sou · H7B322 · 2019-04-29 00:00:00 — Därutöver finns myndigheter som ansvarar för både infrastruktur som används inom miljöövervakningen och som bedriver miljööver- vakning inom sina respektive myndighetsuppgifter. I avsnitt 5.10 finns en beskrivning av dessa myndigheter. Detta kapitel omfattar främst den statliga miljöövervakningen av vatten. Utgångspunkten för redovisningen av miljöövervakningen av vatten är den definition som har tagits fram inom utredningen. Andra verksamheter beskrivs i viss utsträckning för att visa på kopplingar som finns mellan den statliga miljöverkningen och verksamheter med andra ändamål som innefattar miljöövervakning. I beskrivningen ingår inte redovisning av påverkansfaktorer eftersom insamlingen av sådana data ligger utanför miljöövervakningen. I kapitel 7 behandlas arter, och de frågorna berörs i viss utsträck- ning även i detta kapitel. I bilaga 9 redovisas alla nationella och regionala miljöövervak- ningsprogram för vatten som finansieras av anslaget 1:2 Miljööver- vakning m.m. 5.1.1Omfattning av den vattenrelaterade miljöövervakningen Miljöövervakning av vatten omfattar grundvatten, sjöar, vattendrag, kustvatten och havsområden. Det finns mycket vatten i , nästan 100 000 sjöar som är större än en hektar och nästan 140 000 rinnsträckor i Sverige.1 Det saknas en överblick över den miljöövervakning av vatten som bedrivs av alla aktörer. De samlade uppgifter som finns över över- vakningen i redovisas i databasen (VISS). I VISS finns dock inte uppgifter om all vatten- relaterad övervakning. VISS togs fram för att underlätta rappor- teringen för ramdirektivet för vatten och bl.a. därför ingick inte uppgifter om övervakning av havsområden (utsjö) inledningsvis.2 Uppgifter om övervakningen av grundvatten är inte fullständiga bl.a. beroende på sekretess för lägeskoordinater för dricksvattenföre- komster och dricksvattentäkter. I figur 5.2 redovisas stationer med löpande övervakningen av vatten som finns registrerad i VISS. Redovisningen omfattar över- vakning och uppföljning som pågår och som genomförs regelbundet. 1SMHI, (), Faktablad nr. 39, Sveriges sjöar, s. 1 finns på följande länk /polopoly_fs/1.504!Faktablad%252039_webb.pdf och , uppdateringsdatabas, . 2Utsjövatten har lagts till. Havs- och vattenmyndigheten uppger att man bedriver ett arbete för att tillföra samtliga nationella stationer i utsjöområden. Havs- och vattenmyndig- heten, e-brev . Uppgifterna redovisas för nationell miljöövervakning (NMÖ), regional miljöövervakning (RMÖ), recipientkontroll och samordnad reci- pientkontroll (RK och SRK) samt kalkeffektsuppföljning. Kalkeffektuppföljning är ett statligt program för uppföljning av kalkning i sjöar och vattendrag enligt förordningen (1982:840) om statsbidrag till kalkning av sjöar och vattendrag. Planering, genom- förande och uppföljning styrs av Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter. Av dessa föreskrifter framgår bl.a. att länsstyrelserna ska planera och följa upp den kalkningsverksamhet som bedrivs i länet.3 Programmet avser uppföljning av åtgärder och är inte miljö- övervakning enligt den definition som har tagits fram inom utred- ningen. (Se kapitel 3). Källa: Vattenmyndigheterna, e-brev, . 31 och 3 §§ Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter om kalkning av sjöar och vattendrag, HVMFS 2013:27 utifrån delegation i 11§ förordningen (1982:840) om statsbidrag till kalkning av sjöar och vattendrag. I bilagorna 6 och 7 finns kartor över de stationer som används för löpande övervakning av ytvatten i norra respektive och som finns registrerad i VISS. I bilaga 8 redovisas övervakning av grundvatten som ingår i vattenförvaltningen och som finns registrerad i VISS. Kartan visar antal vattenförekomster som övervakas men i en vattenförekomst kan det finns flera övervakningsstationer. Övervakning i mindre grundvattenmagasin ingår inte. Även uppgifter om råvattenkontroll är inte inlagd för alla kommunen. Enligt de uppgifter som finns i VISS om grundvatten genomförs övervakning av den kemiska statusen främst genom råvattenkontroll där av övervakningsstationerna ingår i kommunernas kontroll. Övervakningen genomförs ofta i anslutning till vatten- verket och syftar till att säkerställa råvaran till dricksvattenproduk- tionen. Den regionala miljöövervakningen svarar för , den nationella miljöövervakningen svarar för och övervak- ning som ingår i uppföljningen av förorenad mark inom det så kallade EBH-arbetet svarar för . Sammantaget visar figuren och kartorna att det bedrivs en om- fattande övervakning och kontroll av vatten samt uppföljning av åtgärder (kalkeffektuppföljning) i . Dessutom framgår att en stor del av det underlag som ingår i rapporteringen enligt ram- direktivet för vatten är uppgifter som samlas in av andra skäl än att följa miljötillståndet t.ex. beredning av dricksvatten och uppföljning av åtgärder. Enligt uppgifter som har framkommit i utredningen finns ytterligare data från både aktörer inom och utom staten som skulle kunna användas för att beskriva och analysera tillståndet i vatten- miljön. Det finns dock ingen samlad kunskap om hur mycket data som finns och användningen av sådan data. (Se vidare kapitlen 10–13.) Både Havs- och vattenmyndigheten och vattenmyndigheterna anser att den nuvarande miljöövervakningen av vatten, inklusive den akvatiska övervakning av arter och habitat, inte tillgodoser de krav som följer av rapporteringsskyldighet till EU och övriga internationella åtaganden.4 Vattenmyndigheterna menar att kvaliteten på övervakningen varierar. Det innebär exempelvis att alla parametrar som behöver övervakas för att tillgodose krav enligt EU-lagstiftning 4Havs- och vattenmyndigheten, e-brev . inte övervakas eller att övervakningen inte bedrivs i tillräcklig om- fattning.5 har vidare fått kritik av för att den svenska övervakningen av vatten inte uppfyller de krav som följer av ramdirektivet för vatten.6 5.1.2Övervakning av vatten – skattning av aktörernas kostnader Vattenmyndigheterna har skattat kostnaderna för vattenrelaterad övervakning med anledning av rapporteringen till kommissionen i enlighet med ramdirektivet för vatten 2000/60/EG. Denna skattning gjorde 2012. Mer aktuella uppgifter saknas. Kostnaderna har beräk- nats utifrån de uppgifter som fanns i VISS vid denna tidpunkt.7 Av vattenmyndigheternas skattning framgick att de totala kost- naderna för övervakning av ytvatten och grundvatten var knappt 165miljoner kronor 2012. Utöver dessa kostnader tillkommer kost- nader för övervakning av utsjön eftersom havsområden inte om- fattas av ramdirektivet för vatten. Kostnaderna för den samordnade recipientkontrollen skattades till vilket var den enskilt största kostnaden för övervakning av vattenförekomster. 35procent av de totala kostnaderna. Därefter följer nationell statlig miljöövervakning med , vilket motsvarade Kostnaderna för kalkeffektuppföljningen var cirka 28 mil- joner kronor och den svarade för av den totala kostnaden. Den regionala miljöövervakningen av vatten uppgick till cirka 20miljoner kronor och recipientkontrollen till vilket motsvarade av de totala kost- naderna. Kommunernas kostnader var eller av de totala kostnaderna. 5Vattenmyndigheterna och länsstyrelserna, Anpassning av övervakningen till ramdirektivet för vatten, Vattenmyndigheternas förslag till strategi och e-brev . 6https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/PDF/ ?uri=SWD:2019:57:FIN&qid=1551205988853&from=EN 7Vattenmyndigheterna och länsstyrelserna Anpassning av övervakning till ramdirektivet för vatten Vattenmyndigheternas förslag till strategi. 5.2Regler som styr utformningen av främst den statliga miljöövervakningen De grundläggande kraven på miljöövervakning av vattenmiljöer följer av ett antal EU-direktiv. De är framför allt ramdirektivet för vatten, (2000/60/EG), dotterdirektiv till ramdirektivet,8 havsmiljö- direktivet (2008/56/EG) och nitratdirektivet (91/676/EEG). Där- utöver finns krav på biogeografisk uppföljning enligt Art- och habitat- direktivet (92/43/EEG) samt övervakning av badvattenkvalitet enligt badvattendirektivet (2006/7/EG). Se vidare kapitel 7 när det gäller Art- och habitatdirektivet. EU:s lagstiftning har genomförts och kompletterats genom främst , vattenförvaltningsförordningen, havsmiljöför- ordningen och föreskrifter från myndigheter. När det gäller badvatten är kommunerna ansvariga för över- vakning enligt badvattenförordningen (2008:218). Havs- och vatten- myndigheten har utfärdat föreskrifter och allmänna råd som ska tillämpas på de badvatten som kommunerna har förtecknat i sina badvattenregister.9 Därutöver finns en svensk förordning om invasiva främmande arter (SFS 2018:1939), som kompletterar EU:s förordning (Direktiv /43 EEG 1992). EU:s s.k. takdirektiv10 har vidare krav på rapportering av ekosystemövervakning. Inom detta område behövs en ny typ av koordinering, eftersom bl. a. skog, vatten och mark ska övervakas i fråga om luftföroreningars negativa effekter på dem (se vidare ka- pitel 8). 8Grundvatten (2006/118/EG), prioriterade ämnen i ytvatten (2008/105/EG) och kvalitets- krav på kemiska analyser och på laboratorier som anlitas för övervakningen (2009/90/EG). 9Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter och allmänna råd om badvatten, HVMFS 2012:14. 10Europarlamentets och Rådets direktiv (EU) 2016/2284 om minskning av nationella utsläpp av vissa luftföroreningar, om ändring av direktiv /35/EG och om upphävande av direktiv /81/EG. 5.2.1Ramdirektivet för vatten och det svenska genomförandet Ramdirektivet för vatten 2000/60/EG, syftar till att en långsiktigt hållbar förvaltning av vattenresurserna ska uppnås. Direktivet kom- pletteras av tre så kallade dotterdirektiv: •ett för grundvatten (Direktiv /118/EG) •ett för prioriterade ämnen i ytvatten (Direktiv /105/EG) •ett tekniskt direktiv om kvalitetskrav på kemiska analyser och på laboratorier som anlitas för övervakningen (Direktiv /90/EG). Sammantaget omfattas grundvatten, alla sjöar, vattendrag, och kust- vatten av dessa direktiv. Även skyddade områden ingår i vattenför- valtningsförordningen. Samtliga ytvattenförekomster i inlands- och kustvatten ska enligt direktiven uppnå god kemisk och ekologisk status eller, för kraftigt modifierade och konstgjorda vatten, god ekologisk potential. Grund- vatten ska uppnå god kemisk och kvantitativ status.11 Data från miljöövervakningen behövs inom vattenförvaltningen bl.a. för att komplettera påverkansanalysen, bedöma långsiktiga för- ändringar och statusen på vatten i form av så kallad statusklassi- ficering. Arbetet med vattenförvaltning drivs i förvaltningscykler , där olika arbetsmoment återkommer. Den första cykeln avsluta- des 2009, den andra 2015 och den innevarande 2021. En cykel inleds med att vatten kartläggs utifrån bl.a. befintlig övervakning. Under- laget används sedan för att bedöma och klassificera vattnets tillstånd och påverkan, fastställa miljökvalitetsnormer och vilka åtgärder som behöver vidtas för att nå god vattenkvalitet. För arbetet upprättas förvaltningsplaner.12 11Europaparlamentets och rådets direktiv /60/EG om upprättande av en ram för gemen- skapens åtgärder på vattenpolitikens område. 12www.havochvatten.se/hav/samordning--fakta/miljomal-- direktiv/vattendirektivet/vattendirektivet.html, . Vattenförvaltningsförordningen och den svenska strategin EU:s ramdirektiv för vatten genomfördes i genom , vattenförvaltningsförordningen (2004:660) och för- ordningen (2017:868) med länsstyrelseinstruktion. När det gäller den övervakning som behövs enligt ramdirektivet för vatten har utgått från befintliga övervakningsprogram och i så stor utsträckning som möjligt anpassat dessa till vattenför- valtningens behov. Någon analys som resulterat i nya programför- slag har inte gjorts.13 Grundvatten, sjöar, vattendrag och kustvatten delas in i vatten- förekomster. Indelningen genomförs baseras på bl.a. storlekskriterier. En vattenförekomst är sjöar som har en yta som är minst 0,5 kvadrat- kilometer och vattendrag som har tillrinningsområde större än eller lika med 10 kvadratkilometer.14 Allt kustvatten är också indelat i vattenförekomster. Vatten som inte är vattenförekomster kallas övrigt vatten.15 När det gäller grundvattenförekomster omfattas grundvatten där uttaget av grundvatten är större än /dygn, alternativt så för- sörjer grundvattenförekomsten fler än 50 personer, eller medger framtida sådan användning. Grundvattenförekomster kan vara mindre om mänsklig påverkan kan medföra betydande skadlig inver- kan på akvatiska eller terrestra ekosystem.16 Det finns en generell bestämmelse i vattenförvaltningsförord- ningen (artikel 8) om att varje vattenmyndighet ska se till att ett program för övervakning av vattnets tillstånd i vattendistriktet som avses upprättas och genomförs i enlighet med ramdirektivet för vatten. I vattenförvaltningsförordningen finns också bemyndiganden till Havs- och vattenmyndigheten och SGU att meddela föreskrifter om programmens innehåll och genomförande.17 Det finns föreskrifter 13Vattenmyndigheterna, SGU, , Havs- och vattenmyndigheten och läns- styrelserna Full koll på våra vatten, Handlingsplan för arbetet med övervakning enligt vatten- förvaltningens behov s. 7. 14Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter om kartläggning och analys av ytvatten enligt förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön, HVMFS 2017:20. 15www.vattenmyndigheterna.se/Sv/introduktion-till-vattenforvaltning/indelning-och- f%c3%b6ruts%c3%a4ttningar/indelning-av-vatten/Sidor/default.aspx hämtad . 16Sveriges geologiska undersöknings föreskrifter om kartläggning och analys av grundvatten, (SGU-FS 2013:1). 177 kap. 1–3 §§ Vattenförvaltningsförordningen (2004:660). om övervakning av ytvatten (HVMFS 2015:26) och grundvatten (SGU-FS 2014:1) Inom vattenförvaltningen har man delat in miljöövervakningen i kontrollerande, operativ och undersökande övervakning i enlighet med ramdirektivet för vatten.18 Kontrollerande övervakning ska ge en generell beskrivning och en representativ bild av vattenstatusen i varje vattendistrikt eller avrinningsområde. Den kontrollerande övervakningen ska även användas för att bedöma långsiktiga förändringar av naturliga för- hållanden och av storskalig mänsklig påverkan. Operativ övervakning ska genomföras för att fastställa statusen på de grundvatten- och ytvattenförekomster som bedöms ligga i riskzonen för att en miljökvalitetsnorm inte ska kunna följas och för att följa upp ifall de åtgärdsprogram som satts in uppnår önskad effekt och mål. Den undersökande övervakningen omfattar övervakningsinsatser vid t.ex. olyckor eller i en ytvattenförekomst där man inte känner till orsakerna till att god status inte uppnås eller uppnåtts. I den under- sökande övervakningen ingår att samla in uppgifter om vilka faktorer som påverkar vattenförekomsten. Detta innebär att den undersök- ande övervakningen i huvudsak är en annan verksamhet än miljö- övervakning enligt utredningens definition. I bilaga 4 finns en genomgång av direktivets övervakningsformer samt föreskrifterna från Havs- och vattenmyndigheten och SGU om dessa. 5.2.2Havsmiljödirektivet, de regionala havskonventionerna och havsmiljöförordningen Havsmiljödirektivet (2008/56/EG) har antagits för att främja havs- miljön i EU. Målet är att uppnå en god miljöstatus i haven. Direktivet täcker i huvudsak medlemsländernas havsområden från baslinjen ut till den yttre gränsen av den ekonomiska zonen, d.v.s. maximalt 200 nautiska mil.19 Varje medlemsland ska utveckla 187 kap. 1–3 §§ Vattenförvaltningsförordningen (2004:660). 19En baslinje definieras av skärgårdens yttersta uddar, inklusive land som kommer fram vid lågvatten. Baslinjen har en central roll inom havsrätten och i havs- rättskonvention (UNCLOS). Den utgör utgångspunkt för att beräkna territorialhavets bredd och för att bestämma de yttre avgränsningslinjerna för statens maritima zoner. en marin strategi för sina egna vatten inom respektive område. För svensk del avses respektive och . I direktivet fastställs att medlemsstaterna i de berörda regionerna ska vara koordinerade och enhetliga i sitt genomförande av direktivet. De befintliga formerna för samarbete Ospar (Oslo-Pariskonven- tionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten) och Helcom (Helsingforskonventionen för skydd av miljö) ska utnyttjas så lång som möjligt. De regionala havskonventionerna Helcom och Ospar kom till för att skydda miljön och den biologiska mångfalden i haven i respektive region. Helcoms och Ospars huvuduppgifter är bl.a. att redovisa den belastning av gödande ämnen och miljögifter som når havet från respektive omgivande land. För Helcom omfattas även den trafiken. I Helcoms och Ospars uppgifter ingår vidare att utforma övervakningsprogram och välja lämpliga indikatorer för att följa upp utvalda miljökvalitetsmål. I konventionerna finns nya indikatorer som ska kunna svara mot både konventionernas mål och den rappor- tering som krävs av EU:s medlemsstater enligt havsmiljödirektivet. Havsmiljödirektivet är genomfört i svensk lagstiftning genom havsmiljöförordningen (2010:1341) som omfattar förvaltningen av kvaliteten på havsmiljön. Syftet med förordningen är att upprätthålla eller nå en god miljöstatus i havsmiljön. Havs- och vattenmyndigheten ska enligt förordningen se till att ett program för löpande övervakning av miljötillståndet i havs- områdena och tas fram. Myndigheten ska också fastställa övervakningsprogrammen och se till att de genomförs.20 5.3Krav i övrig reglering 5.3.1Nitratdirektivet och svensk rätt Enligt EU:s nitratdirektiv /676/EEG ska varje medlemsland iden- tifiera områden där det finns vatten som är känsliga för föroreningar och även upprätta särskilda åtgärdsprogram för dessa områden. även utgångspunkt för att fastställa avgränsningslinjer inom vatten- och havsmiljöförvalt- ningen på basis av EU-direktiv. Nautisk mil är den längdenhet som används internationellt inom sjöfart och luftfart. Inom sjöfart används även begreppet sjömil. 20Havsmiljöförordning (2010:1341) och förordning om ändring i havsmiljöförordningen (2010:1341). Syftet med EU:s nitratdirektiv (91/676/EEG) är att minska jord- brukets påverkan av nitrat på yt- och grundvatten, och halten i grundvatten får inte överstiga /l. har avgränsat särskilt nitratkänsliga områden för att uppfylla nitratdirektivets krav. Av direktivet framgår att huvudorsaken till föroreningen från diffusa källor av gemenskapens vattenområden är nitrater som här- rör från jordbruket. För att bl.a. skydda människors hälsa, levande resurser och akvatiska ekosystem är det nödvändigt att minska den vattenförorening som orsakas eller framkallas av nitrater från jord- bruket och att förhindra ytterligare sådan förorening. Nitrathalten i ytvatten och grundvatten ska övervakas på utvalda mätplatser, så att det blir möjligt att fastställa omfattningen av nitratförorening och övergödning av vatten. Enligt direktivet ska övervakning bedrivas med upprepning vart fjärde eller . Den ska omfatta ytvatten på provtagningsplatser som är representativa för medlemsstaternas ytvatten. När det gäller bl.a. känsliga områden ska prov tas i prov- tagningsplatser för ytvatten minst en gång och oftare med stor vattenföring. För grundvatten anges att provtagningsplatser som är representativa för medlemsstatens grund- vattenförande skikt, ska prov tas med jämna mellanrum. Dessutom ska graden av övergödning undersökas i ytvatten, flodmynningar och kustvatten . Direktivet anger också att medlemsstaterna ska utarbeta och genomföra lämpliga över- vakningsprogram för att utvärdera effekten av åtgärdsprogram. Det kan handla om övervakning i vatten men också om att följa genom- förandet av åtgärder och kvävehalter i marken.21 I har nitratdirektivet införlivats i svensk rätt genom miljö- balken (1998:808) och förordningar och föreskrifter till . I förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket specificeras bl.a. att ska ta fram underlag för rapportering enligt artikel 3.4 och artikel 10 i direktivet. I de delar rapporteringen avser resultat från övervakning av vatten grundar den sig på den befintliga övervakningen. har ett återkommande regeringsuppdrag att ta fram underlag för översyn av nitratkänsliga områden enligt nitrat- direktivet och rapporterar även till EU efter att regeringen beslutat om eventuella förändringar i områdena. 21Rådets direktiv om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket 91/676/EEG. Myndigheten använder mätdata från programområdena Sötvatten (nationell och regional miljöövervakning för vattendrag, sjöar och grundvatten), Jordbruksmark (typområden och observationsfält) för att genomföra översynen. Även data för yt- och grundvatten från används.22 5.4.1Miljökvalitetsmål och ansvariga myndigheter Underlag från miljöövervakning är väsentliga för uppföljning av miljökvalitetsmålen. Av 16 miljökvalitetsmål är 7 vattenrelaterade. Havs- och vattenmyndigheten ansvarar för att samordna uppfölj- ning, utvärdering och rapportering av tre vattenrelaterade miljökvali- tetsmål, Ingen övergödning, Levande sjöar och vattendrag och Hav i balans samt levande kust och skärgård. har ett utpekat ansvar för två mål, Bara naturlig försurning och Ett rikt växt- och djurliv. har också ett samordningsansvar för rapporteringen av uppföljningen av miljökvalitetsmålen i förhållande till övriga myndigheter. SGU är ansvarig för miljökvalitetsmålet Grundvatten av god kvalitet och Kemikalieinspektionen är ansvarig för Giftfri miljö. Med undantag för Kemikalieinspektionen har de målansvariga myndigheterna ansvar som relateras till miljööver- vakning. På den regionala nivån ska länsstyrelserna samordna det regionala mål- och uppföljningsarbetet i förhållande till bl.a. miljökvalitets- målen.23 Se även kapitel 2 för myndigheternas uppgifter i miljömåls- systemet. I anslutning till regeringens resultatredovisning av flera miljö- kvalitetsmål i budgetpropositionen uppmärksammades betydelsen av miljöövervakning av vatten. Regeringen nämner att övervakning behövs för att bl.a. bedöma miljötillståndet, ge säkrare statusklassificeringar av vattnet och säkerställa effektiva åtgärder. Regeringen konstaterade att miljöövervakning är ett krav enligt ramdirektivet för vatten. Enligt regeringen har de förstärkningar av anslaget som har gjorts syftat till att bl.a. göra det möjligt 22Jordbruksverket, Översyn av nitratkänsliga områden , rapport 2018:29 och intervju . 23Förordningen (2017:868) med länsstyrelseinstruktion. att ta fram ett bättre underlag för uppföljning av miljökvalitetsmålen och för att tillgodose behov av uppföljning inom vattenförvalt- ningen. Förstärkningar av anslaget har inte kopplats till särskilda uppdrag iregleringsbreven till Havs- och vattenmyndigheten. Däremot läm- nade regeringen ett särskilt uppdrag i regleringsbrevet till Havs- och vattenmyndigheten som innebar att myndigheten skulle föreslå en organisation och system för att säkerställa god data- tillgänglighet för yt- och grundvattendata. Detta gällde provtagning och mätning utförd inom den samordnade recipientkontrollen av verksamhetsutövare och som var betydelsefulla för exempelvis miljö- kvalitetsmålen, för yt- och grundvattenförvaltningen och för den internationella rapporteringen.24 (Se vidare kapitel 12.) SGU både har och har haft särskilda uppdrag när det gäller grund- vatten som har angivits i regleringsbrev till myndigheten. Som tidigare framgått ska vattenmyndigheterna se till att program för övervakning av vattnets tillstånd i respektive distrikt upprättas. Programmen ska revideras minst vad sjätte år. är indelat i fem vattendistrikt och i varje distrikt har regeringen utsett en länsstyrelse att vara vattenmyndighet. Det är länsstyrelserna i , , , och som är vattenmyndigheter. har ett beredningssekretariat som hjälper vattenmyndigheten med vattenförvaltningsarbetet i länet. De ska, tillsammans med vatten- myndigheterna, ta fram kunskapsunderlag och lämna förslag till miljökvalitetsnormer, övervakningsprogram och åtgärdsprogram för alla avrinningsområden.