sou · H7B346d3 · 2019-11-29 00:00:00 — Samma förutsättningar för att ta upp kredit som finns i nuvarande lag föreslås gälla som för de avtal som faller inom definitionen av ett valutaåterköpsavtal i den före- slagna riksbankslagen. För att undvika att känner sig begränsad av ett avtals juridiska beteckning föreslås alltså bestäm- melsen också omfatta krediter och andra liknande avtal. Motpartskretsen föreslås vara densamma som enligt gällande rätt. I avsnitt 30.4 gör kommittén bedömningen att den nuvarande be- stämmelsen att får ta upp kredit inte är avsedd att gälla i förhållande till andra motparter än centralbanker och BIS. Enligt kommitténs bedömning framstår det som okontroversiellt att på egen hand tillfälligt lånar från en annan central- bank när behöver utländsk valuta för att ska kunna finansiera sin verksamhet. Däremot bör inte kunna an- vända dessa medel utan någon begränsning i lag. Begränsningar i Riks- bankens handlingsfrihet regleras i stället i de bestämmelser som avser befogenheter avseende penningpolitik (se avsnitt 18.11) och dess befogenheter att i vissa situationer ge likviditetsstöd i utländsk valuta (se avsnitt 22.7.2) samt proportionalitetsprincipen (se avsnitt 13.5). Valutaåterköpsavtal får också användas för att för- stärka valutareserven. Valutaåterköpsavtal mellan och andra centralbanker 31.8.2Att tillgodose andra centralbankers behov av valuta Kommitténs förslag: För att tillgodose en annan centralbanks behov av valuta får ge kredit till eller ingå valutaåter- köpsavtal eller andra liknande avtal med den om bedömer att det tydligt förbättrar förutsättningarna för att ska uppnå målet att bidra till ett stabilt och effektivt finansiellt system. Om bedömer att det finns skäl att ingå ett avtal i andra fall får avtalet ingås bara om det god- känns av . Inom ramen för verksamheten i Banken för internationell be- talningsutjämning får lämna kredit till eller ingå valuta- återköpsavtal eller andra liknande avtal med Banken för interna- tionell betalningsutjämning. Avtal som tydligt bidrar till måluppfyllelse I situationer då en annan centralbank vill få tillgång till medel från kan det föreligga en utrikespolitisk eller säkerhetspoli- tisk dimension. koppling till verk- samhet kan i olika situationer vara mer eller mindre stark. Ett valuta- återköpsavtal med en annan centralbank kan i vissa fall också mot- verka allvarliga störningar i det finansiella systemet i . En sådan situation kan t.ex. föreligga då en bankkris riskerar att inträffa i ett land där svenska banker har betydande verksamhet eller exponeringar. Kommittén föreslår därför att ges befogenhet att, utan krav på godkännande, ingå valutaåterköpsavtal i syfte att till- godose andra centralbankers behov av valuta när det på ett tydligt sätt förbättrar förutsättningarna för att ska upp- nå målet att bidra till ett stabilt och effektivt finansiellt system. Detta ersätter kravet på valutapolitiskt syfte enligt gällande rätt. Valutaåterköpsavtal som ingår med syfte att bistå andra centralbanker kan påverka utrikespolitiska relationer. Detta kan vara särskilt känsligt när avtalet inte medför några tydliga effekter på finansiell stabilitet i . Om den finansiella stabiliteten i Valutaåterköpsavtal mellan och andra centralbanker inte bedöms på ett tydligt sätt kunna påverkas av att till- godoser en annan centralbanks behov av valuta anser kommittén att utrikespolitiska eller säkerhetspolitiska aspekter måste vägas in. Det behöver därför i en sådan situation noga övervägas om det är moti- verat att , genom , ingår ett valutaåterköpsavtal. I det övervägandet bör beaktas att det kan gynna långsiktiga intressen att medverka till valutaåterköpsavtal även om kortsiktiga skäl saknas. Det kan öka möjligheterna att ingå valuta- återköpsavtal när behöver sådana. Denna aspekt kan beaktas oavsett vilket organ i som godkänner ingående av ett speci- fikt valutaåterköpsavtal. Kommittén föreslår därför att ska lämna sitt godkänn- ande för att ska få ingå valutaåterköpsavtal i de fall där det inte tydligt förbättrar förutsättningarna för att ska uppnå målet att bidra till ett stabilt och effektivt finansiellt system. Däremot ställs inte längre krav på valutapolitiskt syfte som enligt gällande rätt. Kommittén bedömer att det är lämpligast att och inte regeringen ska godkänna avtalen. Skälen för detta är att det är riks- dagen som är huvudman. I samma riktning talar det för- hållandet att måste lämna sitt godkännande innan regeringen får ge ett lån till ett annat land (t.ex. lån till 2009). Om ombeds att ingå ett valutaåterköpsavtal och Riks- banken bedömer att det finns skäl att säga ja får be om godkännande för att få ingå avtalet. De skäl som Riks- banken lägger till grund för en framställning till behöver inte vara att det har samband med uppgifter. Det kan vara ett tillräckligt skäl att stödja den andra utföran- de av sina centralbanksuppgifter. Med kravet på ett godkännande följer inte någon möjlighet för att instruera att ingå ett valutaåterköpsavtal (eller annat liknande avtal) med en annan centralbank. För regeringens och del står andra verktyg till förfogande för det fall att det finns skäl att bistå ett annat land som befinner sig i en ekonomisk eller finansiell kris. Godkännandet är heller inte avsett att lämnas vid varje enskild transaktion utan det är det första avtalet (ramavtalet) som kräver godkännande. En förnyelse av ett valutaåterköpsavtal skulle dock kräva ett godkännande om inte annat framgår av initiala Valutaåterköpsavtal mellan och andra centralbanker Det kan exempelvis noteras att avtalen med central- bankerna på och i förnyades . För att ge ett konkret exempel på den föreslagna bestämmelsens tillämplighet noteras att de motiveringar som framgår av Riksban- kens beslut om att ingå valutaåterköpsavtal med central- bank 2015 (se avsnitt 31.5.1) inte ger intrycket av att be- dömde att avtalet skulle tydligt förbättra förutsättningar för att uppnå målet att bidra till ett stabilt och effektivt finansiellt system. Det är därför kommitténs bedömning att avtal med i var av sådan art att om en likadan situation skulle uppstå efter att den nya riksbankslagen har trätt i kraft så skulle det avtalet kräva ett godkännande från . Avtal med banken för internationell betalningsutjämning Enligt gällande rätt får i valutapolitiskt syfte bevilja kre- dit inom ramen för verksamheten i Banken för internationell betal- ningsutjämning. En motsvarande bestämmelse förs över till den nya riksbankslagen, den nya bestämmelsen bör dock avse inte bara kre- diter utan även valutaåterköpsavtal eller andra liknande avtal.33 Efter- som begreppet valutapolitiskt syfte föreslås utmönstras uppställs inte ett sådant krav i den nya riksbankslagen. En begränsning följer dock av att avtalen ska ingås inom ramen för verksamheten i Banken för internationell betalningsutjämning. 33Som redovisas i avsnitt 26.4.2 har ingått ett s.k. inlåningsavtal med Banken för internationell betalningsutjämning (BIS) med innebörden att får låna utländsk valuta av BIS (dels som oförbindande kreditförklaring, dels som valutaåterköpsavtal när den utländ- ska valutan som erhålls från BIS byts mot värdepapper). krävs ett godkänn- ande av BIS. Valutaåterköpsavtal mellan och andra centralbanker Destais, C. (2014), ”Central bank currency Swaps and the international monetary system”, CEPII Policy Brief nr 2014-05, september. ECB (2009), “ECB activates the swap line with Riksbank”, Tillgänglig på följande webbplats: /press/pr/date/2009/html/pr090610.en.html . ECB (2014), Monthly bulletin, augusti. ECB (2016), ”What are currency swap lines?”, . Tillgänglig på följande webbplats: / explainers/tell-me-more/html/currency_swap_lines.en.html . Federal Reserve (2018), ”Central bank liquidity swaps”, , Tillgänglig på följande webbplats: /monetarypolicy/bst_liquidityswaps.htm (2015), protokoll . NOU 2017:13, Ny sentralbanklov. Organisering av og Statens pensjonsfond utland. (2008a), ”ingår swapavtal med ”, Pressmeddelande, . (2008b), ”beviljar lån till ”, Pressmeddelande, . (2009a), ”ingår avtal med ”, Pressmeddelande, . (2009b), ”Swapavtal med Eesti ”, Beslutsunderlag, . (2009c), ”lånar euro av ECB”, Pressmeddelande, . (2009d), Årsredovisning för riksbank 2008. (2011), Årsredovisning för riksbank 2010. (2015a), ”ingår avtal med central- bank”, Pressmeddelande, . (2015b), ”Dollarfacilitet till ”, Beslutsunderlag, . Valutaåterköpsavtal mellan och andra centralbanker (2015c), Reservation vid direktionssammanträde, . (2017), Årsredovisning för riksbank 2016. (2019), Årsredovisning för riksbank 2018. SOU 1986:22, och . Förslag till ny riks- bankslag och ändrat huvudmannaskap för . SOU 2013:6, Att förebygga och hantera finansiella kriser. 32 Organisation och ledning Enligt kommittédirektiven ska kommittén, som en del av översynen av riksbankslagen, överväga •riksbanksfullmäktiges uppdrag och sammansättning, •riksbanksdirektionens uppdrag, effektivitet och sammansättning och då särskilt beakta –om antalet direktionsmedlemmar bör förändras, –om externa experter ska kunna delta i de penningpolitiska be- sluten, –hur tillsättningsförfarandet av direktionsmedlemmar ska ut- formas för att värna den demokratiska legitimiteten för en obe- roende riksbank, och •Riksbankens effektivitet i verksamheten och om den är ändamåls- enligt dimensionerad. Det bör inledningsvis noteras att vissa av dessa frågor är nära kopp- lade till nästföljande kapitel som handlar om den demokratiska gransk- ningen av . Framför allt behandlas fullmäktiges roll i båda kapitlen. I det här kapitlet behandlas fullmäktiges sammansätt- ning och uppdrag i stort. I nästföljande kapitel behandlas specifikt fullmäktiges kontrollfunktion och redovisningsansvar gentemot riks- dagen. Fullmäktige var tidigare det beslutande organet i penningpolitiska frågor. Den nuvarande direktionsmodellen skapades 1999 i samband med de lagändringar som trädde i kraft där gavs en högre grad av självständighet . Direktionen över- tog då ifrån fullmäktige uppdraget att bedriva penningpolitik och att sköta verksamheten. Genom ändringarna fick fullmäktige en kon- trollerande funktion i förhållande till direktionen, och även uppgif- ten att utse direktionsledamöterna. utökades fullmäktige från åtta till elva ledamöter. Enligt nuvarande riksbankslag har direktionen uppgiften att leda . Det framgår vidare av riksbankslagen att ordföranden för direktionen är chef över . Vad chefsansvaret innebär i relation till direktionens kollektiva beslutsfattande är dock inte tydligt i lagen. Modellen med sex chefer som beslutar kollektivt är unik i den svenska myndighetsvärlden.1 Riksbankslagen har inte ändrats . Det innebär dock inte att organisationen inom har varit oförändrad . De interna styrdokumenten (arbetsordningen och instruktio- nen2) har ändrats löpande när organisationsförändringar har genom- förts. I vilken grad hela direktionen är involverad i den löpande verk- samhetsstyrningen har varierat , vilket framgår av de revide- ringar som löpande har gjorts i de interna styrdokumenten. med en direktion hade de vice riksbankscheferna s.k. beredningsansvar för olika sakområden eller avdelningar inom ban- ken. Exempelvis var en vice riksbankschef – vid sidan av riksbanks- chefen – ansvarig för penningpolitiken, och en vice riksbankschef var ansvarig för arbetet med finansiell stabilitet. I mitten av 2000- talet tog direktionen beslut som innebar att beredningsansvaret grad- vis avskaffades. När beredningsansvaret avskaffades skedde en större delegering till avdelningscheferna.3 har också mer av styrningen delegerats från direktionen till riksbankschefen. infördes i den av direktionen beslutade instruktionen att riksbanks- chefen skulle leda den dagliga verksamheten och ha ansvaret för att följa upp verksamheten mot fastställda planer och mot beslutad bud- get. 1Det finns likheter med ledningsform med dess tre riksrevisorer. 2Se (2018). 3Öberg (2011), s. 12. En annan sak som har påverkat inre liv sedan riks- bankslagen senast ändrades 1999 är att antalet anställda har sjunkit rejält. hade omkring 750 anställda. 2018 hade antalet anställda halverats till 362 (317 årsarbetskrafter), bl.a. till följd av en mindre omfattande roll i kontantförsörjning och kontanthantering.4 Utgångspunkter för hur organisation och ledning ska utformas är att den ska vara effektiv och ändamålsenlig i förhållande till de olika uppgifter som tilldelas i den nya riksbanks- lag som kommittén föreslår. Det är också viktigt att säkerställa en allsidig analys av de viktiga samhällspåverkande beslut som Riksban- ken fattar samt att maktkoncentration i sådana beslut undviks. Valet av lämplig organisation handlar därför i grunden om en avvägning mellan effektivitet och att skapa förutsättningar för en allsidig belys- ning av viktiga samhällsekonomiska frågor. Ökad effektivitet med färre involverade i styrningen av behöver också vägas mot det faktum att centralbankschefer ska vara svåra att avsätta, vilket även det kan motivera att beslut fattas av flera personer. ska organisation och ledning utformas på ett sätt som möjliggör att huvudmannen, dvs. , får goda möjligheter till ansvarsut- krävande. En god möjlighet till ansvarsutkrävande kan även bidra till att förbättra måluppfyllelsen. Beslutsfattare som vet att de ansvarar för sina beslut och behöver kunna motivera sitt agerande kommer rimligen i än större grad att vinnlägga sig om att agera så att uppställda mål uppnås. I avsnitt 32.2 redogörs för gällande rätt, inklusive de unionsrätts- liga kraven för en centralbanksledning. I avsnitt 32.3 följer en genom- gång av andra svenska myndigheters organisation och ledningsfor- mer. Som underlag för kommitténs ställningstaganden är det också av intresse att sammanställa uppfattningar av hur organi- sation har fungerat sedan riksbankslagen trädde i kraft . Finans- utskottet genomför vart fjärde eller en extern och obe- roende utvärdering av penningpolitik. 4Riksbanken (1999), s. 32 och (2019), s. 15. och dess rekommendationer har i olika grad berört organisations- frågor. De rekommendationer som är relevanta för analysen i detta kapitel redogörs för i avsnitt 32.4. I samma avsnitt redogörs även för resultaten från den enkätundersökning om hur det är att tjänstgöra i direktionen som 12 direktionsledamöter besvarade 2009. Ett par tidigare direktionsledamöter har även offentligt framfört synpunk- ter om organisation, även dessa redogörs för i avsnittet. Det finns sammantaget ganska begränsat med dokumentation av hur organisationen och ledningen av påverkar verksam- heten. Därför har kommittén genomfört inter- vjuer med ett tjugotal personer som har eller har haft inblick i Riks- bankens organisation och ledning. Huvuddragen av vad som har framkommit i dessa intervjuer redovisas i avsnitt 32.5. I avsnitt 32.6 beskrivs ett urval från litteraturen om centralbankers organisation och ledning. I avsnitt 32.7 görs en internationell utblick. Avsnitt 32.8 avslutar kapitlet och där redogör kommittén för sina överväganden. är en myndighet under . leds av en direktion. utövar sitt demokratiska inflytande över Riks- banken dels genom fullmäktige som utses av , dels genom finansutskottet som är ansvarigt riksdagsutskott för . verksamhet regleras i lag, främst regeringsformen och riksbankslagen. är en förvaltningsmyndighet och om- fattas därför även av förvaltningslagen (2017:900). Enligt riksbankslagen ska ha en arbetsordning som beslutas av fullmäktige (9 kap. 4 § riksbankslagen). Den nuvarande arbetsordningen anger övergripande organisation. Av arbetsordningen framgår exempelvis vilka avdelningar som ska finnas. Vid sidan om arbetsordningen har direktionen beslutat om en s.k. instruktion. I instruktionen regleras vissa organisationsförhållanden och verksamhetens inriktning på ett mer detaljerat sätt.5 Det är av 5I relationen mellan regeringen och dess förvaltningsmyndigheter beslutar regeringen genom en förordning om en instruktion där regeringen anger en förvaltningsmyndighets uppgifter och hur verksamheten ska organiseras på ett övergripande plan. För del beslutar fullmäktige om en arbetsordning och direktionen beslutar i sin tur om en instruktion. instruktionen det framgår vilka beslut som direktionen har delegerat till riksbankschefen eller någon annan tjänsteman att fatta.6 Av in- struktionen framgår också bl.a. vilka uppgifter som utförs av vilken avdelning inom och att det är riksbankschefen som ut- övar chefsansvar för avdelningscheferna (instruktionen, i dess lydelse ).7 Sammanfattningsvis är således instruktionen ett sätt för direktionen att bl.a. fördela arbetet mellan sig, medan fullmäktige har ett inflytande över arbetsordningen som reglerar ledningsfor- merna mer övergripande. I detta avsnitt redogörs för de bestämmelser som rör Riksban- kens organisation och ledning vilka dels uttrycks i lag, dels i de in- terna styrdokumenten arbetsordning och instruktion. Enligt regeringsformen består fullmäktige av elva ledamöter som utses av (9 kap. 13 §). Fullmäktige väljer inom sig en ord- förande och en vice ordförande (1 kap. 3 § riksbankslagen). Full- mäktige är beslutsföra när minst åtta av ledamöterna är närvarande. Varje ledamot som deltar i den slutliga handläggningen är skyldig att delta även i avgörandet men ingen är skyldig att rösta för mer än ett förslag. Ett beslut om att skilja en ledamot i direktionen från hens anställning förutsätter att minst åtta av fullmäktiges ledamöter är ense om beslutet (2 kap. 3 § andra stycket riksbankslagen). Bestäm- melser om skyldighet att anmäla innehav av finansiella instrument m.m.till finns i 4 kap. 4 § och 9 kap. 5 § riksbankslagen. Bestämmelser om ersättning till ledamöter och suppleanter i full- mäktige finns i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (4 kap. 5 § riksbankslagen). I riksdagsordningen anges (tilläggsbestämmelse 13.21.1) vilka hinder som finns mot att vara ledamot i fullmäktige. En ledamot får exempelvis inte vara statsråd, ledamot i direktion eller i konkurs (se även 2 kap. 1 § riksbankslagen). instruktion ska dock inte sammanblandas med de förordningar med instruktioner som reger- ingen beslutar om för sina förvaltningsmyndigheter. 6Det följer av riksbankslagen att direktionen kan besluta att ärenden får avgöras av riksbanks- chefen eller någon annan tjänsteman i (1 kap. 5 §). 7Instruktionen finns tillgänglig på hemsida. I riksbankslagen regleras vilka ärenden som ska beslutas av full- mäktige. •val av direktionsledamöter, riksbankschef och vice riksbanks- chefer (1 kap. 4 §) •lön och övriga anställningsförmåner för direktionsledamöterna (4 kap. 5 §) •medgivande om kortare karensperiod än för att påbörja en befattning efter avslutad tjänstgöring i banken (3 kap. 1 §) •avskiljande av direktionsledamot (2 kap. 2 § riksbankslagen och 9 kap. 13 § regeringsformen) •beslut om arbetsordning för (9 kap. 4 §) •förslag till och om disposition av Riks- bankens vinst (10 kap. 3 §) •utformning av sedlar och mynt som banken ger ut (5 kap. 1 §) •ledning av verksamheten vid fullmäktiges revisionsfunktion (9 kap. 2 §) •framställning till regering eller riksdag inom sitt ansvarsområde (4 kap. 1 §) •remissyttranden inom sitt verksamhetsområde (2 kap. 4 §). De ärenden som inte ska avgöras av fullmäktige avgörs av direktio- nen (1 kap. 5 § riksbankslagen). Vid fullmäktiges sammanträden ska protokoll föras (2 kap. 3 § första stycket riksbankslagen). Fullmäktige får inte sammanträda på ett område som är ockuperat av främmande makt (4 kap. 6 § riks- bankslagen). Det framgår inte uttryckligen av riksbankslagen att fullmäktige har en kontrollerande funktion i förhållande till direktionen. Fullmäktiges ordförande och vice ordförande får delta i direktio- nens sammanträden med yttranderätt, men utan förslags- och röst- rätt (3 kap. 3 § riksbankslagen). Beträffande arbetsordningen argu- menteras i förarbetena till riksbankslagen (prop. 1997/98:40 s. 67) att fullmäktige i sin roll som kontrollorgan skulle ha kvar ett över- gripande ansvar för organisation, vilket tillgodoses ge- nom att fullmäktige beslutar om arbetsordningen. Regeringen ansåg dock att det fanns starka skäl för att direktionen skulle bestämma om organisationen mer i detalj och om vilka personer som bör an- ställas i ledande funktioner. I praktiken har löst denna ansvarsfördelning mellan fullmäktige och direktionen genom att full- mäktige beslutar om en arbetsordning som innehåller övergripande bestämmelser om organisation medan direktionen be- slutar om en instruktion som innehåller mer detaljerade bestämmel- ser om organisationen. Den kontrollerande funktionen berörs också uttryckligen i Riks- bankens arbetsordning, som fullmäktige har beslutat om (3 § i arbets- ordningen, i dess lydelse ). Inom ramen för den kon- trollerande funktionen kan fullmäktige begära att en direktionsleda- mot är föredragande vid fullmäktiges sammanträden. Enligt samma paragraf i arbetsordningen ska direktionen tillhandahålla kanslistöd för fullmäktiges sammanträden m.m.8 Enligt regeringsformen leds av en direktion som utses av fullmäktige (9 kap. 13 § regeringsformen). Direktionen består av sex ledamöter som utses för fem eller (1 kap. 4 § riksbanks- lagen). Det finns inga begränsningar på hur en direk- tionsledamot kan bli omvald. Fullmäktige har mandat att besluta om att skilja en direktionsledamot från sitt uppdrag. En ledamot i bankens direktion får dock endast skiljas från sitt uppdrag om hen inte längre uppfyller de krav som ställs för att hen ska kunna utföra sina uppgifter eller om hen har gjort sig skyldig till allvarlig försum- melse (9 kap. 13 § regeringsformen). Fullmäktige utser ordförande i direktionen, som ska vara chef för , och minst en vice ordförande, som ska vara vice riksbankschef (1 kap. 4 § riksbankslagen). är samtliga direktionsledamöter utöver riksbankschefen vice riksbankschefer, vilket innebär att de vid behov kan träda in i riksbankschefens ställe. Lön och andra anställningsförmåner för ledamöter i direktionen fastställs av fullmäktige (4 kap. 5 § riksbankslagen). 8Se (2018). Vilka hinder som finns för någon att vara ledamot i direktionen framgår av 3 kap. 1 § riksbankslagen. En ledamot i direktionen får exempelvis inte vara ledamot i , vara statsråd, anställd i eller i konkurs. Bestämmelser om att direktions- ledamöterna är skyldiga att till anmäla innehav av finansi- ella instrument m.m. finns i 4 kap. 4 § riksbankslagen. Direktionen beslutar om de ärenden som inte ska avgöras av full- mäktige (1 kap. 5 § riksbankslagen). Direktionen beslutar kollektivt. Penningpolitiska beslut fattas vid de penningpolitiska mötena genom omröstning (jfr 28 § förvaltningslagen). Riksbankschefen är ordfö- rande i direktionen och har utslagsröst vid lika röstetal, vilket följer av förvaltningslagen (29 § andra stycket andra meningen). Varje en- skild ledamot i direktionen har möjlighet att reservera sig mot ett direktionsbeslut, t.ex. ett räntebeslut eller de prognoser som majo- riteten ställer sig bakom. Även reservationsrätten följer av förvalt- ningslagen (30 § första stycket). Direktionen är beslutför när minst hälften av ledamöterna är närvarande. Ärenden som kräver ett skynd- samt beslut får dock avgöras av två ledamöter om de är ense om beslutet. Varje ledamot som deltar i den slutliga handläggningen av ett ärende är skyldig att delta även i avgörandet. Ingen är dock skyl- dig att rösta för mer än ett förslag (3 kap. 3 § andra stycket riks- bankslagen). Ordföranden och vice ordföranden i fullmäktige har rätt att närvara vid direktionens sammanträden med yttranderätt men utan förslags- och rösträtt (3 kap. 3 § tredje stycket riksbanks- lagen). Vid direktionens sammanträden ska protokoll föras (3 kap. 3 § riksbankslagen). har valt att vara transparent kring de olika ledamöternas ståndpunkter med detaljerade protokoll vid de penningpolitiska mötena där de enskilda ledamöternas ståndpunkter framgår. Detta är ovanligt i styrelsesammanhang.