sou · H7B365 · 2019-12-16 00:00:00 — De regionala skillnaderna i genomsnittlig förvärvsinkomst blir därför större när de beräknas på hela den vuxna befolkningen än bara på dem i åldern 20–64. Avståndet mellan regionerna med högst respektive lägst relativ förvärvsinkomst uppgår med detta mått till . Arbetskostnad exkl. socialavgifter per sysselsatt Förvärvsinkomst per inkomsttagare 20-64 år Förvärvsinkomst per person 20+ Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion mycket avlägset belägen Anm.: Index motsvarar genomsnittet för respektive region och period dividerat med genomsnittet för riket , multiplicerat med 100. Källor: och egna beräkningar . De relativa arbetskostnaderna exklusive socialavgifter baseras på uppgifter från nationalräkenskaperna medan de relativa förvärvsinkomsterna baseras på individdata i . 107Även barnen (dvs. alla upp till ) inkluderas i fördelningsanalysen men först i det andra steget där fördelningen av ekonomisk standard står i fokus. Regionala skillnader i inkomst Till skillnad från den bild som framkom i analysen av arbets- kostnaderna per sysselsatt finns alltså betydande skillnader i in- komsterna från arbete per vuxen i de olika regionerna. kan konstateras att förhållandena mellan regionerna vad gäller inkoms- terna från arbete per vuxen inte har förändrats nämnvärt (se figur 6.25). Detta gäller också när effekterna av förändringar i demografi och sysselsättningsgrad exkluderas. Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion mycket avlägset belägen Anm.: Index motsvarar genomsnittet för respektive region och period dividerat med genomsnittet för riket , multiplicerat med 100. Källor: och egna beräkningar. Regionala skillnader i inkomst Fördjupningsruta 6.4: Från arbetskostnader i nationalräken- skaperna till inkomster av arbete i inkomstfördelningsstatistiken Arbetskostnaderna per sysselsatt, såsom de mäts i nation- alräkenskaperna, och det mått på de genomsnittliga inkomsterna av arbete före skatt och transfereringar som är relevant i för- delningsanalysen skiljer sig på ett antal punkter. Det inkomst- begrepp i inkomstfördelningsstatistiken som närmast anknyter till nationalräkenskapernas arbetskostnader är förvärvsin- komsten (se SCB 2017c). Både arbetskostnader och förvärvs- inkomster utgörs till övervägande del av löner. Till skillnad från nationalräkenskapernas arbetskostnader ingår inte sociala avgifter i förvärvsinkomsterna. Det medför en betydande skillnad i nivå mellan de båda begreppen men påverkar inte relationerna mellan regionerna nämnvärt. Det framgår vid en jämförelse av de relativa arbetskostnaderna per sysselsatt i figur 6.22, där de redovisas inklusive sociala avgifter, med figur 6.25 där de exkluderats. En annan skillnad mellan arbetskostnaderna per sysselsatt i nationalräkenskaperna och förvärvsinkomsterna i inkomstför- delningsstatistiken är att de senare också inkluderar sådana inkomster från enskildas näringsverksamhet som tas ut och beskattas som lön. De genomsnittliga löneinkomsterna per region enligt inkomstfördelningsstatistiken uppvisar dock i stort sett samma avvikelser från riksgenomsnittet som de genom- snittliga förvärvsinkomsterna. En mer betydande skillnad uppkommer till följd av att de två datakällorna följer olika redovisningsprinciper. I nationalräken- skaperna ska såväl redovisade som icke-redovisade men skatte- pliktiga inkomster av allt arbete utfört i ingå. Uppskatt- ningar av illegalt oredovisade inkomster läggs därför till de redovisade inkomsterna. Vidare görs tillägg för ersättningar till utomlands bosatta för arbete som utförts i medan ersättningar för arbete som utförts utanför av personer bosatta här inte ingår. Inkomstfördelningsstatistiken omfattar däremot endast redovisade och i skattepliktiga inkomster för personer bosatta i . Regionala skillnader i inkomst 6.2.2Större skillnader mellan regioner i kapitalinkomster än i förvärvsinkomster Utöver arbetsinkomster består individernas samlade faktorin- komster av kapitalinkomster. De regionala skillnaderna i genom- snittliga kapitalinkomster förstärker skillnaderna i arbetsinkomster. Den enskilt största förklaringen till de regionala skillnaderna i kapitalinkomster ligger i de realiserade kapitalvinsterna som i huvudsak har sin grund i regionala skillnader i prisutvecklingen på bostäder. Skillnaderna i kapitalinkomster kan utöver detta till viss del hänföras till utdelningarna från fåmansaktiebolag. Av figur 6.26 framgår att de regionala skillnaderna i kapital- inkomster är betydligt större än skillnaderna i förvärvsinkomster. –2017 översteg nivån i genom- snittet för riket med . I och låg de samlade kapitalinkomsterna strax över respektive under genom- snittet för riket. I övriga regiontyper låg de ca 30–under riksgenomsnittet. Kapitalinkomst inklusive kapitalvinst/-förlust Kapitalinkomst exklusive kapitalvinst/-förlust Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion mycket avlägset belägen Anm.: Index motsvarar genomsnittet för respektive region och period dividerat med genomsnittet för riket , multiplicerat med 100. Källor: () och egna beräkningar. Regionala skillnader i inkomst De samlade kapitalinkomsterna består dels av löpande kapital- inkomster, som ränteinkomster och aktieutdelningar, dels av reali- serade kapitalvinster och -förluster. Hushållens kapitalvinster stod 2017 för av de samlade kapitalinkomsterna i landet och svarar för en betydande del av kapitalinkomsternas ökade betydelse i förhållande till andra inkomstslag (se kapitel 2). Denna utveckling beror i sin tur i hög grad på pris- utvecklingen på bostäder och finansiella tillgångar. Eftersom kapital- vinsterna i riket som helhet till består av vinster från försäljningar av bostadsfastigheter utgör den skillnad i prisut- veckling mellan regionerna som kan observeras en viktig förklaring till de regionala skillnaderna i genomsnittliga kapitalvinster. I och låg den genomsnittliga kapitalvinsten (netto) över den genom- snittliga nivån för riket 2013–2017. I låg den under riksgenomsnittet och i övriga regiontyper 35–under riksgenomsnittet. framgår av figur 6.26 att de regionala skillnaderna i kapitalinkomster var betydande också när realiserade kapitalvinster exkluderas. Följaktligen var även de löpande kapitalinkomsterna koncentrerade till , men också i Göteborgs- regionen låg genomsnitten över riksgenomsnittet. Utdelningar från fåmansaktiebolag svarade för närmare två tredjedelar av dessa inkomster i riket totalt.108 Övriga löpande kapitalinkomster, som andra aktieutdelningar, schablonintäkten från investeringsspar- konton m.m., svarade för en mindre del av de löpande kapital- inkomsterna men koncentrationen till var högre.109 har de regionala skillnaderna i kapitalinkomster ökat något. I förhållande till genomsnittet för riket har de ökat något i och mer tydligt i . I har ökningen sin grund i de löpande kapitalinkomsterna. De låg still i förhållande till riksgenomsnittet men har därefter ökat markant, vilket främst förklaras av utdelningarna från fåmansaktiebolag som ökat kraftigt (se avsnitt 2.3.2) och är koncentrerade till . Då dessa utdelningar i många avseenden är att jämställa med arbetsinkomster kan de regionala skillnaderna i arbetsin- 108De genomsnittliga utdelningarna från fåmansaktiebolag 2013–2017 låg i Stockholms- regionen och i över genomsnittet för riket. 109I låg övriga löpande kapitalinkomster över riksgenom- snittet 2013–2017. I alla övriga regioner låg de under riksgenomsnittet. Regionala skillnader i inkomst komster anses vara något större än statistiken avseende inkomster av arbete visar. Trots att bostadspriserna ökat betydligt snabbare i Stockholms- regionen än i övriga delar av landet har de genomsnittliga realiserade kapitalvinsterna, som till övervägande del består av vinster från bostadsförsäljning, inte ökat snabbare i Stockholms- regionen än i riket som helhet. Här är det i stället som uppvisar en betydligt snabbare utveckling än genomsnittet för riket. Någon närmare förklaringen till detta har inte kunnat identifieras men noteras bör att de kapitalvinster som realiseras ett visst år inte speglar den aktuella prisutvecklingen utan i regel byggts upp . En annan faktor att beakta är att de realiserade kapitalvinsterna fluktuerar kraftigt mellan åren vilket gör att utvecklingen är känslig för den exakta period som studeras. Begränsas analysen till perioden –2017 visar det sig att de genomsnittliga realiserade kapitalvinsterna ökade snabbare i än i såväl som i riket som helhet. Eftersom fördelningsstatistiken i hög grad baseras på uppgifter från inkomstbeskattningen fångas inte värdet av förmåner av olika slag som inte beskattas (se kapitel 2). Till dessa hör avkastningen av eget bostadskapital som kan anses ge upphov till en viss implicit avkast- ning. Ett sätt att beskriva vad som avses med denna avkastning är att se till den löpande avkastning en person skulle ha haft om det egna kapitalet i stället hade placerats i en finansiell tillgång med samma riskprofil som kan anses gälla för den direkta avkastningen av bostadskapitalet. I syfte att illustrera betydelsen av den förmån som det egna bostadskapitalet utgör har en avkastning på hushållens egna bostadskapital beräknats. Den metod som använts, och tanke- gångarna bakom den, diskuteras närmare i fördjupningsruta 6.5. Resultatet av beräkningarna redovisas i figur 6.27 och visar att den genomsnittliga avkastningen varierar kraftigt både mellan regioner och mellan inkomstgrupper. Regionala skillnader i inkomst Fördjupningsruta 6.5 Implicit avkastning av eget bostadskapital Enligt flera internationella standarder bör implicit avkastning på eget bostadskapital i princip inkluderas i den disponibla in- komsten (se bl.a. Conference of European Statisticians 2011 och SOU 2002:73). I litteraturen används olika ansatser för att beskriva vad den implicita avkastningen på eget bostadskapital består i. De här redovisade beräkningarna utgår från den ansats där den implicita avkastningen betraktas som den avkastning det egna kapitalet skulle generera om det placerades i en riskfri finansiell tillgång. Den totala avkastningen av en bostadsin- vestering delas då upp i två delar: en riskfri direktavkastning, kopplad till nyttjandet av bostaden, och en riskavkastning som bostadstillgångarnas värdeförändringar medför. Alternativavkastningen beräknas i tre steg som en nettoav- kastning på bostadskapitalet. I det första steget beräknas indivi- dens totala bostadskapital genom en uppskattning av de ägda bostädernas samlade marknadsvärde. Med ägda bostäder avses här både småhus som används som permanentbostad eller fritids- hus och bostadsrättslägenheter. För småhus antas marknads- värdet motsvara taxeringsvärdet multiplicerat med den genom- snittliga köpeskillingskoefficienten i det aktuella området. För bostadsrättslägenheter har uppgifter om bostads- lägenheternas yta multiplicerats med det genomsnittliga priset per kvadratmeter för sålda bostadsrätter 2017 i olika kommuner och kommundelar enligt Svensk Mäklarstatistik. I nästa steg beräknas en bruttoavkastning genom att multiplicera det beräk- nade marknadsvärdet med en riskfri ränta på finansiella tillgångar som antas uppgå till . I dessa sammanhang används normalt den långsiktiga nivån för den genomsnittliga statslåne- räntan. I bilagan 1 om den makroekonomiska utvecklingen bedöms den uppgå till . Viss hänsyn tas dock i beräkningen till att det allmänna ränteläget är betydligt lägre och den osäkerhet som finns om den långsiktiga räntenivån (se 2019). I det tredje steget beräknas nettoavkastningen som bruttoavkastningen minus individens samlade utgiftsräntor. Det innebär att individens samlade utgifts- räntor antas avse bostadslån. Det är möjligt att nettoavkastningen på bostadskapitalet därmed underskattas något. Regionala skillnader i inkomst statistik över bankernas samlade utlåning till hushållen visar dock att avser lån med säkerhet i småhus, bostadsrätt eller annan fastighet. Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion avlägset/mycket avlägset belägen Anm.: Indelningen i kvintilgrupper har gjorts genom att den vuxna befolkningen i riket som helhet har rangordnats efter ekonomisk standard och delats in i fem lika stora grupper. Kvintilgränserna är därmed desamma i alla regioner, vilket innebär att den andel av regionens befolkning som ingår i en viss kvintilgrupp kan variera mellan regioner. För närmare detaljer om hur avkastningen har beräknats, se fördjupningsruta 6.5. Källor: () och egna beräkningar. I uppgår den på detta sätt beräknade avkastningen på eget bostadskapital till i genomsnitt för alla vuxna. Det kan jämföras med genomsnittet för avlägset och mycket avlägset belägna landsbygdsregioner där genomsnittet uppgår till . Variationerna inom regionerna är dock stora. För individer i som tillhör den högsta inkomstgruppen (med en indelning baserad på ekonomisk standard) uppgick genomsnittet 2017 till medan det i den lägsta inkomst- gruppen uppgick till ca . Även för den lägsta inkomst- gruppen i ligger dock genomsnittet över genomsnittet Regionala skillnader i inkomst för den högsta inkomstgruppen i avlägset och mycket avlägset belägna landsbygdsregioner.110 Eftersom den på detta sätt beräknade avkastningen av eget bostadskapital inte ingår i den officiella fördelningsstatistiken inkluderas den inte heller i den fortsatta analysen. Syftet med att redovisa beräkningarna är framför allt att ge en viss bild av variation- erna i den förmån som innehav av eget kapital i boendet utgör. som figur 6.27 visar att den beräknade avkastningen på eget kapital ökar tydligt med stigande inkomst kan konstateras att möjligheterna att bygga upp ett eget kapital i boendet i hög grad följer variationerna i den historiska prisutvecklingen mellan region- erna. Betydelsen av de regionala skillnaderna i priserna på ägda bostäder för hushållens levnadsstandard och möjligheter att flytta till mer expansiva regioner behandlas närmare i avsnitt 6.3. 6.2.3De regionala skillnaderna i faktorinkomster är relativt stabila över tid Trots betydande skillnader i produktionsförutsättningarna mellan olika delar av landet konstaterades i avsnitt 6.1 att de regionala skillnaderna i arbetskostnader per sysselsatt är relativt begränsade. När arbetskostnader per sysselsatt i respektive region ersätts av genomsnittlig inkomst av arbete för alla som är bosatta i regionen och kapitalinkomsterna läggs till visar sig inkomstskillna- derna mellan regionerna vara betydligt större. – 2017 låg den relativa faktorinkomsten i över genomsnittet för riket som den lands- bygdsregioner där en stor del av befolkningen bor mycket långt från en större stad låg under riksgenomsnittet (se figur 6.28). En viss tendens till ökade regionala skillnader kan noteras över perioden som helhet men den bedöms som relativt måttlig. Störst förändring i förhållande till riket uppvisar Göteborgs- regionen. 110Indelningen i inkomstgrupper har gjorts för riket som helhet, vilket innebär att den andel av befolkningen som ingår i inkomstgrupperna för varje region varierar. I allmänhet ligger andelarna relativt , men i exempelvis utgör andelen i den högsta inkomstgruppen av den vuxna befolkningen. I de två lands- bygdsregionerna ligger andelarna kring . Regionala skillnader i inkomst där ökat från att motsvara genomsnittet för riket till att ligga över riksgenomsnittet. Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion mycket avlägset belägen Anm.: Index motsvarar genomsnittet för respektive region och period dividerat med genomsnittet för riket , multiplicerat med 100. Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. 6.2.4Omfördelning reducerar de regionala skillnaderna Medan kapitalinkomsterna förstärker skillnaderna i inkomster från arbete mellan regionerna bidrar skatter och transfereringar till en jämnare fördelning av den ekonomiska standarden. En betydande del av transfereringarna utgörs av pensioner som i hög grad är att betrakta som uppskjutna inkomster av arbete. När dessa läggs till faktorinkomsterna reduceras de regionala skillnaderna i genom- snittsinkomst per vuxen mellan och mycket avlägset belägna landsbygdsregioner avsevärt, från ca 55 till av genomsnittet för riket. När skatter och övriga transfereringar beaktas, liksom skillnader i försörjningsbörda och hushållsstorlek, reduceras inkomstskillnaderna mellan regionerna Regionala skillnader i inkomst till av genomsnittet för riket.111 Medan faktorin- komsterna inklusive pensionsinkomster –2017 låg över genomsnittet för riket i låg den ekonomiska standarden i över genomsnittet för riket (se figur 6.29). I de tre landsbygds- regionerna å andra sidan, där faktorinkomsterna inklusive pensions- inkomster låg ca 12–under genomsnittet för riket , resulterade omfördelningen i en ekonomisk standard som låg ca 10–under riksgenomsnittet. Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion mycket avlägset belägen Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. I ett längre tidsperspektiv, 1995–2017, har den relativa ekonomiska standarden ökat något i och och sjunkit något i övriga regiontyper. Mellan andra halvan av och den senaste tidsperioden ökade den relativa ekonomiska stan- darden i , från ca 114 till . För och regiontypen mycket avlägset be- 111Justeringen för skillnader i försörjningsbörda och hushållsstorlek svarar för ca 3 procent- enheter av minskningen i de regionala skillnaderna när fokus skiftar från genomsnittlig faktorinkomst per vuxen individ till ekonomisk standard. Regionala skillnader i inkomst lägna landsbygdsregioner minskade den med fem pro- centenheter, från ca 89 till . 6.2.5De regionala skillnaderna står för en mycket begränsad del av den ökade inkomstspridningen som det finns tydliga skillnader i genomsnittlig ekono- misk standard mellan regionerna är variationerna mellan individer inom regionerna större (se figur 6.30). hade personer i i genomsnitt närmare 1,4 gånger högre ekonomisk standard än personer i landsbygdsregioner där befolkningen bor mycket långt från en större tätort. hade den högsta kvintil- gruppen i i genomsnitt närmare sex gånger högre ekonomisk standard än den lägsta kvintilgruppen. Minst skillnad mellan inkomstgrupper inom regionen fanns i landsbygds- regioner där befolkningen bor mycket långt från en större tätort. Där hade den högsta kvintilgruppen i genomsnitt ca fyra gånger högre ekonomisk standard än den lägsta kvintilgruppen. Tät region nära en större stad Tät region avlägset belägen Landsbygdsregion nära större stad Landsbygdsregion avlägset/mycket avlägset belägen Landsbygdsregion mycket avlägset belägen Anm.: Indelningen i kvintilgrupper har gjorts genom att befolkningen i varje region har rangordnats efter ekonomisk standard och delats in i fem lika stora grupper. Kvintilgränserna är därmed olika i olika regioner. Källor: (HEK och ) och egna beräkningar . Regionala skillnader i inkomst Inkomstspridningen är större i storstadsregionerna än i övriga regioner, och särskilt stor i . Inkomstsprid- ningen, mätt med Gini-koefficienten, har ökat i hela landet (se tabell 6.3). Ökningen har varit störst i de landsbygdsregioner där en stor del av befolkningen är bosatt långt från en större tätort och minst i täta regioner med en stor del av befolkningen bosatt långt från en större tätort samt . I övriga regiontyper har in- komstspridningen ökat i ungefär samma utsträckning. Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. fördelningspolitiska redogörelse (prop. 2017/18:100 bilaga 2) undersöktes hur stor del av den samlade inkomst- spridningen 2016 som härstammar från skillnader mellan region- grupper och hur stor del som kommer från skillnader inom grup- perna. Resultaten visade att av den totala inkomstspridningen kunde hänföras till skillnader mellan region- grupper.112 Samma undersökning visade att ökade skillnader mellan regionerna svarar för en mycket begränsad del, , av ökningen i den samlade inkomstspridningen de senaste två decennierna. Resterande förklaras av ökade skillnader inom regionerna. 112Den regionindelning som användes i analysen är inte identisk med den som använts här men det påverkar sannolikt inte resultaten nämnvärt. Regionala skillnader i inkomst 6.3Bostadsprisernas effekt på levnadsstandarden Bostaden spelar en central roll för människors välstånd. Det gäller både bostadens standard och dess läge. Vidare svarar boendet i allmänhet för en stor del av hushållens samlade utgifter. Boendeut- giften som andel av hushållets disponibla inkomst uppgick igenom- snitt för alla hushåll oavsett upplåtelseform till 2017 (se SCB 2018c). kan konstateras att det i regioner med växande befolkning överlag råder brist på bostäder, vilket ger upphov till långa köer för hyresbostäder och höga och stigande priser på ägda bostäder. Detta kan förväntas hämma inflyttningen från andra regioner och begränsa arbetskraftens rörlighet. I detta avsnitt diskuteras hur de regionala skillnaderna i prisutvecklingen på ägda bostäder påverkar hushållens levnadsstandard och möjligheter att flytta till mer expansiva regioner. 6.3.1Höga bostadspriser har begränsat genomslag på boendeutgifterna En betydande del av befolkningen äger sin bostad, antingen med bostadsrätt eller med äganderätt. I landet som helhet bor av befolkningen i ägda bostäder. Andelen varierar något mellan regionerna men ligger överlag runt 70 procent.113 kan konstateras att varierande tillgång och efterfrågan på ägda bostäder i olika regioner har gett upphov till allt större skillnader i bostadspriserna (se avsnitt 6.1.4 ). Till en del kan detta antas återspegla variationer i köpkraft mellan regioner som följer av de ovan redovisade skillnaderna i ekonomisk standard. Det kan därför vara av intresse att undersöka om regionala variationer i bostadspriser påverkar hushållens utgifter för boendet så att skillna- derna i konsumtionsutrymme efter boendeutgifter blir mindre än skillnaderna i ekonomisk standard.114 Resultaten visar att så inte är fallet. En förklaring till detta är att den snabba prisutvecklingen i 113Med ägda bostäder avses här bostäder som upplåts med bostadsrätt eller äganderätt. För- delningen mellan äganderätt och bostadsrätt varierar betydligt mellan regionerna, men andelen som bor i någon form av ägd bostad ligger mellan i de olika regiontyperna. 114I litteraturen görs i regel en distinktion mellan boendeutgifter och boendekostnader. Boendeutgiften för ägda bostäder inkluderar driftskostnader och hushållets ränteutgifter för boendet efter skatt men, till skillnad från boendekostnaden, inte (alternativ)kostnaden för det egna bostadskapitalet. Regionala skillnader i inkomst regioner med höga bostadspriser har medfört att hushållens egna bostadskapital har ökat snabbare i genomsnitt i dessa regioner. En annan är att hushållen anpassar sitt val av boende, bl.a. vad gäller bostadsytan, till prisnivån på bostadsmarknaden. De stora regionala skillnaderna i bostadspriser visar sig i bety- dande skillnader i marknadsvärde per kvadratmeter för ägda bostäder (se tabell 6.4). I är det drygt 7 gånger högre än i landsbygdsregioner där en stor del av befolkningen är bosatt mycket långt från en större tätort. Om dessa skillnader skulle återspeglas i de genomsnittliga utgifterna för boendet i regionerna skulle det till viss del motverka skillnaderna i ekonomisk standard. Av tabell 6.4 framgår emellertid att skillnaderna i ekonomisk stan- dard mellan regionerna är i stort sett desamma före och efter bostadsutgifter. 1)Se fördjupningsruta 6.5 angående beräkningen av marknadsvärdet för äganderätt och bostadsrätt. 2)Boendeutgiften för ägda bostäder inkluderar driftskostnader och hushållets ränteutgifter för boendet efter skatt. Anm.: Beräkningarna avser enbart den bostad där hushållet är folkbokförd.