sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Finans- inspektionen är emellertid skyldig att genom tillägget i artikel 56 h samarbeta och utbyta information med myndigheter i andra med- lemsstater som fått ansvar för att tillämpa en sådan reglering som antagits i medlemsstaten. Bestämmelserna om samarbete och utbyte av information i tillsynslagen, LBF och LVM bör därför komplet- teras i sådan del. 9.5Informationslämning till internationella organ Utredarens förslag: får efter begäran från , , Banken för interna- tionell betalningsutjämning och Rådet för finansiell stabilitet lämna information under de förutsättningar och i den utsträck- ning som följer av kapitaltäckningsdirektivet. Direktivets innehåll: Enligt artikel 58a, som är ny, ska bestämmel- serna om tystnadsplikt och användning av förtrolig information inte hindra behöriga myndigheter att överlämna eller utbyta viss infor- mation med följande organ: a)och med avseende på bedömningar för programmet för granskning av finanssektorn. b)Banken för internationell betalningsutjämning för kvantitativa konsekvensbedömningar. c)Rådet för finansiell stabilitet för dess tillsynsfunktion. De behöriga myndigheterna får enligt artikel 58a.2 endast utbyta konfidentiell information efter en uttrycklig begäran från det berörda organet och om åtminstone följande villkor är uppfyllda: a)Begäran är vederbörligen motiverad mot bakgrund av de särskilda uppgifter som det begärande organet utför i enlighet med dess lagstadgade mandat. b)Begäran är tillräckligt exakt vad gäller arten, omfattningen och formatet hos den information som begärs samt metoden för dess utlämnande eller överföring. c)Den begärda informationen är strikt nödvändig för det begärande organets utförande av de särskilda uppgifterna och går inte utöver de lagstadgade uppgifter som det begärande organet har tilldelats. d)Informationen överlämnas eller utlämnas enbart till de personer som direkt deltar i utförandet av den särskilda uppgiften. e)De personer som har tillgång till informationen är föremål för krav avseende tystnadsplikt som minst är likvärdiga med dem som avses i artikel 53.1. Behöriga myndigheterna får enligt artikel 58a.3 endast överlämna aggregerade eller anonymiserade uppgifter och endast utbyta annan information i den behöriga myndighetens lokaler. I den mån ut- lämnande av information innefattar behandling av personuppgifter ska enligt artikel 58a.4 all behandling av personuppgifter av det begärande organet uppfylla de krav som föreskrivs i dataskydds- förordningen. Skälen för utredarens förslag: De i artikel 58a angivna inter- nationella organen är att betrakta som mellanfolkliga organisationer. Även om det med stöd av 8 kap. 3 § OSL finns vissa möjligheter för att överlämna även sekretessbelagd information till sådana organ är det lämpligt att sådan överlämning sker med stöd av en uttrycklig bestämmelse i lag. Som tidigare konstaterats innehåller 13 kap. LBF, 23 kap. LVM och 6 kap. tillsynslagen bestämmelser som gör det möjligt för Finans- inspektionen att utbyta information med andra myndigheter. Det finns emellertid inte någon bestämmelse som reglerar överlämning av information till aktuella organ. En sådan bestämmelse bör därför införas. Av artikel 58a framgår att information endast får överlämnas eller delas för vissa specifika syften och i vissa särskilt angivna situationer samt hur information får delas. Sådana närmare bestämmelser om under vilka förutsättningar och i vilken utsträckning som informa- tion får överlämnas behöver inte uttryckligen anges i lag. Direktivets krav för att få överlämna informationen blir i stället tillämpliga genom att det i lag anges att informationen får lämnas under de förutsätt- ningar och i den utsträckning som följer av kapitaltäckningsdirektivet. Dataskyddsförordningen är direkt tillämplig för behandling av personuppgifter som sker hos den som begärt informationen. Det behövs därför inte några särskilda bestämmelser för att genomföra direktivet i den delen. 10.1Återkallelse av tillstånd i vissa fall Utredarens förslag: Ett tillstånd att driva bank- eller finansier- ingsrörelse får inte återkallas på grund av att ett globalt system- viktigt kreditinstitut inte uppfyller kraven i artikel 92a eller 92b i tillsynsförordningen. Innehållet i direktivet: I artikel 18 anges att behöriga myndigheter endast i vissa fall får återkalla en auktorisering som beviljats ett kreditinstitut. Genom en ändring i artikel 18 d får en auktorisering inte återkallas på grund av att kreditinstitutet inte uppfyller tillsyns- kraven i artiklarna 92a och 92b i tillsynsförordningen, det vill säga vissa kapitalbaskrav och krav på kvalificerade skulder för globalt systemviktiga institut. Skälen för utredarens förslag: Det finns inte något svenskt kreditinstitut som har identifierats som globalt systemviktig. Sådan identifiering görs av med utgångspunkt i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 1222/2014 av om komplettering av och rådets direktiv /36/EU vad gäller tekniska tillsynsstandarder för speci- ficering av metoden för att identifiera globala systemviktiga institut och för att fastställa underkategorier av globala systemviktiga institut. Det är dock inte uteslutet att ett svenskt kreditinstitut kan identifieras som globalt systemviktigt. För att uppfylla direktivets krav ska det i svensk rätt finns ett förbud mot att återkalla ett tillstånd på grund av ett sådant kreditinstitut inte uppfyller tillsynskraven i artikel 92a eller 92b i tillsynsförordningen. Enligt 8 kap. 1 § tillsynslagen gäller i huvudsak bestämmelserna om ingripande i de lagar som reglerar institutens verksamhet, det vill säga LBF i fråga om kreditinstitut, om ett institut bryter mot till- Grundläggande förutsättningarna för att ingripa mot ett kreditinstitut finns i 15 kap. 1 § LBF. Av bestämmelsen framgår att ska ingripa om ett kreditinstitut har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen, andra författningar som reglerar institutets verksamhet, institutets bolagsordning, stadgar eller reglemente eller interna instruktioner som har sin grund i för- fattningar som reglerar institutets verksamhet. Om överträdelsen är allvarlig ska återkalla ett kreditinstituts tillstånd eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. Vid en överträdelse som är allvarlig ska alltså som utgångspunkt återkalla ett kreditinstituts tillstånd. Det finns varken i LBF eller tillsynslagen något uttryckligt hinder mot att återkalla ett globalt systemviktigt kreditinstituts tillstånd på grund av en överträdelse av kraven i artikel 92a eller 92b i tillsynsförord- ningen. En bestämmelse med sådant innehåll bör därför införas i 15 kap. 1 § LBF. 10.2Åtgärder mot moderinstitut samt finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag i vissa fall Utredarens förslag: ska ingripa mot någon som ingår i ett moderinstituts styrelse eller är dess verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, om det inte vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att se till att kraven i del tre, fyra, sex och sju i tillsynsförordningen samt kraven i 2 kap. 1 och 2 §§ i tillsynslagen efterlevs på gruppnivå eller undergruppsnivå. om ingripande mot någon som ingår i ett kreditinstituts styrelse eller är dess verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem och i form av sanktionsavgift ska tillämpas om ett finansiellt moderholdingföretag eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag inte vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att tillse att kraven på gruppnivå eller under- gruppsnivå i del tre, fyra, sex och sju i tillsynsförordningen samt 2 kap. 1 och 2 §§ i tillsynslagen efterlevs. Dessa bestämmelser om åtgärder ska vidare tillämpas vid underlåtenhet att ansöka om godkännande enligt 1 a kap. tillsynslagen eller annan överträdelse av kraven i det kapitlet. Vid underlåtenhet att ansöka om godkän- nande eller annan överträdelse i strid med 1 a kap. får Finans- inspektionen även ingripa genom ett föreläggande att upphäva rösträtten. Innehållet i direktivet: I artikel 64.1 görs tillägg som innebär att behöriga myndigheter ska ges alla tillsynsbefogenheter att ingripa även mot finansiella holdingbolag och blandade finansiella holding- bolag. Enligt en ny punkt i artikel 66.1 preciseras att medlemssta- terna ska se till att det i nationella lagar och andra författningar före- skrivs administrativa sanktioner och andra administrativa åtgärder enligt artikel 66.2 för underlåtenhet att ansöka om godkännande i strid med artikel 21a eller någon annan överträdelse av de krav som anges i den artikeln. Genom ett tillägg i artikel 67.1 ska medlemsstaterna se till att de administrativa sanktioner och andra administrativa åtgärder som anges i artikel 67.2 också ska tillämpas när ett moderinstitut, ett finan- siellt moderholdingföretag eller ett blandat finansiellt moderholding- företag underlåter att vidta någon åtgärd som kan komma att krävas för att säkerställa efterlevnad av de tillsynskrav som anges i delarna tre, fyra, sex eller sju i tillsynsförordningen eller som åläggs enligt artikel 104.1 a eller artikel 105 i direktivet på gruppnivå eller under- gruppsnivå. Skälen för utredarens förslag: Enligt direktivet ska behöriga myndigheter ha tillgång till en rad åtgärder för att kunna ingripa mot ett institut som inte följer regelverket. I artikel 66 regleras administra- tiva sanktioner och andra administrativa åtgärder för överträdelser av auktoriseringskrav och krav för förvärv av kvalificerade innehav. Av artikel 66.2 framgår de åtgärder som ska kunna tillämpas medan arti- kel 66.1 anger de situationer när åtgärderna ska tillämpas. I artikel 67.1 anges övriga omständigheter som ska leda till ingripande, medan artikel 67.2 reglerar vilka administrativa sanktioner och andra admi- nistrativa åtgärder som åtminstone ska kunna tillämpas. Tillägget i artikel 66.1, om att åtgärder ska kunna vidtas om ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag underlåtit att ansöka om godkännande i strid med artikel 21a eller överträtt något annat krav i den artikeln, riktar sig mot samtliga hol- dingföretag som är skyldiga att ansöka om godkännande. Tillägget i artikel 67.1 tar dock endast sikte på åtgärder mot moderinstitut, finansiella moderholdingföretag eller blandade finansiella moder- holdingföretag vid underlåtelse att vidta någon åtgärd som kan komma att krävas för att säkerställa efterlevnad av vissa tillsynskrav på gruppnivå eller undergruppsnivå. Bestämmelserna om ingripande i 15 kap. LBF, 25 kap. LVM samt lagen (1986:436) om näringsförbud är tillämpliga vid instituts överträdelser av bland annat krav i tillsynsförordningen och tillsyns- lagen, i vilka de aktuella tillsynskraven på grupp och undergruppnivå finns. I 3 § 6 förordning om särskild tillsyn och kapitalbuffertar finns vidare bestämmelser om offentliggörande av administrativa sank- tioner. Genom dessa bestämmelser ges i huvud- sak sådana befogenheter att ingripa mot moderinstitut som avses i artikel 67.2 (se prop. 2013/14:228 s. 231 ff.). För att kunna ingripa mot någon som ingår i ett moderinstituts styrelse eller är dess verk- ställande direktör, eller ersättare för någon av dem behöver dock uppräkningen i 15 kap. 1 a § LBF respektive 25 kap. 1 d § LVM kompletteras. I fråga om finansiella holdingföretag och blandade finansiella hol- dingsföretag finns vissa möjligheter att ingripa i 8 kap. tillsynslagen. Av 2 § framgår att ska förelägga ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag att vidta åtgärder för att göra rättelse, om holdingföretaget inte uppfyller de krav som ställs på det enligt tillsynsförordningen, lagen eller före- skrifter som meddelats med stöd av lagen. Föreläggandet får enligt 3 § förenas med vite. Genom bestämmelserna har Finansinspek- tionen möjlighet att kräva att ett visst agerande upphör. Även i fråga om holdingföretag ger därmed redan befintliga bestämmelser möj- ligheter för inspektionen att vidta åtgärder som motsvarar arti- kel 66.2 a och b samt 67.2 a, b och d. Det är emellertid inte möjligt att ingripa mot ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag genom beslut om sanktionsavgifter enligt artikel 66.2c–e och 67.2 e–g. Bestämmelserna i i den delen bör därför göras tillämpliga även i aktuella fall. Likaså bör det införas en möjlighet för Finansinspek- tionen att besluta att den eller de aktieägare som är ansvariga för överträdelsen inte får företräda sina aktier vid stämman vid under- låtenhet att ansöka om godkännande eller annat agerande i strid 1 a kap. tillsynslagen. Utredarens bedömning: Tilläggen i artikel 104.1 omfattas av gällande rätt. Den närmare regleringen om möjligheterna för att enligt artikel 104.2 kräva extra och mer frekvent rapportering ska vidare genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Innehållet i direktivet: I artikel 104 anges specifikt vilka befogen- heter som behöriga myndigheter som ett minimum ska ha för att fullgöra de förpliktelser som följer av direktivet och tillsynsförord- ningen. Vissa justeringar görs nu i bestämmelsen. I artikel 104.1 f görs ett tillägg om att möjligheten att kräva reduktion av den inneboende risken i institutens verksamheter, pro- dukter och system även ska inbegripa utkontrakterad verksamhet. I artikel 104.1 j har vissa justeringar gjorts, ifråga om vad möjlig- heten att kräva extra eller mer frekvent rapportering ska inkludera. Närmare bestämmelser om tillämpningen av artikel 104.1 j har även lagts till i artikel 104.2. Det framgår att rapporteringen endast får åläggas där det relevanta kravet är lämpligt och proportionellt i för- hållande till det ändamål för vilket informationen krävs och de upp- gifter som begärs inte överlappar varandra. Vid tillsynens utövande ska eventuella ytterligare uppgifter som kan krävas av instituten anses vara överlappande om samma eller i huvudsak samma uppgifter annars redan har rapporterats till den behöriga myndigheten eller kan tas fram av den behöriga myndigheten. Det framgår vidare att den behö- riga myndigheten inte får kräva att ett institut rapporterar ytterligare uppgifter om den har erhållit dem i ett annorlunda format eller på annorlunda detaljnivå och detta annorlunda format eller denna annorlunda detaljnivå inte hindrar den behöriga myndigheten från att framställa uppgifter med samma kvalitet och tillförlitlighet som de som framställts på grundval av de ytterligare uppgifter som annars skulle rapporteras. Skälen för utredarens bedömning: Artikel 104.1 har i huvudsak genomförts i svensk rätt genom 8 kap. 1–3 §§ tillsynslagen, 15 kap. 1 § LBF samt 25 kap. 1 § LVM. Dessa lagrum ger Finansinspek- tionen rätt att genom föreläggande ingripa mot institut som har åsidosatt, eller sannolikt inte längre kommer att uppfylla, sina skyldigheter enligt lagar och andra författningar som reglerar företagets verksamhet m.m. möjlighet att förelägga ett institut som bryter mot en författning att vidta åtgärder , ger inspektionen utrymme att ålägga ett institut att vidta de åtgärder som räknas upp i artikel 104 (se prop. 2006/07:5 s. 358 f. och prop. 2013/14:228 s. 222). Vissa åtgärder i artikel 104.1 har dock bedömts vara av så ingri- pande karaktär att de ändå har motiverat ett särskilt omnämnande i lagtexten. Varken i fråga om rätten att kräva reduktion av den inne- boende risken i institutets verksamheter, produkter och system (punkten f) eller möjligheten för kräva extra eller mer frekvent rapportering (punkten j) har det dock bedömts finnas behov av uttrycklig reglering i lag. Justeringarna i dessa delar föran- leder i sig inte heller behov av att nu vidta några särskilda lagstift- ningsåtgärder. De tillägg som görs i artikel 104.2 i fråga om möjligheten att kräva extra eller mer frekvent rapportering utgör vidare anvisning om hur ska utöva tillsyn över instituten. Liknande reglering har tidigare genomförts på förordningsnivå (jfr 9 § för- ordning om särskild tillsyn och kapitalbuffertar). Det är lämpligt att även den närmare regleringen i denna del bör genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. 10.4Beslut om ett särskilt kapitalbaskrav I delarna tre, fyra och sju i tillsynsförordningen finns kapitalbaskrav som avser att täcka risker av olika slag som ett institut kan vara exponerat för. Dessa krav benämns i det följande som minimikrav. I värdepapperiseringsförordningen1 finns dessutom specifika krav i fråga om värdepapperisering. Utöver minimikravet finns det i kapitaltäckningsdirektivet ett särskilt kapitalbaskrav som ska täcka risker som inte fullt ut fångas upp av minimikravet. Det kan handla om ett högre kapitalkrav för risker som institutet är exponerat för som inte alls täcks av minimikravet, risker som bara delvis täcks av minimikravet eller tillägg för risker som ett institut utsätter det finansiella systemet för. 1Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/2402 av om ett allmänt ramverk för värdepapperisering och om inrättande av ett särskilt ramverk för enkel, transparent och standardiserad värdepapperisering samt om ändring av direktiven /65/EG, 2009/138/EG och 2011/61/EU och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 648/2012 Detta särskilda kapitalbaskrav, som också benämns pelare 2-kravet, har genomförts genom bestämmelse i 2 kap. 1 § tillsynslagen. Genom bankpaketet justeras och förtydligas i viss utsträckning de befintliga bestämmelserna om det särskilda kapitalbaskravet i tillägg till minimikravet. Mot bakgrund av att ett bruttosoliditets- krav om tillkommer i tillsynsförordningen, som ett paral- lellt krav till de riskbaserade kapitalbaskraven, förändras hanteringen av det särskilda kapitalbaskravet genom att det införs ett särskilt krav för att även specifikt hantera risken för alltför låg bruttosoliditet vid sidan av ett krav för andra risker än risken för alltför låg brutto- soliditet. Varje särskilt kapitalbaskrav som beslutas av behöriga myndig- heter för att hantera risken för alltför låg bruttosoliditet läggs alltså till bruttosoliditetskravet och inte till det riskbaserade minimikravet. Instituten ska uppfylla båda kraven, men kan använda det kapital som de använder för att uppfylla sina brutto- soliditetskrav, inbegripet relevant buffertkrav, även för att uppfylla de riskbaserade kapitalbaskraven och det kombinerade buffertkravet (se skäl 15 i kapitaltäckningsdirektivet). På motsvarande sätt kan instituten använda det kapital som de använder för att uppfylla sina riskbaserade kapitalkrav och det kombinerade buffertkravet även för att uppfylla sina bruttosoliditetskrav med därtill relevant buffertkrav. I den relevanta rangordningen för kapitalbaskrav placeras de särskilda kapitalbaskraven över de relevanta minimikraven och under det kom- binerade buffertkravet eller bruttosoliditetsbufferten, beroende på vad som är tillämpligt (se skäl 14 i kapitaltäckningsdirektivet). Genom bankpaket tillkommer dessutom en möjlighet för behöriga myndigheter att meddela riktlinjer för särskild kapitalbas, även kallade pelare 2-guidance, som avser att ge vägledning om den kapitalbas som ett institut förväntas inneha i tillägg till relevant minimikrav, relevant särskilt kapitalbaskrav och relevant buffertkrav. På så sätt säkerställs att institutets kapitalbas är tillräcklig för att täcka alla risker som ett institut är exponerat för och i tillägg för att säkerställa att institutets kapitalbas kan absorbera möjliga förluster till följd av finansiell stress. Separata riktlinjer för särskild kapitalbas kan alltså där det behövs komplettera de riskvägda kapitalbaskraven respektive kapitalbaskra- ven avseende bruttosoliditet, inklusive relevanta buffertkrav. Efter- som riktlinjerna för särskild kapitalbas utgör ett kapitalmål, och inte ett kapitalkrav, ska de ligga över kapitalbaskraven i den relevanta rangordningen (se skäl 16 i kapitaltäckningsdirektivet). I det följande lämnas förslag till genomförande av dessa bestäm- melser. 10.4.1Justeringar avseende det särskilda kapitalbaskravet Utredarens förslag: När en översyn och utvärdering i fråga om institutets enskilda situation visar att något av kraven i 6 kap. 1–2 a §§, 3, 4 a, 4 b och 5 §§ LBF eller 8 kap. 3–4 a §§ och 5–8 §§ LVM inte är uppfyllt ska ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav fattas om det är osannolikt att någon annan åtgärd är tillräcklig för att få institutet att rätta till bristerna inom rimlig tid. Ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav ska också fattas om ett insti- tut vid upprepade tillfällen åsidosatt sin skyldighet att hålla till- räckligt med ytterligare kapital för att täcka den riktlinje för sär- skild kapitalbas som meddelats eller det finns andra situationer som är specifika för det enskilda institutet som ger anledning till väsentliga tillsynsmässiga betänkligheter. Sådant beslut ska vara skriftligt. Möjlighet att besluta om ett särskilt kapitalbaskrav för risker som institutet utsätter det finansiella systemet för tas bort. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om omständigheter som ska beaktas vid fastställandet av det särskilda kapitalbaskravet. Innehållet i direktivet: Av artikel 104.1 a framgår att behörig myn- dighet ska ha befogenhet att kräva att institut har en kapitalbas som överstiger kraven i tillsynsförordningen. I bestämmelsen tas hänvis- ningen till regler om kapitalbuffertar bort som skrivningen om vad kapitalbasen ska täcka ersätts med en hänvisning till vill- koren i artikel 104a. Närmare bestämmelser om det krav på ytterligare kapitalbas som behöriga myndigheter kan besluta om, som tidigare fanns i arti- kel 104.2 och 104.3, finns nu i justerad form i artikel 104a.1. Möjlig- heten att enligt tidigare artikel 104.2 besluta om ett särskilt kapital- baskrav för risker som institutet utsätter det finansiella systemet för återfinns dock inte i artikel 104a. Genom tillägg i bestämmelsen tydliggörs att det är situationen för det enskilda institutet som ska ligga till grund för ett krav på ytterli- gare kapitalbas och att ett sådant beslut ska fattas, oavsett vilken situa- tion som föranlett beslutet, på grundval av de översyner som gjorts i enlighet med artiklarna 97 och 101. Det specificeras också att krav på ytterligare kapitalbas får åläggas för att täcka de risker som enskilda institut löper på grund av sin verksamhet, inbegripet sådana som åter- speglar inverkan av viss ekonomisk utveckling och marknadsutveck- ling på ett enskilt instituts riskprofil. I de situationer som anges i artikel 104a.1 a–f ska ett institut åläggas ett beslut om en kapitalbas som överstiger de kapitalkrav som anges i tillsynsförordningen. De tidigare punkterna i artikel 104.2 a–f har i justerad form överförts och motsvaras nu i stort av punkterna a–d i den nya artikel 104a.1. Genom bankpaketet tillkommer dessutom nya situationer när ytterligare kapitalbaskrav ska kunna åläggas. Enligt 104a.1 e ska så kunna ske när ett institut vid upprepade tillfällen underlåter att upprätta eller bibehålla tillräckligt med ytterligare kapitalbas för att täcka en riktlinje för särskild kapitalbas som har meddelats i enlighet med artikel 104b.3. Av artikel 104a.1 f framgår att ytterligare kapitalbas kan krävas även i andra situationer som är specifika för det enskilda institutet och som enligt den behöriga myn- digheten ger anledning till väsentliga tillsynsmässiga betänkligheter. I artikel 104a.2 preciseras när risker eller riskelement enligt punk- ten 1 a inte anses täckas av eller i tillräcklig omfattning täckas av kapitalbaskraven i delarna tre, fyra och sju i tillsynsförordningen eller de särskilda bestämmelserna i 2 kap. i värdepapperiseringsför- ordningen. Särskild reglering finns även i denna artikel som behand- lar risker eller riskelement som omfattas av övergångsarrangemang eller bestämmelser om undantag för äldre regler som fastställs i direktivet eller tillsynsförordningen och ränterisk som följer av positioner utanför handelslagret.