sou · H7B350 · 2019-12-09 00:00:00 — En uttrycklig reglering i högskoleförordningen av huruvida beslut om betyg kan återkallas skapar en ökad tydlighet och för att lika fall kommer att behandlas på samma sätt, oavsett vid vilket lärosäte frågan uppkommer. Vidare kan ett förtydligande av överklagandereglerna samt att samtliga överklaganden ska prövas av ÖNH antas leda till att den totala tiden fram till ett lagakraftvunnet beslut blir kortare, vilket normalt torde vara en fördel. Det bör framföras att det genom vårt förslag också blir tydligare för den enskilde att följden av fusk vid antagningen faktiskt kan bli att antagningsbeslutet återkallas, och att detta kan ske ända fram till dess lärosätet utfärdat examensbevis. En återkallelse av antagningen är en ingripande åtgärd, särskilt om den enskilde har hunnit gå på en utbildning. Ett förtydligande av att möjligheten att återkalla antagningen gäller under hela utbildningen kan därför antas vara i någon mån avskräckande för den som överväger att ”fuska” sig in på en utbildning. När det gäller konsekvenser för andra enskilda än själva ”fuskaren” kan det här föras fram att det, när en student utreds för fusk vid antagningen, kan uppstå misstänksamhet bland kurskamrater till den som utreds och oro inom utbildningen. Vårt förslag om överklagandeinstans kan antas leda till att förkorta handläggningstiden fram till ett lagakraftvunnet beslut, vilket i sin tur kan minska tiden av oro och risken för sådana ”slitningar” inom utbildningen som en utdragen process kan leda till. Som vi anför i avsnitt 6.1.2 riskerar en uttrycklig reglering av att betyg ska kvarstå vid återkallande av antagningsbeslut att sända en oönskad signal till berörda och till allmänheten om att samhället ”skyddar” fuskaren mot vissa konsekvenser. Man kan emellertid också se det som att man, genom en särskild reglering, lyfter fram frågan och gör det tydligt att fusk vid antagningen inte är acceptabelt och bör kunna resultera i återkallande av antagningen. 8.3.1Statliga universitet och högskolor Lärosätena tycks ha nått en gemensam praxis i fråga om återkallande av betygsbeslut. Vårt förslag i denna del torde inte medföra krav på ändring av lärosätenas nuvarande rutiner. Vi bedömer alltså att förslaget inte kommer att få några större konsekvenser för universitet och högskolor. När det gäller frågan om förtydligande av reglerna om överklagande kan det konstateras att det har varit oklart huruvida beslut om återkallande av antagningen till följd av att den enskilde lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter över huvud taget kan överklagas. Ett förtydligande när det gäller reglerna om överklagande kan antas leda till att handläggningen av denna typ av ärenden förenklas. Enkelt uttryckt kan alltså arbetstid som tidigare använts för att ta ställning i frågan om överklagande i stället läggas på att utreda och fatta beslut i själva sakfrågan. Våra förslag kan därför antas leda till ett mer effektivt utnyttjande av resurser hos universitet och högskolor. ÖNH prövar överklaganden av återkallelse av ett antagningsbeslut i de fall frågan är om den enskilde vilselett angående den behörighet som krävs för att antas på en viss kurs eller utbildningsprogram. Vårt förslag innebär att samtliga ärenden om överklagande av beslut om återkallelse till följd av att den enskilde misstänks ha lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter vid antagningen ska prövas av nämnden. Förslaget kommer alltså leda till ett ökat antal ärenden hos ÖNH. Vi har försökt att klargöra hur många ytterligare ärenden det kan komma att röra sig . Det är svårt att få fram en exakt siffra på hur många ärenden det har varit fråga om , eftersom beslut om återkallande av antagning fattas av varje lärosäte för sig. Av de svar vi fått in från universitet och högskolor kan utläsas att det, hos ett fåtal lärosäten, har rört sig om några enstaka ärenden , med en ökning på grund av fler avslöjanden om fusk på högskoleprovet och återkallande av högskoleprovsresultat som en följd av det (se kap. 4). Det är dock svårt att dra några säkra slutsatser utifrån dessa svar, eftersom vi inte har underlag från samtliga lärosäten. När det gäller återkallelse av antagningsbeslut på grund av fusk på högskoleprovet kan i vart fall följande konstateras. UHR har återkallat resultat på högskoleprovet för 143 provdeltagare.1 gjorde 2018 ett tillslag mot en s.k. ”fuskliga”, och detta avslöjande ledde till ovanligt många återkallande av högskoleprovsresultat . När det gäller hur många högskoleprovsresultat som återkallats ser statistiken ut på följande sätt: •Februari 2016: nio provdeltagare •December 2018: tolv provdeltagare •Februari 2019: 13 provdeltagare 1Information från UHR . •April 2019: 40 provdeltagare •3 : 32 provdeltagare (2 , 30 ) •19 : 37 provdeltagare . Med utgångspunkten att tillslaget var en engångsföreteelse, och på basis av uppgifterna , uppskattar UHR antalet återtagna provresultat till ungefär tio . Uppgifterna ovan rör alltså återkallande av resultat för högskoleprovet, som i sin tur kan leda till återkallande av antagningsbeslut. Ett beslut om återkallande av resultat från högskoleprovet behöver dock inte alltid betyda återkallande av antagningsbeslut och än mindre överklagande av ett sådant beslut. Som framgår av det föregående föreligger flera osäkerhetsfaktorer vid bedömningen av hur många ytterligare ärenden det kan röra sig om för ÖNH. Vidare kan det konstateras att det är svårt att i detta fall göra några säkra antaganden om hur utvecklingen kommer se ut framöver. Som ovan nämns beror de senaste årets ökade antal återkallande högskoleprovsresultat på ett tillslag mot en enskild liga. Det är möjligt att metoderna att avslöja de som fuskat vid högskoleprovet och andra som använder falska eller manipulerade betyg eller andra falska meriter vid antagningen kommer att förbättras och att antalet ärenden om återkallande av antagning, och därmed också överklagandena av sådana ärenden, kommer att öka. Utvecklingen kan dock även gå åt motsatt håll, dvs. att fusket minskar eller att ”fuskmetoderna” förbättras så pass mycket att de blir svårare att avslöja, vilket i sin tur leder till färre ärenden. En uppgift som är av relevans vid bedömningen av ÖNH:s eventuellt ökade arbetsbörda är att nämnden behandlar cirka 1 300 ärenden . Det stora flertalet av ärendena rör antagning till högskolan.2 Om man grovt räknat utgår från att vårt förslag kommer att leda till 30 ytterligare ärenden för nämnden, innebär det inte en stor procentuell ökning av antalet ärenden. Vidare kan konstateras att nämnden hanterar ärenden av liknande slag, vilket innebär att de ”nya” ärendena förmodligen inte kommer kräva extra resurser i förhållande till de ärenden som nämnden redan handlägger. Sammanfattningsvis bedömer vi att den eventuella ökning av antalet 2//om-namnden.html ärenden hos ÖNH som vårt förslag kan innebära kan hanteras inom nuvarande ramar för nämndens verksamhet. Det bör tilläggas att vårt förslag inte torde innebära en större ökning av det totala antalet ärenden, och att det därmed inte heller ökade kostnader för samhället i stort. Förvaltningsrätterna tar emot överklaganden av beslut om återkallande av antagning, och måste således ta ställning till om ett sådant ärende kan överklagas eller inte samt vilken instans som i så fall är behörig. Tvärtom, menar vi, borde förslaget om att förtydliga bestämmelserna om överklagande innebära att det allmännas resurser kan sparas in då varje förvaltningsrätt för sig inte behöver pröva frågan om överklaganderätt. Vidare kan den omständigheten att samma typ av ärenden samlas hos en och samma myndighet antas leda till en enhetlig praxis, vilket i förlängningen skulle kunna innebära färre antal överklaganden. Våra förslag föreslås inte gälla för enskilda utbildningsanordnare. Dessa aktörer följer emellertid i de flesta fall de författningar och riktlinjer som gäller för de statliga lärosätena. Förslagen kan alltså innebära stöd för enskilda utbildningsanordnanare vid handläggning av frågor om återkallande av antagning och betyg. 8.5Konsekvenser för brottsligheten och brottsförebyggande arbete Det brott som skulle kunna bli aktuellt om någon använder sig av förfalskade betyg eller andra meriter vid antagning till en kurs eller ett utbildningsprogram och antas på grundval av dessa är brukande av falsk urkund enligt 14 kap. 1 och 10 §§ BrB (se vidare i avsnitt 5.4.5). Våra förslag syftar till att förtydliga vad som kan bli följden för den som felaktigt får en plats på en kurs eller ett utbildningsprogram genom att lämna oriktiga eller vilseledande uppgifter. Det är möjligt att förslagen har viss avskräckande effekt, eftersom de gör det klart för en potentiell ”fuskare” att ett sådant vilseledande kan leda till att man förlorar sin plats på utbildningen och att detta kan ske även på en utbildning. Detta bör gälla särskilt om reglerna för överklagande förtydligas och ändras och det därmed blir svårare att genom ett överklagande fördröja processen och på så sätt hinna gå klart utbildningen. Sammanfattningsvis borde förslagen således minska benägenheten att använda en falsk urkund, t.ex. ett förfalskat betyg, vid antagningen. Utredningen bedömer att förslagen inte innebär några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män, för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen eller några andra konsekvenser av det slag som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen. Åtgärder för att förhindra fusk vid högskoleprovet Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare ska bedöma om vissa åtgärder bör vidtas i syfte att förhindra fusk vid högskoleprovet. •ta ställning till huruvida ett krav på kroppsvisitation vid högskoleprovet i syfte att förhindra användningen av otillåtna hjälpmedel kan utgöra en godtagbar begränsning av regeringsformens skydd mot kroppsvisitation, •bedöma vid hur stor andel av provlokalerna som kroppsvisitation vid högskoleprov i så fall bör genomföras, •ta ställning till vem som ska genomföra kroppsvisitation, •ta ställning till om uppgifter i Universitets- och högskolerådets beslut om på vilka platser kroppsvisitation ska utföras ska kunna omfattas av sekretess för att dessa platser inte ska bli kända i förväg, •ta ställning till om sekretess bör gälla för sådan uppgift i anmälan om fusk vid högskoleprovet som kan leda till att den som har lämnat anmälan kan identifieras, och •föreslå nödvändiga författningsändringar. Utredaren får även föreslå andra åtgärder som syftar till att förhindra fusk vid högskoleprovet. Om utredaren finner att det inte är godtagbart med ett krav på kroppsvisitation ska utredaren föreslå andra åtgärder som bedöms ha god effekt i arbetet med att motverka fusk. Uppdraget ska redovisas . Högskoleprovet är ett viktigt urvalsinstrument Högskoleprovet fyller en viktig samhällsfunktion såsom urvalsinstrument vid tillträde till högskoleutbildning. Om inte alla behöriga sökande till en högskoleutbildning kan tas emot ska urval göras bland de sökande. Huvudregeln är att minst en tredjedel av platserna ska fördelas på grundval av betyg, minst en tredjedel på grundval av resultat från högskoleprovet och högst en tredjedel på grundval av urvalsgrunder som en högskola själv inom vissa ramar får bestämma. Närmare bestämmelser om högskoleprovet finns i högskoleförordningen och i föreskrifter som meddelas av Universitets- och högskolerådet (UHR). UHR ansvarar för att provet tas fram och beslutar om resultat på provet. Provet genomförs av de högskolor som ska använda provet som urvalsinstrument. Provet kan även genomföras av UHR (4 kap. 3 § högskolelagen [1992:1434], 7 kap. 13 och 20–22 §§ högskoleförordningen [1993:100] och UHRFS 2015:3 om högskoleprovet). Inför provomgången var mer än 76 000 personer anmälda till provet, varav 63 000 personer sedan deltog i provet. Provet genomfördes av 21 universitet och högskolor på 120 orter i . Därtill genomförde UHR provet på sju orter utomlands. Totalt genomfördes provet i cirka 2 900 provlokaler. Själva genomförandet av högskoleprovet är alltså en omfattande verksamhet och provresultatet har en central betydelse för många personer när det gäller möjligheten att påbörja högskoleutbildning. Det har uppdagats att det förekommer organiserat fusk vid högskoleprovet. Enligt uppgifter i media, t.ex. i program Dold, förses de provdeltagare som ska fuska med modifierade mobiltelefoner och trådlösa hörsnäckor. De som organiserar fusket skaffar sig på något vis tillgång till provet och läser sedan upp de rätta svaren för de fuskande provdeltagarna. är mycket svår att upptäcka under pågående prov och det är inte möjligt att kontrollera om provdeltagare har med sig t.ex. en dold mobiltelefon in i provlokalen. Detta eftersom UHR och de högskolor som arrangerar provet enligt gällande rätt inte genom kroppsvisitation får eftersöka eventuella otillåtna hjälpmedel (jfr 2 kap. 6, 20 och 21 §§ regeringsformen). Regeringen har vidtagit åtgärder för att stävja fusk vid högskoleprovet Den som skriver högskoleprovet får enligt UHR:s föreskrifter använda blyertspenna, radergummi, överstrykningspenna och rak linjal. Inget hjälpmedel får vara sådant att det kan lagra, innehålla eller inhämta information. Provdeltagarna ska placera väskor och andra personliga tillhörigheter på anvisad plats. Mobiltelefon och annan otillåten teknisk utrustning ska vara avstängd under provet och förvaras på anvisad plats. Den som inte följer UHR:s föreskrifter får, efter beslut av UHR, inget resultat på provet i sin helhet eller på en eller flera provdelar. Regeringen bemyndigade UHR att fatta beslut om avstängning från provet för den som genom användning av otillåtna hjälpmedel eller på annat sätt försöker vilseleda vid provet. UHR bemyndigades vidare att meddela ytterligare föreskrifter om provet. Med stöd av bemyndigandet har UHR fr.o.m. provtillfället infört krav på att provdeltagare ska lämna en försäkran om att de inte har använt otillåtna hjälpmedel eller på annat sätt har försökt att vilseleda vid provet. Om en provdeltagare i strid med sin försäkran ändå har vilselett och lämnat osann uppgift vid provet kan denne ha gjort sig skyldig till brottet osann försäkran (15 kap. 10 § ). Även den som främjar brottet utan att själv ha utfört gärningen kan under vissa omständigheter dömas för medhjälp till osann försäkran. UHR har även vidtagit åtgärder som avser provens utformning och som bl.a. innebär att en provdel byts ut. Om en deltagare som har haft en hög andel rätta svar på de provdelar som inte har bytts ut har en mycket låg andel rätta svar på den del som bytts ut, kan detta tillsammans med andra omständigheter indikera att han eller hon har fuskat. Flera personer har blivit avstängda från provet och UHR har gjort ett stort antal polisanmälningar avseende osann En person som lämnat en osann uppgift vid högskoleprovet dömdes av för osann försäkran till dagsböter. Domen har fått laga kraft (dom i mål nr B 4502-17). dömde två personer för osann försäkran vid högskoleprovet till dagsböter (tingsrätts dom i mål nr B 3330-17). Även denna dom har fått laga kraft. Vidare gjorde ett tillslag mot ett antal personer som misstänktes ha organiserat fusk på högskoleprovet. Flera av dessa häktades som misstänkta för bl.a. medhjälp till grov osann försäkran. Brottsmisstankarna är ännu inte prövade i domstol. Fler åtgärder är nödvändiga för att stoppa fusket Risken att dömas för brott har inte räckt för att stoppa det organiserade fusket. Det visas genom att kunde göra ett omfattande tillslag vid provomgången som ägde rum efter att åklagare hade börjat väcka åtal för osann försäkran för fusk på högskoleprovet. Fusket fortsätter alltså att vara ett allvarligt hot mot högskoleprovets legitimitet som urvalsinstrument till högskoleutbildning. Det faktum att personer genom fusk på högskoleprovet kan ha fått tillträde till attraktiva utbildningar, och därmed även yrken, hotar i förlängningen också förtroendet för universitet och högskolor. Därför är fler åtgärder för att förhindra fusk nödvändiga. UHR har i en skrivelse till () uppgett att två sådana relevanta åtgärder skulle vara att införa en möjlighet att kroppsvisitera provdeltagare och att införa ett sekretesskydd för uppgifter om identiteten på den person som anmäler fusk vid högskoleprovet (Dnr U2016/01925/UH). Kroppsvisitation skulle kunna medföra att fusk förhindras finns det ingen möjlighet att kontrollera om en provdeltagare tar med t.ex. en dold mobiltelefon in i provlokalen. De fällande domar som har meddelats är baserade på bedömningar av att provdeltagare måste ha använt otillåtna hjälpmedel. De har inte sin grund i att provdeltagarna faktiskt har ertappats med otillåtna hjälpmedel. Det finns uppgifter om att de som fuskar betalar stora summor till dem som anordnar fusket med hjälp av otillåtna hjälpmedel. Om det infördes en möjlighet att eftersöka hjälpmedel genom kroppsvisitation skulle detta kunna minska förekomsten av fusk. Den faktiska kroppsvisitationen, eller bara vetskapen om risken att behöva genomgå en sådan, kan leda till att användningen av otillåtna hjälpmedel minskar eller förhindras. Det talar för att en sådan möjlighet bör övervägas. Det krävs noggranna överväganden och ställningstaganden om huruvida kroppsvisitation kan tillåtas Enligt regeringsformen är var och en tillförsäkrad ett skydd mot kroppsvisitation. Skyddet får begränsas endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den. Om en begränsning i skyddet mot kroppsvisitation anses godtagbart får en sådan begränsning bara göras i lag (2 kap. 6, 20 och 21 §§ regeringsformen). Det krävs alltså noggranna avvägningar innan man kan införa bestämmelser om kroppsvisitation. Kroppsvisitation genomförs vid ett flertal andra tillfällen. Enligt får en kroppsvisitation göras när det finns skälig misstanke om att en person har begått ett brott som kan leda till fängelse. Kroppsvisitation får i en sådan situation ske bl.a. för att söka efter föremål som kan tas i beslag eller för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning om brottet (28 kap. 11 § ). Poliser får av säkerhetsskäl eller för att fastställa en persons identitet utföra en enklare kroppsvisitation. Kroppsvisitation kan även ske på häkten, av , vid domstol, vid eller på flygplatser. Gemensamt för dessa tillfällen är att kroppsvisitation utförs av säkerhetsskäl (1, 4 och 5 §§ lagen [1981:1064] om säkerhetskontroll i domstol, 19 § polislagen [1984:387], 5 § lagen [1988:144] om säkerhetskontroll i , 27 § lagen [2000:1225] om straff för smuggling, 2 och 3 §§ lagen [2004:1100] om luftfartsskydd, och 4 kap. 2 § häkteslagen [2010:611]). Kroppsvisitation vid högskoleprovet skulle inte utföras av säkerhetsskäl utan i stället syfta till att förhindra användningen av otillåtna hjälpmedel vid provet. Ändamålet med kroppsvisitationen skulle vara det viktiga samhällsintresset att upprätthålla förtroendet för hög- skoleprovet som urvalsinstrument och i förlängningen förtroendet för svensk högskoleutbildning. Visserligen kan det noteras att det är frivilligt att delta i högskoleprovet och att det finns andra vägar in på högskolan än genom högskoleprovsresultat. Provlokalen, placerad i skolor eller högskolelokaler utgör inte heller allmän plats till vilken allmänheten har rätt till tillträde. Den som inte är beredd att underkasta sig krav på kroppsvisitation kan alltså välja att inte delta vid provet. För den som väljer att delta kan det dock bli fråga om en viss integritetskränkning. Det behöver därför bedömas om samhällsintresset att upprätthålla förtroendet för högskoleprovet är ett godtagbart ändamål som kan motivera en begränsning av skyddet mot kroppsvisitation. Om så bedöms vara fallet ska det beaktas att begränsningen aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den. Att tillåta kroppsvisitation får inte heller innebära en kränkning av den fysiska personliga integriteten på så vis att det står i strid med internationella åtaganden, t.ex. Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Det bör även ses över hur kroppsvisitation i syfte att förhindra användningen av otillåtna hjälpmedel förhåller sig till bestämmelserna om kroppsvisitation i 28 kap. 11 § . UHR bör besluta var kroppsvisitation ska ske Som nämnts genomförs högskoleprovet två gånger på 120 orter i fördelat på cirka 2 900 provlokaler. Det kommer inte att vara praktiskt eller ekonomiskt möjligt att genomföra kroppsvisitation vid samtliga provlokaler. Därför bör UHR bemyndigas att fatta beslut om var kroppsvisitation ska ske. Det kan även finnas andra författningsändringar som behöver övervägas, såsom om UHR:s beslut om var kroppsvisitation ska utföras behöver kunna sekretesskyddas i syfte att platserna inte ska bli kända i förväg. Det måste bedömas vem som ska ansvara för att utföra kroppsvisitationen Säkerhetskontroll som förekommer på flygplatser, vid domstolar och i genomförs i regel med metalldetektor. Generellt gäller att den som vägrar att genomgå en säkerhetskontroll inte ska ges tillträde till, eller avvisas från, de aktuella lokalerna. Kontrollen utförs efter närmare anvisning av , av en polisman eller efter förordnande, av vaktpersonal eller annan särskilt utsedd person. Kroppsvisitation som genomförs på annat sätt än med metalldetektor eller liknande anordning, vilket normalt innebär att personen genomsöks, får när det gäller utföras endast av en polisman. I fråga om säkerhetskontroll vid domstol får denna uppgift även utföras av en ordningsvakt som har godkänt för sådana uppgifter. Säkerhetskontroll vid flygplatser utförs av en särskilt utsedd person under en polismans ledning (se ovan gjorda författningshänvisningar). har således i många fall ett huvudansvar för kontrollen när kroppsvisitationen är kopplad till säkerhetsfrågor där exempelvis vapen kan förekomma. Det finns även situationer där kroppsvisitation får utföras utan att polisen har ett ansvar för eller inför genomförandet. Så är fallet exempelvis på häkten, där det inte är reglerat vem som utför kontrollen. Detsamma är fallet vid kroppsvisitation inför isolering enligt smittskyddslagen (4 kap. 13 och 14 §§ smittskyddslagen [2004:168]) Ibåda dessa fall har dock huvudmännen, dvs. kriminalvården respektive , erfarenheter av tvångsåtgärder i sin övriga organisation. Det gör att polisens medverkan inte är lika angelägen. Kroppsvisitationen vid högskoleprovet bör i likhet med de kontroller som sker vid inpassage vid flygplatser och domstolar i första hand utföras med metalldetektor. Vid behov måste den dock kunna ske även på annat sätt, exempelvis om en metalldetektor ger utslag. Eftersom kroppsvisitation vid högskoleprovet inte syftar till att eftersöka och omhänderta vapen eller andra farliga föremål, utan endast för att konstatera att en provdeltagare inte har med sig otillåtna hjälpmedel, förefaller det inte av säkerhetsskäl finnas ett behov av att kroppsvisitation behöver utföras av, eller stå under omedelbar ledning av en polisman. kommer själva genomförandet av kroppsvisitationen och det upplevda tvånget kring visitationen att upplevas som ett ingrepp i den personliga integriteten. att en myndighet med erfarenhet av tvångsmedel, såsom ändå bör ansvara för kontrollen på något vis. Det behöver dock även övervägas om UHR kan ansvara för kontrollerna, antingen själv eller genom förordnande av exempelvis ordningsvakter som redan har genomgått viss utbildning av . På så vis behöver inte beläggas med en ytterligare uppgift. Oavsett vilken myndighet som ansvarar för kontrollerna är det viktigt att den får tillräckliga resurser för att genomföra, eller utbilda och förordna de som ska utföra kontrollerna. För genomförandet kommer även andra författningsbestämmelser som gäller utförarens praktiska genomförande av kroppsvisitationen att behöva tas fram.