sou · H7B332 · 2019-06-12 00:00:00 — Utredningens analys, överväganden och förslag mycket starka skäl för att se över barnahusens verksamhet och hur denna ska regleras samt vilka riktlinjer och mål som ska finnas och hur verksamheten ska följas upp. Detta är centralt för att alla barn ska ha samma rätt till anpassade utredningar och samverkande insatser när de misstänks ha blivit utsatta för brott. Som det ser ut avgörs den frågan av var i landet barnet bor och barn som råkar bo på en plats som saknar barnahus, kommer inte att få tillgång till detta special- anpassade förfarande alls. Utredningen menar att detta kräver en sär- skild genomgång av lämpligt organ. Frågan om reglering och styrning av barnahusens verksamhet bör alltså utredas särskilt. 10.3Uppmaning att begå självmord Fram var självmord och självmordsförsök straffbara gär- ningar. Trots att självmord senare avkriminaliserades, tillämpades fram en särskild begravning för personer som tagit sitt liv. hade fram till dess en föreskrift om att självmördare skulle begravas ”i stillhet”, utan klockringning och på en undanskymd plats på kyrkogården.49 ändrades sättet att betrakta självmord. Från att ha varit en dödssynd och något kriminellt började självmord betraktas som ett utslag av sjukdom. Man började även betrakta självmordet som ett val individen har rätt att göra. Fram till relativt var självmord ett jämförelsevis obeforskat och nedprioriterat område, vilket i viss mån kan hänga ihop med att frågan kringgärdades av tabu. uppmärksam- mades självmord nästan inte alls på det vetenskapliga området. Den och har intensi- fierat arbetet med suicidprevention. antog den noll- vision som berörts tidigare i detta betänkande. I propositionen En för- nyad folkhälsopolitik anfördes att ”Ingen bör hamna i en så utsatt situation att den enda utvägen upplevs vara självmord. Regeringen har som vision att ingen ska behöva ta sitt liv”. Nollvisionen var om- stridd, och inför riksdagsbeslutet uttryckte och att det finns etiska problem förknippade med själv- 49Vahlne (2014) Suicidnärhet, s. 14. Utredningens analys, överväganden och förslag mordsprevention, vilket gör det mindre lämpligt att formulera en noll- vision på liknande sätt som i vägtrafiken. Många av de andra remiss- instanserna, bl.a. anhörigföreningen , var dock positiva till noll- visionen. De nio självmordsförebyggande strategierna utgår från WHO:s Helsingforsdeklaration, som undertecknades av hälsoministrar . tillsattes , som överlämnade betänkandet Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten.50 utgick i sina resonemang från att självmord är ett slutsteg i en längre eller kortare tids process, där biologiska, sociala, psykologiska och ex- istentiella faktorer samverkar. Utredningen sammanfattade detta syn- sätt i den s.k. stress-sårbarhetsmodellen. Självmordspreventionsutred- ningen framhöll kraftfullt att självmord går att förebygga, men att det kräver att omvärlden kan och vill ingripa. Utredningens förslag har inte lett till några lagändringar men till att det numera finns normerande och vägledande underlag för händelseanalyser hos och . Dessvärre utreds alltjämt få självmord efter- som kommunerna inte är skyldiga att utreda dem och hälso- och sjuk- vårdens huvudmän behöver göra det endast när de själva bedömer att självmordet varit en vårdskada. Självmord och psykisk ohälsa har successivt blivit mer närvarande i samhällsdebatten. finns flera intresseorganisationer som arbetar med opinionsbildning och kunskapshöjning på dessa områden. Uppmaning till självmord och självmordshets har bland dessa orga- nisationer varit ett angeläget ämne . Det mediala intres- set är stort när presenterar sin årliga statistik över självmord i . Suicidforskningen har utvecklats väsentligt och intresset för kurser kring suicidprevention tycks öka. presenterades slutbetänkandet av Nationell sam- ordnare för utveckling och samordning av insatser inom området psykisk hälsa.51 I betänkandet ges förslag för en långsiktigt hållbar styrning inom området psykisk hälsa. En central slutsats är att verk- samhetsområdet psykisk hälsa bör bli ett nytt politikområde: politik för psykisk hälsa, vars mål ska vara styrande även för insatser inom andra berörda områden. Detta skulle naturligtvis även omfatta arbete med suicidprevention och insatser för suicidnära personer. Utredningens analys, överväganden och förslag Övervägande: Starka skäl talar för en kriminalisering av upp- maning och annan psykisk påverkan att begå självmord. Enligt utredningens direktiv ska utredningen analysera och redogöra för vilket straffansvar som finns för den som uppmanar någon annan att begå självmord samt analysera behovet av en särskild kriminalisering för uppmaning eller annan psykisk påverkan att begå självmord. Att uppmana någon att ta sitt liv eller utöva annan psykisk påverkan i det syftet är ett oacceptabelt och hänsynslöst beteende som kan få långtgående konsekvenser enligt direktiven. En sådan uppmaning kan riskera att bli den omständighet som gör att en särskilt sårbar eller utsatt person går från självmordstankar till att faktiskt genomföra ett självmordsförsök. Även när det inte i det en- skilda fallet finns en sådan risk måste det kränkande inslaget i en sådan önskan anses vara betydande, inte minst om uppmaningen får spridning.52 Det svenska samhället har genom den nollvision som antogs av förklarat att självmord är något som i möjligaste mån ska förhindras och förebyggas. Självmord ska ses som psyko- logiska olycksfall som samhället har ett ansvar för att motverka, på liknande sätt som trafikolyckor och andra olycksfall. Självmord är en komplex företeelse som kräver insatser på många olika nivåer, vilket kräver stor kunskap och samverkan mellan olika aktörer. Den suicidala process som många självmordsnära personer enligt klinisk erfarenhet går igenom är något som måste förstås för att denna fråga ska kunna hanteras på rätt sätt. Ett självmord är sällan ett resultat av en rationell beslutsprocess. Det är tvärtom ofta så att en självmords- nära person är mycket ambivalent inför att ta sitt liv. På samma gång som ett avslut av livet planeras, kan sådant som handlar om att livet ska fortsätta ta lika stor plats i medvetandet. Utredningens bedömning är att det i praktiken inte finns något straffrättsligt skydd mot uppmaning till självmord. I kapitel 6 redogörs för motiven bakom ändringen av straffbestämmelsen om ofredande, Utredningens analys, överväganden och förslag vari det gjordes uttalanden om att denna skulle kunna komma att bli tillämplig på vissa fall av uppmaningar till självmord. Utredningen menar att denna möjlighet får anses vara ytterst begränsad och den har, såvitt känt, inte fått något genomslag i praktiken. Frågan här är hur man ska se på företeelsen att en person uppmanar en annan person till självmord. Är en kriminalisering motiverad, de vill säga rör det sig om ett så pass klandervärt beteende, mot ett skyddsvärt intresse, som leder till sådan skada, att staten bör ta till den mest kraftfulla åtgärd som står till buds, nämligen att göra det till ett brott? Utredningen kommer i det följande att diskutera frågan om kriminalisering av uppmaning till självmord utifrån de fem vedertagna principerna för kriminalisering som redovisats under det allmänna avsnittet om kriminalisering som finns tidigare i detta kapitel. Föranleder beteendet påtaglig skada eller fara? I kapitel 4 i detta betänkande finns en genomgång av riskfaktorer och underliggande orsaker till suicid. Självmord är generellt ett resultat av många olika samverkande faktorer. Processen som många själv- mordsnära personer går igenom kan se olika ut för olika individer, men gemensamt är att det är en process som präglas av ambivalens. Även om man väljer att inte använda termen suicidal process, finns många belägg inom den psykologiska forskningen kring hur individer som på olika sätt är ansatta av depression, lidande och stress, är mer mottagliga för yttre påverkan, exempelvis i form av uppmaningar att skada sig själva (se kapitel 4). Människor som begår eller försöker begå självmord är ofta i ett depressivt tillstånd, vilket påverkar möjligheten att fatta rationella beslut. Detta medför att självmordsnära personer kan vara mycket känsliga för påverkan utifrån och sakna möjlighet att fullt ut värdera och värja sig mot yttre stimuli. Detta innebär i sin tur att dessa personer måste anses vara sär- skilt utsatta och därmed ha ett behov av skydd från skadlig påverkan. Många människor som försöker ta sina liv men sedan får vård, fort- sätter att leva långt efteråt. Suicidalitet är alltså ett till- stånd som går att behandla och självmord något som går att motverka. En uppmaning att begå självmord kan vara det som, i konsekvens med den ambivalens och nedsatta kognitiva förmåga som före- kommer hos många suicidnära personer, får mottagaren att till slut Utredningens analys, överväganden och förslag Uppmaningen kan medföra att en person som inte skulle behöva dö eller allvarligt skadas, ändå gör det. Även om en person redan innan uppmaningen hade haft planer på att ta sitt liv, är det inte säkert att så skulle komma att bli fallet om uppmaningen inte hade uttryckts. I sammanhang där det förekommer kontrollerande beteenden kan uppmaningar till självmord vara en del av den kontroll som utövas. Exempel på sådana sammanhang är hederskontext och nära relationer som innehåller systematiskt våld. I kapitel 4 finns en redo- görelse för ärenden där unga personer tycks ha pressats till självmord eller självmordsförsök av familj och släktingar, för att de unga ska ha skadat familjens, släktens eller gruppens heder. En person som på detta sätt pressas av en eller flera personer i sin närhet, löper stor risk att skada sig eller till och med avlida till följd därav. Beteendet att uppmana eller pressa någon till självmord är alltså något som kan leda till att människor skadas eller avlider. Det är således fråga om ett beteende som föranleder påtaglig fara eller skada. Enligt den andra principen för kriminalisering, ska alternativa sank- tioner inte så till buds, inte vara rationella eller kräva oproportioner- ligt höga kostnader. Kriminalisering är samhällets yttersta svar på beteenden som inte kan accepteras enligt de normer som råder. Alla andra sanktioner och metoder för att komma till rätta med problemet måste anses uttömda. När det gäller uppmaning till självmord, skulle alternativa åtgärder kunna vara sådant som utbildning och infor- mation. I det här fallet framstår den formen av åtgärder som alltför svaga för att komma ifråga som alternativ. Uppmaning till självmord är en företeelse som i många fall präglas av hänsynslöshet och lik- giltighet inför andra människors lidande. Det kan röra sig om resultat av obetänksamhet eller rentav som en del av en jargong, men är det tvärtom så att uttalanden av denna karaktär bygger på en vilja att skada eller styra en annan människa. Utred- ningen anser att alternativa sanktioner och mindre ingripande metoder för att stävja uppmaningar till självmord inte är tillräckliga. Utredningens analys, överväganden och förslag Krävs straffsanktion med hänsyn till gärningens allvar? Den tredje principen för kriminalisering är frågan om gärningen är så allvarlig att det krävs en straffsanktion. Gärningens allvar behöver analyseras utifrån det skyddsintresse som ska värnas och på vilket sätt detta intresse angrips genom gärningen. Vad som är ett legitimt skyddsintresse finns, som tidigare konstaterats i detta kapitel, inte klart definierat någonstans. Regleringen i 2 kap. RF av grundlägg- ande fri- och rättigheter kan uppfattas som en katalog över centrala legitima värden, även om det finns åtskilliga fler. Uppräkningen kan ge viss vägledning när det gäller att bestämma vad som är ett legitimt skyddsintresse. I det här sammanhanget är Jareborgs resonemang om särskilt skyddsvärda intressen, som redovisas ovan, också av betydelse. Exempel på intressen som framstår som odiskutabla är bl.a. liv, frihet, ära, hälsa, egendom, handlingsfrihet, rörelsefrihet, ekonomisk trygg- het och allmän ordning och säkerhet. Vid en diskussion om huruvida gärningens allvar kräver straffsanktion, kan det även vara relevant att belysa frågan om det i sammanhanget kan anses finnas motstående intressen som har någon form av legitimitet. Under avsnittet ovan om huruvida beteendet framkallar skada eller fara samt i kapitlet om problembeskrivning, framgår de konse- kvenser som uppmaningar till självmord kan leda till. Rätten till liv och hälsa hör till de grundläggande intressen som lyfts fram. Enligt utredningens uppfattning är en uppmaning till självmord ett angrepp mot dessa grundläggande värden. Att uppmana eller pressa någon till självmord är med hänsyn till den forskning som utredningen tagit del av något som i värsta fall kan leda till dödsfall eller allvarliga skador. I ljuset av denna kunskap framstår uppmaningar till självmord som något som inte bara är oetiskt och stötande, utan något som kan vara direkt livsfarligt. Utredningens slutsats i den här delen är att uppmaning till självmord är en så allvarlig gärning att det krävs straffsanktion. Det finns motstående intressen vad gäller en kriminalisering av uppmaning till självmord. Ett sådant är yttrandefriheten. Detta är ett starkt och delvis grundlagsskyddat intresse, som det krävs starka skäl för att göra ingrepp i. Det finns emellertid omständigheter som medger att rätten att yttra sig helt fritt får begränsas. Vissa yttranden faller definitionsmässigt utanför dem som ryms inom det grundlags- skyddade området i regeringsformen. Denna fråga berörs särskilt under avsnitt 10.3.3. Utredningens analys, överväganden och förslag Ett annat motstående intresse till en kriminalisering kan formu- leras som rätt till personlig integritet för en person som avlidit samt för efterlevande anhöriga. Kriminalisering kan leda till att det i sam- band med att en person tar sitt liv, inleds en brottsutredning för att fastställa om någon uppmanat till självmordet. Det skulle av de efter- levande till den person som avlidit kunna upplevas som ett intrång. Utredningen har emellertid fått motsatta signaler från de anhörig- och intresseorganisationer som den har träffat under sitt arbete. En undersökning av förhållandena kring ett dödsfall skulle snarare väl- komnas, så länge den sköts på ett professionellt och respektfullt sett och med kunskap om problematiken kring suicid. Är straffsanktion ett effektivt medel för att motverka det icke önskvärda beteendet? Den fjärde principen att ta hänsyn till vid en eventuell kriminaliser- ing är huruvida kriminalisering är ett effektivt medel för att mot- verka det icke önskvärda beteendet. Syftet med kriminalisering är, enligt regeringens resonemang i propositionen om ett effektivare brottmålsförfarande, naturligtvis ytterst att människor ska avhålla sig från det kriminaliserade beteendet. Straff är i sig repressivt och avsikten är att det ska verka avskräckande.53 Det måste också framstå som möjligt för rättsväsendet att i rimlig omfattning upptäcka och utreda den brottslighet som ska omfattas av kriminaliseringen för att en kriminalisering ska anses vara ett effektivt medel för att motverka det icke önskvärda beteendet. Det beteende som kan komma ifråga för en kriminalisering i detta sammanhang är uppmaning till självmord. Uppmaningar kan ske på många olika sätt. Det har under utredningen framkommit att det är vanligt att det sker via olika tekniska kanaler, exempelvis i sociala medier, applikationer för direktkommunikation eller mer traditionell telekommunikation. Att utreda och lagföra brott som begås genom användning av sådan teknik torde vara relativt enkelt om misstanke om brott uppstår. Om uppmaningen har skett direkt mellan två eller flera personer, uppstår samma svårigheter i bevisningen som vid alla interpersonella gärningar som inte lämnar fysiska spår efter sig. 1994/95:23 s. 54. Utredningens analys, överväganden och förslag Uppmaningar som har lett eller varit en bidragande orsak till själv- mord kan upptäckas vid en närmare granskning av förhållandena kring dödsfallet. Uppmaningar som inte har fått sådana ödesdigra konse- kvenser kan vara svårare för rättsvårdande myndigheter att få känne- dom om. Det ligger i sakens natur att uppmaningar kan ske på ett sådant sätt att endast den som uppmanar och den som uppmanas har tagit del av vad som utspelat sig. I sådana fall krävs van- ligen att den som har uppmanats till självmord anmäler saken till polisen, eller att någon annan som fått kännedom om händelsen gör det. En kriminalisering av uppmaning till självmord kan vara behäftad med vissa problem vad gäller effektiviteten i att upptäcka och utreda sådana gärningar. skulle en kriminalisering kunna leda till att människor i allmänhet, om kriminaliseringen följs av adekvata insatser för information och liknande, blir mer vaksamma mot den typen av beteenden. Det skulle i sin tur leda till att rättsvårdande myndigheter har större möjligheter att utreda och klara upp sådana brott. En minskad tolerans mot beteendet, vilket skulle bli en effekt av en kriminalisering, samt en ökad vaksamhet, skulle resultera i att en inte obetydlig del av de uppmaningar som sker i det fördolda kom till polisens kännedom. Har rättsväsendet resurser att klara av den eventuellt ytterligare belastning som en kriminalisering innebär? En kriminalisering av uppmaning till självmord kan leda till kost- nader för samhället. Det rör sig om sådant som utredningskostnader för polis och åklagare, kostnader för rättsprocesser och verkställig- het av påföljder samt skadestånd. Kostnaderna behandlas mer i detalj i kapitlet om konsekvensanalyser. Om en kriminalisering av upp- maning till självmord skulle införas, kommer det innebära en ökning av antalet ärenden hos Polis- och Åklagarmyndigheterna samt en ökning av antalet mål hos domstolarna. Kriminalvården skulle kunna stå inför en ökning av personer som ska avtjäna straff och Brottsoffer- myndigheten skulle kunna få fler ärenden om brottsskadeersättning. Det skulle enligt utredningens bedömning dock inte bli fråga om någon betydande kostnadsökning. Utredningens analys, överväganden och förslag Att uppmana någon till självmord är ett beteende som föranleder påtaglig fara eller skada. Det saknas alternativa sanktioner eller mindre ingripande metoder för att stävja uppmaningar till självmord. Beteendet är hänsynslöst och klandervärt på den nivå som krävs för att överväga en kriminalisering. Gärningen riktas mot grundlägg- ande värden som rätten till liv och hälsa, vilket är att betrakta som legitima skyddsintressen som väger mycket tungt. Ur ett samhälls- perspektiv anser utredningen att en kriminalisering bör betraktas som effektiv. Utredningen kan konstatera att det beteende som här avses är så skadligt och kränkande att kostnaden som en kriminali- sering kan leda till får anses acceptabel. Intresset av att kriminalisera sådana angrepp är så pass starkt att det överväger de motstående intressen det kan komma i konflikt med. Utredningen anser sam- mantaget att starka skäl talar för en kriminalisering. 10.3.3Förhållandet till det grundlagsskyddade området Bedömning: En kriminalisering av uppmaning till självmord är godtagbar i relation till regeringsformens bestämmelser. Allmänt om regleringen i regeringsformen I RF finns bestämmelser som syftar till att slå vakt om yttrande- friheten. Bestämmelsen till skydd för yttrande- och informations- friheten finns i 2 kap. 1 § RF. I bestämmelsen anges att var och en gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet (frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor). Vidare anges i bestämmelsen att var och en gentemot det allmänna är tillförsäkrad informationsfrihet (frihet att inhämta och ta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av andras yttranden). RF:s yttrandefrihetsbegrepp sammanfaller i allt väsentligt med motsvarande begrepp i tryckfrihetsförordningen (TF). Då bestämmelsen i 2 kap. 1 § RF infördes, angavs i författnings- kommentaren att åtskilliga slags yttranden definitionsmässigt faller utanför grundlagsskyddet i RF och därmed kan bli föremål för straff- rättsliga ingripanden utan särskilt grundlagsstöd. Yttranden i tal eller Utredningens analys, överväganden och förslag skrift kan enligt förarbetena nämligen ingå som ett led i ett stort antal brottsliga gärningar utan att man för den skull kan tala om begräns- ningar av yttrandefriheten om man ingriper mot dem. Som exempel angavs brott där vilseledande eller hot är en brottsförutsättning. I författningskommentaren angavs vissa straffbestämmelser i brotts- balken som inte utgör begränsningar av den yttrandefrihet som RF skyddar. Bland straffbestämmelserna nämndes bl.a. olaga tvång (4 kap. 4§ ), olaga hot (4 kap. 5 § ), ofredande (4kap. 7§ ), hot mot tjänsteman (17 kap. 1 § ) och brott mot medborgerlig frihet (18 kap. 5 § ).54 En kriminalisering av uppmaning till självmord är definitionsmässigt en begränsning av rätten att yttra sig fritt. Frågan är om kriminali- seringen utgör en begränsning av den yttrandefrihet som RF skyddar och om den i så fall kan anses godtagbar att reglera utan grundlags- stöd. De yttranden som skulle kunna falla inom en straffbestäm- melse om uppmaning till självmord kan uttalas både direkt och via tekniska hjälpmedel. Det kan t.ex. röra sig om yttranden som sker via sociala medier och andra former av forum på internet, samt via vanlig telekommunikation och applikationer för direktkommunika- tion. Det straffbara området bör enligt utredningens mening begränsas till sådana uppmaningar som riktar sig direkt mot en viss person, och inte innefatta allmänna resonemang om självmord och självmords- metoder. En kriminalisering av uppmaning till självmord skulle omfatta själva uttalandet, vilket betyder att uttalandet inte är ett led i den brottsliga gärningen på det sätt som omnämns i de förarbeten till RF som behandlas ovan. Uttalandena skulle alltså definitionsmässigt inte falla utanför det grundlagsskyddade området i RF. Utredningen har emellertid svårt att se något tungt vägande intresse bakom uttalanden som går ut på att uppmana någon till självmord. En krim- inalisering bör, som anförs ovan, begränsas till uttalanden som riktas direkt mot en enskild person. Det är enligt utredningens mening svårt att se hur sådana uttalanden kan fylla en funktion utöver att vara kränkande och ägnade att leda till skador på andra människor. 1975/76:209. Utredningens analys, överväganden och förslag Intresset av att skydda människor från denna form av uttalanden är åandra sidan stort. Som anförts i det tidigare kan denna form av upp- maningar leda till skador och dödsfall och är under alla förhållanden kränkande och potentiellt skadliga. Med hänsyn till detta får en kriminalisering av uppmaning till självmord på detta sätt anses vara förenlig med härom. Förslag: En ny bestämmelse ska införas i 4 kap. som gör det straffbart att hetsa, uppmana eller på annat sätt utöva psykisk påverkan mot någon att begå självmord, om det till följd av särskilda omständigheter funnits en inte obetydlig risk för att agerandet skulle leda till sådan handling. Som berörts i tidigare avsnitt i detta kapitel, finns några olika grund- läggande konstruktioner av straffbestämmelser. Dessa kan delas upp i grupperna handlingsbrott, effektbrott, konkreta farebrott och abstrakta farebrott. Handlingsbrott och effektbrott kan betecknas som två ytterligheter när det gäller konstruktion av brott mot per- son. De olika varianterna av farebrott ligger däremellan. Utredningen har under sitt arbete tagit del av hur en del andra länder har valt att konstruera en straffbestämmelse om uppmaning till självmord. Länder som har konstruerat straffbestämmelsen som ett effektbrott, tycks ha gjort det ytterst svårt för rättsväsendet att lagföra gärningar enligt bestämmelserna. Ett exempel är .