sou · H7B33d2 · 2019-01-30 00:00:00 — uppskattar utredningen att 48 000 helårspersoner gene- rerar behov av drygt 380 000 samordningsmöten per år.5 Drygt 380 000 samordningsmöten räknas om till med årsarbetstid och kostnad enligt ovan. fler sökande inne- bär med motsvarande beräkningar en kostnad på 156 miljoner kro- nor, det vill säga en merkostnad på för . Sammantaget betyder det att förslaget om tydligare uppdelning mellan stat och kommun innebär besparingar på 1 140 plus 150, dvs. innebär det ökade kostnader i storleksordningen 1 800 plus 39, dvs. Det vill säga en ökad nettokostnad på för staten. Notera att det är en högst osäker siffra. Förmodligen ligger den något i överkant eftersom ingen hänsyn har tagits till det dubbelarbete som eventuellt pågår . Att differensen slår åt det här hållet, att förändringen innebär merkostnader för Arbetsförmedlingen, bedöms vara följden av den ökade ambitionsnivå som kommuner bidragit med genom att erbjuda arbetsmarknadstjänster till arbetssökande kommuninvånare. 5Av de personer som deltog i etableringsuppdraget hade sociala aktiviteter. Utifrån den statistiken uppskattas hur stor andel av övriga inskrivna arbetslösa som också hade sociala aktiviteter. I statistiken för etableringsuppdraget framgår även att de flesta hade sociala insatser enbart under någon eller några månader. Det betyder att 48 000 personer i genomsnitt innebär betydligt fler personer . Med statistiken från etableringen upp- skattas att det rör sig om en faktor på knappt 8 gånger fler. Vilket leder till att utredningen bedömer att det sammanlagda behovet handlar om drygt 380 000 samordningsmöten. SOU 2019:3Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser Tabell 14.6 Kostnader och besparingar av en tydligare ansvarsfördelning mellan stat och kommun (mnkr) Kostnad på grund av ökat ansvar för arbetsmarknadstjänster där kommuner saknar lagstöd för arbetsmarknadspolitisk verksamhet Besparing då Arbetsförmedlingen inte längre tillhandahåller sociala Samverkan på strategisk nivå Ökade kostnader för samordning av ärenden för enskilda arbetssökande Källa: Utredningens beräkningar. Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster En viktig finansiell konsekvens av detta förslag är att det skapas ett nytt anslag som ger en ram för de kostnader som utförande av sär- skilda arbetsmarknadstjänster medför. Det är en av anledningarna att tabell 14.4 är strukturerad som den är, med en samlad post i nyläget för alla särskilda arbetsmarknadstjänster. Det nya anslaget är skilt från det förvaltningsanslag som utredningen föreslår ett kostnads- tryck för. Principen är att alla resurser som används till sär- skilda arbetsmarknadstjänster, inklusive den verksamhet som sker i intern regi, också ska användas till samma ändamål i nyläget. Utredningen uppskattar att cirka 3 500 miljoner användes till prestationer i intern regi som motsvarar särskilda arbetsmarknads- tjänster. Tillsammans med de cirka 6 100 miljoner som 2017 använ- des till köp av särskilda arbetsmarknadstjänster betyder det att drygt 9 600 miljoner avsätts till samma ändamål som anges för det nya anslaget för särskilda arbetsmarknadstjänster. En del av ändamålen kommer dock uppnås genom reguljär utbildning snarare än genom särskilda arbetsmarknadstjänster, se nästa rubrik. Utredningen räk- nar sammantaget med att drygt 8 900 miljoner avsätts till det nya anslaget för särskilda arbetsmarknadstjänster. Förslaget om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster innebär även en utökad inköpsfunktion för att hantera också de särskilda arbetsmarknadstjänster som 2017 utfördes av intern verk- samhet. Det mot- svarar enligt avsnitt 12.7.2 i kapitel 12 av kostnaden Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser Utredningens förslag innebär att samtliga särskilda arbetsmarknadstjänster i nyläget kommer att hanteras av denna funktion. Det innebär att av anslagets drygt 8 900 miljoner skulle motsvara en inköpsfunktion med lika mycket resurser per krona som används till upphandling. Det skulle innebära att inköps- funktionen kostar i nyläget, en ökning med 48 miljoner kronor.6 Verksamheten bedöms vara under- dimensionerad men det är troligt att det finns besparings- möjligheter att göra med anledning av synergier, skaleffekter och inte minst den potential som digitaliseringen erbjuder för den här typen av verksamhet. Utredningen bedömer därför att även en stärkt inköpsfunktion ryms inom det förvaltningsanslag som används till styr- och stödprocesser i nyläget. Tabell 14.7 Kostnad för förslag om externa och interna utförare (mnkr) Nyläge (202X) Källa: Utredningens beräkningar. Förslag om ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser Utredningens förslag om en ändamålsenlig användning av utbild- ningsinsatser innebär att en del av de 9,7 miljarder som avsattes till särskilda arbetsmarknadstjänster ska kanaliseras till regul- jär utbildning. Som räkneexempel har utredningen tagit fasta på att hälften av de köp av utbildning som inte är förberedande utbildning borde kunna utföras inom reguljär utbildning. Det skulle i så fall innebära att 708 miljoner i nyläget ska överföras från utgiftsom- råde 14 till utgiftsområde 16 för lämplig distribution till de utförare som tillhandahåller dessa utbildningar. 6Sett enbart till utökad hantering för de prestationer som 2017 skedde i intern regi skulle den beräknade ökningen varit större, 68 miljoner. Eftersom det också sker en minskad hantering på grund av de utbildningstjänster som i nyläget utförs inom reguljär utbildning blir den totala effekten dock mindre. Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser Sammanställning av finansiella konsekvenser för Arbetsförmedlingen Sammantaget innebär skillnaden mellan nuläget och nyläget att kommer att ha mindre att använda till verksamhetsrelaterade uppgifter, se tabell 14.8. Minsk- ningen består av tre delar: –1 500 miljoner är en besparing i och med förslaget att kontinuer- ligt sänka förvaltningsanslaget. –708 miljoner är medel som kanaliseras till reguljär utbildning i och med förslaget om ändamålsenlig användning av utbildnings- insatser. –116 miljoner är en överföring av medel till nya myndigheten för kompetensförsörjningspolitik. Tabell 14.8 Sammanställning av finansiella konsekvenser för Arbetsförmedlingen (mnkr) Myndighetsuppgifter som riktar sig till enskild (exklusive särskilda arbetsmarknadstjänster) varav kostnad för arbetsmarknadsbedömning vid återbesök varav kostnad för ökad samordning med kommuner varav netto merkostnad för arbetsmarknadstjänster p.g.a. ansvarsfördelning mellan stat och kommun Källa: Utredningens beräkningar baserade på prestationsredovisningen kopplat till Arbetsförmedlingens årsredovisning 2017, avsnitt 17.1. 7Enligt beräkning är det 8 958 miljoner som i nyläget avsätts till ett nytt anslag för särskilda arbetsmarknadstjänster. Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser Av tabellen framgår även vilka processer som påverkas av de finan- siella konsekvenserna av förslagen. Styr- och stödprocesser påverkas mycket av att stora delar av overheadkostnaden för de särskilda arbetsmarknadstjänster som 2017 utfördes i intern regi i nyläget i stället belastar det nya anslaget för dessa tjänster. Kostnadstrycket från kontinuerligt sänkt förvalt- ningsanslag förväntas bidra till den ytterligare effektivisering som behövs för att minska kostnaderna till 2 000 miljoner och hantera de ökade kostnader på uppåt 48 miljoner som den stärkta inköpsfunktionen medför. Lokaler och driftkostnader förväntas bidra till effektivisering på grund av kostnadstryck. Bland annat genom effektiviseringar av arbete i vardagen. Från overheadkostnadernas båda delar hämtas också de 116 miljoner som preliminärt flyttas till nya kompetens- försörjningsmyndigheten. Många förändringar påverkar myndighetsuppgifter som riktar sig till enskild (exklusive särskilda arbetsmarknadstjänster). Här för- väntas besparingspotentialen från digitaliseringen vara stor. Inte minst handlar det om förslaget att göra en förstärkt arbetsmarknads- bedömning med it-stöd och automatiskt urval av prioriterade in- skrivna arbetssökande. Den beräknas visserligen kosta 475 miljoner men jämfört med den administrativt tunga hanteringen av arbetsmarknadspolitiska bedömningar och handlingsplaner uppskattas det vara nästan en halvering av kostnaderna. Kostnaden på 39 mil- joner som förslaget om en ökad samordning med kommuner innebär sorteras också till denna process. På anslaget för arbetsmarknadstjänster hamnar däremot resteran- de netto som kan bli följden av förslaget om en tydligare ansvarsfördelning mellan stat och kommun. Det handlar om skillnaden mellan de särskilda arbetsmarknadstjänster som kom- muner erbjuder och de sociala insatser som Arbetsför- medlingen erbjuder. Eftersom det handlar om individers behov av särskilda arbetsmarknadstjänster kommer de i nyläget erbjudas via anslaget för dessa tjänster. Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser 14.4Finansiella konsekvenser för kommuner och landsting 14.4.1Finansiella konsekvenser för kommuner Enligt finansieringsprincipen ska nya statliga uppgifter till kommu- ner och landsting alltid vara finansierade. Kommuner och landsting ska inte tvingas höja skatten eller prioritera om annan verksamhet för att finansiera uppgifter som staten ålägger dem. De finansiella konsekvenserna av utredningens förslag för kommuner består i huvud- sak av två delar. –Konsekvenser av tydligare gräns för statens respektive kommu- ners ansvarsområden. –Konsekvenser av förslaget om en mer ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser. Konsekvenser av tydligare ansvarsfördelning mellan stat och kommun Föreslagen ansvarsfördelning mellan stat och kommun innebär att kommuner i förlängningen inte ska tillhandahålla arbetsmarknads- tjänster. Som framgick ovan skulle det innebära en besparing på jämfört med då kommuner inte längre tillhandahåller arbetsmarknadstjänster. I gengäld skulle de behöva utöka sina sociala insatser. Förslagsvis skulle det kunna vara insatser motsvarande de som Arbetsförmedlingen sparar in på att inte göra de sociala insatser de gör . Den tydligare gränsdragningen gör samverkan enklare, vilket kan minska de sammanlagda offentliga kostnaderna. införs en ny uppgift i socialtjänstlagen (2001:453). En förutsättning för att utredningens förslag ska kunna genomföras är att kommunsektorn kompenseras fullt ut för eventuella nya uppgifter. Som framgår av beräkningarna för Arbetsförmedlingens kostnader för förslaget be- räknas den totala kostnaden för denna uppgift vara , se förklaring till tabell 14.6 ovan. Utredningen föreslår där- för att 156 miljoner överförs från utgiftsområde 14 anslag 1:3 till utgiftsområde 25 anslag 1:1. Utredningen bedömer därmed att den nya uppgiften tillsammans med ett ökat generellt statsbidrag inte Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser kommer att ha några effekter på finansieringen av kommunsektorn som helhet. Den tydligare gränsdragningen mellan statligt och kommunalt ansvar uppskattas därutöver medföra en besparing på cirka 470 milj- oner kronor för kommunerna. Statsbidrag, besparingar och kostnader kommer däremot inte själv- klart fördelas lika mellan olika kommuner. De kommuner som har en ökad kostnad för att sköta samordning som inte görs måste inte nödvändigtvis vara samma kommuner som gör besparing genom att inte längre utföra arbetsmarknadstjänster. Rimligen finns det en anledning till att kommuner valt att an- vända sina resurser till arbetsmarknadstjänster . Besparing och ökad intäkt för en arbetslös medborgare som tar sig till egen för- sörjning kan vara avsevärd. Å andra sidan har Arbetsförmedlingen med mer specialisering på just arbetsmarknadstjänster alla möjlig- heter att kompensera de tjänster som kommuner inte längre gör. Fast fördelningen över landet kommer eventuellt vara annor- lunda än vad enskilda kommuner hade valt. Eftersom Arbetsförmed- lingen kommer att prioritera särskilda arbetsmarknadstjänster till arbetssökande som står längre från arbetsmarknaden innebär det en utjämning mellan kommuner jämfört med den fördelning av arbets- marknadspolitiska insatser som finansiellt starka kommuner even- tuellt föredragit med hänsyn enbart till sina egna kommuninvånare. Genom att kompensation för den nya uppgiften tillförs genom det generella statsbidraget kan regeringen också styra en del av de fördelningspolitiska konsekvenser som uppstår så att kommuner får goda och likvärdiga ekonomiska förutsättningar. Förslaget om en ändamålsenlig användning av utbildningsinsatser innebär bland annat att medel kommer att föras över från arbets- marknadspolitiska insatser till reguljär utbildning. Som räkneexem- pel handlar det om enligt tidigare avsnitt. Efter- som de utbildningsinsatser som kan komma ifråga i stor utsträck- ning handlar om yrkesvux är det rimligt att tänka att en del av dessa pengar kommer att komma kommuner till godo. Hur mycket det i slutändan blir lämnar utredningen till andra att bestämma. Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser 14.4.2Finansiering av regionalt kompetensförsörjningsarbete Enligt finansieringsprincipen ska nya statliga uppgifter till kommu- ner och landsting alltid vara finansierade. Kommuner och landsting ska inte tvingas höja skatten eller prioritera om annan verksamhet för att finansiera uppgifter som staten ålägger dem. Även om regio- nalt kompetensförsörjningsarbete redan bedrivs av regionerna inne- bär en reglering av arbetet att det även ska finansieras. En stabil finansiering av det regionala kompetensförsörjningsarbetet är också en förutsättning för långsiktighet i arbetet. Det regionala utvecklingsarbetet har olika finansierings- källor. Offentlig finansiering utgörs bland annat av statliga anslag för arbetet inom olika utgiftsområden i statsbudgeten, medel från samt regionernas egna medel genom skatter och av- gifter. Utvecklingsprojekt kan också medfinansieras av exempelvis kommuner och kommunförbund. En kartläggning från SKL visar att många regioner i hög grad använder sig av för att finansiera det regionala utvecklingsarbetet. hade 14 län av sin totala finansiering från dessa fonder (SKL 2017, Regionala utvecklingsresurser). För det regionala kompetensförsörjningsarbetet används främst två finansieringskällor, de generella statliga medel som regionerna tilldelas genom anslag 1:1 Regionala tillväxtåtgärder under utgifts- område 19 Regional tillväxt i statsbudgeten, samt de inom samma anslag särskilt avsatta medlen för kompetensförsörjningsarbete som givits ansvar för att fördela. hade –2017 i uppdrag att fördela från anslaget 1:1 Regionala tillväxtåtgärder till aktörer med regionalt utvecklingsansvar för insatser som förstärker och vidareutvecklar regionalt kompetensförsörjningsarbete. Uppdraget redovisades (N2017/01893/RTS). I redovisningen lyfter behovet av långsiktiga och ändamålsenliga finansieringsmöjligheter som stärker kompetensförsörjningsarbetet på regional nivå. fick ett nytt uppdrag att stödja de regionalt utvecklingsansvarigas arbete inom kompetensförsörjnings- området –2020 (N2017/07839/RTS). För detta får Till- växtverket använda 2018 och . Medlen ska användas dels till att stödja grundläggande regionalt kompetensförsörjningsarbete utan Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser krav på medfinansiering, och dels till projektmedel för att stärka och utveckla arbetet. Utgifterna ska även för detta uppdrag belasta anslag 1:1 Regionala tillväxtåtgärder under utgiftsområde 19 Regio- nal tillväxt. För en mer långsiktig och stabil grundfinansiering av det regio- nala kompetensförsörjningsarbetet föreslår utredningen att medel från anslag 1:1 avsätts permanent åt det regionala kompetensförsörj- ningsarbetet. Medlen bör anslås på ett förvaltningsanslag för att möjliggöra långsiktiga investeringar som anställning av personal, dvs. inte bara tillfälliga insatser. finansieras förvaltningskost- nader för det regionala utvecklingsansvar som landstingen tagit över- tagit från länsstyrelserna genom anslag 5:1 Länsstyrelserna m.m. inom utgiftsområde 1 Rikets styre. En lämplig finansiering är 21 mil- joner kronor , det vill säga per regional aktör och år. Till detta kan regeringen välja att avsätta ytterligare medel i samband med att specifika utvecklingsområden pekas ut i årliga villkorsbeslut. De regionala aktörerna kan även finansiera insatser med egna regionala medel, samt med projektmedel exempelvis från . I utredningens förslag om en ny nationell myndighet för kompetensförsörjning ingår att en lämplig uppgift för den nya myndigheten är att ansvara för utvecklingsmedel, där- ibland medel från Europeiska socialfonden som syftar till stärkt kompetensförsörjning. Dessa bör med fördel framöver kopplas tyd- ligare till det regionala kompetensförsörjningsarbetet. 14.5Finansiella konsekvenser för företag Förslagen i kapitel 8, 10 och 11 medför finansiella konsekvenser för företag som levererar arbetsmarknadspolitiska tjänster. Förslagen i kapitel 8, en ändamålsenlig användning av utbild- ningsinsatser, kommer innebära att de som levererar sådana tjänster kommer att leverera mindre till Arbetsförmedlingen och mer till exempelvis till kommuner. Förslagen i kapitel 10, en tydligare ansvarsfördelning mellan stat och kommun, kommer att innebära att de som levererar arbets- marknadstjänster kommer att leverera mer till Arbetsförmedlingen och mindre till kommuner. De som levererar sociala insatser, så som Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser beskrivs i avsnitt 10.1.4, kommer i stället leverera mer till kommuner och mindre till Arbetsförmedlingen. Slutligen kommer förslagen i kapitel 11, ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster, innebära att leverantörer av tjänster till Arbetsförmedlingen kommer att få marknadsandelar i större utsträck- ning i relation till hur effektiva de är på att nå målen för dessa tjänster. I respektive kapitel förs en diskussion om konsekvenserna av för- slagen. I kapitel 12 görs även en gedigen genomgång av Arbetsför- medlingens externa utförare och hur myndigheten arbetar med upp- handling. Det finns däremot ingen motsvarande sammanställning av hur de företag ser ut som levererar arbetsmarknadstjänster till kom- muner. Ett fåtal externa utförare dominerar marknaden för arbets- marknadstjänster på riksnivå. De 15 största utförarna mottog av den totala ersättningen som Arbetsförmedlingen betalade ut för arbetsmarknadstjänster. Många vittnar också om att samma aktör kan ha deltagare både från kommunala arbets- marknadstjänster och Arbetsförmedlingen. Det finns därför skäl att tro att det är ett fåtal dominerande aktörer också på nivå. Jämfört med Arbetsförmedlingen innebär 290 kommuner större variation på underlag, kravställningar och tekniska rapporterings- system. För de företag som kommer leverera till flera kommuner i stället för en myndighet innebär det större administrativa kostna- der. Vilket kan innebära viss konkurrensfördel för lokala mindre företag. Totalt sett finns ingen tydlig riktning vad gäller konsekven- serna av förslagen för olika typer av leverantörer. För arbetsgivare kommer alla förändringar som förbättrar arbets- marknadens funktionssätt även innebära vinster i termer av minskad tid eller förbättrad träffsäkerhet i letandet efter nya medarbetare. I synnerhet förslagen om en samlad kompetensförsörjningspolitik och hur analyser därifrån föreslås påverka utbildningsutbud och arbetsmarknadstjänster kan ge stora effekter på företags kostnader för sin kompetensförsörjning. Små och medelstora företag som inte har mycket egen kapacitet att arbeta med HR kommer kunna vinna på den starkare koppling till efterfrågan på arbetsmarknaden som dessa förslag innebär. Se vidare diskussion om dessa konsekvenser i avsnitt 9.5 i kapitel 9 samt i avsnitt 7.3.7 och 7.4.5 i kapitel 7. Förslagens kostnader och finansiella konsekvenser Arbetsförmedlingen (2018), Arbetsförmedlingens årsredovisning 2017. (2018), Myndigheters strategiska it-projekt, it-kostnader och mognad. utvärdering (2017) Hur ofta träffas arbetssökande och arbetsförmedlare? Kommuner och Landsting (2018), arbetsmark- nadsstatistik 2017. 15.1Förslaget till lag om upphävande av lag (1944:475) om arbetslöshetsnämnd Lagen gäller till utgången av varvid den skyldighet som finns för kommuner att ha en arbetslöshetsnämnd upphör. För- slaget har behandlats i kapitel 10. 15.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring Paragrafen ändras till följd av ändringen i 6 § förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten och 2 § punkten 2 i föreslagen ny förordning (0000:0000) om instruktion för Arbetsför- medlingen. Den individuella handlingsplanen, som tidigare reglerades i 6 § förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten, har ersatts av en individuell planering. Den individuella planeringen ingår som en del i arbetsmarknadsbedömningen, vilket framgår av 2 § punkten 2 i föreslagen ny förordning (0000:0000) om instruktion för Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen är enligt förslaget inte skyldig att upprätta en individuell planering för alla som är anmälda hos Arbetsförmed- lingen. Förslaget om arbetsmarknadsbedömningen och den indivi- duella planeringen har behandlats i kapitel 7. 15.3Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 2 kap. 8 § Paragrafen är ny. En motsvarande bestämmelse införs i förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Kommu- nerna ansvarar bland annat för sociala insatser enligt socialtjänst- lagen medan Arbetsförmedlingen ansvarar för arbetsmarknadsstöd. Samma individer kan vara i behov av båda dessa typer av stöd. Sam- ordning sker , det vill säga på frivillig grund, men endast i viss utsträckning. Det finns därför skäl att införa en bestämmelse med syfte att skapa tydliga skyldigheter gällande samordningen av stöd till den enskilde så att målen med respektive stöd kan uppnås på ett mer effektivt sätt. En regelmässig samordning syftar även till att bidra till att tydliggöra kommunernas och Arbetsförmedlingens respektive ansvar kring individen. Regleringen ska omfatta alla individer som är i behov av stöd från båda aktörer, det finns ingen avgränsning till personer som uppbär försörjningsstöd från kommunerna till exempel. Det är de två huvud- männen som ansvarar för att en samordnad planering genomförs om det finns behov. Det har härvidlag ingen betydelse vilken aktör som utför eller ska utföra det stöd som huvudmannen ansvarar för; om det är huvudmannen själv eller en extern utförare. Den enskilde kan även ta initiativ till att en samordnad planering upprättas, även om besluten ligger hos de båda offentliga aktörerna. Den som ansvarar för ett visst stöd – kommunen eller Arbetsförmedlingen – ska även bekosta detsamma. Planeringen ska vidare genomföras med tillämp- ning av gällande sekretessbestämmelser. Den enskildes samtycke krävs för att den samordnade planeringen ska komma till stånd. För- slaget har behandlats i kapitel 10. 4 kap. 4 § Paragrafen gäller till utgången av . Detta innebär att social- tjänsten inte längre får begära att den som får försörjningsstöd ska delta i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet som anvis- as av socialnämnden. Upphävandet är inte ägnat att påverka social- tjänstens möjligheter att ställa krav på den enskilde att delta i ar- betsmarknadspolitiska insatser som anvisas av Arbetsförmedlingen eller på andra sätt kontrollera om den enskilde står till arbetsmark- nadens förfogande. Ändringen syftar i stället till att minska över- lappningen mellan kommunala och statliga arbetsmarknadsåtgärder. Förslaget har behandlats i kapitel 10. 4 kap. 5 § Paragrafen gäller till utgången av som en konsekvens av upphävandet av 4 kap. 4 §. 4 kap. 6 § Paragrafen gäller till utgången av som en konsekvens av upphävandet av 4 kap. 4 §. 16 kap. 3 § Paragrafen gäller till utgången av till följd av upphävandet av 4 kap. 5 §. Bestämmelsen reglerar vilka av beslut som får överklagas till allmän förvaltningsdomstol.