sou · H7B346 · 2019-11-29 00:00:00 — Det gäller exempelvis internationella arbete, redogörelser till och information till allmänheten, samt arbetsformerna inom direktionen. Kommitténs förslag innebär i flera fall att praxis kodifieras i lag. Ett lagfäst och tydligare mandat säkerställer också den demokra- tiska förankringen för verksamhet och förbättrar vidare förutsättningarna för granskning och ansvarsutkrävande från riks- dagen i förhållande till . Nedan ges en kortfattad beskrivning av kommitténs viktigaste för- slag inom de områden som direktiven pekar ut. Mandat inom penningpolitiken (kapitlen 14–19) I den nya lagen föreslår kommittén att målet för penningpolitiken ska vara låg och stabil inflation (prisstabilitetsmålet; se kapitel 15). Precisering av målet vad gäller målvariabel, utvecklingstakt och prisindex ska göras av . Kommittén ställer sig bakom nuvarande precisering, dvs. ett inflationsmål mätt enligt KPIF och med en målsatt utvecklingstakt på . Kom- mittén föreslår att vid behov ska göra en framställning till när den vill ändra nuvarande precisering vilket riks- dagen sedan kan välja att godkänna eller inte godkänna. Kommittén föreslår vidare att , utan att åsidosätta pris- stabilitetsmålet, ska bidra till en balanserad utveckling av produktion och sysselsättning (realekonomisk hänsyn; se kapitel 16). Kom- mittén har därutöver övervägt att inkludera finansiell stabilitet som ett separat mål inom penningpolitiken och därmed ta hänsyn till finansiell stabilitet utöver de effekter som går via inflationen och realekonomin. Kommittén bedömer dock att det inte är lämpligt (se kapitel 17). uppgifter inom ramen för penningpolitiken består i att bedriva penningpolitik och s.k. växelkursstyrning, det senare i det fall regeringen beslutat om ett mål för växelkursen (se kapitel 19). Det innebär att den föreslagna lagen är kompatibel med både en rörlig och en fast växelkurs. Kommittén anser att vad som ska utgöra penningpolitik, och därmed innefattas av det s.k. instruktionsförbudet (se kapitel 12), definieras av de penningpolitiska befogenheter som följer av den föreslagna riksbankslagens andra kapitel (se kapitel 13). Kommittén föreslår vidare att tilldelas ett antal befo- genheter inom ramen för penningpolitiken (se kapitel 18). Befogen- heter utgörs av instrument (t.ex. att erbjuda krediter) och eventuella begränsningar i användningen av instrumenten (t.ex. krav på säker- heter vid krediter). Enligt kommitténs förslag ska be- fogenheter inom penningpolitiken omfatta följande: •Att ta emot inlåning, erbjuda krediter i svenska kronor och ut- ländsk valuta och bestämma räntan på dessa. Krediter får dock endast ges mot betryggande säkerheter. •Att ge ut skuldebrev i svenska kronor. •Att köpa statspapper på andrahandsmarknaden. Kommittén beto- nar dock att , när så är påkallat, ska ta hänsyn till hur statspappersköp påverkar de finansiella marknadernas funktions- sätt och förutsättningarna för statsskuldsförvaltningen. Kommittén anser dock att det sistnämnda inte behöver framgå i den nya riks- bankslagen. •Att köpa privata värdepapper om synnerliga skäl föreligger. Kom- mittén betonar dock att både förändringar i styrräntor och stats- obligationsköp i allmänhet är att föredra framför köp av privata tillgångar då det sistnämnda är betydligt mer riskfyllt i ett finan- siellt perspektiv. Kommittén betonar vidare att åtgärden ska ut- formas så att kredit- och resursallokeringen påverkas i så liten utsträckning som möjligt, givet de effekter vill upp- nå. Kommittén anser dock inte att detta behöver framgå av den nya riksbankslagen. •Att genomföra valutainterventioner men att dessa ska genom- föras med beaktande av vilket växelkurssystem som gäller. Inom ramen för penningpolitiken föreslår kommittén därutöver att ska informera allmänheten om bl.a. målet för penning- politiken och bankens penningpolitiska strategi. Information om fattade penningpolitiska beslut ska lämnas till regeringen efter beslutet och om möjligt innan det tillkännages för allmänheten. Vidare får föra en dialog med regeringen och andra myndig- heter eller organisationer om frågor som påverkar utformningen av penningpolitiken och förutsättningarna att uppnå de penningpoli- tiska målen. Mandat inom finansiell stabilitet (kapitlen 20–25) Kommittén föreslår att ges ett mål för sitt arbete med finansiell stabilitet. Målet ska vara att bidra till att det finansiella systemet är stabilt och effektivt. För att uppnå detta mål får Riks- banken i huvudsak följande uppgifter: •Tillhandahålla ett system för betalningsavveckling och vid behov medverka i betalningsavveckling i förhållande till finansiella före- tag och myndigheter. •Identifiera sårbarheter och risker i det finansiella systemet som kan leda till allvarliga störningar. •Övervaka den finansiella infrastrukturen, och förbereda sig inför att hantera kriser. •Ge likviditetsstöd till det finansiella systemet i form av generellt likviditetsstöd och nödkrediter. Dessa uppgifter är i hög grad en kodifiering i lag av den verksamhet bedriver avseende finansiell stabilitet. Avseende likviditetsstöd får befogenhet att ge gene- rellt likviditetsstöd i finansiellt stabilitetssyfte. Kommittén anser också att bör ha ett särskilt ansvar för likviditetsstöd till det finansiella systemet. Mer konkret får ge kredit till eller ingå återköpsavtal med svenska företag som står under tillsyn av , motsvarande utländska företag som driver verksamhet i genom filial och centrala motparter, om det behövs för att motverka en allvarlig störning i det finansiella syste- met i . Krediter och återköpsavtal kan avse både svenska kronor och utländsk valuta. Krediter ska ges mot betryggande säkerhet. får vidare, likt en marknadsgarant köpa och sälja finansiella instrument till förutbestämda priser i syfte att tillfälligt stödja systemviktiga finansiella marknaders funktionssätt, om det behövs för att motverka en allvarlig störning i det finansiella syste- met i och om det finns synnerliga skäl. Avseende nödkrediter föreslår kommittén att befo- genhet att ge nödkrediter ska föras över till den nya riksbankslagen, med vissa förtydliganden och utvidgningar av bestämmelsen. Av den nya bestämmelsen framgår att i likviditetsstödjande syfte får ge kredit i svenska kronor eller utländsk valuta mot säkerhet, om det behövs för att motverka en allvarlig störning i det finansiella systemet i eller om det finns andra synnerliga skäl. En sådan kredit får bara ges till företag som är ett svenskt företag som står under tillsyn av , eller ett motsvarande utländskt företag som driver verksamhet i via filial eller en central mot- part. Företaget ska vidare vara livskraftigt men ha tillfälliga likvidi- tetsproblem. internationella verksamhet (kapitlen 26 och 27) Det förtydligas att får delta i sådant internationellt sam- arbete som har betydelse för förutsättningarna att nå de mål för verksamheten som anges i riksbankslagen. Kommittén bedömer att med detta lagstöd fortsatt kommer att kunna delta i det internationella samarbete som den deltar i. ska säkerställa att regeringen fortlöpande är informerad om förhållanden av betydelse i det internationella samarbete som deltar i. ska samråda med andra svenska myndigheter vid principiellt viktiga ställningstaganden i internationella sammanhang som har samband med en annan myndighets verksamhet. När Riks- banken deltar i ett internationellt forum tillsammans med en annan svensk myndighet, blir det särskilt viktigt att myndigheterna för- ankrar sina positioner och strävar efter att nå gemensamma ställ- ningstaganden i principiellt viktiga frågor. Om huvudman , eller regeringen – inom ramen för sitt ansvar för utrikespolitiken – tar fram uttalanden om övergripande svensk inriktning, och dessa har betydelse för myndig- heternas internationella diskussioner, ska ta sin utgångs- punkt från sådana uttalanden när den utformar sina ståndpunkter. får vara förbindelseorgan och finansiell motpart till . Svenska ställningstaganden i IMF ska liksom är fallet tas fram i samarbete mellan regeringen och Riks- banken. Eftersom det är landet som är medlem i IMF är det dock enligt kommitténs bedömning ytterst regeringen som bestäm- mer vilken position som bör företräda. Undantaget från detta är om det handlar om penningpolitik eller övriga ECBS-relaterade frågor. I samband med att deltar i finansiering av IMF:s verksamhet ska begära att lånar ut motsvarande belopp till . Räntan ska motsvara den ränta som mottar från IMF. Räntenettot och eventuella kredit- förluster till följd av IMF-åtaganden påverkar därmed statens budget direkt i stället för, som , indirekt via resultat och utdelning till statens budget. institutionella och finansiella oberoende samt valutareserven (kapitlen 28–31) finansiella oberoende stärks i flera avseenden i den nya riksbankslagen. För det första föreslås att beslut om fastställande av balansräkning, resultaträkning och vinstdisposition ska fattas av riks- banksfullmäktige i stället för av . beslut begränsas till att antingen godkänna eller upphäva fullmäktiges beslut. För det andra lagstadgas förutsättningarna för vinstutdelning till staten. Det införs en realvärdesäkrad målsatt nivå för eget kapital, med innebörden att vinstmedel delas ut till staten endast om den målsatta nivån överskrids. För det tredje förtydligas att har rätt att göra finansiella avsättningar enligt ECB:s redovisnings- riktlinje. För det fjärde skapas en lagstadgad ordning för återställ- ning av eget kapital om det skulle falla under en viss nivå. Vidare förtydligas att är ett särskilt rättssubjekt som ägs av staten, att själv förvaltar sina tillgångar och intäkterna från verksamheten samt att staten garanterar Riksbank- ens förpliktelser. Det institutionella oberoendet stärks genom att inte längre ska vara skyldig att informera ett statsråd inför alla viktiga penningpolitiska beslut utan endast efter sådana beslut. Slutligen förtydligas det i regeringsformen att instruktionsförbudet i regerings- formen och riksbankslagen gäller för alla fyra s.k. ECBS-relaterade uppgifter, samt statistikinsamling inom ramen för samarbetet inom ECBS, och inte endast för penningpolitiken. I den nya lagen förtydligas dessutom villkoren på vilka Riks- banken får låna upp utländsk valuta av för att till- godose behovet av valutareserv. får låna utländsk valuta av motsvarande av bruttonational- produkt. Sådan upplåning ska föregås av en grundlig analys och motivering av behovet av förstärkningen av valutareserven. Upplån- ingen ska vidare föregås av samråd med . Om det finns synnerliga skäl, får tillfälligt låna ytterligare valuta i syfte att förstärka valutareserven. Därutöver ges möj- lighet att ta upp valutalån hos i syfte att återställa valutareserven om den har tagits i anspråk för likviditetsstöd. Det förtydligas att får ta upp kredit från, lämna kre- dit till, ingå valutaåterköpsavtal, eller ingå andra liknande avtal med andra centralbanker utan att detta behöver ha samband med det som i nuvarande riksbankslag benämns valutapolitik. När ingår sådana avtal i syfte att tillgodose en annan centralbanks behov av valuta krävs i vissa fall godkännande av . Organisatorisk tydlighet inom (kapitel 32) Kommitténs förslag syftar till att ansvarsfördelningen inom Riks- banken blir tydligare avseende dess organisation och ledning. Detta avser för det första förhållandet mellan fullmäktige och direktionen där rollerna tydliggörs och renodlas. Fullmäktiges kontrollerande funktion lagfästs. Fullmäktiges inflytande över organi- sation, genom att fullmäktige beslutar arbetsordning, tas bort. De beslut om organisations- och ledningsfrågor som fram- går i arbetsordningen ska i stället fattas av direktion för att på bästa och mest effektiva sätt uppnå mål. Full- mäktige föreslås även framgent ha i uppgift att utse riksbankschefen och de vice riksbankscheferna. Kommittén föreslår att det införs en tydlig ansökningsprocess vid tillsättningen av direktionsledamöter. Vid rekryteringen ska fullmäktige säkerställa att riksbankschefen och de vice riksbankscheferna tillsammans har lämplig kompetens och skicklighet inom alla delar av verksamhet. Krav- profilen ska i fråga om riksbankschefen också inkludera god ledar- skapsförmåga. För det andra föreslår kommittén att riksbankschefens roll som myndighetschef och ordförande i direktionen förtydligas i lag. Riks- bankschefen ska sköta den löpande verksamheten enligt de direktiv och riktlinjer som direktionen beslutar. Det innebär att den praxis som utvecklats för arbetet inom direktionen, och som kommittén bedömer fungerat väl, lagfästs. Kommittén föreslår för det tredje att antalet direktionsledamöter minskas från sex till fem med övergångsregler för de direktions- ledamöter som tillsätts före den nya riksbankslagen träder i kraft. I detta finns en effektivitetsaspekt avseende arbetet i direktionen där fem ledamöter bedöms vara tillräckligt för att uppnå bredd i besluts- fattandet. När det kommer till penningpolitiska beslut, och andra samhällspåverkande policybeslut, ska direktionsledamöterna vara jäm- bördiga och kommitténs förslag om fem direktionsledamöter inne- bär att riksbankschefens utslagsröst sällan blir aktuell. En ökad organisatorisk tydlighet med specificerade ansvarsför- hållanden mellan olika delar av ledning, möjliggör för att förbättra effektiviteten och måluppfyllelsen i verk- samheten. Förstärkt demokratisk granskning av (kapitel 33) Kommitténs uppdrag, enligt direktiven, är att lämna förslag för att stärka den demokratiska granskningen. Brister i den demokratiska granskningen har identifierats bl.a. vad gäller finansutskottets resurser och tid för granskningen, utskottets informations- och kunskaps- underläge samt bristande dialog mellan riksbanksfullmäktige och finansutskottet. Ingen extern instans granskar heller regelefterlevnad. Formerna för information till allmänheten och redogörelser till kodifieras i lag i huvudsak i enlighet med den praxis som har utvecklats av . Det införs en bestämmelse i riksdags- ordningen om att finansutskottet ska följa upp hela verksamhet avseende måluppfyllelse och effektivitet. ska vidare granska regelefterlevnad som en del av den årliga revisionen. förstärkta granskning och Riks- revisionens granskning av regelefterlevnad kräver att ytterligare resurser avsätts. Riksbanksfullmäktiges kontrollerande funktion lagfästs. Fullmäk- tige ska ansvara för att följa direktionens arbete och verksamhet i övrigt. Fullmäktige ska hålla finansutskottet under- rättat om frågor av större betydelse. Fullmäktige ska också regel- bundet och på finansutskottets begäran redovisa sina iakttagelser till Slutligen förtydligas att fullmäktiges existerande revisions- funktion ska granska direktionens arbete i sin helhet. Genom kodifiering av befintlig praxis på flera områden och genom att tilldelas tydligare uppgifter och befogenheter bl.a. inom finansiell stabilitet, kontantverksamheten och avseende sam- hällets krisberedskap och höjd beredskap bedömer kommittén att den demokratiska granskningen av verksamhet från riks- dagens sida underlättas. Det gäller även för externa granskare som exempelvis . Ansvar för kontanthanteringen och stärkt roll i kontantkedjan (kapitel 34) I sitt delbetänkande (SOU 2018:42) konstaterade kommittén att staten bör verka för att den fortsatta utvecklingen av tillgången till kontant- tjänster sker under kontrollerade former så att allmänhetens och samhällets behov av kontanter tillgodoses. Kontanterna och kontant- infrastrukturen får vidare inte tillåtas försvinna innan ett ställnings- tagande görs om kontanters roll som betalningsmedel i ett längre tidsperspektiv. Kommittén bedömer att det, utöver de förslag som lämnades i delbetänkandet, även behöver vidtas åtgärder för att stärka roll och förtydliga dess ansvar för kontanthanteringen i samhället. I linje med bedömningar som gjordes i delbetänkandet föreslås att ges ett mål för hela sin kontantverksamhet: att bidra till att det finns tillgång till kontanter i betryggande utsträck- ning i hela . tilldelas även tre uppgifter inom kontantverksamheten: •Att ansvara för kontantutgivningen i genom att ge ut och lösa in sedlar och mynt. •Att ha ett övergripande ansvar för att kontanthanteringen i fungerar, vilket innebär att regelbundet rapportera till , samt vid behov agera som koordinerande aktör i kontanthanter- ingen. •Att ansvara för att det drivs depåverksamhet i och att det finns sedeldepåer på minst fem platser i , varav två i de norra delarna av landet. Utöver befintliga befogenheter inom kontantverksamheten ges Riks- banken utökad rätt att inhämta uppgifter från myndigheter och vissa privata företag för att kunna följa och analysera kontanthanteringen. ges också viss utvidgad föreskriftsrätt avseende kontant- hanteringen. Begreppet lagligt betalningsmedel i nuvarande riksbankslag för- tydligas, bl.a. i förhållande till avtalsrätten. Kommittén betonar att offentliga aktörer inte aktivt bör bidra till att kontanternas roll mar- ginaliseras ytterligare innan har tagit ställning till kon- tanternas roll i ett längre tidsperspektiv. Kommittén välkomnar i detta sammanhang tillkännagivande (bet. 2018/19:FiU44) till regeringen om att tillsätta en utredning med brett mandat att utreda statens roll på betalningsmarknaden, digitala centralbanks- pengar och innebörden av begreppet lagligt betalningsmedel. Utökat ansvar för samhällets krisberedskap och vid höjd beredskap (kapitel 35) ansvar för krisberedskap och vid höjd beredskap för- tydligas och utökas. ska liksom tidigare ansvara för pla- neringen för fredstida kriser och höjd beredskap såvitt gäller sin egen verksamhet. Därutöver ska ha ett planerings- och kontroll- ansvar för dels juridiska personer som är av särskild betydelse för genomförandet av elektroniska betalningar, dels näringsidkare inom kontanthanteringen. Målen för verksamheten ska vara att allmänheten ska kunna göra nödvändiga betalningar även under fredstida krissituationer och vid höjd beredskap, att sårbarheten i fråga om betalningar ska begränsas och att ska ha en god förmåga att hantera sina uppgifter även under fredstida krissituationer och vid höjd beredskap. ska i fred planera för att under höjd beredskap kunna övergå till krigsorganisation. Beslut om krigsplacering ska kunna fattas avseende såväl personal som viss privatanställd personal. Vid störningar i fråga om genomförandet av betalningar som uppkommer i fredstida krissituationer, ska vid be- hov omgående upprätta en ledningsfunktion för samordning och information. De krav som gäller myndigheter under regeringen i fråga om risk- och sårbarhetsanalys, utbildning och övning samt åtgärder inför och vid höjd beredskap tas i huvudsak in i den nya riksbankslagen. De juridiska personer och näringsidkare som omfattas av Riks- bankens planerings- och kontrollansvar ska som huvudregel vara skyldiga att fortsätta sin verksamhet under krig och krigsfara. De ska också vara skyldiga att vidta åtgärder i fråga om utbildning av per- sonal, övningar m.m. ska få meddela föreskrifter med krav på vilka åtgärder som de ska vidta. Vid höjd beredskap ska både kontanter och eventuella beredskaps- pengar vara lagliga betalningsmedel med innebörden att det inte ska gå att avtala bort rätten att betala med dessa. Kommitténs förslag innebär en avsevärd ambitionshöjning för roll för samhällets krisberedskap och vid höjd beredskap. •Det införs en proportionalitetsprincip för besluts- fattande. Principen tar sin utgångspunkt i proportionalitetsprin- cipen i unionsrätten och i den svenska förvaltningslagen (se kapi- tel 13). Innebörden av proportionalitetsprincipen är att en åtgärd ska vidtas om det avsedda resultatet står i rimligt förhållande till de kostnader och risker som åtgärden medför för och statens finanser. •När vidtar olika åtgärder ska beslutet motiveras genom att ange vilka bestämmelser som tillämpas och vilka omständig- heter som har varit avgörande för ställningstagande (se kapitel 13). •Den krets av företag som är skyldiga att lämna uppgifter till Riks- banken utvidgas något i förhållande till nuvarande reglering för att ska kunna utföra samtliga sina uppgifter enligt den nya riksbankslagen (se kapitel 36). •Det införs en uttrycklig bestämmelse om rätt att använda insamlade uppgifter för statistikändamål, såväl för att fram- ställa nationell statistik som för internationellt samarbete inom bl.a. ECBS eller BIS (se kapitel 36). •Riksbankens uppgift att förvalta tillgångar förtydligas i den nya riksbankslagen. syfte är att i första hand ska kunna utföra sina uppgifter och i andra hand generera avkastning för att finansiera sin verksamhet. Tillgång- arna ska, med hänsyn tagen till de olika syftena med tillgångs- innehavet, förvaltas med låg risk. Vid förvaltningen ska särskild vikt fästas vid hur en hållbar utveckling kan främjas (se kapitel 29). Konsekvenser av kommitténs förslag En konsekvens av förslaget till ny riksbankslag är att vissa av de otydligheter som uppmärksammats beträffande upp- gifter och befogenheter minskar med en ny, moderniserad och tyd- ligare lag. Det förbättrar möjligheter att agera ända- målsenligt och för andra aktörer att tolka ansvar inom olika verksamhetsområden, exempelvis inom arbetet med finansiell stabilitet, kontantverksamheten och avseende samhällets krisbered- skap och höjd beredskap. De åtgärder som vidtog i samband med den finansiella krisen och decenniet därefter ska fort- farande kunna vidtas enligt förslaget till ny lag. Konsekvenserna för resursbehov avseende arbetet med finansiell stabilitet bedöms bli begränsade eftersom kommitténs förslag i de flesta fall handlar om förtydliganden och kodifiering av praxis. Inte heller när det gäller penningpolitiken och internationella verksamhet bedöms behovet av resurser påverkas. Kom- mitténs förslag avseende ansvar för kontanthanteringen och kontantverksamheten i övrigt innebär delvis nya uppgifter och befogenheter och kommer att leda till ökade kostnader för Riks- banken. Detsamma gäller förtydligade och utökade ansvar för samhällets krisberedskap och vid höjd beredskap. Kommitténs förslag bedöms öka resursbehovet med cirka 16– resultat bedöms, bl.a. till följd av detta, försämras med 39–. Den reglering som före- slås avseende rätt att låna utländsk valuta av , motsvarande av BNP, bedöms inte ha några effekter på kostnader i förhållande till nuvarande situation då befintliga valutalån är lägre än av BNP. Förslaget om att framtida infrianden av åtaganden gentemot IMF ska belasta statens budget i stället för innebär dock ett minskat behov av valutareserv. Beroende på hur väljer att agera bedöms minskningen av räntekostnader till följd av detta förslag uppgå till mellan 0–. Resursbehovet ökar vidare med till följd av en stärkt granskning av verksamhet från (finansutskottets) och sida. Det bedöms dock kunna finansieras inom dessa myndigheters befintliga anslagsramar. För övriga statliga myndigheter bedöms konsekvenserna som be- gränsade. påverkas genom att myndigheten ska sköta upplåningen för att finansiera IMF-åtag- anden och genom att det regleras hur utländsk valuta ska lånas upp för att tillgodose behov av valutareserv. En ännu närmare samverkan med än vad som sker kommer vidare att krävas av myndigheter verksamma inom finansiell stabilitet, kontant- kedjan och inom beredskapsområdet. Sammantaget innebär kommitténs förslag en effekt på de samlade offentliga finanserna som uppgår till mellan -68 och +86 miljoner kronor . Den föreslagna vinstdispositionsregeln innebär att redovisade resultat får direkt effekt på statens budget. Utdelningen kommer att variera mer än . Konsekvenserna för storleken på utdelningen beror dock i hög utsträckning på nivån på egna kapital när den nya vinstdispositionsregeln börjar gälla. Framtida utdelningar kan därför bli både högre och lägre än vad som följer av dagens vinstutdelningsprincip.