sou · H7B366 · 2019-12-18 00:00:00 — Enligt vattenmyndigheterna kan den senaste granskningsrapporten sammanfattas enligt följande: •De flesta brister vad gäller kartläggning och analys kommer att vara åtgärdade i nästa rapportering till kommissionen . Vattenmyndigheterna menar att om länsstyrelserna lyckas följa 11Europeiska kommissionen (2019). 12Länsstyrelsen i , vattenmyndighetens kansli, e-brev . vägledningarnas flödesscheman för påverkan-status-risk så kom- mer alla processuella frågor att vara avklarade. Kvarstående problem relaterar till vilket underlag som finns för bedömning av påverkan- status-risk, framför allt brister i miljöövervakningen. •Vattenmyndigheterna menar vidare att påtalade brister inom kart- läggning och analys som kopplar till definitionen av vattentjäns- ter och full kostnadstäckning är regeringens ansvar. Dessa frågor handlar om inriktning och är en del i det pågående över- trädelseärendet. Samma sak gäller hur tydligt grundläggande respek- tive kompletterande åtgärder ska redovisas i rapporteringen. Vatten- myndigheterna menar att ansvar i brister i genomförande av grundläggande åtgärder faller på berörda myndigheter och kom- munerna. Från vattenmyndigheterna har framförts att regeringen inte verkar vilja att vattenmyndigheterna alltför tydligt pekar på myndigheter eller kommuner som inte genomför befintlig lag- stiftning fullt ut. •För grundvatten avser vattenmyndigheterna att bättre följa ram- direktivet och SGU:s vägledning i rapporteringen . Det åter- står dock att tydligare peka ut risk för enskilda ämnen och enskilda grundvattenförekomster. Bristerna finns främst inom övervak- ningen (ger bristfällig riskanalys). Enligt vattenmyndigheterna återstår ytterligare ett steg inom övervakningen för att kunna göra slutlig kvalitetssäkrad statusklassning för grundvatten på det sätt som ramdirektivet och grundvattendirektivet föreskriver. •Vattenmyndigheterna uppger att ett kritiskt område där inga be- tydande förbättringar är i sikte är skyddade områden. Där behövs vägledning för hur olika skyddsformer påverkar normsättning. Vattenmyndigheterna menar att det behövs en adekvat miljö- övervakning och i förekommande fall specifika åtgärdsförslag för skyddade områden. Det är svårt att precisera åtgärder utan rele- vant övervakning och värdering av skyddet och utan definierad målnivå. •Vattenmyndigheterna menar att sammantaget är det bristfälliga övervakningsmetoder och bristfällig övervakning som skapar de flesta problem i rapportering till kommissionen. Vattenmyndigheterna uppger att det också finns exempel på ännu inte uppfyllda rekommendationer från den första cykeln (vattenmyn- digheternas kommentarer inom parentes): •Det finns en brist på grundvattennivåövervakning, men även kemi- övervakningen har brister (SGU har ett pågående regeringsupp- drag att förtäta nivåmätningarna). •Arbetet med att definiera god ekologisk potential pågår fort- farande, därför har denna rekommendation ännu inte uppfyllts (god ekologisk potential för vattenförekomster påverkade av vatten- kraft är nu definierade och det är på gång att göra det även för andra påverkanskällor). •Tillämpningen av artikel 4.7 rapporteras inte (Detta beror på att denna artikel ännu inte tillämpats i ). •För grundvatten bör särskilda åtgärder beaktas i åtgärdsprogram- met. Så kallade KTM (of Measure) saknas (orsaken är att val av KTM har gjorts utifrån att det ska finnas kvalitetssäkrade data att rapportera). •Kopplingen mellan kostnads- och effektivitetsanalys och åtgär- der är endast gjord för näringsämnen (på grund av att detta är det enda område där det finns kvalitetssäkrade data att tillgå). •Det finns ingen tydlig koppling mellan statusbedömning och behovet av att minska påverkan (kvantifiering av åtgärdsbehovet kommer att förtydligas ännu mer nästkommande cykel). •Identifieringen av påverkan och bedömning av status behöver åt- gärdas under den nuvarande cykeln för att se till att adekvata åtgärder kan sättas in före nästa cykel (detta blir väsentligt tyd- ligare denna cykel). •De så kallade win-win-åtgärderna när det gäller att uppnå målen i ramdirektivet för vatten och översvämningsdirektivet, hanter- ingen av torka och användningen av naturligt kvarhållande åtgär- der för vatten ingår inte i åtgärdsprogrammen (det kommer att finnas med i varierande omfattning i nästa förvaltningsprogram). •Identifiera strängare krav för skyddade områden (kräver nära sam- verkan med och Havs- och vattenmyndigheten och tydligare vägledning). •Säkerställ att alla vattenförekomster som används för dricksvatten- källor är skyddade enligt artikel 7 (senaste återrapporteringen visar på framsteg hos kommunerna, men är kommu- nernas beting mycket stort. Förhoppningsvis kan länsstyrelsernas arbete snabbas på med regeringens extra satsning på detta område). Kommissionen har lämnat nya rekommendationer utifrån gransk- ningen av andra cykelns förvaltningsplaner. Här redovisas några exem- pel (med vattenmyndigheternas kommentarer inom parentes): •Sverige bör fortsätta att fokusera på internationellt samarbete, inbegripet samordnade bedömningar och ha med grundvatten (får ännu tydligare lyfta fram de internationella sam- arbeten som faktisk sker; möjligen kan grundvattenfrågor lyftas fram mer i dessa samarbeten). •Sverige bör ytterligare stärka övervakningen av ytvatten genom att omfatta alla relevanta kvalitetsfaktorer inom alla vatten- kategorier (det pågår ett arbete i projektet koll på våra vatten med att peka på vilken övervakning som behövs). •En förstärkt och stabil grundvattenövervakning som baseras på vattendirektivets krav bör inrättas (det finns förslag i Miljööver- vakningsutredningen att tydliggöra SGU:s roll och stärka finan- sieringen). •Sverige bör vidta alla nödvändiga åtgärder för att få ned antalet undantag så mycket som möjligt inför nästa cykel för att säkerställa att målen i ramdirektivet för vatten uppnås (vattenmyndig- heterna behöver balansera detta krav med förväntningarna från verksamhetsutövare att tillämpa KMV och undantag ”fullt ut” i ny lagstiftning). •Åtgärder för att ta itu med alla relevanta prioriterade ämnen, av- rinningsområdesspecifika förorenande ämnen och föroreningar av grundvatten bör identifieras och kopplas till de enskilda ämnena (vattenförvaltningen har tagit ett stort steg framåt denna cykel men stora brister i övervakningen gör det svårt att tillämpa fullt ut). •Indikatorer för all identifierad betydande påverkan bör utvecklas (vattenförvaltningen har tagit ett stort steg framåt denna cykel). •Finansieringskällor bör identifieras, till exempel den gemensamma jordbrukspolitikens första pelare 1, landsbygdsprogrammet, för att underlätta ett framgångsrikt genomförande av dessa åtgärder i alla avrinningsdistrikt (detta kommer att beaktas inför nästa cykels förvaltningsprogram, men exempelvis landsbygdsprogram- met är en mycket liten och krympande finansieringskälla i sett till det totala behovet). •Åtgärder för att hantera alla hydromorfologiska påverkansfak- torer (det finns problem där inte har lagstiftning; det behövs stora förbättringar för vattenkraft och övriga vandrings- hinder. Ett första steg framåt har tagits för kustvatten och mark- avvattning). •Sverige bör fortsätta att överväga att återställa och prioritera vat- tendragsrenovering och prioritera användningen av grön infra- struktur (länsstyrelserna har begärt förstärkt finansiering från regeringen). •Sverige bör tillämpa kostnadstäckning för vattenanvändnings- verksamheter som har en betydande påverkan på vattenförekoms- ter eller motivera eventuella undantag enligt artikel 9.4 (denna fråga hanteras av regeringen inom ramen för pågående över- trädelseärende). •Fastställ särskilda ytterligare mål för alla skyddade områden en- ligt relevanta direktiv (detta kräver nära samverkan med Natur- vårdsverket och Havs- och vattenmyndigheten, liksom tydligare vägledning). •Mot bakgrund av den lokala torkan, som en av effekterna av klimatförändringarna, bör där så är lämpligt överväga att utarbeta planer för hantering av torka (detta kommer att finnas med i varierande omfattning i förvaltningsplanerna för nästa för- valtningscykel). 11.5Nationell uppföljning och utvärdering av resultat Inom miljömålssystemet följs miljökvalitets- och etappmålen upp . I uppföljningen bedöms om dagens styrmedel och de åtgär- der som görs är tillräckliga för att nå miljökvalitetsmålen. ska redovisa en fördjupad utvär- dering av miljömålen till regeringen. Den fördjupade utvärderingen ska innehålla en analys av förutsättningarna att nå vart och ett av miljökvalitetsmålen och en målövergripande analys av utvecklingen mot generationsmålet och miljökvalitetsmålen. Miljömålssystemet och dess miljökvalitets- och etappmål beskrivs närmare i bilaga 12. Havs- och vattenmyndigheten ansvarar för uppföljning av tre av 16 miljökvalitetsmål och SGU för ett av målen. Den senaste fördjupade utvärderingen av de vattenrelaterade miljökvalitetsmålen redovisades till regeringen samlat tillsammans med övriga miljökvalitetsmål.13 Inom temaområde Hav och vatten lyftes tre förslag fram: Ökad kunskap för kostnadseffektiv sanering av förorenade sediment; Ökat anslag för ett kostnadseffektivt arbete med restaurering av vattenmiljöer och resurser för inventering av kulturmiljöer inför planerade restaureringsinsatser; Rådgivning för ökad hänsyn till vattenmiljöer vid skogsbruksåtgärder.14 11.5.2Annan uppföljning och utvärdering Havs- och vattenmyndighetens resultatredovisning Havs- och vattenmyndigheten redovisar resultaten av förvaltningen av sötvatten, hav och fiskresurser i sin årsredovisning.15 Havs- och vattenmyndigheten redovisar resultaten för ett verk- samhetsområde som omfattar både havs- och vattenförvaltningen. I verksamhetsområdet ingår myndighetens arbetsuppgifter om både havs- och vattenresurser och havs- och vattenmiljökvalitet. Det sker ingen särredovisning av resultaten inom vattenförvaltningen. 13Havs- och vattenmyndigheten (2019c). 14I temaområde Hav och vatten deltog vattenmyndigheterna samt miljömålsmyndigheterna Försvarsmakten, Havs- och vattenmyndigheten , Kemikalieinspektionen, Länsstyrelserna, , , , och Transportstyrelsen. 15Havs- och vattenmyndigheten (2019c). I den senaste årsredovisningen rapporteras bland annat om sam- ordningen av vattenmyndigheterna, interimsrapporteringen till kom- missionen, vägledningsarbete samt övrigt arbete med vattenmiljön. SGU:s resultatredovisningen följer systematiken i myndighetens in- struktion och utifrån den följer indelningen i verksamhetsområden vars prestationer kan kopplas till uppdraget i instruktionen. Det finns inget verksamhetsområde för vattenförvaltning. ingår som en del av verksamhetsområdet handahålla geologisk information för samhällets behov. Under den rubriken redovisas SGU:s insatser, bland annat vägledning, samverkan, CIS-arbetet och kompletterande arbete till miljöövervakningen.16 Inom området Samhälle och säkerhet finns ett avsnitt för Hydrologi redovisades bland annat att insamlad data används för statusklassificering och utpekande av kraftigt modifi- erade vatten inom vattenförvaltningen samt att ett nytt verktyg har utvecklats för att beräkna hur mycket fosforutsläppen måste redu- ceras för att undvika övergödningsproblem. redovisar även att man har utfört olika uppdrag inom hydrologi för ett flertal läns- styrelser.17 MSB följer upp arbetet med de riskhanteringsplaner som görs enligt förordningen om översvämningsrisker. Riskhanteringsplanerna beskriver hur de hot- och risker som identifierats för varje område ska hanteras och vilka åtgärder som behöver vidtas för att begränsa konsekvenserna av en omfattande översvämning på människors hälsa, miljön, kulturarvet och ekonomisk verksamhet. Riskhanterings- planerna och de efterföljande översynerna av dessa ska utarbetas i 16SGU (2019b). 17SMHI (2019). samordning med de översyner av förvaltningsplaner som görs enligt vattenförvaltningsförordningen. I länsstyrelsernas resultatredovisningar ingår inte resultaten inom vattenförvaltningen. De fem länsstyrelser som är vattenmyndigheter gör en verk- samhetsredovisning till Havs- och vattenmyndigheten. Begränsad nationell uppföljning och utvärdering Flera av de intervjuade har framfört att förutom vattenmyndig- heternas uppföljning av genomförandet av åtgärdsprogrammen görs det inte någon uppföljning och utvärdering av resultatet av vatten- förvaltningens insatser. Havs- och vattenmyndigheten har framfört att man strävar mot en tydlig effektuppföljning, men en sådan saknas för vatten- förvaltning. Det är därmed svårt att säga vilken nytta som vatten- förvaltningen gör och det är svårt att se vilka effekter i miljön som åstadkoms. Återrapporteringen av anslaget 1:11 sker separat. Det ligger på Havs- och vattenmyndigheten att ta fram metoder för att kunna följa upp effekterna av anslaget 1:11, men det uppges vara svårt. Det är som ansvarar för miljömålsuppfölj- ningen. Havs- och vattenmyndigheten försöker synkronisera indika- torerna för miljökvalitetsmålen och vattenförvaltningen. Återför- ingen av uppnådda resultat till regeringen sker dels genom Havs- och vattenmyndighetens årliga redovisning av anslaget 1:11, dels genom att kommissionens granskningsrapporter skickas till . Ingen resultatredovisning från vattenmyndigheterna till regeringen Resultaten inom vattenförvaltningen redovisas inte i årsredovisning eftersom de arbetsuppgifterna inte ingår i länsstyrel- sens regleringsbrev. redovisar i stället sitt resul- tat genom att skicka in underlag till årsredovisning till Havs- och vattenmyndigheten. 12Digital samverkan och digitala verktyg Sammanfattning: Vatteninformationssystem (VISS) är vatten- och havsmiljöförvaltningens informationssystem som Havs- och vattenmyndigheten ansvarar för. I vår utvärdering har det riktats kritik mot VISS, både från leverantörer och användare av data. Det pågår en utveckling av en ny miljöinformations- plattform (AKVA) som ska ersätta VISS. Det pågår även utveckling inom digital samverkan och av verktyg för status- klassificering, liksom av metoder för fjärranalys och modellering till stöd för statusklassning och åtgärdsplanering. SGU är på upp- drag av Havs- och vattenmyndigheten datavärd för grundvatten och för hydrografiska, kemiska och biologiska data från , egentliga och . Digital samverkan innebär att myndigheter, kommuner, landsting och privata aktörer utbyter information digitalt och samverkar för att hantera det digitala informationsutbytet på ett rättssäkert och effektivt sätt. Grundförutsättningar för digital samverkan är en gemen- sam förståelse för behov och mål samt insikt i relevanta juridiska förutsättningar och krav på informationssäkerhet. Från Havs- och vattenmyndigheten uppges att utvecklingen av digital samverkan inom vattenförvaltningen och miljöövervakningen sker delvis i samverkansforumet Smart miljöinformation. Det inne- bär samverkan mellan Havs- och vattenmyndigheten, Naturvårds- Digital samverkan och digitala verktyg verket, länsstyrelserna, SKL och olika ingående expertmyndigheter och universitet som exempelvis SLU, och . Havs- och vattenmyndigheten har betonat vikten av att samarbetet sker genom att man delar på resurser, resultat och erfarenheter. De digitala verktygen ska vara ett stöd både för utförare (”data- insamlare”) av miljöövervakning och för nyttjare av övervakningens data. Nyttan av den digitala samverkan uppstår då ett beslut baserat på rätt information leder till ett förbättrat miljötillstånd. Det kan konstateras att det förekommer vissa brister i kravställning mot data- värdskap, standardisering för tillgängliggörande av data och utveck- ling av tekniska stödsystem. Detta beror enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten till stora delar på en brist på finansiering av berörda myndigheters egna förvaltnings- och utvecklingsarbete. Detta har exempelvis gjort att en sammanhållen miljöinformations- funktion fortfarande saknas på Havs- och vattenmyndigheten och att arbetet har låg prioritet både på regional och nationell nivå. När det gäller miljöinformationshantering och dataförvaltning menar att lagring och tillgänglig- görande av miljöövervakningsdata behöver säkerställas långsiktigt. Havs- och vattenmyndigheten har framfört att dataförvaltningen behöver harmoniseras mellan aktörer inom miljöövervakningen med ett nationellt perspektiv. För att detta ska kunna ske finns enligt myndigheten behov av tydliga mandat och resurser att organisera och utföra arbetet. Från system till informationstillgänglighet och tjänster Miljöövervakningsdata kan som regel laddas hem från data- värdarna utan kostnad. Nerladdningsformaten kan variera.1 Från bland annat Havs- och vattenmyndigheten har framförts att dataåt- komst är en central fråga för vattenförvaltningen, men många aktörer konstaterar att dagens datahanteringssystem inte är tillräckligt robusta och utbyggda. Havs- och vattenmyndigheten har pekat på att det traditionella sättet att fokusera på tekniska lösningar och verktyg behöver överges till förmån för en utgångspunkt i hur 1www.naturvardsverket.se/Stod-i-miljoarbetet/Vagledningar/Miljoovervakning/Nationella- datavardskap/Dataatkomst/ (avläst ). Digital samverkan och digitala verktyg informationen ska tillgängliggöras och delas med hög kvalitet och varaktig tillgänglighet . Vatteninformationssystem (VISS) är vatten- och havs- informationssystem. Det är ett verktyg för att kunna genomföra den rapportering som krävs av Europeiska kom- missionen avseende både ramdirektivet för vatten och havsmiljö- direktivet. Det har riktats kritik mot VISS – både från leverantörer och användare av data. Flertalet aktörer har pekat på att datasyste- men är bristfälliga och att det saknas data. VISS består av synteser av primärdata som finns hos olika datavärdar och har byggts på och moderniserats efter hand. På grund av att databaser använder olika tekniska lösningar är det svårt för en del aktörer att leverera data direkt till VISS. Många användare anser att VISS är krångligt att använda. Flera menar att presentationen skulle behöva göras om. Det har även framförts kritik mot säkerhetsbrister i systemet, och felaktiga uppgifter som är kända ligger kvar i VISS utan att åtgärdas. Från Havs- och vattenmyndigheten har framförts att VISS är ett exempel på ett system som representerar den problematik som har beskrivits av Riksrevisionen.2 Havs- och vattenmyndigheten har pekat på att framtidens över- vakning och datainsamling samt miljöförvaltning kommer att kräva lösningar som i grunden bygger på andra principer för att man ska nyttja digitaliseringens möjligheter fullt ut. Planeringen för en ny digital plattform för miljöövervakning, AKVA, har initierats av Havs- och vattenmyndigheten. I arbetet med AKVA är informationens till- gänglighet en utgångspunkt. AKVA har ett separat datalager och it- tjänster byggda som separata moduler i stället för att bygga ett nytt monolitiskt system. Havs- och vattenmyndigheten har till utred- ningen uppgett att man vill tillämpa verksamhetsdriven utveckling med ett starkt utifrån- och in-perspektiv och skapa en skalbarhet som blir billigare att förvalta och enklare att livscykelhantera. För att lyckas med transformationen mot en fullt digital och gemensam informationsförsörjning krävs enligt Havs- och vatten- myndigheten att resurser tillsätts på flera nivåer. Arbetet uppges behöva fokusera på en helhetssyn och förutsättningsskapande åtgär- der för att samla in, beskriva och tillgängliggöra informationen på ett för miljösektorn gemensamt sätt. En förutsättning för att lyckas upp- ges vara en långtgående standardisering av till exempel definitioner, 2Riksrevisionen (2019b). Digital samverkan och digitala verktyg informationsdomäner, metadatahantering, begreppskataloger och tekniska gränssnitt för att skriva och läsa information i automatise- rade lösningar, maskin till maskin. Den semantiska, tekniska och juridiska interoperabiliteten uppges vara av avgörande betydelse inom hela sektorn. har i uppdrag att leda arbetet med att digitalisera och tillgängliggöra miljöinformation. Målet med smart miljöinforma- tion är att bidra till att möta klimatutmaningen och nå miljömål.3 Smart miljöinformation är en samverkansform som har skapats utifrån ett regeringsuppdrag till med syfte att det ska bli enklare att använda och förstå informationen som finns hos myndigheter, länsstyrelser och kommuner. Förmågan att utgå från helhetssyn och samverka är avgörande för att uppnå såväl nationella mål för digitalisering som målen inom miljösektorn. Natur- vårdsverket driver samverkan inom smart miljöinformation vidare efter avslutat regeringsuppdrag med hjälp av de myndigheter som ingår i samverkan. pekar i en rapport4 på de faktorer som saknar för att accelerera digitaliseringen. rekommenderar bland annat att stärka det strategiska digitala ledarskapet, tydliggöra ansvarsför- delningen och säkerställa att data tillgängliggörs och förvaltas enligt mer gemensamma policys. Samverkansformen smart miljöinforma- tion är enligt Havs- och vattenmyndigheten den plattform som miljösektorn har för att stärka förmågan att gemensamt öka måluppfyllelsen. Havs- och vattenmyndigheten har till utredningen framfört att om den ska kvarstå som samverkansplattform krävs mandat och resurser för att kunna genomföra de rekommendationer som ger och säkerställa att miljösektorn förhåller sig till mot- svarande utveckling på nationell nivå. Havs- och vattenmyndigheten menar att det behövs tydliga man- dat och resurser på såväl nationell som regional nivå för att skapa en effektiv och väl fungerande miljöinformationsförsörjning som bidrar till genomförandet av vattenförvaltningen. 3www.naturvardsverket.se/smartmiljoinformation (avläst ). 4Digital Towards a Data-driven Public Sector. Digital samverkan och digitala verktyg Under avsnittet digital samverkan ovan lyftes sammanhanget och arbetssätt runt de digitala verktygen. Under detta avsnitt redovisas några verktyg och komponenter som är av relevans för att stödja en väl fungerande vattenförvaltning. Inom miljöövervakningen finns ett antal insamlingssystem som kan vara allt från utförarnas egna system till relativt oumbärliga stan- dardprogramvaror som levereras av privata aktörer. Systemen är ut- vecklade nära verksamheten och uppges fungera väl men det finns enligt Havs- och vattenmyndigheten betydande risker med för- åldrade system där programvaran inte längre uppgraderas eller stöds av mjukvaruleverantörerna. Det har till utredningen framförts att det skulle behöva tas ett samlat grepp nationellt för att modernisera och säkerställa att dessa insamlingssystem fungerar för att lång- siktigt säkra kvaliteten och långsiktig förvaltning av data från miljö- övervakningen. AKVA med fokus på informationstillgänglighet ersätter VISS Havs- och vattenmyndigheten har haft ett övergripande ansvar för vatteninformationssystemet VISS . Utvecklingen av en ny miljöinformationsplattform som kommer ersätta VISS pågår. Som angavs i föregående avsnitt benämns denna nya plattform AKVA. Vattenmyndigheterna har genom ett årligt bidrag från Havs- och vattenmyndigheten bedrivit utveckling och förvaltning av VISS. Vattenmyndigheter, andra länsstyrelser och kommuner använder VISS för arbetet inom vattenförvaltningen. VISS används också av andra myndigheter och av verksamhetsutövare i arbetet inför exem- pelvis tillståndsprövningar enligt . Framöver kommer VISS att behövas som stöd i prövningsärenden inom den nationella omprövningen av vattenkraften. Det finns också behov för ett över- siktligt system som stöd till förvaltning av den miljön, som även inkluderar de nationella havsplanerna. VISS behöver enligt uppgift uppgraderas med ny teknik och arkitektur. Digital samverkan och digitala verktyg behov av gemensamma lösningar och standarder för visualisering, informationssäkerhets- och inloggningssystem och karttjänster för en effektivare förvaltning.