sou · H7B346d3 · 2019-11-29 00:00:00 — 14Ioscoprinciperna för finansiella referensvärden (Principles for Financial Benchmarks) av . 36.5Sanktioner, förelägganden och överklagande Kommitténs förslag: Bestämmelserna om sanktionsavgift vid överträdelse av eventuella kassakrav förs i huvudsak över till den nya riksbankslagen. Uttrycket särskild avgift ersätts dock med uttrycket sanktionsavgift. Sanktionsavgiften ska svara mot en ränta på underskottet som för uppgår till den gällande styr- räntan med ett tillägg av , dock lägst . ska få besluta de förelägganden som behövs för efterlevandet av –uppgiftsskyldigheten enligt den nya riksbankslagen –föreskrifter som har meddelats med stöd av den nya riks- bankslagen –förbudet mot spridning av bearbetade sedlar och mynt. I det sistnämnda avseendet får ett föreläggande meddelas var och en som väsentligt har bidragit till sådan spridning av sedlar och mynt och som därvid varit medveten om att sedlarna eller mynten hade förändrats eller bearbetats. Ett föreläggande får förenas med vite. Bestämmelserna om rätt för direktionsledamöter att föra talan mot fullmäktiges beslut om skiljande från anställningen förs över till den nya riksbankslagen. Beslut om sanktionsavgifter, förelägganden, krav på centrala motparter i tredje land, inlösen av sedlar och mynt, krigsplacering av anställda vid , vilka juridiska personer och närings- idkare som får fatta beslut om krigsplacering av sin personal och uppdragstagare och beslut om undantag från skyldigheten att fortsätta viss verksamhet under krig ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överkla- gande till kammarrätten. Andra beslut av ska få överklagas endast i den ut- sträckning och i den ordning som anges i lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter. beslut i andra frågor än sanktionsavgifter och fö- relägganden ska gälla . Kommitténs bedömning: Någon straffbestämmelse behövs inte i den nya riksbankslagen. Det finns inte anledning att utvidga möjligheter att besluta om sanktioner. Vissa överträdelser av bestämmelserna i den nya riksbankslagen kan dock föranleda ingripanden från . I den nuvarande riksbankslagen finns bestämmelser om administra- tiva sanktioner avseende överträdelser av eventuella kassakrav (11 kap. 1 och 2 §§). Bestämmelserna innebär att kan besluta att ett finansinstitut som inte uppfyller uppställda kassakrav ska betala särskild avgift till staten. Den särskilda avgiften ska svara mot en ränta på underskottet för som uppgår till två gånger den utlåningsränta som tillämpar vid beviljande av penning- politisk kredit. Avgiften får sättas ned helt eller delvis om det finns särskilda skäl. Enligt kommitténs mening finns det skäl för att även fortsättningsvis ska kunna besluta om sanktioner vid överträdelser av eventuella kassakrav, eftersom sådana krav kan vara en central del av penningpolitiken. Dessa bestämmelser ska därför föras över till den nya riksbankslagen. Uttrycket särskild avgift bör dock ersättas med uttrycket sanktionsavgift, som är mer vanligt förekommande i lagstiftningen på finansmarknadens område. Bestämmelsen om hur sanktionsavgiften ska beräknas bör också anpassas till att en negativ styrränta kan förekomma. Det är inte heller helt klart vad som avses med den utlåningsränta som Riksban- ken tillämpar vid beviljande av penningpolitisk kredit, med tanke på att utlåningsräntan enligt nuvarande penningpolitiska styrsystem ska överstiga styrräntan med ett visst antal baspunkter. Kommittén föreslår att sanktionsavgiften i stället ska beräknas uti- från den gällande styrräntan med ett tillägg av . Den ska dock uppgå till lägst . Därutöver finns det inte anledning att föreslå några bestämmelser av innebörden att ska kunna besluta om sanktioner gentemot finansiella företag (se dock nedan angående vite). I första hand åligger det att säkerställa att berörda företag följer bestämmelserna i den nya riksbankslagen. Om bedömer att ett visst företag inte har efterlevt sådana bestämmelser i den nya riksbankslagen som riktar sig till finansiella företag. t.ex. vad gäller åtgärder i fråga om krisberedskap och höjd beredskap, kan Riks- banken underrätta . Bortsett från tillämpningen av kassakrav enligt ovan, bör det vara inspektionen som beslutar om ingripanden vid överträdelser av de näringsrättsliga bestämmelser som gäller på finansmarknaden. ansvar i det av- seendet enligt bl.a. lagen om bank- och finansieringsrörelse innebär att inspektionen kan komma att ingripa mot vissa överträdelser av bestämmelserna i den nya riksbankslagen, i den mån dessa riktar sig till finansiella företag. har dock regelverket för RIX- systemet och penningpolitiska operationer formen av avtalsvillkor, vilket bl.a. medför att inspektionen inte kan besluta om ingripanden i förhållande till det. Enligt den nuvarande riksbankslagen ska den som inte fullgör sin skyldighet enligt 6 kap. 9 § riksbankslagen att lämna uppgifter eller visa upp handlingar eller som lämnar oriktig uppgift när skyldig- heten fullgörs, dömas till böter om gärningen inte är belagd med straff enligt . Om ett vite har förelagts får dock inte dö- mas till straff för gärning som omfattas av föreläggandet. I ringa fall ska inte dömas till ansvar (11 kap. 3 § riksbankslagen). En bestämmelse om böter för den som lämnar oriktiga uppgifter till m.m. fanns med i riksbankslagen i dess ursprungliga lydelse. Bestämmelsen har dock vidgats gradvis i samband med utvidgning av uppgiftsskyldigheten. Liknande be- stämmelser finns bl.a. i lagen om valuta- och kreditreglering.15 Såvitt känt har bestämmelsen om straff inte använts vid något till- fälle. Den möjlighet som har att förelägga ett företag att lämna uppgifter vid vite är normalt tillräcklig om en aktör inte vill lämna de uppgifter som begär eller lämnar uppgifter som t.ex. är uppenbart felaktiga eller otillräckliga. Finansinspek- tionen kan för övrigt ingripa med sanktioner mot ett svenskt till- 15Enligt lagen (2001:99) om den officiella statistiken döms den som är uppgiftsskyldig men uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör sin uppgiftsskyldighet eller lämnar oriktig uppgift, till penningböter, högst . ståndspliktigt företag som inte lämnar de uppgifter som banken begär. Allmänt sett är ekonomiska konsekvenser i form av vite eller t.ex. en sanktionsavgift som riktas mot ett visst finansiellt företag en mer effektiv metod för att uppnå regelefterlevnad jämfört med om en eller flera anställda i banken riskerar ett bötesstraff. Det kan också vara svårt att ta ställning till vilken eller vilka anställda eller befattningshavare i t.ex. en större bank som ska åtalas för brott om banken inte lämnar ut vissa uppgifter. Även detta talar för sanktioner som riktar sig till den juridiska personen i fråga, snarare än vissa fy- siska personer. Straffbestämmelsen behövs därför inte utan ska upp- hävas. I stället ska möjligheten att besluta om föreläggande, eventu- ellt vid vite, tillämpas i förhållande till den uppgiftsskyldighet som följer av den nya riksbankslagen (se vidare nedan). Förelägganden, förbud och vite Enligt den nuvarande riksbankslagen får meddela de fö- relägganden eller förbud som behövs för att bestämmelsen om sprid- ning av bearbetade sedlar och mynt i 5 kap. 5 § eller föreskrifter som meddelats med stöd av vissa bestämmelser i lagen ska efterlevas (11 kap. 2 § a riksbankslagen). Som berörs ovan kan ett föreläggande avse uppgiftsskyldigheten enligt 6 kap. 9 §. I beslutet om föreläg- gande eller förbud får utsätta vite (11 kap. 2 a § riks- bankslagen). beslut överklagas hos förvaltningsrätten (11 kap. 5 §). Enligt information från har bestämmelsen om före- lägganden sällan behövt tillämpas. Om ett företag inte lämnar Riks- banken de uppgifter som begär, behöver dock Riksban- ken kunna formulera sin begäran som ett krav, dvs. besluta att före- lägga företaget att lämna uppgifterna. Ett sådant beslut om föreläg- gande bör även fortsättningsvis kunna förenas med vite. Det kan inte heller uteslutas att anledningen till att sällan har behövt utnyttja befogenheten är att de finansiella före- tagen vet att den finns. Kommittén föreslår därför att bestämmel- ser om förelägganden som i sak motsvarar gällande rätt tas in i den nya riksbankslagen. Härigenom blir det möjligt för att kombinera beslut om generella föreskrifter på statistikområdet med beslut om förelägganden, som vid behov förenas med vite, i När bestämmelsen infördes berördes just statistik- behovet i förarbetena (Förs. 2003/04:RB3, bet. 2003/04:FiU19, rskr. 2013/04:287, och Förs. 1996/97:RB2, bet. 1996/97:FiU:14, rskr. 1996/97:153. Se även prop. 1992/93:65). Det finns dock anledning att anpassa bestämmelsen om förbud till det som gäller förelägganden i allmänhet. Ett föreläggande kan innebära såväl ett åläggande att vidta en viss åtgärd som ett åläggande låta bli att vidta vissa handlingar. Ett föreläggande bör således kunna avse att någon inte ska sprida bearbetade sedlar eller mynt. Mot den bakgrunden behöver inte kunna besluta om något för- bud utöver vad som är möjligt inom ramen för ett beslut om före- läggande. De bestämmelser om rätt för direktionsledamöter att föra talan mot fullmäktiges beslut om skiljande från anställningen som finns i nu- varande riksbankslag bör föras över till den nya riksbankslagen. I öv- rigt bör utgångspunkten vara att rätt att överklaga be- slut endast gäller sådana beslut som avser myndighetsutövning mot enskild eller i övrigt avser någon enskilds civila rättigheter och skyl- digheter i den mening som avses i artikel 6.1 i Europeiska konven- tionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläg- gande friheterna. Vare sig t.ex. penningpolitiska åtgärder, generellt likviditetsstöd eller nödkrediter är någon sådan rättighet för t.ex. en viss bank. Någon rätt att överklaga sådana beslut bör således inte finnas. I likhet med vad som gäller avseende övriga myndigheter får inte heller normbeslut, dvs. beslut om föreskrifter, överklagas. I stäl- let bör rätten att överklaga beslut av , utöver skiljande från anställning enligt ovan, begränsas till att avse beslut om •sanktionsavgifter (se ovan) •förelägganden, oavsett om de förenas med vite eller inte (se ovan) •krav på centrala motparter i tredjeland (se avsnitt 24.7) •inlösen av sedlar och mynt (se avsnitt 34.6) •krigsplacering av anställda vid (se avsnitt 35.7.5) •vilka juridiska personer och näringsidkare som får fatta beslut om krigsplacering av sin personal och uppdragstagare (se avsnitt 35.7.5) •undantag från skyldigheten att fortsätta viss verksamhet under krig (se avsnitt 35.7.3). Kommittén föreslår också att prövningstillstånd ska krävas vid över- klagande till kammarrätten. Liksom tidigare ska andra beslut av få överklagas endast i den utsträckning och i den ord- ning som anges i lagen om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter. Även om överklagande får ske, ska det överklagade beslutet som huvudregel gälla. Exempelvis är det inte rimligt att beslut om krigs- placering eller andra beslut om krisberedskap och höjd beredskap blir gällande först efter att beslutet inte längre får överklagas. Kom- mittén föreslår dock att beslut om sanktionsavgifter och föreläggan- den blir gällande först efter att de inte längre får överklagas, eftersom detta inte medför någon påtaglig olägenhet. 36.6En ändring av rättelsekaraktär i regeringsformen Kommitténs förslag: En ändring av rättelsekaraktär ska göras i 7 kap. 7 § regeringsformen. I 7 kap. 7 § första meningen regeringsformen finns en bestämmelse som innebär att författningar, förslag till och andra beslut som ska expedieras ska för att bli gällande skrivas under av statsmi- nistern eller ett annat statsråd på regeringens vägnar. Genom propo- sitionen En reformerad grundlag (prop. 2009/10:80) gjordes vissa språkliga ändringar i bestämmelsen. Ändringarna trädde i kraft . Det har uppmärksammats att bestämmelsen sam- tidigt ändrades så att ordet statsministern kom att stavats fel. Den ändringen var inte avsedd. Kommittén föreslår därför att en ändring av rättelsekaraktär görs i detta avseende. Kommitténs förslag: Bestämmelserna om referensräntor (se av- snitt 36.3) ska träda i kraft . Den nya riksbankslagen i övrigt och övriga författningsförslag ska träda i kraft . Kommittén lämnar förslag om ändringar i regeringsformen. För att ändringarna ska bli gällande krävs det två riksdagsbeslut med mellan- liggande val. Allmänna val kommer att hållas . Änd- ringarna i regeringsformen kan således i praktiken inte träda i kraft tidigare än . Detsamma gäller de ändringar i riks- dagsordningen som kommittén föreslår. Ändringarna i regerings- formen rör bl.a. vilka uppgifter som ska ha och bankens rätt att meddela föreskrifter inom dess ansvarsområden. Sambandet mellan dessa ändringar och den nya riksbankslagen talar för att även den senare lagen ska träda i kraft . Nedan berörs dock visas bestämmelser som av olika skäl bör träda i kraft före dess. Sådana nya referensräntor som berörs i avsnitt 36.3 (RFRs) har redan införts i flera industrialiserade länder. Detta kan komma att ske i ytterligare sådana länder. Den sorts interbankräntor som har använts kommer eventuellt inte att förekomma i vissa industrialiserade länder efter 2021. För ekonomi, inte minst för exporten, konkurrens- kraften och företagens finansiering, är det mycket angeläget att såväl finansiella som icke-finansiella företag även fortsättningsvis har till- gång till en referensränta som uppfattas som tillförlitlig. Som fram- går av avsnitt 36.3 går det inte att enbart förlita sig på dagens interbankränta STIBOR. Mot bakgrund av behovet av skynd- samhet och de ekonomiska värden som berörs, föreslår kommittén att förslagen till nya bestämmelser om referensräntor ska träda i kraft . Vid behov kan dessa bestämmelser behandlas i en särskild proposition och tillfälligtvis införas i den nuvarande riksbankslagen eller i en särskild lag. Den nya riksbankslagen ska i övrigt träda i kraft . I avsnitt 37.3.2 lämnas förslag om att vissa bestämmelser ska tillämpas för . Regeringens beslut om att återuppta en sammanhängande plane- ring för totalförsvaret talar för att de föreslagna nya bestämmelserna om ansvar för krisberedskap och höjd beredskap ska träda i kraft möjligt. Praktiska skäl talar dock för att ett sam- manhållet förslag till ny riksbankslag läggs fram i en och samma pro- position och att bestämmelserna i den nya lagen inte tillämpas paral- lellt med bestämmelserna i den nuvarande riksbankslagen. Mot den bakgrunden föreslår inte kommittén någon särskild ikraftträdande- tidpunkt för bestämmelserna om krisberedskap och höjd beredskap. De flesta övriga författningsförslag vid sidan av den nya riksbanks- lagen har ett starkt samband med denna nya lag, t.ex. eftersom de innehåller hänvisningar till den. Även dessa ändringar bör således träda i kraft . 37.2Upphävande av den nuvarande riksbankslagen Kommitténs förslag: Den nuvarande riksbankslagen upphävs per , dvs. när den nya riksbankslagen träder i kraft. Den nya riksbankslagen ska ersätta den nuvarande riksbankslagen. Kommittén föreslår därför att den senare lagen upphävs när den nya riksbankslagen träder i kraft . I nästföljande av- snitt behandlas de övergångsbestämmelser som enligt kommitténs mening behövs. Kommitténs förslag: En ledamot i direktion som har utsetts med stöd av äldre föreskrifter kvarstår som ledamot i direktionen som hen har utsetts för. Direktionen får bestå av fem eller sex ledamöter t.o.m. den Begränsningen av möjligheten att på nytt utses som ledamot i direktionen ska endast tillämpas på beslut som fullmäktige fattar efter . Genom den nya riksbankslagen minskar antalet direktionsledamöter från sex till fem (se avsnitt 32.8.6). Unionsrätten ställer krav på att centralbankschefer och vice centralbankschefer måste få sitta hela sin mandatperiod. Det innebär att även om så hade bedömts vara lämpligt vore det inte möjligt att i förväg avbryta en direktionsleda- mots anställning för att åstadkomma neddragningen till fem ledamö- ter vid ett i förväg specificerat datum. I stället måste neddragningen ske när en direktionsledamots mandatperiod går ut, eller när en direktionsledamot väljer att avgå. Kravet i unionsrätten innebär också att det behövs en övergångsbestämmelse av innebör- den att en ledamot i direktion som har utsetts med stöd av äldre föreskrifter kvarstår som ledamot i direktionen som hen har utsetts för. För att ge fullmäktige flexibilitet att hantera direktionens sam- mansättning på bästa sätt bedömer kommittén att det är lämpligt att medge ett tidsintervall för att genomföra neddragningen av antalet direktionsledamöter. Det behövs alltså en övergångsbe- stämmelse av denna innebörd. Övergångsbestämmelsen innebär att fullmäktige kan välja att mins- ka antalet direktionsledamöter till fem tidigast och . Valet av grundar sig på att samtliga ledamöters mandatperioder ska hinna löpa ut och att fullmäktige – även om det är osannolikt – skulle kunna förordna sex ledamöter med en sexårig mandattid som löper . En alternativ utformning skulle vara att neddrag- ningen av antalet direktionsledamöter ska göras vid första möjliga tillfälle efter lagens ikraftträdande. Det skulle innebära att neddrag- ningen sker med automatik när den första direktionsledamotens mandat löper ut eller när någon ledamot avgår. En sådan skarp över- gångsbestämmelse bedöms inte vara lämplig eftersom den omöjlig- gör att fullmäktige kan erbjuda omval till den första ledamot vars mandat löper ut efter lagens ikraftträdande, även om fullmäktige skulle önska att göra det. I det fall att riksbankschefen är den första som avgår från direktionen efter lagens ikraftträdande skulle be- stämmelsen innebära att fullmäktige endast kunde rekrytera en ny riksbankschef bland de sittande vice riksbankscheferna. Med kommitténs förslag behöver neddragningen inte med nöd- vändighet ske när den första direktionsledamoten lämnar direk- tionen efter lagens ikraftträdande. Det sexåriga tidsintervallet som fullmäktige har på sig för att genomföra neddragningen innebär att fullmäktige teoretiskt ges möjlighet att exempelvis erbjuda ett omval till den eller de första direktionsledamöterna vars mandatperiod lö- per ut först efter lagens ikraftträdande. I det fall riksbankschefen är den första som avgår från direktionen efter lagens ikraftträdande innebär det också att fullmäktige ges möjlighet att rekrytera en ny riksbankschef från en bredare urvalsgrupp än de sittande vice riks- bankscheferna. Genom den nya riksbankslagen införs även en omvalsbegräns- ning som innebär att en direktionsledamot får utses på nytt vid högst ett tillfälle, med undantag för en sådan ledamot som utses till riks- bankschef (se avsnitt 32.8.6). Mandatperioder för tillsättningar som har gjorts innan lagens ikraftträdande räknas i enlighet med EU- rättens krav inte in i detta. I stället börjar omvalsbegränsningen att räknas avseende mandatperioder som har påbörjats efter att den nya riksbankslagen träder i kraft . 37.3.2Riksbankens eget kapital och årsredovisning Kommitténs förslag: Bestämmelserna om budget, redovisning, eget kapital, finansiella avsättningar, årets resultat och årsredovis- ning ska tillämpas för . Om eget kapital för över- stiger den målsatta nivån om , ska överskju- tande belopp ingå i balanserade vinstmedel utan hinder av be- stämmelserna om målsatt nivå. Det innebär att eget kapital inte ska minska för ikraftträdandet av den nya riksbankslagen . Vid utgången av ska det finnas 40 miljar- der kronor i grundfonden och noll kronor i reservfonden. Den andel av eget kapital som överstiger ska ingå i balanserade vinstmedel. En årsredovisning upprättas efter att det aktuella räkenskapsåret har löpt ut, dvs. Utan en övergångsbestämmelse blir de fö- reslagna nya bestämmelserna om budget, redovisning, eget kapital, finansiella avsättningar, årets resultat och årsredovisning tillämpliga och får således retroaktiv verkan på ett räkenskapsår som redan har förflutit. För att undvika detta krävs det en övergångsbestämmelse som anger fr.o.m. vilket räkenskapsår som dessa föreslagna bestämmelser ska tillämpas . Enligt kommitténs mening ska dessa bestämmelser tillämpas för . Det innebär att de nya be- stämmelserna om bl.a. årets resultat kommer att tillämpas i samband med att årsredovisningen för upprättas, vilket kommer att ske . Såväl enligt den nuvarande riksbankslagen som enligt kommitténs förslag till ny riks- bankslag är räkenskapsåret för kalenderår. eget kapital uppgick vid utgången av 2018 till cirka Det egna kapitalet kan komma att överstiga sin målsatta nivå på i samband med ikraftträdandet av den nya riksbankslagen. Om så skulle ske för , föreslås att medel som överstiger den målsatta nivån – som här benämns överskottskapital – ska behållas av och allokeras till balanserade vinstmedel. Någon utdelning till staten kommer så- ledes inte att ske av sådant eventuellt överskottskapital vid ikraftträ- dandet av lagen, såvida det inte sker med direktionens godkännande enligt förslaget om extraordinär utdelning i avsnitt 29.6.5. Kommit- tén föreslår därför att det vid utgången av ska finnas i grundfonden, noll kronor i reservfonden och den del av eget kapital som överstiger 40 miljarder ska ingå i balanserade vinstmedel. I den mån åren efter lagens ikraftträdande redovisar positiva resultat, ska vinstmedel disponeras enligt vinstdispositions- regeln i 8 kap. 11 §, utan hänsyn till eventuellt överskottskapital. Om redovisar negativa resultat ska eventuellt överskotts- kapital användas till att täcka förlusterna enligt 8 kap. 12 §. Innebörden av den föreslagna övergångsbestämmelsen i relation till övriga bestämmelser kan illustreras med följande exempel. Den nya riksbankslagen föreslås träda i kraft och tillämpas första gången för . Anta att i årsre- dovisningen , som läggs fram 2024, redovisar ett eget kapital på och en vinst på . Av det egna kapitalet allokeras då till grundfonden, till reservfonden och till balanserade vinstmedel (varav utgör överskottskapital). Av vinst på allokeras cirka 0,8 miljarder kro- nor till reservfonden och resterande delas ut till staten.1 Det egna kapitalet efter fördelning av vinst uppgår därmed till (varav i grundfonden, i reservfonden och 25 mil- jarder kronor i form av balanserade vinstmedel). Anta att därefter, för , redovisar en förlust på . Förlusten ska då täckas med ba- lanserade vinstmedel. Från balanserade vinstmedel avsätts dessutom medel till reservfonden motsvarande . Det egna kapitalet efter årets förlusttäckning uppgår då till cirka 55,8 mil- jarder kronor, dvs. mindre än föregående år. behåller vinstmedel till dess att det egna kapitalet uppgår till sin målsatta nivå om justerat för inflationen. 1I exemplet antas årets förändring i konsumentprisindex vara . Detta innebär att grundnivån för det egna kapitalet ökar med 0,02 × 40 mdkr = 0,8 mdkr. Kommitténs förslag: Om summan av befintliga valutalån hos Riks- gäldskontoret vid ikraftträdandet av den nya riksbankslagen över- skrider låneutrymmet om av BNP, ska lånen återbetalas i takt med att de förfaller till dess att lånesumman ryms inom låneutrymmet. Föreligger vid ikraftträdandet av den nya riksbankslagen syn- nerliga skäl, får behålla även de valutalån som gör att låneutrymmet överskrids. Eventuella befintliga valutalån hos för den nya riksbankslagens ikraftträdande ska prövas mot bestäm- melserna i den nya riksbankslagen. Detta gäller i synnerhet reglerna om proportionalitet och hushållning med statens medel. Skulle sum- man av valutalån hos , när den nya riksbankslagen träder i kraft, överstiga låneutrymmet, dvs. av BNP, ska lånen återbetalas i den takt de förfaller till dess att låne- summan ryms under låneutrymmet. En övergångsbestämmelse av denna innebörd ska tas in i den nya riksbankslagen. Endast om det föreligger synnerliga skäl får behålla även de eventuella valutalån som gör att låneutrymmet överskrids. Enligt kommitténs förslag i avsnitt 30.7 åligger det att till finansutskottet redogöra för sina skäl.