sou · H7B31 · 2019-01-15 00:00:00 — Vi har i avsnitt 7.3.2 föreslagit att artikel 5 genomförs genom ett tillägg till 8 kap. 6 § lagen om genetisk integritet. Artikel 7.1 avser straffansvar för den som rekryterar en donator eller en mottagare till ett organ. Genom att bestämmelsen i 8 kap. 6 § lagen om genetisk integritet utvidgas till att omfatta också ansvar för försök till brott uppfylls kraven i artikel 7.1. Artikel 7.2 och 7.3 uppfylls enligt vår bedömning genom de svenska mutbrotten i 10 kap. 5 a och 5 b §§ . Straffskalan för tagande och givande av muta i 10 kap. 5 a och 5 b §§ är böter eller fängelse i högst . För dessa brott finns också en särskild straffskala för grovt brott där påföljden ska bestämmas till fängelse i lägst och högst . nämnda straffskalor medger att påföljder kan dömas ut som motsvarar konventionens krav på straff som återspeglar brottens allvar. För att genomföra artikel 8 som avser beredning, bevarande, förvaring, transportering, överföring, mottagande, import och export av olagligt tagna organ har vi föreslagit ett hanteringsförbud i anslutning till 8 kap. 6 § lagen om genetisk integritet. Gärningar enligt det nya brottet framstår som mindre straffvärda än de gärningar som omfattas av 8 kap. 6 § lagen om genetisk integritet. Detta ska avspeglas i straffskalan. Mot denna bakgrund bör straffskalan vara böter eller fängelse i högst . Slutligen ska sägas något om straffskalorna för medhjälp och försök till brott som regleras i artikel 9 i konventionen. När det gäller medverkan till brott är huvudregeln att varje medverkande ska straffas efter samma straffskala som gäller för den som ensam utfört brottet. Enligt 23 kap. 5 § finns dock en möjlighet att bestämma ett lägre straff än vad som framgår av straffskalan för det aktuella brottet. För försök finns en särskild bestämmelse i 23 kap. 1 § andra stycket . Där sägs att straff för försök bestäms 32Vi redogör för denna bedömning i avsnitt 7.3.1 under . Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen högst till vad som gäller för fullbordat brott och må inte sättas under fängelse, om lägsta straff för det fullbordade brottet är fängelse eller däröver. Med andra ord kan påföljden både vad gäller ansvar för medhjälp och försök i förekommande fall sättas under vad som är stadgat för det aktuella brottet. Detta innebär dock inga problem vad gäller förpliktelser enligt konventionen. Sammantaget är det vår bedömning att uppfyller konventionens krav på effektiva och avskräckande påföljder genom de nu nämnda befintliga straffskalorna och vårt förslag på straffskala för hanteringsförbudet. Artikel 12.2 gäller sanktioner och åtgärder för juridiska personer. Artikeln ålägger konventionsstaterna att vidta nödvändiga lagstiftnings- och andra åtgärder för att säkerställa att juridiska personer som ställs till ansvar i enlighet med artikel 11 drabbas av effektiva, proportionerliga och avskräckande påföljder. Påföljderna ska innefatta bötesstraff eller administrativa avgifter och kan även inbegripa andra påföljder så som exempelvis a)tillfälligt eller permanent näringsförbud, b)rättslig övervakning, eller c)rättsligt beslut om avveckling av verksamheten. I förklaranderapporten (punkt 83) sägs att listan vare sig är obligatorisk eller uttömmande. En konventionsstat är därmed i sin fulla rätt att inte tillämpa någon av dessa åtgärder och har möjlighet att överväga andra åtgärder. I svensk rätt finns bestämmelser om företagsbot för brott som begåtts i utövningen av näringsverksamheten i 36 kap. 7–10 a §§ . 33 Enligt 7 § ska för brott som begåtts i utövningen av näringsverksamhet, på yrkande av allmän åklagare, näringsidkaren åläggas företagsbot, om det för brottet är föreskrivet strängare straff än penningböter och näringsidkaren inte har gjort vad som skäligen 33Notera att Utredningen om vissa frågor om företagsbot föreslagit vissa ändringar av bestämmelserna om företagsbot i betänkandet En översyn av lagstiftningen om företagsbot (SOU 2016:82). Förslagen har ännu inte lett till lagstiftning. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen kunnat krävas för att förebygga brottsligheten. Samma sak gäller om brottet har begåtts av en person i ledande ställning grundad på befogenhet att företräda näringsidkaren eller fatta beslut på näringsidkarens vägnar eller en person som annars haft ett särskilt ansvar för tillsyn eller kontroll i verksamheten. Det sagda gäller dock inte om brottsligheten var riktad mot näringsidkaren. Uttrycket näringsidkare har samma innebörd som på andra håll i lagstiftningen. Därmed avses således varje fysisk eller juridisk person som yrkesmässigt bedriver verksamhet av ekonomisk art, oavsett om denna är inriktad på vinst eller inte. Till de juridiska personer som bedriver näring hör i första hand sådana rättssubjekt som har bildats för ändamålet, exempelvis det stora flertalet aktiebolag samt ekonomiska föreningar och vissa stiftelser. Även statliga och kommunala bolag faller in under begreppet. Detsamma gäller såväl statliga som kommunala affärsdrivande verk liksom andra statliga och kommunala förvaltningsmyndigheter som bedriver näringsverksamhet. Företagsbot kan som sägs ovan alltså aktualiseras endast om det har begåtts ett brott i utövningen av näringsverksamhet. Samtliga objektiva och subjektiva rekvisit i ett straffstadgande måste vara uppfyllda. Det kan vara fråga om både brottsbalksbrott och brott enligt specialstraffrätten. Något krav på att gärningsmannen åtalas för brottet eller ens identifieras uppställs inte.35 Exempel på att näringsidkaren inte har gjort vad som skäligen kunnat krävas för att förebygga brottsligheten är bristande rutiner och kontroller till förebyggande av brott.36 Företagsbot ska enligt 8 § fastställas till lägst och högst . När storleken av företagsbot bestäms ska, med beaktande av straffskalan för brottet, särskild hänsyn tas till den skada eller fara som brottsligheten inneburit samt till brottslighetens omfattning och förhållande till näringsverksamheten. Skälig hänsyn ska också tas till om näringsidkaren tidigare ålagts att betala företagsbot. Detta framgår av 9 §. 10 § innehåller vissa regler om jämkning av företagsbot. En företagsbot får sättas lägre än vad som borde ha skett med tillämpning av 9 §, om brottet medför annan betalningsskyldighet eller särskild rättsverkan för näringsidkaren och 1985/86:23 s. 62. 1985/86:23 s. 62 f. 2005/06:59 s. 60. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng. Samma sak gäller om näringsidkaren efter förmåga försökt förebygga, avhjälpa eller begränsa de skadliga verkningarna av brottet, om näringsidkaren frivilligt angett brottet eller om det annars finns särskilda skäl för jämning. Om det är särskilt påkallat med hänsyn till något av de skäl som har angetts, får en företagsbot efterges. Av 10 a § framgår att, om ett brott som kan föranleda företagsbot har begåtts av oaktsamhet och inte kan antas föranleda annan påföljd än böter, brottet får åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Det saknas skäl att frångå regeringens tidigare bedömning att reglerna om företagsbot uppfyller kraven enligt bestämmelser i andra instrument som motsvarar konventionens bestämmelser om juridiska personer ansvar (se avsnitt 7.3.8). I sammanhanget ska något sägas även om näringsförbud eftersom artikel 12.2 anger just tillfälligt eller permanent näringsförbud som exempel på en åtgärd som kan tillämpas för juridiska personer. I svensk rätt är det endast fysiska personer som kan meddelas näringsförbud. Bestämmelser om detta finns i lagen (2014:836) om näringsförbud. Ett beslut om näringsförbud innebär att en näringsidkare begränsas i rätten att bedriva eller ta del i näringsverksamhet enligt 1 §. Bestämmelserna ska enligt 2 § tillämpas på enskilda näringsidkare och på dem som utåt har framträtt som ansvariga för en enskild näringsverksamhet. Bestämmelserna ska tillämpas också på dem som faktiskt har utövat ledningen av en näringsverksamhet som en juridisk person har bedrivit enligt 3 §. I 3 § anges också i punktform att bestämmelserna alltid ska tillämpas på vissa befattningshavare, till exempel ledamöter och suppleanter i styrelsen samt verkställande direktör och vice verkställande direktör i aktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag (p 3). Förutsättningar för näringsförbud på grund av brott framgår av 4 §. Där sägs att den som grovt åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamheten och därvid har gjort sig skyldig till brottslighet som inte är ringa ska meddelas näringsförbud, om ett sådant förbud är påkallat från allmän synpunkt. Vid bedömningen av om näringsförbud är påkallat från allmän synpunkt ska rätten enligt 8 § särskilt ta hänsyn till om åsidosättandet har varit systematiskt, syftat till betydande eller orsakat eller varit ägnat att orsaka betydande skada. Rätten ska även beakta om näringsidkaren har dömts för brott i näringsverksamhet. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen 10 § anges att näringsförbud ska meddelas för , lägst tre och högst . Förbudet gäller från det att beslutet om näringsförbud vinner laga kraft. Om det har meddelats ett tillfälligt näringsförbud, får rätten bestämma en kortare förbudstid än . Någon möjlighet till permanent näringsförbud finns inte i svensk rätt. Sammanfattningsvis kan sägas att de svenska reglerna om företagsbot uppfyller konventionens krav på påföljder för juridiska personer. Därtill finns enligt svensk rätt även möjlighet att tillämpa bestämmelser om näringsförbud för fysiska personer i de situationer som anges ovan. Beslag, förverkande och möjlighet att stänga inrättning Artikel 12.3 är uppdelad i två punkter. I den första punkten, a, sägs att konventionsstaterna ska vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder för att tillåta beslag och förverkande av som härrör från brott som avses i konventionen eller egendom vars värde motsvarar sådan . Enligt förklaranderapporten (punkt 84) ska denna artikel ses i ljuset av konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott37 och konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott och om finansiering av terrorism38. har tillträtt båda dessa konventioner.39 Be- greppen förverkande, och egendom definieras inte särskilt i konventionen men ska enligt förklaranderapporten (punkt 86) ha den innebörd som framgår av artikel 1 i konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott. Med förverkande avses sådant straff eller annan åtgärd beslutad av domstol efter rättegång på grund av brottslig gärning eller brottsliga gärningar som innebär slutgiltigt berövande av egendom. Med avses varje ekonomisk fördel eller besparing som kommer av en brottslig gärning. Hit räknas alla former av egendom. 37Convention on Laundering, Search, Seizure and Confiscation of the Proceeds from Crime (ETS No. 38Convention on Laundering, Search, Seizure and Confiscation of the Proceeds from Crime and on the Financing of Terrorism (CETS No. 1995/96:49 och prop. 2013/14:121. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen Iformuleringen av punkten beaktas eventuella skillnader i den nationella lagstiftningen mellan länder i fråga om vilka typer av egendom som kan förverkas efter ett brott. Det går att förverka föremål som utgör (direkt) av brott eller annan egendom tillhörande förövaren som, trots att den inte har erhållits som en direkt följd av brottet, har ett värde som motsvarar den direkta vinningen av brottet (ersättningstillgångar). Egendom ska i detta sammanhang därför tolkas som alla typer av egendom, såväl fysiska som icke fysiska, av fast eller lös natur, samt juridiska handlingar eller urkunder som styrker äganderätten till eller rättigheter knutna till sådan egendom. I svensk rätt finns bestämmelser om beslag i 27 kap. . Enligt 27 kap. 1 § får föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott eller vara avhänt någon genom brott eller förverkat på grund av brott tas i beslag. Detsamma gäller föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om förverkande av utbyte av brottslig verksamhet enligt 36 kap. 1 b § . Bestämmelser om förverkande finns i 36 kap. . En- ligt 36 kap. 1 § ska utbyte av brott enligt balken förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott, om mottagandet utgör brott enligt balken. I stället för det mottagna får dess värde förklaras förverkat. Om inte annat är särskilt föreskrivet, ska bestämmelserna tillämpas också i fråga om utbyte av ett brott och ersättning för kostnader i samband med ett brott enligt annan lag eller författning, om det för brottet är föreskrivet fängelse . 2 § innehåller bestämmelser om förverkande av hjälpmedel vid brott med mera. Det kan här noteras att de brott som enligt våra bedömningar och förslag uppfyller konventionens krav på kriminalisering är antingen brott som återfinns i , straffstadgandet i 8 kap. 6 § lagen om genetisk integritet med vissa föreslagna tillägg och det nya hanteringsförbudet. Straffskalan i 8 kap. 6 § lagen om genetisk integritet är böter eller fängelse i högst . Vi har föreslagit att straffskalan för hanteringsförbudet, som genomför artikel 8, ska vara böter eller fängelse i högst . Därmed omfattas de brott som anges i konventionen av de svenska förverkandebestämmelserna. Vid bedömningen av om det är uppenbart oskäligt att förklara utbyte av ett brott förverkat ska bland andra omständigheter beaktas Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen om det finns anledning att anta att skadeståndsskyldighet i anledning av brottet kommer att åläggas eller annars bli fullgjord enligt 36 kap. 1 a § . Begreppet ”utbyte av ett brott eller av brottslig verksamhet” får sin förklaring i 1 c §. Vid förverkande ska detta begrepp avse även egendom som har trätt i stället för utbyte, avkastning av utbyte samt avkastning av det som trätt i stället för utbyte. 4 § innehåller särskilda bestämmelser för brott som är begånget i utövningen av näringsverksamhet. Om det till följd därav uppkommit ekonomiska fördelar för näringsidkaren, ska värdet därav förklaras förverkat även när det inte följer av 1 eller 2 § eller annars är särskilt föreskrivet. Detta gäller dock inte om förverkande är oskäligt. Vid bedömningen av om så är förhållandet ska bland andra omständigheter beaktas om det finns anledning att anta att annan betalningsskyldighet som svarar mot de ekonomiska fördelarna av brottet kommer att åläggas näringsidkaren eller annars fullgöras av denne. 4 § innehåller även en bestämmelse om bevislättnad. Om bevisning om vad som ska förklaras förverkat inte alls eller endast med svårighet kan föras, får värdet uppskattas till ett belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Hos vem förverkande till följd av ett brott av egendom eller dess värde får ske anges i 5 §. Bestämmelsen återges inte närmare här. Svensk lagstiftning uppfyller konventionens krav i denna del. Möjlighet att stänga inrättning Den andra punkten, b, i artikel 12.3 rör möjligheten att stänga en ”inrättning” där kriminell verksamhet som omfattas av konventionen förekommit. Liknande bestämmelser finns i artikel 23.4 i konvention mot människohandel40 och artikel 27.3 i konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp.41 har tillträtt bägge dessa konventioner.42 Artikeln i denna del stadgar att varje part ska vidta nödvändiga lagstiftnings- och andra åtgärder för att göra det möjligt att tillfälligt eller permanent stänga en inrättning som har använts för att begå 40Council of Europé Convention on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 41Council of Europe Convention on the Protection of Children against Sexual Exploitation and Sexual Abuse, CETS nr. 2009/10:152 och prop. 2012/13:111. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen någon av de gärningar som straffbeläggs i enlighet med konventionen utan att detta påverkar rättigheter för tredje part i god tro. Alternativt ska parterna i enlighet med tillämpliga bestämmelser i nationell lagstiftning göra det möjligt att neka gärningsmannen att utöva en yrkesverksamhet av relevans för begåendet av någon av de gärningar som straffbeläggs i enlighet med konventionen. Om medicinska ingrepp sker i strid med hälso- och sjukvårdslagen, kan Inspektionen för vård och omsorg besluta att helt eller delvis förbjuda en verksamhet enligt 7 kap. 26–28 §§ patientsäkerhetslagen. Enligt 8 kap. 3 § patientsäkerhetslagen ska vidare en legitimation att utöva ett yrke inom hälso- och sjukvården återkallas bland annat om den legitimerade i eller utanför yrkesutövningen har gjort sig skyldig till ett allvarligt brott som är ägnat att påverka förtroendet för honom eller henne. En motsvarande bestämmelse finns avseende återkallelse av annan behörighet i 8 kap. 8 § (denna bestämmelse avser i första hand tidsbegränsade så kallade förordnandebehörigheter). Det kan även tänkas att överträdelser begås utan att hälso- och sjukvårdslagstiftning kan tillämpas. Mer generella bestämmelser finns i andra lagar. I 27 kap. 15 § anges att det för säkerställande av utredning av brott får vidtas åtgärder som innebär att bland annat byggnad stängs eller tillträde till visst område förbjuds. Möjlighet finns alltså att tillfälligt stänga sådana inrättningar som det talas om i artikeln. Att det vidtas åtgärder som regleras i 27 kap. 15 § inverkar inte på någon rättighet för en tredje man i god tro. Vidare finns bestämmelser i jordabalken som ger möjlighet att förverka en hyresrätt. I 12 kap. 42 § 9 jordabalken uttalas att hyresrätten till en lägenhet kan förverkas, om den helt eller väsentligt används för sådan näringsverksamhet eller liknande verksamhet som är brottslig eller där brottsligt förfarande ingår till en inte oväsentlig del eller används för tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Samma bestämmelse ska tillämpas på kooperativa hyresrätter enligt 1 § första stycket lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt. En motsvarande bestämmelse finns för bostadsrätter i 7 kap. 18 § 8 bostadsrättslagen (1991:614). Här kan också redovisas att det enligt 23 § polislagen (1984:387) finns möjlighet att till exempel stänga av eller förbjuda tillträde till hus, rum eller annat ställe, om det kan anses föreligga en särskild risk Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen för att något brott som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa kommer att förövas på viss plats. Vad gäller kravet på att gärningsmannen ska kunna vägras att utöva sådan verksamhet under vilket brottet har förövats finns reglering i lagen om näringsförbud. Dessa bestämmelser redovisas översiktligt i avsnittet om Juridiska personer. Regeringen har tidigare i förhållande till artiklar med ett liknande innehåll i konvention mot människohandel och konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp bedömt att de nu redovisade bestämmelserna innebär att uppfyller respektive konventions krav i detta avseende.43 Vi gör ingen annan bedömning. 7.3.10Försvårande omständigheter (artikel 13) Utredningens bedömning: Det behövs inte några lagändringar för att tillgodose de krav som gäller försvårande omständigheter. Artikel 13 rör försvårande omständigheter som ska beaktas när en påföljd ska bestämmas. Parterna ska vidta de lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder som krävs för att de omständigheter som räknas upp i artikeln i punkt a–e får beaktas som försvårande omständligheter när en påföljd för en gärning som straffbeläggs i enlighet med konventionen ska bestämmas. Omständigheterna ska beaktas i enlighet med den nationella rätten, i den mån de inte redan utgör en del av brottsrekvisiten. De omständigheter som anges i artikeln är a)att gärningen har lett till döden eller allvarlig fysisk eller psykisk skada för brottsoffret, b)att gärningen har begåtts av en person som missbrukade sin ställning, c)att gärningen har begåtts inom ramen för en kriminell organisation, 2009/10:152 och prop. 2012/13:111. Regeringens bedömning föregicks av betänkandena Människohandel och barnäktenskap – ett förstärkt straffrättsligt skydd (SOU 2008:41), se s. 278 f. och Sexualbrottslagstiftningen – utvärdering och reformförslag (SOU 2010:71), se s. 453 f. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen d)att gärningsmannen tidigare är dömd för gärningar som straffbeläggs i enlighet med konventionen, och e)att brottet har begåtts mot ett barn eller någon annan särskilt utsatt person. I förklaranderapporten (punkt 89) sägs att med skrivningen att omständigheterna får beaktas menas att de försvårande omständligheterna ska finnas tillgängliga och kunna tillämpas av en domstol utan att det finns något krav på att de ska tillämpas i varje enskilt fall. Dödsfall eller allvarlig skada (punkt a) Omständigheter som dödsfall eller allvarlig fysisk skada är exempel på omständigheter som i svensk rätt kan medföra att ett brott bedöms som grovt. Härutöver kan hänvisas till bestämmelsen i 29 kap. 1 § andra stycket . Där sägs att vid bedömningen av straffvärdet ska beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Det ska särskilt beaktas om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Utnyttjande av ställning (punkt b) Som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet ska enligt 29 kap. 2 § 4 , vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas om den tilltalade utnyttjat sin ställning eller i övrigt missbrukat ett särskilt förtroende. Brott inom ramen för en kriminell organisation (punkt c) Punkten c motsvaras i svensk rätt av 29 kap. 2 § 6 . In- om ramen för denna bestämmelse får som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet särskilt beaktas om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering. Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen brottslighet av samma slag (punkt d) brottslighet beaktas i svensk rätt enligt 29 kap. 4 § om återfall vid brott. Enligt bestämmelsen ska rätten vid straffmätningen, utöver brottets straffvärde, i skärpande riktning ta hänsyn till om den tilltalade tidigare gjort sig skyldig till brott, om inte förhållandet beaktas genom påföljdsvalet eller i tillräcklig utsträckning genom förverkande av villkorligt medgiven frihet. Vid denna bedömning ska särskilt beaktas vilken omfattning den tidigare brottsligheten haft, vilken tid som förflutit mellan brotten samt om den tidigare och den nya brottsligheten är likartade eller brottsligheten i båda fallen är särskilt allvarlig. Brott mot barn eller särskilt utsatt person (punkt e) Enligt förklaranderapporten (punkt 94) ska med barn förstås en person som är . Artikeln i denna del täcks in av 29 kap. 2 § 3 enligt vilken rätten som en försvårande omständighet särskilt kan beakta om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårighet att värja sig. Svensk rätt uppfyller genom den redovisade regleringen konventionens krav om försvårande omständigheter som kan beaktas vid påföljdsvalet. 7.3.11Tidigare domar (artikel 14) Utredningens bedömning: Det krävs inte några lagändringar för att tillgodose kravet att kunna beakta tidigare domar meddelade av annan part. Enligt artikel 14 ska varje part vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder för att skapa möjlighet att vid påföljdsbestämningen beakta lagakraftvunna domar som har meddelats av en annan Behovet av lagändringar och genomförande av konventionen part med avseende på gärningar som straffbeläggs i enlighet med konventionen.