sou · H7B318 · 2019-05-03 00:00:00 — Antalet elever som deltar i modersmålsundervisning i specialskolan, under /18 var av samtliga elever i den skolformen. Antalet har mer än fördubblats /11. 11Dock började uppgången /17 då deltagandefrekvensen låg på . /14 låg deltagandefrekvensen i samiska på . 125 kap. 13 § skolförordningen. 1313 kap. 4 § skollagen. Av en undersökning som utredningen , ansvar och kom- munikation – vägen till ökad kvalitet i utbildningen för elever med vissa funktionsnedsättningar14 låtit genomföra framgår att andelen modersmålsberättigade elever med grav språkstörning och dövhet eller hörselnedsättning i specialskolorna är mycket större. Utredningens enkät visade att av de elever som bedömdes ha grav språkstörning var flerspråkiga eller hade ett annat modersmål än svenska. Samma tendens återkommer när man jämför andelen ele- ver som är flerspråkiga eller har annat modersmål än svenska bland elever vid Hällsboskolan.15 Enligt uppgifter från SPSM var av eleverna vid berättigade till moders- målsundervisning . Av dessa var det ingen elev som deltog i sådan undervisning den aktuella terminen.16 Inom regionskolorna var emellertid av eleverna berät- tigade till modersmålsundervisning . Av dessa var det som deltog i sådan undervisning den aktuella terminen, enligt SPSM.17 15Hällsboskolan är en statlig, tioårig specialskola som tar emot elever med grav språkstörning från hela landet. Undervisningen har fokus på språk och kommunikation på olika sätt. Andelen elever berättigade till modersmålsundervisning i grundsär- skolan har ökat från av samtliga elever i den skolformen //18. I takt med att antalet berättigade elever i grundsärskolan har ökat har andelen deltagande elever i modersmålsundervisning minskat, från den högsta noteringen på /14 till 31 pro- cent /18. De största språken under /18 var arabiska (en tredjedel av alla deltagande elever i grundsärskolan läser arabiska som modersmål), somaliska, kurdiska, persiska, turkiska, spanska, engelska, bosniska/kroatiska/serbiska, tigrinja och alban- ska. Det finns 207 elever berättigade till modersmålsundervisning i grundsärskolan i ytterligare 43 språk. 6.2Flickors och pojkars deltagande i modersmålsundervisning Det som inledningsvis kan konstateras är att fler pojkar än flickor har funnits i kohorten berättigade till modersmålsundervisning . Gapet har ökat från cirka 3 500 fler pojkar /14 till nästan 12 000 /17 (förmodligen till följd av den relativt omfattande invandringen ), för att /18 minska till cirka 9 000. Det senaste läsåret är den procentuella fördelningen pojkar och flickor av de 283 304 berättigade eleverna. Nästa intres- santa fråga är om fördelningen håller i sig när det kommer till det fak- tiska deltagandet? Det gör det inte. Andelen flickor som deltar i undervisningen har under alla år varit högre än andelen pojkar, med en genomsnittlig skill- nad på . Antalet deltagande pojkar är visserligen högre än antalet flickor under läsåren 2016/17 och 2017/18. Men det beror på att gapet mellan könen gällande berättigade elever har ökat under dessa år.18 Det kan således konstateras att flickor i något högre utsträckning deltar i modersmålsundervisning än pojkar. Den största språkgruppen bland flickor, sett till antalet berättigade och deltagande elever, är arabiska. Den största deltagandefrekvensen finns bland flickor berättigade till modersmålsundervisning i soma- liska, med nästan 79 procentigt deltagande. Därefter kommer arabis- ka , polska, albanska, kurdiska och persiska med 18Bland elever berättigade till modersmålsundervisning i till exempel persiska finns nästan 3 000 fler pojkar än flickor i hela kohorten. Finska har lägst deltagande bland flickor, om- kring . Bland de övriga 151 språken med berättigade ele- ver är deltagande för flickor . Dock, som det konstaterades ovan, anordnas inte undervisningen i alla dessa språk. *Bosniska/Kroatiska/Serbiska. Som det framgår av tabellen nedan, gällande fördelningen mellan de stora språken för pojkar motsvarar den med vissa undantag bilden för flickornas berättigande och deltagande. Arabiska är ojämförligt störst, följt av somaliska, persiska och engelska. *Bosniska/Kroatiska/Serbiska Källa: Vid en närmare granskning av de två föregående tabellerna och pojkars och flickors berättigande till och deltagande i modersmåls- undervisning i de tio största språken framträder några intressanta förhållanden. I samtliga språk är flickornas procentuella deltagande (i relation till hur många berättigade flickor det finns) i undervis- ningen högre än för pojkarna. Eftersom det finns fler pojkar än flickor i majoriteten av språkgrupperna blir utfallet i några språk att pojkar antalsmässigt i större utsträckning deltar i undervisningen. Men om vi tittar på differensen mellan de som inte deltar visar det sig att skillnaden är störst inom arabiska (9 619 flickor respektive 12 151 pojkar deltar inte) och persiska (2 683 flickor och 4 000 poj- kar deltar inte). Gällande könsfördelningen bland elever i specialskolan som läser ämnet modersmål, redovisar inte dessa uppgifter för /18. Däremot finns uppgifter för vissa tidigare läsår. Sålunda, deltog 13 pojkar och nio flickor i modersmålsundervisning i specialskolan /15. /14 deltog nio flickor och åtta pojkar. Det ska tilläggas att det finns fler pojkar än flickor inskrivna i specialskolor. Mot bakgrund av det mycket låga delta- gandet samt att vi saknar precist underlag om antalet berättigade elever, är det svårt att dra några som helst slutsatser om pojkars och flickors benägenhet att delta i modersmålsundervisning i special- skolan. Generellt sett är antalet samtliga pojkar (6 562) i grundsärskolan mycket större än flickor (4 050). Utredningen saknar uppgifter om hur många pojkar respektive flickor som är berättigade till moders- målsundervisning i den skolformen. Dock vet vi att /18 deltog 386 flickor och 561 pojkar i undervisningen. I sameskolan ingår modersmålsundervisning i samiska inom ämnet samiska, som är obligatoriskt. Samtliga elever vid sameskolorna deltar således i modersmålsundervisningen. av sameskolornas 155 elever är flickor. 6.3Faktorer som påverkar deltagandet i modersmålsundervisning I detta avsnitt redogör utredningen för de huvudsakliga faktorer, dvs. strukturer, praktiker och attityder som direkt eller indirekt påverkar elevernas deltagande i modersmålsundervisning. Avsnittet bygger på information från forskning, nationella och lokala utvärderingar, rapporter från , Skolinspektionen och andra myndigheter och organisationer samt på vad som har framkommit under utredningens besök i kommuner och intervjuer med företrädare för enskilda huvudmän, skolchefer, chefer för modersmålsenheter, rektorer, modersmålslärare och föräldrar. De viktigaste faktorerna skulle kunna presenteras som följande: •Tillgång till undervisningen, i meningen att den överhuvudtaget erbjuds av huvudmannen •Kraven för tillträde till undervisningen •Huvudmannens och skolans inställning till ämnet modersmål •Om undervisningen anordnas under eller utanför skoldagen samt vad undervisningen eventuellt krockar med •Var undervisningen rent fysiskt anordnas i relation till elevens ordinarie skola •Vårdnadshavarnas intresse och motivation för att barn ska få ta del av undervisningen samt elevernas intresse och motivation för att delta i undervisningen •Undervisningens kvalitet främst sett utifrån vårdnadshavarnas uppfattning om läraren och/eller läromedel håller bra standard •Elevens ålder och kön •Regeln om att huvudmän endast är skyldiga att erbjuda moders- målsundervisningen i sammanlagt sju läsår om den anordnas utanför den garanterade undervisningstiden •Deltagandet är frivilligt. Det är svårt att rangordna de generella faktorerna efter deras bety- delse. Inte sällan är de överlappande där till exempel vårdnadshavar- nas och elevernas intresse minskar om de finner undervisningen vara av låg kvalitet och dessutom förlagd sent efter skoltiden eller i en annan skola. Intresset kan å andra sidan vara stort och i kombination med god undervisningskvalitet kan man tänka sig stå ut med att vänta i efter skoldagens slut eller att resa till en annan skola för att få delta. Men vissa faktorer är ändå mer avgörande än andra och vissa, som formellt borde begränsa deltagandet, verkar inte ha stor praktisk betydelse. I ett särskilt avsnitt samlar utred- ningen de faktorer som är specifika för deltagande i grundsärskolan, specialskolan och sameskolan. Huvudmannens skyldighet att anordna modersmålsundervisning är inskränkt till vissa angivna situationer.19 Om huvudmannen inte tillhandahåller undervisningen i ett språk med hänvisning till någon av dessa situationer så blir det ingen undervisning alls. 195 kap. 9–11 §§ skolförordningen, se också kapitel 3 i betänkandet. Till att börja med är en huvudman skyldig att anordna moders- målsundervisning i ett språk endast om minst fem elever som ska erbjudas modersmålsundervisning i språket önskar sådan undervis- ning.20 Denna begränsning gäller inte de fem nationella minoritets- språken. Det är svårt att bedöma hur många elever som inte får någon undervisning i modersmål för att de råkar tillhöra en huvud- man med färre elever med samma modersmål som önskar under- visning. I en enkätundersökning som genomförde 2011 sägs det angående fem elever regeln att: Nästan hälften av respondenterna, , ansåg att det var ganska eller mycket viktigt att ta bort kravet på att det måste finnas fem elever i en undervisningsgrupp. Detta svar är kanske inte så överraskande med tanke på att detta angavs som det vanligaste skälet till att man måste neka berättigade elever undervisning i modersmålet – angav detta som ett ganska eller mycket vanligt skäl att neka undervisning.21 Regeln om fem deltagande elever utgör endast en begräsning i huvud- mannens skyldighet att erbjuda undervisningen. Inget hindrar en huvudman att anordna undervisning även om antalet elever som önskar undervisningen är färre än fem. Utredningen erfar dock att denna begränsning tillämpas hos de flesta huvudmän. Utredningen har träffat föräldrar vars barn inte har fått under- visning med hänvisning till att de är färre än fem elever i huvud- mannens skolor som önskar undervisning i det språket. När väl fem elever vill delta i undervisningen och huvudmannen anställt en lärare, är det enligt samma uppgiftslämnare inte ovanligt att fler anmäl- ningar strömmar in. Ryktet börjar spridas bland vårdnadshavarna att det anordnas undervisning i deras språk och fler tar del av det konkreta erbjudandet. Det underlättar således för vårdnadshavare att ta del av ett befintligt erbjudande snarare än att de själva ska driva frågan gentemot andra vårdnadshavare och huvudmannen. I det ljuset kan det också konstateras att regeln om fem elever utgör ett dubbelt hinder för elever att få tillgång till modersmålsundervisning. Åena sidan, om de faktiskt är under fem och å andra sidan, om inte minst fem har önskat undervisningen. En annan begränsning i huvudmannens skyldighet att erbjuda undervisningen är att det, vid sidan om minst fem deltagande elever, 205 kap. 10 § skolförordningen. 21Språkrådet 2011, s. 30. också ska finnas lämplig lärare att tillgå.22 Det går inte att säga hur många elever som nekas undervisningen med hänvisning till denna regel, men det råder stor brist på framför allt utbildade modersmåls- lärare och i vissa, sett till antalet berättigade elever, mindre språk. skriver i en rapport att ”när frågan riktas till skolled- ningen varför elever inte kan erbjudas delta i modersmålsunder- visning handlar det för flertalet skolor och rektorer, i både intervju- och enkätstudie, om för få elever med samma modersmål och/eller om lärarbrist. Kanske är det två sidor av samma mynt, har man inte många elever så finns inte heller så många lärare.”23 6.3.2Kraven för tillträde till undervisningen För att ens vara berättigad till modersmålsundervisning krävs bland annat att språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet samt att eleven har grundläggande kunskaper i språket.24 Det är rektor som godkänner ansökan om modersmålsundervisning och det ligger i sakens natur att det är en grannlaga uppgift att bedöma om en elev har grundläggande kunskaper i sitt modersmål. De rektorer som utredningen har träffat har gett uttryck för att de, trots att de ger formellt godkännande, rimligtvis inte själva kan bedöma huruvida en elev uppfyller de kriterierna. I stället berättar de om olika strategier för att göra bedömningen, där den vanligaste helt enkelt blir att lita på föräldrarnas uppgifter för att sedan låta eleverna påbörja under- visningen. Vad som är tillräckligt är inte närmare reglerat utan det är upp till modersmålslärarna att göra bedömningen utifrån sin kompe- tens och erfarenheter. Det händer, enligt de intervjuade modersmåls- lärarna, att eleverna nekas undervisningen trots att vårdnadshavarna hävdar att barnet kan språket. Lärarnas budskap till föräldrarna är att fortsätta använda språket i hemmet, på egen hand arbeta med sina barn och återkomma . Här vill utredningen påpeka att Skolinspektionen i ett ärende där situationen aktualiserats konstaterat att rektorn inte efter ett god- kännande kan neka en elev att fortsätta i undervisningen på den 225 kap. 10 § skolförordningen. 23Skolverket 2008, s. 39. 2410 kap. 7 §, 11 kap. 10 §, 12 kap. 7 § och 13 kap. 7 § skollagen. Denna begränsning gäller dock inte de nationella minoritetsspråken. grunden att eleven har bristande språkkunskaper. Skolinspektionen konstaterade att kommunen har brustit i sin skyldighet att tillgodose elevers rätt till modersmålsundervisning och att följa förvaltnings- rättsliga principer i handläggningen.25 Andra huvudmän har rutiner som innebär att elever som ansökt om att få delta i undervisningen får genomgå ett test utifrån vissa fastställda kriterier.26 Med resultaten som underlag kan rektorn fatta beslut om deltagande. Om eleven nekas undervisningen med hänvis- ning till bristen på grundläggande kunskaper i språket, lämnar moders- målsläraren rekommendationer till vad eleven behöver förbättra för att få tillträde. 6.3.3Huvudmannens och skolans inställning Flera studier27 har visat att en stödjande skolmiljö med en uttalat positiv inställning till modersmålsundervisning kan bidra till att eleverna väljer att ansöka om ämnet och fortsätter att läsa det genom hela sin skolgång. Skolinspektionen påpekar att modersmålsundervisningen i sko- lan ofta lever ett eget liv utan samband eller samverkan med övrig undervisning. Det finns visserligen en generellt positiv inställning i både förskolor och skolor till att barnen ska utveckla en fungerande flerspråkighet och både personal och ledning inser modersmålets betydelse för barnens språk- och kunskapsutveckling. ser inte skolan utvecklingen av ett välfungerande modersmål som allas angelägenhet utan oftast som ”någon annans ansvar”, ibland en modersmålslärare, ibland föräldrarna. Skolan följer sällan upp resul- taten i ämnet och elevens kunskapsutveckling nämns sällan i utveck- lingssamtalen eller i elevernas individuella utvecklingsplaner.28 Dessa intryck bekräftas i de samtal utredningen haft med repre- sentanter för huvudmän och med rektorer. Många talar sig varma om det språkutvecklande perspektivet i modersmålsundervisningen och 26I till exempel kommun finns en särskild mall framtagen för bedömning av elevernas grundläggande kunskaper. Kommunen framhåller, med hänvisning till skollagen att ”moders- målslärare är skyldiga att göra en bedömning av elevens grundläggande kunskaper. Läraren gör bedömningen, det formella beslutet om rätt till modersmål tas av elevens rektor på basis av det underlag som finns.” Hörförståelsen och förmåga till muntlig kommunikation ingår i bedöm- ningen. 27Se t.ex. 2006. påtalar ämnets vikt. Få rektorer känner dock till vad som händer under undervisningen och det är ovanligt, för att inte säga icke existerande, att eleverna inom ramen för modersmålsundervisningen får möjligheter till anpassningar eller stöd. Att erkänna modersmålets betydelse och uttrycka sig positivt om flerspråkighet är förstås värdefullt. Men de regler som styr skolan kan tolkas på olika sätt och huvudmannen kan göra större eller mindre ansträngningar för att möjliggöra undervisningen (i synner- het om det finns ett fåtal elever i ett språk) och framför allt för att göra den attraktiv. Ett exempel är den ovan diskuterade regeln om minst fem elever. Det finns inget som hindrar huvudmannen att erbjuda moders- målsundervisning även om det finns färre än fem elever som önskar delta. Ändå verkar det som att regeln uppfattas som förpliktigande. Ett annat exempel är att eftersom undervisningstiden inte är reg- lerad i timplanerna så finns det inte någon minsta garanterad under- visningstid i ämnet. Det ankommer i stället på skolans rektor att bestämma och, i kommuner med centrala modersmålsenheter, beställa undervisningstid. Beroende på rektorns inställning till och prioriter- ing av ämnet kan det röra sig om alltifrån under- visningstid . Inställningen handlar också om vilka arbetsvillkor som erbjuds modersmålslärarna och vilket stöd de får i sin yrkesutövning, från rimliga villkor för att genomföra undervisningen till lönenivån, del- tagande i kompetensutvecklingsinsatser och möjligheten att ta del av olika statliga satsningar. Utredningen har under studiebesök träffat modersmålslärare som vittnar om bristen på lokaler för att genomföra undervisningen, eller att de inte ens har en plats att placera sitt material på. Eleverna och vårdnadshavarna märker förstås denna inställning och risken är att man upplever situationen så besvärlig och att ämnet har så låg status att eleverna hoppar av. När anordnas undervisningen och vad krockar den med? Men om rätten till modersmålsundervisning inte kan utnyttjas på grund av de faktiska omständigheterna riskerar den att få mer av symbolisk funktion än reell nytta.29 29Språkrådet 2011, s. 27. skriver i en rapport att modersmålslärare menar att ett skäl till att elever och föräldrar väljer att tacka nej till modersmåls- undervisning kan vara den tidsmässiga förläggningen av undervis- ningen.30 Till skillnad från vad som gäller för övriga undervisningsämnen i och motsvarande skolformer regleras inte ämnet moders- mål i timplanerna. Undervisningen får i stället anordnas som språkval i och specialskolan, som elevens val, inom ramen för skolans val, eller utanför den garanterade undervisningstiden.31 Det absolut vanligaste är att undervisningen anordnas utanför den garan- terade undervisningstiden.32 Skolinspektionen anför i en granskningsrapport att modersmåls- undervisning som anordnas utanför den garanterade undervisnings- tiden ofta kan upplevas som besvärligt för eleven som får en lång skoldag och kanske missar någon annan aktivitet. är under- visningen dessutom förlagd till en lokal som finns en bit ifrån elevens skola vilket också kan försvaga elevens motivation till att delta.33 Avsaknad av en minsta garanterad undervisningstid har under utredningens arbete med tidigare forskning, utvärderingar och studie- besök alltmer utkristalliserats som en av de avgörande faktorer som påverkar deltagandet i undervisningen. Inte minst i kombination med den ovan nämnda inställningen till modersmålsundervisningen. Få skolor planerar modersmålsämnets schemaläggning så att det kan få plats inom ramen för den ordinarie skoldagen. De möjligheter som öppnar för en sådan lösning, som elevens val, språkval och inom ramen för skolans val, används ytterst sällan i praktiken för detta ändamål. Moderna språk, engelska och svenska som andraspråk eller andra aktiviteter inom ramen för elevens val fyller det utrymmet. Argumentet som huvudmän och skolor anger är att eleverna inte kan, alternativt inte vill, välja bort undervisningen i ett ämne till för- mån för modersmålet. Följaktligen förläggs undervisningen i moders- mål till efter eller före skoltiden, när andra elever har ”sovmorgon”. Att undervisning anordnas utanför skoldagen kan verka negativt på elevers vilja att delta då den konkurrerar med elevernas olika fritidsaktiviteter och möjlighet att träffa kompisar. Många elever är också trötta och omotiverade efter skoldagens slut. 315 kap. 8 § skolförordningen. 32Se kapitel 3 i betänkandet. under studiebesöken hört liknande erfarenheter, inte minst att elevernas skoldag kan vara orimligt lång och att elevernas trötthet och faktiskt också hunger medför påtagligt förvärrade arbetsför- utsättningar. Det krävs en stor dos av motivation från föräldrar och elever samt god kvalitet i undervisningen för att eleverna ska för- länga sin skoldag, ibland i då de måste vänta på läraren innan den egentliga undervisningen börjar, samt ibland också välja bort fritidsaktiviteter eller sociala relationer med kompisar mot, i värsta fall, en halvtimmes undervisning i ämnet modersmål. Ofta behöver även lärarna gå utöver vad som rimligen kan avkrävas deras roll. Så vittnar de lärare som utredningen träffat om en situation där de behöver ta ansvar för att eleverna kommer till lektionerna, att eleverna får mellanmål eller att elever får transporten till lektionen ordnad. 6.3.4Var anordnas undervisningen? Deltagande i modersmålsundervisning påverkas inte bara av när den erbjuds utan även av att den kan anordnas i en annan skola än elevens egen. Utöver de ovan uppräknade faktorerna om förlängda skoldagar och krockar med andra aktiviteter tillförs här ytterligare en försvårande omständighet och det är resor. Huvudmannen har en relativt stor frihet att bestämma hur under- visningen ska organiseras, i detta ingår även var undervisningen ska erbjudas.34 Att elever får sin undervisning i modersmål vid en annan skolenhet är alltså inget som strider mot skolförfattningarna. Där- emot kan det vara en faktor som avgör att en elev inte deltar i under- visningen, hur mycket motivation och kvalitet det än kan finnas. Dessutom kan trygghetsfaktorer också spela in här. Känner sig barnen och föräldrarna trygga med att resa till en helt annan skola och ett helt annat område där de inte känner någon? Hela förfaran- det kan av vissa familjer upplevas som så pass krångligt att eleverna avstår från att delta i undervisningen. Vid utredningens samtal med föräldrar och lärare framkommer att resorna till annan skola är en stark orsak till att många elever väljer att hoppa av undervisningen. Resor till en annan skola och annat område riskerar framför allt att 34Se bl.a. Skolinspektionen 2013b. drabba flickornas rätt till modersmålsundervisning, då en del föräld- rar känner sig mer osäkra att låta sina döttrar resa till annan skola än sina söner. De skäl som huvudmän och rektorer uppger för denna lösning är framför allt organisatoriska, ekonomiska och praktiska och de repre- sentanter för huvudmännen som utredningen träffat uppfattar denna princip som den enda möjliga. Alternativet är ingen undervisning alls. För elever som undervisas vid en annan skolenhet kan utred- ningen konstatera att olika principer råder hos olika huvudmän. Vissa huvudmän anordnar skolskjuts för de yngre eleverna och buss- kort till de äldre eleverna. Andra huvudmän låter vårdnadshavarna ansvara för skolskjutsen, vilket kräver extra ansträngningar och eko- nomiska investeringar för vårdnadshavarna. Skolinspektionen har i ett ärende påpekat att om en elev utifrån ålder, risker i om- världsmiljön eller andra omständigheter inte kan ta sig själv till plat- sen för modersmålsundervisningen kan detta i praktiken innebära att eleven utestängs från undervisningen. I skolans tillsynsansvar ingår även en skyldighet för huvudmannen att utreda om en elev har rätt till skolskjuts om undervisningen sker i annan skola.35 Utredningens erfarenheter är att resor till en annan skola också skapar en oklar bild över ansvarsfrågan. Först gällande vem som ansvarar för eleven när eleven är klar med skoldagen i sin ordinarie skola och väntar på transport till en annan skola. För det andra när eleven är på väg till en annan skola.