sou · H7B338 · 2019-07-15 00:00:00 — Det är vidare en grund- 4BRÅ rapport 2018:4, Förundersökningsbegränsning. Ambition och verklighet, s. 49. Kostnader och andra konsekvenser förutsättning vid överväganden om ny lagstiftning att brottsmiss- tänkta alltid har rätt att tiga vid prövningen av brottsmisstankar som riktas mot dem. Det är inte möjligt att införa regler som tvingar en misstänkt att agera på ett visst sätt eller att processuellt bestraffa passivitet från den misstänktes sida. Eftersom misstänkta alltid har rätt att förhålla sig passiva begränsas, är vår bedömning, förutsätt- ningarna för att uppnå det som vårt uppdrag syftar till genom detalj- regleringar om hur förundersökningar borde genomföras. Vi har gjort bedömningen att parternas aktiva val att tillämpa nya processverktyg är den lämpliga vägen till de nödvändiga förändringarna. Ett annat alternativ som vi har övervägt är om det borde utformas specialregler för de stora förundersökningarna och de svårigheter som kan konstateras i dessa. Att införa specialspår i straffprocessen för en särskild typ av mål är emellertid av principiells skäl inte en fram- komlig väg. Att flera av de förslag vi lämnar sannolikt främst kom- mer att tillämpas i stora brottmål är däremot sannolikt. Ytterligare ett alternativ som utredningen har övervägt är om det finns skäl att göra förändringar i nuvarande grundprinciper för pröv- ningen av brottmål. Grunderna för straffprocessen bestämdes i som markant skiljer sig från den nuvarande. Vårt ställnings- tagande är emellertid att en så drastisk förändring som att överge grunderna för brottmålsprocessen vare sig är nödvändig eller lämplig för att uppnå de förändringar som vi har konstaterat att det finns ett behov av. Förslagen vi lämnar innebär heller inte att principerna kull- kastas. Gällande grundprinciper för brottmålsprocessen har alltjämt goda skäl för sig och bör även fortsättningsvis utgöra grunden för prövningen av brottmål. Utredningen bedömer sammanfattningsvis att de alternativ vi över- vägt inte medför samma positiva konsekvenser för brottmålspro- cessen som de förslag vi har lämnat. De olika förslag vi har lämnat ska ses som delar av en reform som syftar till att ge parterna ett ökat inflytande över hur brottmålsprocessen ska se ut i det enskilda fallet. Det är en fakultativ möjlighet som föreslås. Mot bakgrund av detta är det enligt vår bedömning knappast möjligt att beskriva effekterna av att enskilda förslag inte genomförs. Kostnader och andra konsekvenser 12.5Något om de faktiska konsekvenserna av våra förslag Det är, vid bedömningen av konsekvenser, viktigt att den omställning som följer med att införa nya förutsättningar för hur brottmålspro- cessen kan genomföras vägs mot den nytta som reformen har för brottmålsprocessens syften och för enskilda personer. Utredningen menar att förändringarna är nödvändiga för att komma till rätta med de svårigheter ur effektivitets- och rättssäkerhetssynpunkt som nu- varande ordning innebär för enskilda personer och för möjligheterna att kunna lagföra brott rättssäkert och effektivt. 12.5.2Vilka berörs av förslagen? Personer som är misstänkta för brott, brottsoffer och andra enskilda personer i brottmål Såväl personer som är misstänkta för brott och brottsoffer berörs av våra förslag på sätt som vi har redovisat på andra ställen i betänkandet. I viss mån berörs också vittnen som i anledning av våra förslag om utökade möjligheter att lägga fram vittnesattester inte behöver inställa sig vid en huvudförhandling i tingsrätten eller möjligen behöver göra det enbart inom ramen för ett tilläggsförhör. Våra förslag innebär inte att det införs ett nytt brottmålsförfarande. Förslagen ställer dock i viss utsträckning krav på ett förändrat arbets- sätt för poliser, åklagare, advokater och domare som inledningsvis kan komma att innebära ökade utbildnings- och arbetsinsatser för rätts- väsendets aktörer. Våra förslag påverkar arbetet vid polis- och åklagarmyndigheterna. Poliser kommer att behöva uppmärksamma de fall då misstänkta har ett intresse av att medverka i en förundersökning och kontakta åkla- gare för avgörande av om det kan bli aktuellt med en överläggning i det enskilda ärendet. Detta gäller även för utredande personal vid , och . Kostnader och andra konsekvenser förväntas medverka i överläggningar med misstänkta i de situationer då det kan bli aktuellt med beslut som grundar sig på den misstänktes utredningsmedverkan. Dessutom måste åklagare göra överväganden och fatta beslut som de inte gör . Förslagen innefattar alltså del- vis nya arbetsuppgifter för åklagare och en ökad arbetsbörda om verk- tygen används. Vad förslaget närmare innebär för arbetsbelastningen vid myndigheterna är emellertid svårt att avgöra, inte minst eftersom det är parterna själva som styr i vilken utsträckning de nya process- verktygen kommer att användas men också för att verktygen leder till lättnader i hanteringen längre fram brottmålsprocessen genom exempelvis mindre omfattande förundersökningar eller rättegångar. När det gäller offentliga försvarares och biträdens arbete så ställer för- slagen sammantaget krav på en ökad aktivitet under förundersöknings- och förberedelsestadiet. Försvarare kommer att förväntas medverka i överläggningar med misstänkta i de situationer då det kan bli aktuellt med beslut som grundar sig på den misstänktes utredningsmedverkan. De kommer även förväntas kunna göra en ny typ av bedömningar som bl.a. innefattar frågor om straff. I vilken omfattning överlägg- ningar med anledning av misstänktas utredningsmedverkan kommer att hållas är svårbedömt. Vår uppfattning är att det i stor ut- sträckning handlar om att arbetsinsatser som ändå måste göras för- flyttas till ett tidigare skede av processen. Någon märkbart utökad arbetsinsats kan det enligt vår mening inte antas bli frågan om. För de allmänna domstolarnas del kommer förslagen som berör förberedelser i brottmål framför allt att ställa krav på nya rutiner. Eftersom ett av syftena med förslagen som rör förberedande åtgärder är att antalet förberedande sammanträde ska öka i de fall det behövs kommer flera sådana sammanträden att behöva genomföras än som är fallet . Det rör sig emellertid inte om nya arbetsuppgifter för domstolarna. Tanken är vidare att vad som förekommer vid sådana förberedande sammanträden ska kunna läggas fram vid huvudför- handlingar och att det inte är frågan om en dubblering av förhandlings- tiden i samma fråga. Förslaget innebär att Kriminalvården kan behöva transportera häk- tade personer till förberedande sammanträden i ökad utsträckning. Det handlar inte om någon ny uppgift, utan effekten är i så fall en följd av att sammanträden i enlighet med förslagets syfte hålls i ökad utsträckning. De möjligheter att närvara vid sammanträden via ljud- Kostnader och andra konsekvenser och bildöverföring som finns innebär dock att omfattningen av sådana transporter bör kunna hållas nere. Förslaget bedöms ha betydelse för brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet på sätt som har redovisats på andra ställen i betän- kandet. Förslaget påverkar enligt vår bedömning inte vare sig jäm- ställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget medför inte heller några andra konsekvenser av det slag som anges i 15 § kommittéförordningen. Förslaget påverkar inte åtaganden till följd av medlemskapet i Europeiska unionen. Vi ska enligt våra direktiv bedöma de ekonomiska konsekvenserna för det allmänna av de förslag som lämnas. Om förslagen förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska utredningen föreslå hur dessa ska finansieras. Utredningen ska också redovisa i vilken utsträckning resursutnyttjandet i rättsväsendet kan bli effektivare genom förslagen. Det finns anledning att betona att det är mycket svårt att beräkna de ekonomiska konsekvenserna av de ändringar som vi föreslår eftersom det är omöjligt att förutse hur de nya processverktygen kommer att tillämpas i alla olika situationer som kan förekomma. Vår bedömning: Ett genomförande av de förslag vi lämnar kommer sammantaget inte att innebära några kostnadsökningar för staten. Våra förslag kommer att leda till kostnader för utbildnings- insatser och omställning till ett nytt arbetssätt vid myndigheterna som ska tillämpa de nya reglerna. Kostnaden för sådan utbildning kan dock inte förväntas bli större än att det ryms inom befintliga Kostnader och andra konsekvenser Det kan vidare uppkomma kostnader för förordnande av offentliga försvarare i enlighet med vårt förslag om att en offent- lig försvarare ska förordnas om den misstänkte ska närvara vid en överläggning. Dessa kostnader kommer att kompenseras av att utredningarnas och huvudförhandlingarnas omfattning kan för- väntas minska med våra förslag. De förslag om nya processverktyg som vi lämnar i detta betän- kande kan, sedan de nya bestämmelserna varit i kraft , an- tas leda till en mer effektiv användning av rättsväsendets resurser. Ett genomförande av utredningens förslag kommer att beröra rätts- väsendets aktörer. Åklagare och försvarare kommer att få tillämpa nya regler som i vissa delar ställer krav på en ny typ av bedömningar än som har behövts vid prövningen av brottmål. Även poliser och andra personalkategorier med uppgift att utreda brottsmisstankar vid , , , , , och (i fortsättningen de brottsutredande myndigheterna) kommer att be- röras av de nya reglerna. Förslagen kommer initialt att medföra en något ökad arbetsbelast- ning för de brottsbekämpande myndigheterna som beror på omställ- ningen till ett nytt arbetssätt och på det behov av utbildningsinsatser som följer med införandet av nya regler för arbetet. Kostnaderna för detta är sådana att de får anses rymmas inom de befintliga anslagen. Våra förslag om att åklagare ska medverka i överläggningar med den misstänkte, fatta utfästelsebeslut och beslut om att begränsa eller lägga ned en förundersökning vid den misstänktes utredningsmedverkan och uppge ett högsta straff i stämningsansökningar då det finns ett utfästelsebeslut innebär att åklagarna får nya arbetsuppgifter som ställer krav på utbildning och omställning av arbetssätt. Detta kom- mer leda till kostnader, som dock är sådana att de får anses rymmas inom de befintliga anslagen. Det finns vidare, åtminstone , effektivitetsvinster att göra när det gäller åklagares, polisers och annan utredningspersonals arbete genom att de nya processverktygen med incitament för misstänktas utredningsmedverkan kan förväntas leda till att utredningsarbetet underlättas och att förundersökningar, åtal Kostnader och andra konsekvenser och huvudförhandlingar kan begränsas i omfattning. Processen kan också förväntas bli mer förutsebar genom förslagen, vilket i sig är effektivitetsfrämjande. För de allmänna domstolarna kan det uppstå kostnader för utbild- ningsinsatser och för en ökad arbetsinsats under förberedelsearbetet. Det handlar emellertid inte om nya arbetsuppgifter och kostnaderna som uppstår får anses rymmas inom befintliga anslag. Avsikten är att en ökad arbetsinsats under förberedelsen ska leda till en mer effektiv handläggning vid huvudförhandlingen och därmed besparingar som en följd av detta. De kostnader för Kriminalvården som kan komma att uppstå med våra förslag gäller, bedömer vi, transport av häktade personer till för- beredande sammanträden inför rättegångar och till överläggningar i brottmål. Kostnaderna för en eventuell ökning av sådana transporter som kan komma att uppstå är sådana att de får anses rymmas inom de befintliga anslagen. Kostnader för försvarare och biträden De förslag vi lämnat leder enligt den bedömning vi gör inte till att antalet förordnanden av försvarare eller biträden kommer att öka annat än i så fall med enstaka förordnanden . Vi lämnar ett förslag om att offentlig försvarare ska kunna förordnas om den misstänkte ska närvara vid en överläggning under förundersökningen (avsnitt 5.7). Vår bedömning är att överläggningar i princip bara kommer att förekomma i brottmål där det redan finns en försvarare förordnad för den misstänkte. I de enstaka fall då någon offentlig försvarare inte redan är förordnad när frågan om en överläggning aktualiseras kommer vårt förslag att innebära att en offentlig försvarare ska för- ordnas, vilket innebär en kostnad för förordnandet. Att en offentlig försvarare förväntas närvara vid överläggningar mellan den misstänkte och åklagaren under förundersökningen innebär vidare att det kom- mer att uppstå en kostnad för detta arbete. I de fall en överläggning leder till ett beslut om förundersökningsbegränsning eller ett utfästelse- beslut kommer å andra sidan utredningsresurser att kunna sparas och i förlängningen målen i domstol kunna minska i omfång. Reformen är därför i den meningen kostnadseffektiviserande. Kostnader och andra konsekvenser De förändringar i arbetssätt som våra förslag sammantaget förut- sätter handlar i övrigt enligt vår mening inte om en ökad arbetsbelast- ning utöver det som en omställning till ett nytt arbetssätt innebär med efterföljande krav på utbildning. Vår bedömning är sammantaget att förslagen leder till vissa kostnadsökningar för offentliga försvarare och biträden men att dessa kommer att kompenseras av att utredning- arnas och huvudförhandlingarnas omfattning minskar med våra förslag. Förslagen kommer, om reglerna tillämpas, att leda till en mer effektiv brottmålsprocess, kortare häktningstider, minskad restriktionsanvänd- ning och ett mer effektivt brottsutredningsarbete. Resultatet av detta innebär kostnadsbesparingar för det allmänna. Å andra sidan upp- kommer, i vart fall inledningsvis, vissa kostnadsökningar för delar av rättsväsendet, när det gäller utbildningsinsatser och förändrat arbets- sätt. Det kan också komma i fråga att antalet förordnanden av offentliga försvarare ökar marginellt. Det rör sig, med allt detta i beaktande, om mindre kostnader som ryms inom befintliga anslag eller kompenseras av de effekter i fråga om utredningars och rättegångars minskade om- fattning som följer med våra förslag. Vår bedömning är att förslagen kan antas innebära en mer effektiv användning av rättsväsen- dets resurser. 13.1Förslaget till lag om ändring i 20 kap. 8 § Målsäganden får bara väcka åtal för brott, som hör under allmänt åtal, om han eller hon angett brottet och åklagaren beslutat, att åtal inte ska äga rum. Om en åklagare har beslutat att begränsa eller lägga ned en förunder- sökning med stöd av 23 kap. 4 b § får målsäganden inte väcka åtal för brott som beslutet avser. Trots vad som sägs i första stycket får en målsägande väcka talan om ansvar för falskt eller obefogat åtal, falsk angivelse eller annan osann tillvitelse angående brott. Målsägande är den, mot vilken brott är begånget eller som blivit förnärmad eller lidit skada av brottet. Paragrafen innehåller bl.a. grundreglerna om målsägandens rätt att föra talan om ansvar för brott som hör under allmänt åtal. Över- vägandena i den del som ändringarna gäller finns i avsnitt 5.12. Av ändringen i andra stycket följer, att målsäganden i de fall åkla- garen har beslutat att begränsa eller lägga ned en förundersökning med stöd av 23 kap. 4 b § inte får väcka åtal för brott som beslutet avser. Det innebär att det införs en reglering som klargör att måls- äganden inte har någon rätt att väcka åtal i de fall då åklagaren har fattat ett beslut att begränsa eller lägga ned en förundersökning på den grunden att den misstänkte har lämnat uppgifter av väsentlig betydelse för utredningen av egen brottslighet. Ett sådant åklagarbeslut ska där- med inte jämställas med ett beslut att inte väcka åtal. Det kan i dessa situationer aldrig bli fråga om en subsidiär åtalsrätt för målsäganden. Bestämmelsen i nuvarande andra stycket har flyttats till 8 a §. Övriga ändringar i paragrafen är endast redaktionella. 20 kap. 8 a § Om en åklagare har väckt talan, får målsäganden biträda åtalet och full- följa talan i högre rätt. Om det finns ett beslut enligt 23 kap. 4 b eller 4 d § får målsäganden inte åberopa någon ny omständighet beträffande en gärning som om- fattas av beslutet då han eller hon biträder åtalet eller fullföljer talan i högre rätt. Av 30 kap. 3 a § följer att rätten inte får döma till ett högre straff än åklagaren har uppgett i stämningsansökan och att det gäller även om måls- äganden biträder åtalet eller fullföljer talan i högre rätt. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om målsägandens rätt att biträda åtalet och att fullfölja talan i högre rätt. Övervägandena finns i avsnitt 5.12. Bestämmelsen i första stycket motsvaras av nuvarande 8 § andra stycket och har flyttats hit utan några ändringar i sak. Av bestämmelsen i andra stycket följer, att målsäganden i vissa fall är bunden av de gärningsomständigheter som framgår av åklagarens talan då han eller hon biträder åtalet eller fullföljer talan i högre rätt. Det gäller i de fall det finns ett tidigare beslut om förundersöknings- begränsning enligt 23 kap. 4 b § eller ett utfästelsebeslut enligt 23 kap. 4 d § som grundar sig på den misstänktes utredningsmedverkan. Om de bakomliggande besluten avser en gärning i åtalet får målsäganden inte åberopa en ny omständighet beträffande denna gärning då han eller hon biträder åtalet eller fullföljer talan i högre rätt. I tredje stycket finns en hänvisning till bestämmelsen i 30 kap. 3 a § av vilken följer att rätten, i de fall åklagaren enligt vad som sägs i 45 kap. 4 a § har uppgett ett högsta straff i stämningsansökan, inte får döma till ett högre straff än åklagaren har uppgett och att detta gäller även om målsäganden biträder åtalet eller fullföljer talan i högre rätt. Hän- visningen klargör att målsäganden inte inom ramen för sin rätt att biträda åtalet och att fullfölja talan i högre rätt har någon möjlighet att ange en egen uppgift om högsta straff som höjer det tak som åklagarens uppgift om straffvärde utgör för rätten. 21 kap. 3 a § Är den misstänkte anhållen eller häktad ska offentlig försvarare för- ordnas för honom eller henne, om han eller hon begär det. Offentlig försvarare ska också på begäran förordnas för den som är misstänkt för ett brott, för det vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse . Offentlig försvarare ska dessutom förordnas 1.om den misstänkte är i behov av försvarare med hänsyn till ut- redningen om brottet, 2.om försvarare behövs med hänsyn till att det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening, 3.om den misstänkte ska närvara vid en överläggning enligt 23 kap. 4 f §, eller 4.om det i övrigt finns särskilda skäl med hänsyn till den miss- tänktes personliga förhållanden eller till vad målet rör. Om den misstänkte biträds av försvarare som han eller hon själv har utsett, ska det inte förordnas någon offentlig försvarare vid sidan av denne. Offentlig försvarare ska dock förordnas om det finns syn- nerliga skäl. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en offentlig försvarare ska förordnas. Övervägandena i den del ändringarna gäller finns i avsnitt 5.14. Av ändringen i andra stycket följer, att en offentlig försvarare ska förordnas om den misstänkte ska närvara vid en överläggning enligt 23 kap. 4 f §. Att genomföra en överläggning utan att den misstänkte har en försvarare vid sin sida är inte tänkbart. Om en misstänkt person, i enlighet med gällande ordning, avstår från att biträdas av en försva- rare är det därför inte lämpligt att överläggningar om strafflindring eller förundersökningsbegränsning hålls mellan åklagaren och den misstänkte. Försvararnärvaron är central för att garantera att den miss- tänkte inte uppfattar en press att medverka i förundersökningen. I likhet med vad som gäller för övriga punkter i det andra stycket krävs det inte att den misstänkte har begärt någon offentlig för- svarare och en sådan kan till och med förordnas mot hans eller hennes vilja. Däremot förekommer det att den misstänkte biträds av en försvarare som han eller hon själv har utsett och någon offentlig försvarare ska då i princip inte förordnas för honom eller henne enligt vad som följer av tredje stycket. Som en följd av att den nya bestämmelsen placeras i punkten 3 har den nuvarande bestämmelsen i punkten 3 flyttats till en ny punkt 4 i paragrafen utan några ändringar i sak. Övriga ändringar i paragrafen är endast redaktionella. 23 kap. 4 b § Om en misstänkt har lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen av brott som han eller hon underrättats misstanke om enligt 18 § får, utöver vad som anges i 4 § och 4 a § om nedläggande av för- undersökning, –en förundersökning som avser brottet begränsas till att gälla en viss del, eller –en förundersökning som avser annat brott som den misstänkte under- rättats om enligt 18 § läggas ned. Ett beslut enligt första stycket får inte fattas om något väsentligt all- mänt eller enskilt intresse åsidosätts genom beslutet. Beslut enligt denna paragraf meddelas av åklagare. Paragrafen, som är ny, innehåller ytterligare regler om att förunder- sökning i vissa fall inte behöver genomföras (s.k. förundersöknings- begränsning). Övervägandena finns i avsnitt 5.5. Av första stycket följer, att en förundersökning får begränsas till att gälla en viss del eller läggas ned om den misstänkte har lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen av misstanke om brott som han eller hon har underrättats om enligt 18 §. Det som initierar bestämmelsens tillämpning är, att den misstänkte har lämnat uppgifter av väsentlig betydelse för utredningen av egen brottslighet. Om den misstänkte har lämnat sådana uppgifter ger bestämmelsen ytterligare möjligheter, i förhållande till vad som gällt enligt 4§ och 4 a §, att avstå från att genomföra en förundersökning. Beslut enligt paragrafen är, i likhet med beslut enligt 4 a §, prioriterings- beslut och inte lagföringsbeslut. Det är därför inte tal om beslut som vinner laga kraft. Kravet på den misstänktes uppgifter ska i princip förstås på samma sätt som vid tillämpningen av 29 kap. 5 § första stycket 5 . Det innebär, att det ska vara frågan om uppgifter från den misstänkte om egen brottslighet och inte uppgifter om andras brott. Det inne- bär vidare att det ställs ett krav på att den misstänktes uppgiftsläm- nande ska vara av sådan betydelse att det har lett till att utredningen i något väsentligt avseende påskyndats eller underlättats. Den miss- tänktes uppgifter ska leda till att utredningsarbetet går framåt. Detta bör normalt innefatta att den tilltalade lämnat en utförlig redogörelse för omständigheterna kring brottet eller annars lämnat uppgifter som är till nytta för utredningen. I ett mål om ekonomisk brottslighet kan det t.ex. röra sig om en redogörelse för olika transaktioner. Andra exempel kan vara att den misstänkte lämnat uppgifter om kontakter som han eller hon har haft, pekat ut personer som kunnat lämna upp- lysningar om olika förhållanden eller anvisat platser av betydelse för utredningen av brottet. Att en misstänkt lämnar uppgifter som leder fram till att beslag av betydelse för utredningen kan göras utgör ytter- ligare ett exempel på vad som kan avses med uppgifter av väsentlig betydelse för utredningen av brottet. En annan situation som kan komma att bli vanlig är att en misstänkt lämnar uppgifter som leder till att det är möjligt att ta fram skriftligt material, i pappersform eller elektronisk form, som utan den misstänktes hjälp skulle ha varit svårt att hitta eller att få fram. I de fall en gärningsman har blivit tagen på bar gärning eller när det redan föreligger övertygande bevisning om hans eller hennes skuld är utrymmet för att tillämpa bestämmelsen typiskt sett mindre. Det som ska vara avgörande för bestämmelsens tillämpning är nämligen, att den misstänktes väljer att lämna uppgifter som innebär att utred- ningen väsentligt kan påskyndas eller underlättas. Det kommer i prak- tiken ofta innebära att uppgifterna bör lämnas i ett relativt tidigt skede av förundersökningsarbetet, dvs.