sou · H7B33 · 2019-01-30 00:00:00 — Intern dokumentation från arbetet med att matcha arbetssökande och rekryteringsbehov stärker bilden att registerkvaliteten på arbets- sökandes kompetenser är ett omfattande problem. 7https://intranet.arbetsformedlingen.se/arbetsformedling/verktyg/metoderao/inskrivningoc resultat från några av de verifieringar av matchningsunderlag som Arbetsförmedlingens arbetsgivarcenter i genomfört. Tabell 7.2 Andelen inskrivna sökande i respektive bransch/yrke med otillräckliga underlag utifrån kartläggning av en förmedlare som kan branschen väl Andel där sökt yrke ändrats (fast har inaktuell kompetens) Arbetet med sökande till it-yrken (tabell 7.2) är särskilt belysande. Enligt Arbetsförmedlingens arbetsgivarcenter är arbetsgivare till de yrkesgrupperna i princip inte intresserade att delta på rekryterings- träffar om man bjuder in sökande utifrån de uppgifter om sökt yrke som normalt finns i registren. Anledningen till ointresset är brist- ande förtroende för det urval av arbetssökande som Arbetsförmed- lingen kan presentera utifrån sina register. Sökt yrke bedöms vara rättvisande för av sökande, men arbetsgivare tycker ändå inte det är värdefullt att delta på evene- (se tabell 7.2). Värt att notera är också att detta gäller under rådande högkonjunktur inom en bransch där bristen på arbetskraft varit stor . Arbetsförmedlingen har i sin målbild för pågående organisationsutveckling att matchningen allt mer ska ske utifrån kompetenser snarare än yrken8 eftersom Sökt yrke inte ger tillräckligt detaljerad information. Den sökandes profil behöver be- skrivas i termer av kompetenser för att den ska bli relevant för arbets- givare att hantera. För att dokumentationen av den sökandes förutsättningar ska bli korrekt krävs därför att kunskapen om kompetenskrav finns till- gänglig när dokumentationen sker. Kunskapen om arbetsgivares kompetenskrav är en specifik typ av kunskap som inte ska förväxlas med en allmän kunskap om branscher eller arbetsmarknaden i stort. 8https:///For-arbetssokande/Hitta-jobb/Inspiration-i- jobbsokandet/Nyheter/Nyheter-for-Arbetssokande/2017-11-13-Framtidens-rekrytering- Kompetenser-och-yrken-kopplas-ihop-med-ny-teknik.html För att upprätthålla registerkvalitet behövs information om arbets- givares kompetenskrav. Under har Arbetsförmed- lingen testat ett antal olika lösningar för att förmedla denna kunskap på ett effektivt sätt till de som utför kartläggningarna. Bransch- och yrkeskunskap har förmedlats till arbetsförmedlare via utbildnings- dagar, bildspel och webbsidor och det har funnits internt sökbara yrkesspecialister att kontakta vid behov. Ansvaret för kartläggning (eller verifieringen av det som någon annan dokumenterat) har lagts på arbetsförmedlare med specialistkunskap om den bransch som det sökta yrket förknippas med. Externa branschexperter har varit med och tagit fram självskattningsformulär – i ett sammanhang med mål att få till utskrivningsbara formulär, i ett annat för att lägga in for- mulärets frågor i en mobilapp. Trots alla dessa varianter erfar utredningen att det saknas en sam- ordning och tydlig styrning av informationsflödet. Det som finns i underlag till ovannämnda lösningar är vagt formulerade fördelar med att arbetsförmedlare har god arbetsmarknadskunskap, att det är viktigt att involvera branscher och deras experter samt att det är bra att den som arbetar med sökande också har goda arbetsgivarkontak- ter. Det saknas it-stöd för att hålla reda på kompetenskrav i olika yrken och branscher. I användarstödet till myndighetens ny- utvecklade planeringsverktyg9 hänvisas till att arbetsförmedlaren ska utgå från sin ”kunskap om bransch, sökt yrke (SSYK) och hur arbetsgivarnas rekryteringssätt inom det valda yrket brukar se ut” samt att läsa vidare i det som står om olika yrken under fliken Välj yrke på hemsidan.10 I praktiken görs det sällan eftersom den infor- mation som finns där inte är anpassad till arbetsförmedlares behov. Förutsättningarna att ta fram ett sådant it-stöd är också begränsat eftersom det saknas en gemensam struktur och en systematik för att hantera relevanta informationsmängder. I arbetet med validering, både inom Arbetsförmedlingen och i utbildningssammanhang som exempelvis inom Myndigheten för , finns början till en sådan systematik, men det återstår fortfarande mycket att göra. Trygghetsfonden (TSL) uttrycker det på ett tydligt sätt i sin rapport för arbete (2016)”Även om branschmodellerna i vissa fall tar sin utgångspunkt i en gemensam grundstruktur är vare sig 9Användarstöd till planeringsverktyg och digitala skrivbordet (170602). 10https:///For-arbetssokande/Valj-yrke.html begreppsbildning, system eller metodik för att beskriva kompetenser och kompetenskrav synkroniserade och branschgemensamma.” 7.2.8Behov av att minimera negativa arbetsmarknadseffekter av arbetsmarknadsstöd Syftet med det arbetsmarknadsstöd som Arbetsförmedlingen till- handahåller är att stärka individens förutsättningar att få och behålla ett arbete. Arbetsmarknadsstöd kan dock även ge upphov till en rad negativa effekter. Exempel på effekter som kan anses vara negativa och således resultera i att insatsen inte påverkar arbetsmarknadens funktionssätt alls eller att kostnaden inte kan rättfärdigas är inlås- ningseffekter, dödviktseffekter och undanträngningseffekter. Med inlåsningseffekter menas inom arbetsmarknadspolitiken till exempel att arbetslösa som deltar i ett program eller insats inte söker jobb lika aktivt som de annars skulle ha gjort som in- satsen eller programmet pågår. Anvisning till en insats eller program kan då medföra att man ”konfiskerar” den arbetslöses tid och där- med påverka den arbetslöses sökaktivitet. Därför är det inte givet att alla typer av program är lämpliga utifrån ett kostnadsperspektiv (, 2011). Storleken på inlåsningseffekten beror på avkastningen av den arbetslöses jobbsökande. Om den arbetslöse rela- tivt lätt har kunnat hitta ett jobb är naturligtvis inlåsningseffekten större. Dödviktseffekter uppstår i situationer där ett arbetsmarknads- politiskt program, till exempel ett anställningsstöd, ges till någon som hade fått en konventionell anställning även utan någon insats från Arbetsförmedlingen. Med undanträngningseffekter avses situationer där arbetsgivare ersätter personer som annars skulle vara anställda med program- deltagare från Arbetsförmedlingen. Undanträngningseffekter kan dock vara motiverade om de innebär att den person som anställs har svårare att få ett arbete än den person som trängs undan. Vissa arbets- marknadspolitiska insatser, i synnerhet anställningsstöden, ska ha en viss undanträngningseffekt. Om en välgrundad bedömning ligger till grund för beslut om arbetsmarknadspolitiska insatser minskar risken för inlåsnings-, dödvikts- och negativa undanträngningseffekter. 7.2.9Behov av ökad träffsäkerhet mellan arbetssökande och arbetsmarknadsstöd Inför en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program ska göra en arbetsmarknadspolitisk bedömning. Be- dömningen ska göras i förhållande till det specifika programmet, individens behov, syftet med programmet och anvisningstidens längd. Som ett exempel kan det ekonomiska stödet extratjänster tas. En extratjänst innebär att en arbetssökande arbetar hos en arbetsgivare som är verksam inom välfärden, i offentlig, kulturell eller ideell sek- tor. Staten står för nästan hela kostnaden för extratjänsterna. Extra- tjänster riktas främst till personer som av olika skäl står långt från arbetsmarknaden. omfattas deltagare som varit i jobb- och utvecklingsgarantin samt vissa nyanlända invandrare. Tanken med extratjänster är att kunna erbjuda arbetslivserfarenhet till personer som annars inte skulle kunna få ett jobb, inte ens med subventionerade anställningar med hög ersättningsgrad. Arbetsuppgifterna som ryms inom extra- tjänster är sådana som arbetsgivarna annars inte hade anställt en person för att utföra. Trots att extratjänsterna uttryckligen vänder sig till personer som står långt från arbetsmarknaden visar statistik över deltagarna att nästan en tredjedel av de personer som hade en extratjänst hade en eftergymnasial utbildning, en grupp som generellt står nära arbetsmarknaden11. Detta kan vara ett tecken på att det antingen finns brister i den arbetsmarknadspolitiska bedömningen eller att denna bedömning inte har fått det genomslag som avsetts vid beslut om extratjänster. Även om Arbetsförmedlingen agerar inom ramen för regelverket, bör en bedömning göras kring vilka personer som lämpar sig för subventionen. Risken för undanträngning av osubventionerade jobb och andra subventionerade jobb eller inlåsning av personer som står nära arbetsmarknaden kan annars öka. Om rätt bedömningar inte görs kan stödet bli mindre förmånligt kostnadsmässigt för samhället. En missbedömning av individens förutsättningar att själv söka arbete kan leda såväl till att dyra insatser erbjuds någon som skulle ha klarat sig själv som att en arbetssökandes tid i arbetslöshet för- längs genom att nödvändiga insatser skjuts upp. I båda fallen blir arbetsmarknadspolitiken mindre effektiv än den annars skulle ha varit. 11http:///statistik/extratjanster-och-moderna-beredskapsjobb-i-staten Om sådana missbedömningar är många blir de samhällsekonomiska konsekvenserna stora. 7.2.10Arbetsförmedlare har stor frihet men lite stöd att bedöma arbetssökandes behov Arbetsförmedlaren förväntas ha god inblick i hur arbetsmarknaden ser ut, vägleda arbetssökande till efterfrågad kompetens och aktivera dem som är i behov av stöd i sitt arbetssökande. Arbetsförmedlarna har också en myndighetsutövande roll. I detta ligger att följa de lagar, förordningar och riktlinjer som styr verksamheten och att fatta beslut om åtgärder. Arbetsförmedlarna har ett stort utrymme att själva bedöma och motivera den arbetssökandes behov av insatser och vilken insats som är bäst lämpad. Arbetsförmedlarna ställs ofta inför praktiska situationer där de gör olika val och måste utgå från sitt eget omdöme (IFAU:2014:14). Arbetsförmedlarnas beslut påverkas även av de ekonomiska förutsättningarna och myndighetens prioriteringar. Arbetsförmedlarna tillhör det som i forskningen be- nämns gräsrotsbyråkrater, även kallade närbyråkrater, vilka är perso- ner som står i direktkontakt med medborgarna. Enligt Oliveira (Oliveira A. 2012) saknar gräsrotsbyråkrater ofta tid, information och andra resurser för att fatta välgrundade bedömningar och beslut. Den enskilda arbetsförmedlaren har mandat att fatta beslut om ersättning till både externa utförare och enskilda arbetsgivare. viutgår från att det centrala i en effektiv arbetsmarknadspolitik är att säkerställa rätt insats och att effektivt använda statens resurser blir den arbetsmarknadspolitiska bedömningen viktig i sam- manhanget. Att enbart mäta arbetslöshetstiderna, eller enbart mäta om ar- betssökande får jobb, räcker inte för att få en rättvis bild av Arbets- förmedlingens verksamhet eller betydelsen av den arbetsmarknads- politiska bedömningen. För det krävs att man analyserar huruvida Arbetsförmedlingens bedömningar leder rätt och om de insatser som individen får eller inte får är de mest ändamålsenliga (2009:4). I figur 7.3 redovisas resultatet av en enkätundersökning12 riktad till arbetsförmedlare som utredningen har genomfört. Där framkom- mer att den arbetsmarknadspolitiska bedömningen har betydelse för arbetsförmedlarens arbete. Av figur 7.4 framgår att de flesta som svarat på enkäten gör en sådan bedömning. Figur 7.3 Hur stor betydelse har den arbetsmarknadspolitiska bedömningen i ditt arbete? Källa: Arbetsförmedlingen. 12Enkäten skickades ut –till 1 500 arbetsförmedlare. Svarsfrekvensen var efter att tre påminnelser och förlängning av svarstiden. Urvalet beskrivs i tabell 7.6 i bilaga 1 till kapitlet. Figur 7.4 Hur ofta gör du en arbetsmarknadspolitisk bedömning? Källa: Arbetsförmedlingen. I de fokusgrupper som utredningen genomförde 2017 om kom- munernas roll på arbetsmarknadspolitikens område konstaterades att det förekommer att Arbetsförmedlingen och kommunerna gör olika bedömningar av individens behov av insatser och huruvida kommunerna eller Arbetsförmedlingens skulle ansvara för insatser (SOU 2017:82). Kommunerna lyfter fram att gemensamma verktyg, i synnerhet kartläggningsverktyg, fyller en viktig funktion. Sådana verktyg kan skapa en gemensam bild av individens behov och därmed bygga en samsyn som kan ligga till grund för samverkan mellan Arbetsför- medlingen och kommunerna. Flera av de företrädare för Arbetsförmedlingen som deltagit i utredningens fokusgrupper lyfter fram den arbetsmarknadspolitiska bedömningen som ett generellt utvecklingsområde. De bedömer att det finns en risk för att individer hamnar mellan stolarna, då Arbetsförmedlingen och kommunerna gör olika bedöm- ningar av en individens avstånd till arbetsmarknadens. Företrädarna för Arbetsförmedlingen anser att det inte är helt tydligt vilka kriterier som ska användas för att bedöma avståndet till arbetsmark- naden. De kommuner som deltagit i fokusgrupperna anser därutöver att det finns skillnader i den arbetsmarknadspolitiska bedömningen mellan olika kontor och mellan olika arbetsförmedlare. Enligt kom- munföreträdarna görs den arbetsmarknadspolitiska bedömningen ibland utifrån ett resursperspektiv snarare än utifrån på förhand fastställda kriterier. Detta innebär enligt kommunföreträdarna att kontor som är verksamma i områden med färre arbetssökande i proportion till resurserna har större möjligheter att göra en mer gene- rös bedömning. De menar att det i praktiken innebär att individer som står relativt långt ifrån arbetsmarknaden kan erbjudas insatser genom Arbetsförmedlingen i vissa kommuner, medan samma grupper i andra kommuner blir hänvisade till sociala insatser och utbild- ningsinsatser genom kommunen. Flera kommunföreträdare menar därutöver att det finns en bristande systematik i de arbetsmark- nadspolitiska bedömningarna (ibid). 7.2.11Det nuvarande bedömningsstödet används inte ska göra en arbetsmarknadspolitisk bedöm- ning har arbetsförmedlarna möjlighet att ta hjälp av ett så kallat bedömningsstöd. Bedömningsstödet infördes efter att fick i uppdrag av regeringen att införa ett nytt arbets- sätt där även kvaliteten i mötet mellan arbetsförmedlare och arbets- sökande skulle förbättras. Tanken med bedömningsstödet var att tidigt identifiera sökande som behöver extra stöd och för att säker- ställa att arbetssökande får insatser . Bedömningsstödet är utvecklat för att ta fram de arbetssökande som bedöms ha störst risk för långvarig arbetslöshet. Det finns inget krav från Arbetsförmedlingen att arbetsförmedlaren ska använda be- dömningsstödet vid handläggning och dokumentering av den arbets- marknadspolitiska bedömningen. Arbetsförmedlarens bedömning kan avvika från bedömnings- stödets rekommendation eftersom vissa personliga egenskaper inte kan fångas upp av verktyget. Dock framgår det av Arbetsförmedlingens handläggarstöd att bedömningsstödet tillsammans med arbetsförmedlarens professio- nella bedömning utgör grunden för den arbetsmarknadspolitiska be- dömningen. Bedömningsstödet bygger på totalt 11 variabler som anses påver- ka risken att en arbetssökande blir långtidsarbetslös, exempelvis ålder, utbildningsnivå och arbetslöshet i den kommun där den arbetssök- ande bor. Bedömningsstödet genererar en rekommendation till arbetsför- medlaren i syfte att hjälpa denne att besluta om tidiga insatser är lämpliga eller ej. Enligt Arbetsförmedlingens interna instruktioner13 ska bedöm- ningsstödet användas vid ny- och återinskrivning av arbetssökande. Bedömningsstödet genererar rekommendationer kring behov av stöd i fyra olika nivåer: •Bör ha mycket goda möjligheter till arbete. •Bör ha goda möjligheter till arbete. •Överväg behov av stöd för ökade möjligheter till arbete. •Behov av stöd för ökade möjligheter till arbete. Överväg insatser för att förhindra långvarig arbetslöshet. I regleringsbrevet gavs Arbetsförmedlingen i uppdrag att ”analysera träffsäkerheten i bedömningen av vilka arbetssökande som löper störst risk för långvarig arbetslöshet” (Regleringsbrev för avseende Arbetsförmedlingen, A2013/4855/A). utvärderade IFAU Arbetsförmedlingens användande av bedömningsstödet. I rapporten och träffsäkerhet i arbetsmarknadspolitiken, (IFAU 2014:14) lyfts flera problem, bland annat med oklarhet i hur verktyget har använts. IFAU finner också stor variation i hur bedömningsstödet används mellan olika förmedlare. Förmedlare med mindre erfarenhet använ- der det i större utsträckning, medan erfarna arbetsförmedlare tycks lita i högre utsträckning på sin egen bedömning. IFAU konstaterar också att cheferna tror att arbetsförmedlarna lägger större vikt vid bedömningsstödets rekommendationer än vad förmedlarna själva säger att de gör. I vilken utsträckning arbetsförmedlarna använder bedöm- ningsstödet vet inte Arbetsförmedlingen. I det utbildningsmaterial som utredningen tagit del av framgår det inte att arbetsförmedlarna 13AFHS 7/210 version , Af 2018/00109486. ska utgå från bedömningsstödet vid handläggning av den arbetsmark- nadspolitiska bedömningen. Av den undersökning som utredningen gjort av handlingsplaner med arbetsmarknadspolitisk bedömning framgår det inte om arbetsförmedlarna använt sig av bedömnings- stödet. Enligt är bidragande orsaker att använd- ningen varit förenad med merarbete och att informationen vid imple- menteringen varit bristfällig. Bristen på dokumenterade metoder, arbetssätt och stödsystem för att genomföra en arbetsmarknads- politisk bedömning bedömer utredningen riskerar att leda till stor godtycklighet. 7.2.12Statistisk profilering har lika hög eller högre träffsäkerhet än arbetsförmedlares bedömningar Statistiska modeller har fått en alltmer framträdande plats inom många verksamheter. Det finns god evidens för att statistiska modeller är bättre än individer på att väga samman en mängd information (Kahneman 2011). Profilering kan definieras som ett anpassat expertsystem och ett diagnostiskt verktyg för att identifiera arbetssökandes riskkriterier. Profilering kan baseras på kvantitativa statistiska tester eller kvalita- tiva metoder (intervjuer och kapacitetstester) eller en kombination av dessa (Kondle-Seidl 2011). Internationella studier från bl.a. och visar också på att profilering kan användas för att bestämma vilken insats som ska erbjudas den arbetssökande, i vilken omfattning och när insatsen ska erbjudas den arbetssökande (Kurekova 2014). Kvantitativ statistisk profilering är en statistisk profilering som bygger på en regressionsmodell som mäter sannolikheten av att kvarstå i arbetslöshet och riskerna för långtidsarbetslöshet. Två gene- rella uppskattningsstrategier används i den statistiska profileringen: logit och probit modeller som analyserar varaktigheten av arbetslös- heten. och är länder som utvecklat dessa former av profilering (O’2012). Även , , , och använder sig av statistik profilering. Statistisk profilering ger ofta en förbättrad träffsäkerhet. Även Arbetsförmedlingens tidigare använda bedömningsstöd ger en bättre träffsäkerhet än arbetsförmedlarnas bedömning. Tabell 7.3 nedan visar det genomsnittliga resultatet för Arbetsför- medlarnas bedömning jämfört med bedömningsstödets: Tabell 7.3 Genomsnittliga resultatet för arbetsförmedlarnas bedömning jämfört med bedömningsstödet Insatser för att förhindra långvarig arbetslöshet (tertial 1). Analysen av träffsäkerheten i bedömningen av vilka arbetssökande som löper störst risk för långvarig arbetslöshet (tabell 7.3) gjordes genom att jämföra arbetsförmedlarens bedömning och bedömnings- stödets rekommendation.14 I de fall där arbetsförmedlarens bedöm- ning sammanföll med bedömningsstödets resultat, antingen genom att båda identifierade en risk för långvarig arbetslöshet eller då var- ken arbetsförmedlarens bedömning eller bedömningsstödet visade på risk för långvarig arbetslöshet, var träffsäkerheten i bedömning- arna störst. Där de avvek från varandra har bedömningsstödet i genomsnitt haft en större träffsäkerhet i betydelsen att dess bedöm- ning oftare sammanföll med att den arbetssökande sedan blev respek- tive inte blev långvarigt arbetslös. Erfarenheterna från profileringen i bedömningsstödet indikerar dock att även valet av lämpliga insatser skulle kunna förbättras av ett automatiserat system. Av de som tillhörde bedömningsgruppen var det som sedan blev arbetslösa . Utifrån detta kan slut- satsen dras att en högre andel av arbetssökande i långvarig arbets- löshet vilket indikerar att bedömningsstödet ger en bättre träffsäker- het än arbetsförmedlarnas bedömning. 14Dnr: Af-2013/508922. 7.2.13Bedömningarnas träffsäkerhet behöver utvärderas Arbetsmarknadspolitiken ska bygga på tillgänglig kunskap. Det gör att kravet på att motivera bedömningen av lämplig insats ställer höga krav på kunskapsuppbyggnad. En brist på kunskap om vad som är lämplig insats riskerar leda till att arbetssökande hamnar i insatser som inte ger effekt, att kostnaderna blir för stora eller att dåliga bieffekter omintetgör värdet med insatsen. Därutöver riskerar det också leda till att Arbetsförmedlingen inte gör enhetliga bedöm- ningar, det vill säga att olika arbetssökande ges olika förutsättningar att nå målet om arbete eller studier enbart på grund av godtycke. Arbetsförmedlingen behöver utvärdera de tjänster som myndig- heten tillhandahåller och anpassa dessa efter arbetssökandes behov. Kunskapen om vilka insatser som är lämpliga under vilka omstän- digheter är det som säkerställer effektivitet och god träffsäkerhet i arbetsmarknadspolitiken. Det finns ingen forskning och uppföljning av hur effektiv bedömningen är eller vad den leder till. Utredningen bedömer att det finns ett allmänt behov av kontinuerlig utvärdering av resultaten av en effektiv arbetsmarknadspolitisk be- dömning. 7.2.14Kvinnor och män får inte stöd på lika villkor Arbetsförmedlingen har ett jämställdhetsuppdrag inom arbetsmark- nadspolitiken där kvinnor och män ska ha tillgång till förmedlings- och programverksamhet på samma villkor. Arbetsförmedlingen rapport (Arbetsförmedlingen 2018 b) visar att män får ta del av arbetsnära insatser som arbetsmarknadsutbildningar, arbetspraktik, instegsjobb och nystartsjobb i högre utsträckning medan kvinnor får ta del av förberedande utbildningar och extratjänster i högre ut- sträckning. Bland utrikes födda och deltagare i etableringsuppdraget är könsfördelningen av insatser och möten med arbetsförmedlare än mer skev (ibid). Oberoende av födelseland är de kvinnor som är inskrivna på Arbetsförmedlingen underrepresenterade bland dem med arbete med anställningsstöd och nystartsjobb (se tabell 7.4) Arbetsförmedlingen har tidigare uppmärksammat att det finns en ojämn könsfördelning och att det finns olika orsaker till att kvinnor och män inte tar del av insatser och stöd på lika villkor, särskilt när det gäller utrikes födda kvinnor (Arbetsförmedlingen 2017). Tabell 7.4 Andelen kvinnor som deltar i program, har arbete med stöd och nystartsjobb Källa: Arbetsförmedlingen. Andelen av de inskrivna hos Arbetsförmedlingen som har en svag förankring på arbetsmarknaden har ökat. Det ställer höga krav på en god träffsäkerhet i de insatser som erbjuds. Utgångspunkten är att den arbetssökande ska få relevant stöd av hög kvalitet. utför bedömningar på ett ändamålsenligt sätt är viktigt för att öka träffsäkerheten i insatserna liksom att prioriteringar görs med hänsyn till den arbetssökandes förutsättningar och individens behov. Utredningens undersökningar indikerar att det råder otydlighet gällande Arbetsförmedlingens arbetsmarknadspolitiska bedömning och dess betydelse för myndighetens verksamhet. Utredningens under- sökning tyder vidare på att de arbetsmarknadspolitiska bedömningarna i hög utsträckning är av bristande kvalitet och att de inte heller ligger till grund för den fortsatta planeringen av insatser och aktiviteter för de arbetssökande. Myndighetens uppdrag att stödja arbetssökande