsmarknadspolitiskt program för vägledning, validering och utbildning Förslag: Ett nytt arbetsmarknadspolitiskt program inrättas i för- ordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program för arbetssökande i behov av fördjupad vägledning, validering och utbildning. Programmet ersätter de nuvarande programmen Arbets- marknadsutbildning och Validering. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Genom det nya programmet får Arbetsförmedlingen följande möjligheter att erbjuda utbildningsinsatser inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program: •Arbetsmarknadsutbildning får erbjudas en arbetssökande för att underlätta för den enskilde att få eller behålla ett arbete och för att lösa arbetsgivares konkreta rekryteringsbehov. •Utbildning som handhas av Arbetsförmedlingen och som mot- svarar reguljär utbildning får erbjudas om individens utbild- ningsbehov inte kan tillgodoses genom reguljär utbildning. •Uppdragsutbildning26 och reguljär utbildning får utnyttjas om utbildningen motsvarar längst 6 månaders heltidsstudier. Programmet omfattar även fördjupad vägledning och validering för att understryka möjligheten att utforma en kedja av insatser för att synliggöra och komplettera den arbetssökandes befintliga kompetens. Detta innebär att det befintliga arbetsmarknadspoli- tiska programmet Validering och regleringen av detta införlivas i det nya programmet. Möjlighet att erbjuda fördjupad vägledning tillförs genom formuleringen: •Fördjupad vägledning får erbjudas en arbetssökande som stöd för att den enskilde ska kunna göra ett övervägt val av arbete och utbildning. Bedömning: anser utredningen att utbudet av arbetsmark- nadspolitiska insatser inte bör regleras i form av arbetsmark- nadspolitiska program. De tjänster Arbetsförmedlingen kan erbjuda de inskrivna bör kunna användas mer fritt med utgångspunkt i en kvalificerad och systematisk arbetsmarknadsbedömning, och indi- videns ekonomiska ersättning bör regleras frikopplat från det praktiska stödet. Till dess denna mer genomgripande förändring är gjord bör dock det arbetsmarknadspolitiska program som före- slås här inrättas. 26Vid uppdragsutbildning kan beställaren vara Arbetsförmedlingen eller en annan aktör. Denna möjlighet används främst för de så kallade snabbspåren för nyanlända som innefattar uppdragsutbildning på eftergymnasial nivå. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Om utredningens förslag om en översyn av gällande arbets- marknadspolitiska regelverk inte förverkligas bör följdändringar göras i förordningen om arbetsmarknadspolitiska program som innebär att övriga möjligheter till reguljär utbildning inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program (se tabell 8.1) tas bort. Dessa möjligheter kommer att vara överflödiga med det nya pro- gram som föreslås här. Genom det nya programmet blir det möjligt för Arbetsförmedlingen att anvisa inskrivna att ansöka och studera reguljär utbildning med möjlighet till ersättning från arbetsmarknadspolitiken . Programmet är inte riktat till en specifik målgrupp, utan kan erbjudas de individer för vilka en eller flera av dessa insatser bedöms vara motiverade efter en arbetsmarknadsbedömning. En tydligare tillgång till reguljär utbildning som arbetsmarknads- politisk insats innebär bättre möjligheter att erbjuda detta till de individer som har behov av en mer formaliserad och påbyggnadsbar utbildning. Det underlättar också för Arbetsförmedlingen att und- vika risken för överlappningar mellan upphandlade utbildningstjänster och utbildningar inom det reguljära utbildningssystemet. Dessutom ökar flexibiliteten i användningen av utbildningsinsatser i arbetsmark- nadspolitiken genom tillgång till befintliga utbildningsinsatser inom det reguljära utbildningssystemet. Ur ett kompetensförsörjningsperspektiv ger det ett mer robust och överblickbart system som skapar bättre förutsättningar för såväl kvalitetssäkrat utbildningsinnehåll och dimensionering i enlighet med arbetsmarknadens behov som för vägledning till individer kring möjliga utbildningsalternativ. För utbildningsleverantörer kan föränd- ringen innebära mer långsiktiga förutsättningar då yrkesinriktad vuxen- utbildning i högre utsträckning kommer ges inom samma system som genom större volymer kan bli mindre känsligt för fluktuationer. Möjligheten för Arbetsförmedlingen att anvisa en deltagare till utbildning inom det reguljära utbildningsväsendet med försörjning från arbetsmarknadspolitiken är avgränsad till vissa målgrup- per. Inom etableringsprogrammet gäller den så kallade utbildningsplikten. Utbildningsplikten innebär att alla ny- anlända som tar del av Arbetsförmedlingens etableringsinsatser, och som bedöms vara i behov av utbildning för att kunna komma i arbete, kan anvisas att söka och ta del av utbildning. En ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser söker en anvisad utbildning, avvisar en utbildning eller som inte deltar i sådan utbildning kan varnas eller stängas av från etable- ringsersättning. Reguljär utbildning kan ingå som förberedande insats för den som är långtidsinskriven invandrare eller har en funk- tionsnedsättning, eller deltar i Arbetsförmedlingens jobb- och utveck- lingsgaranti.