sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om tidsfrist för när en överenskommelse avseende prövningen av en ansökan om god- kännande eller undantag från kravet på godkännande ska ha nåtts. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.6. Paragrafen genomför delvis den nya artikel 21a.8 i kapitaltäck- ningsdirektivet. Att myndigheterna enligt paragrafen ska ha kommit överens om ett beslut innebär att myndigheterna ska ha bestämt sig för om en ansökan ska avslås eller bifallas och hur beslutet ska motiveras. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om hur oenighet kring bedömningen av en ansökan ska lösas. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.6. Paragrafen genomför delvis de nya artiklarna 21a.8 och 21a.9 i kapitaltäckningsdirektivet. Då de behöriga myndigheterna måste vara överens om ett beslut anges att oenighet ska lösas av . Ett beslut som fattas av efter sådan överlämning är bindande. När samordnaren av tillsynen enligt konglomeratdirektivet inte lämnat sitt samtycke kan dock ärendet i stället hänskjutas till Eiopa. I artikel 21a.8 och 21a.9 finns närmare bestämmelser kring de europeiska myndigheternas hantering. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om tidsfrist för när ett beslut ska meddelas. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.5. Paragrafen genomför den nya artikel 21a.10 i kapitaltäcknings- direktivet. Av 32 § förvaltningsprocesslagen följer att ett beslut ska innehålla en klargörande motivering. Om meddelar ett beslut som grundar sig på en överenskommelse med en behörig myndighet i en annan medlemsstat ska inspektionen säkerställa att överenskommelsen är dokumenterad. Ett beslut om att avslå en ansökan om godkännande kan vid behov kombineras med ett beslut om att ingripa mot företaget enligt 8 kap. 2 § andra stycket (jfr artikel 21a.10). Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om krav på god- kännande eller undantag från kravet på godkännande för utländska företag. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.2. Paragrafen genomför den nya artikel 21a.1 i kapitaltäcknings- direktivet. är enligt paragrafen behörig att pröva en ansökan om godkännande eller undantag från kravet på godkän- nande som avser utländska holdingföretag när inspektionen är sam- ordnande myndighet enligt 4 kap. 1 §. ska enligt 1 a kap. 4 § i sådana fall lämna sin bedömning av ansökan till behörig myndighet och eventuell samordnare av den särskilda tillsynen samt enligt 5 § försöka komma överens med myndig- heterna om ett beslut. ansvarar för att processen drivs framåt, att överenskommelsen mellan myndigheterna doku- menteras och att holdingföretaget meddelas ett motiverat beslut från det att ansökan mottagits eller, om ansökan då inte var fullständig, från det att fullständig information mottagits, dock senast från det att ansökan mottagits. I 1 kap. 2 § 9 och 10 definieras vad som avses med begreppen utländskt finansiellt holdingföretag och utländskt blandat finansiellt holdingföretag. Paragrafen innehåller bestämmelser om särskilda kapitalbaskrav. Övervägandena finns i avsnitt 10.4.1 och 10.4.2. Paragrafen genomför den nya artikel 104a.1 och delvis de nya artiklarna 104a.3 och 104a.5 i kapitaltäckningsdirektivet. I första stycket klargörs att utöver den kapital- bas som krävs enligt tillsynsförordningen ska fatta beslut om dels ett särskilt kapitalbaskrav för risken för alltför låg bruttosoliditet, dels ett särskilt kapitalbaskrav för andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet. Hänvisningen till tillsynsförordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Sådana beslut ska enligt andra stycket vara skriftliga, vilket också inne bär att beslutet ska inne- hålla en skriftlig motivering av vilken det tydligt framgår Finans- inspektionens fullständiga bedömning av de faktorer som ligger till grund för beslutet, nivå på kapitalbasen och vilket kapital som den ska uppfyllas med. Besluten ska vidare grunda sig på översyner och utvärderingar enligt artikel 97 och 101 i kapitaltäckningsdirektivet som i fråga om institutets enskilda situation visar någon av de brister som anges i punkterna 1–5. Det innebär att det är förutsättningarna i dessa punkter som kan ligga till grund för ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav. Enligt andra stycket 1 kan ett särskilt kapitalbaskrav grunda sig på att något av kraven i 6 kap. 1–2 a, 3, 4 a, 4 b och 5 §§ LBF eller 8 kap. 3–4 a och 5–8 §§ LVM inte är uppfyllt. Bestämmelsen om- fattar möjligheten att besluta om ett särskilt kapitalbaskrav enligt artikel 104a.1 b i kapitaltäckningsdirektivet, det vill säga vid brister i uppfyllandet av artikel 73 och 74 i direktivet samt artikel 393 i till- synsförordningen (jfr prop. 2006/07:5 s. 133 ff., 140 f., 288 f. och 362). Tillägget, det vill säga förutsättningen att det även ska vara sannolikt att någon annan åtgärd inte är tillräcklig för att få institutet att rätta till bristerna inom rimlig tid, avser endast beslut som grun- dar sig på brister i dessa avseenden. Ett särskilt kapitalbaskrav får enligt andra stycket 2 beslutas om det är nödvändigt för att täcka risker som institutet är eller kan bli exponerat för. Bestämmelsen omfattar bland annat situationer som anges i artikel 104a.1 a i kapitaltäckningsdirektivet, det vill säga när institutet är exponerat för risker eller riskelement som inte täcks eller inte i tillräcklig omfattning täcks av vissa specifika kapitalbas- krav som anges i tillsynsförordningen eller i värdepapperiserings- förordningen. Det omfattar även risker eller riskelement som åter- speglar inverkan av viss ekonomisk utveckling och marknads- utveckling på institutets riskprofil. Närmare bestämmelser om när risker i dessa delar får beaktas inom ramen för andra stycket 2 avses preciseras i föreskrifter meddelade med stöd av bemyndigandet i 10 kap. 2 § 4. Punkten 2 omfattar även situationer som anges i artikel 104a.1 c och d i kapitaltäckningsdirektivet, det vill säga när ett instituts enskilda situation visar att de justeringar som avses i artikel 98.4 bedöms som otillräckliga för att institutet under normal marknadsförhållanden ska kunna avyttra eller säkra sina positioner utan att drabbas av betydande förluster eller när den utvärdering som genomförs i enlighet med artikel 101.4 visar att en bristande efterlevnad av kraven för tillämpningen av den tillåtna metoden sannolikt kommer att leda till otillräcklig kapitalbaskrav. Enligt andra stycket 3 kan ett särskilt kapitalbaskrav grunda sig på att det är sannolikt att institutet inte längre kommer att uppfylla sina skyldigheter enligt 1. Bestämmelsen är inte ny, och utgör ett exempel på en situation som kan ge anledning till väsentliga tillsynsmässiga betänkligheter och omfattas därmed av vad som anges i artikel 104a.1 f. Av andra stycket 4, som är nytt, framgår att ett särskilt kapitalbas- krav kan beslutas på grund av att ett institut vid upprepade tillfällen inte följt en riktlinje för särskild kapitalbas som meddelat. Punkten omfattar vad som anges i artikel 104a.1 e i kapital- täckningsdirektivet. I dessa fall ska motiveringen till beslutet om ett särskilt kapitalbaskrav innehålla en särskild redogörelse för skälet till att riktlinjen om särskild kapitalbas inte längre anses tillräcklig. Andra stycket 5, som också är nytt, avser att samla samtliga andra situationer, än de som redan uttryckligen anges i punkterna 1–4, där det i samband med översyn som gjorts enligt artikel 97 och 101 kommit fram tillsynsmässiga farhågor avseende institutets situation. Punkten omfattar vad som anges i artikel 104a.1 f. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vilket typ av kapital som de särskilda kapitalbaskraven ska bestå av. Övervägan- dena finns i avsnitt 10.4.3. Paragrafen genomför delvis den nya artikel 104a.4 i kapitaltäck- ningsdirektivet. Av första stycket framgår att de särskilda kapitalbaskraven, var för sig, ska till minst tre fjärdedelar uppfyllas med primärkapital varav minst tre fjärdedelar ska bestå av kärnprimärkapital. Enligt andra stycket får kräva att ytterligare kapital ska bestå av primärkapital eller kärnprimärkapital. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vilket kapitalbas som får användas för att uppfylla de särskilda kapitalbaskraven. Övervägandena finns i avsnitt 10.4.3. Paragrafen genomför delvis den nya artikel 104a.4 i kapital- täckningsdirektivet. Paragrafen innebär att den kapitalbas som redan används för att uppfylla ett särskilt kapitalbaskrav för andra risker än sådana kopp- lade till bruttosoliditeten inte får användas för att uppfylla andra kapitalkrav som inte är kopplade till bruttosoliditet. Mot- svarande gäller i fråga om det särskilda kapitalbaskravet för risken för alltför låg bruttosoliditet där samma kapitalbas inte får användas som redan används för att uppfylla andra kapitalkrav kopplade till bruttosoliditeten. Hänvisningarna till tillsynsförordningen är utfor- made på så sätt att de avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om riktlinjer för sär- skild kapitalbas. Övervägandena finns i avsnitt 10.4.4. Paragrafen genomför de nya artiklarna 104b.2–4 i kapitaltäck- ningsdirektivet. Av 6 kap. 2 § andra stycket LBF och 8 kap. 4 § tredje stycket LVM framgår att kreditinstitut och värdepappersbolag ska fastställa det internt bedömda kapitalbehovet till tillfredställande kapital- basnivåer. Detta utgör sedan del i underlag i de översyner och utvärderingar som inspektionen gör enligt artikel 97– 101 i kapitaltäckningsdirektivet varvid inspektionen ska bedöma vad som utgör lämpliga kapitalbasnivåer för kreditinstitutet och värde- pappersbolaget. Sådana översyner och utvärderingar avseende beho- vet av lämpliga nivåer ska ske regelbundet och innefatta resultatet av de stresstester som avses i artikel 100. En riktlinje ska, om det är relevant, beslutas både för att täcka risken för alltför låg brutto- soliditet och för att täcka andra risker än risken för alltför låg brutto- soliditet. En riktlinje för särskild kapitalbas ska motsvara skillnaden mellan den totala kapitalbasnivån och den kapitalbas som omfattas av andra kapitalkrav, det vill säga relevanta minimikrav, relevant särskilt kapitalbaskrav och relevant buffertkrav. Riktlinjen får täcka risker som omfattas av det särskilda kapitalbaskravet endast i den mån det täcker aspekter av dessa risker som inte redan täcks enligt de kraven. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om den kapitalbas som får användas för att uppfylla riktlinjerna för särskild kapitalbas. Övervägandena finns i avsnitt 10.4.4. Paragrafen genomför den nya artikel 104b.5 i kapitaltäcknings- direktivet. Paragrafen innebär att den kapitalbas som redan används för att uppfylla en riktlinje för andra risker än sådana kopplade till brutto- soliditeten inte får användas för att uppfylla andra kapital- krav som inte hänför sig till risker i fråga om bruttosoliditet. Mot- svarande gäller i fråga om en riktlinje som avser risken för alltför låg bruttosoliditet där samma kapitalbas inte får användas som redan används för att uppfylla andra kapitalkrav kopplade till bruttosoli- diteten. Hänvisningarna till tillsynsförordningen är utformade på så sätt att de avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om underrättelse- skyldighet. Övervägandena finns i avsnitt 10.4.5. Paragrafen genomför den nya artikel 104c i kapitaltäcknings- direktivet och innebär en skyldighet för att underrätta relevanta resolutionsmyndigheter om de särskilda kapital- baskrav som beslutas och de riktlinjer för särskild kapitalbas som meddelas. Paragrafen innehåller bestämmelser om ett särskilt likviditetskrav. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Ändringen i paragrafen genomför den nya artikel 105 i kapital- täckningsdirektivet och innebär att beslut om ett särskilt likviditetskrav inte längre ska täcka de risker som ett institut utsätter det finansiella systemet för. Paragrafen innehåller bestämmelser om ingripande om kraven enligt lagen inte uppfylls. Genom ändringen i andra stycket görs en hänvisning till 8 a kap. om kapitalbaskraven enligt tillsynsförordningen och de särskilda kapitalbaskraven uppfylls, men inte kravet på en bruttosoliditets- buffert enligt artikel 92.1a i samma förordning. Hänvisningarna till tillsynsförordningen är utformade på så sätt att de avser förord- ningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen innehåller bestämmelser som pekar ut företag som ansva- rar för den konsoliderade situationen. Övervägandena finns i av- snitt 6.10. Paragrafen genomför delvis den nya artikel 3.3 i kapitaltäcknings- direktivet. Första stycket, som är nytt, anger att det för varje konsoliderad situation ska finnas ett ansvarigt företag. Vad som avses med kon- soliderad situation framgår av artikel 4.1.47 tillsynsförordningen där det anges att det är den situation som blir resultatet av att kraven i del ett, avdelning II kapitel 2 i förordningen tillämpas på ett institut på samma sätt som om det institutet, tillsammans med ett eller flera andra enheter, utgjorde ett enda institut. Av andra stycket framgår det företag som ska vara ansvarigt före- tag, vilket tidigare reglerats i första stycket. En förändring i för- hållande till den tidigare regleringen är att det ansvariga företaget inte behöver vara ett institut utan också kan vara ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag. Institut som kontrolleras av ett holdingföretag, som undantagits från kravet på godkännande enligt 1 a kap., och är utsett att ansvara för att säkerställa att gruppen efterlever kraven på gruppnivå enligt 1 a kap. 3 § 3 ska också vara ansvarigt företag. Även företag som tillfälligt, vid ingripande mot ett holdingföretag som omfattas av kravet på godkännande och annars skulle ha varit ansvarig för gruppen, utsetts som ansvarig för att säkerställa efterlevnaden av kraven på gruppnivå ska vara ansvarigt företag enligt paragrafen. Begreppen grupp och gruppnivå hänför i detta sammanhang till den konsoliderade situa- tionen (se avsnitt 2.2.3). Paragrafen innehåller bestämmelser om ansvaret för kraven om soli- ditet och riskhantering på gruppnivå. Övervägandena finns i avsnitt 6.10. Ändringen, att även ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag, som är det ansvariga företaget enligt 1 § ska det se till att kraven om soliditet och riskhantering i LBF och LVM är uppfyllda på gruppnivå, är en följdändring av ändringen i 1 § och föranleds av att även finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag kan vara ansvariga för den konsoliderade situationen. Begreppet gruppnivå hänför i detta sammanhang till den konsoliderade situationen (se avsnitt 2.2.3). Paragrafen innehåller bestämmelser om ansvaret för kraven på under- gruppsnivå. Övervägandena finns i avsnitt 6.10. Ändringen från ansvarigt institut till ansvarigt företag är en följd- ändring av ändringen i 1 § och föranleds av att även finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag kan vara ansvariga för den konsoliderade situationen. Begreppet undergrupp- snivå hänför i detta sammanhang till den konsoliderade situationen (se avsnitt 2.2.3). Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på styrformer, proces- ser och interna rutiner. Övervägandena finns i avsnitt 6.10. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 3.3 samt de nya artiklarna 109.2 och 109.3 i kapitaltäckningsdirektivet. Ändringen i andra stycket innebär att företag ska införa styr- former, processer och rutiner i samtliga dotterföretag som inte om- fattas av kapitaltäckningsdirektivet, vilket förutom dotterföretag som är etablerade i ett land utanför EES omfattar även dotterföretag som är etablerade i finansiella offshore-center. Dotterföretag ska uppfylla kraven på styrformer, processer och rutiner på individuell nivå. Ändringen i tredje stycket föranleds av att artikel 109.3 anger att det är moderinstitut inom EU, som genom artikel 3.3 får en vidare tillämpning, som ska påvisa bristerna. I fjärde stycket, som är nytt, anges att ett moderföretag respektive ett moderinstitut är ett moderföretag respektive ett moderinstitut inom EU samt företag som omfattas av 1 § andra stycket 2, 3 och 4. Det innebär att även andra företag, som har ansvarig för gruppen, än moderföretag respektive moderinstitut är ansvariga för kraven i första till tredje stycket. Moderföretag respektive moderinstitut inom EU definieras genom artikel 4.1.15 respektive 4.1.29 i tillsyns- förordningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om när ska utöva tillsyn över att de gruppbaserade kraven är uppfyllda. Över- vägandena finns i avsnitt 8.2. Ändringarna i paragrafen genomför de nya artiklarna 111.1–5 i kapitaltäckningsdirektivet. Ändringarna i första stycket innebär att ska vara ansvarig för kraven på gruppnivå om moderinstitutet är ett kreditinstitut, det vill säga har fått auktorisation att bedriva bank- och finansieringsrörelse i och inspektionen därmed på indi- viduell nivå utövar tillsyn över det. ansvarar även för kraven på gruppnivå om moderinstitutet är ett annat typ av företag om det finns ett kreditinstitut inom gruppen och det inte finns ett motsvarande företag inom gruppen i EES med större balansomslutning. Om det inom gruppen inte finns något kredit- institut eller motsvarande utländskt företag i är Finans- inspektionen ansvarig för kraven på gruppnivå om det inom gruppen finns ett värdepappersföretag, det vill säga ett företag som fått auktorisation att bedriva värdepappersrörelse i och inspek- tionen därmed på individuell nivå utövar tillsyn över det, och det inte finns ett motsvarande företag inom gruppen i EES med större balansomslutning. Av 1 kap. 2 § 5 framgår att med begreppet värde- pappersföretag inom EU avses ett värdepappersföretag som avses i artikel 4.1.2 i tillsynsförordningen som är etablerat i en medlemsstat. Av andra stycket, som är nytt, framgår att i vissa fall ska utöva tillsyn över att de gruppbaserade kraven är upp- fyllda även om inspektionen på individuell nivå inte utövar tillsyn över det kreditinstitut eller motsvarande företag inom EES respek- tive värdepappersföretag eller motsvarande företag inom EES som har den största balansomslutningen. Så ska gälla om summan av de totala balansomslutningarna för företagen i tillsammans är högre än de för motsvarande utländska företag inom gruppen i ett annat EES-land. Tredje stycket, som är nytt, innebär att undantag ska göras från första stycket 3, 5 b, 5 c och 6 om en annan behörig myndighet inom EES utövar tillsyn på individuell nivå över flera företag som tillsam- mans har en högre balansomslutning än det motsvarande företag som utövar tillsyn över. I de fallen ska den myn- digheten i stället utöva tillsynen på gruppnivå. Begreppet grupp hän- för i detta sammanhang till den konsoliderade situationen (se avsnitt 2.2.3). Hänvisningen till tillsynsförordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Hänvisningarna till kapitaltäcknings- direktivet är dock utformade på så sätt att de avser direktivets lydelse enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version, så kallad statisk hänvisning. Paragrafen innehåller bestämmelser som ger möjlighet att komma överens med de berörda behöriga myndighe- terna om att annan myndighet än inspektionen ska ansvara för till- synen på gruppnivå. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 111.6 i kapitaltäckningsdirektivet. Ändringen i första stycket innebär att även när det skulle vara olämpligt med hänsyn till behovet av att säkerställa kontinuitet i tillsynen på gruppnivå att tillsynen utövas av inspek- tionen enligt 1 § första stycket 1–3, 5 och 6, får komma överens om att en annan behörig myndighet inom EES ska ansvara för tillsynen. Begreppet gruppnivå hänför i detta sammanhang till den konso- liderade situationen (se avsnitt 2.2.3). Paragrafen innehåller bestämmelser som ger möjlighet att komma överens med de berörda behöriga myndighe- terna om att inspektionen ska ansvara för tillsynen på gruppnivå. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 111.6 i kapitaltäckningsdirektivet. Ändringen i första stycket innebär att även när det skulle vara olämpligt med hänsyn till behovet av att säkerställa kontinuitet i tillsynen på gruppnivå att tillsynen utövas av den myndighet som enligt artikel 111.1, 111.3 och 111.4 i kapitaltäck- ningsdirektivet ska utöva den gruppbaserade tillsynen, får komma överens om att eller någon annan behörig myn- dighet ska utöva tillsynen. Hänvisningarna till kapitaltäckningsdirek- tivet är utformade på så sätt att de avser direktivets lydelse enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version, så kallad statisk hänvisning. Begreppet grupp- nivå hänför i detta sammanhang till den konsoliderade situationen (se avsnitt 2.2.3). Paragrafen innehåller bestämmelser om att ska komma överens med övriga berörda myndigheter om beslut som ska fattas på gruppnivå. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Ändringarna i paragrafen genomför de nya artiklarna 113.1–4 i kapitaltäckningsdirektivet. Ändringen i första stycket innebär att tidsfristen för när Finans- inspektionen ska komma överens med övriga berörda myndigheter om vilket beslut som bör fattas i enlighet med bestämmelsen utökas från en månad . Ändringen i andra stycket innebär att de beslut som Finans- inspektionen ska komma överens med övriga berörda behöriga myn- digheter om ska omfatta även den kapitalbasnivå som krävs för rikt- linjen för särskild kapitalbas enligt 2 kap. 1 c §. Begreppet grupp hänför i detta sammanhang till den konsoliderade situationen (se avsnitt 2.2.3). Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om tillsynsansvaret för att kraven på godkännande i 1 a kap. uppfylls. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.7. Paragrafen genomför den nya artikel 21a.5 i kapitaltäcknings- direktivet. Paragrafen tydliggör att , när inspektionen är ansvarig för tillsynen på gruppnivå enligt 1 §, ska övervaka att finan- siella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag upp- fyller förutsättningarna för godkännande enligt 1 a kap. 2 § eller för att undantas från kraven på godkännande enligt 1 a kap. 3 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om samarbete och utbyte av information. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Ändringen i paragrafen genomför delvis den nya artikel 56 h i kapitaltäckningsdirektivet. Punkten 6, som är ny, innebär en skyldighet för Finansinspek- tionen att i sin verksamhet också samarbeta och utbyta information med sådana myndigheter som i vissa länder har fått särskilt ansvar för tillämpningen av att strukturell åtskillnad inom en bankgrupp. Skyldigheten gäller i den utsträckning det följer av medlem- skap i Europeiska unionen och därmed enligt kapitaltäckningsdirek- Bestämmelsen innebär att , även om en uppgift omfattas av sekretess, får lämna ut uppgiften till en utländsk myndighet (8 kap. 3 § OSL). Paragrafen innehåller bestämmelser om utbyte av information. Över- vägandena finns i avsnitt 9.5. Ändringen i paragrafen genomför delvis den nya artikel 58a i kapitaltäckningsdirektivet. Andra stycket, som är nytt, innebär att i vissa fall får lämna information till vissa internationella organen. Att informationen ska lämnas under de förutsättningar och i den ut- sträckning som följer av kapitaltäckningsdirektivet innebär att utlämnande endast får ske om enligt de krav som anges i direktivet. Det innebär att kraven i artikel 58a ska vara uppfyllda. Hänvisningen till kapitaltäckningsdirektivet är utformad på så sätt att den avser direktivets lydelse enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version, så kallad statisk hän- visning.