sou · H7B352 · 2019-12-09 00:00:00 — Resolutionsmyndigheterna fattar egna beslut om att inleda ett reso- lutionsförfarande och vilka åtgärder som bör vidtas.60 I vissa fall kan beslut om resolution av en enhet inom en gränsöverskridande bank- koncern leda till att andra koncernenheter, som faller under andra medlemsstaters resolutionsmyndigheter, också uppfyller förutsätt- 59Bindande medling kan ske vid oenighet mellan två (eller flera) behöriga myndigheter. Efter- som är behörig myndighet för gränsöverskridande koncerner (inklusive dotterbanker) inom bankunionen, kan inte Riksgälden vara behörig myndighet för samma koncern. 60Beslut om resolution fattas för enheter och inte en hel koncern. Likaså vidtas resolutions- åtgärder mot en enhet och inte en koncern. Förutsättningar för effektiv resolution ningarna för resolution. Därför finns det särskilda regler för hur resolutionsmyndigheterna ska underrätta varandra och under vilka omständigheter de kan vidta resolutionsåtgärder. Valet av resolu- tionsstrategi, dvs. genom vilka koncernenheter resolution ska ske, är en del av (koncern-)resolutionsplanen som resolutionskollegiet ska vara överens om. Det finns två huvudsakliga resolutionsstrategier: resolution genom en enda ingångspunkt respektive resolution ge- nom flera ingångspunkter (se Förklaringsruta Resolutionsstrategier för gränsöverskridande bankkoncerner). Källa: FSB (2013). Förutsättningar för effektiv resolution Om en resolutionsmyndighet avser försätta en dotterbank i resolu- tion måste den samordnande myndigheten först underrättas. Den samordnande resolutionsmyndigheten kan då besluta att resolution ska ske enligt en resolutionsordning för hela koncernen om det finns risk att fler koncernenheter kan påverkas. Om det är en moderbank som får problem är det den samordnande resolutionsmyndigheten som ska underrätta myndigheter i berörda medlemsstater. I detta fall får resolution ske enligt en koncernresolutionsordning. I slutändan finns möjligheten för respektive resolutionsmyndighet att vidta de åtgärder den anser vara mest lämpliga för ”sin(-a)” enhet(-er). Jämförelse av beslut om resolution av gränsöverskridande bankkoncern i och inom Resolutionsmekanismen Riksgälden har det ansvar som ankommer på den samordnande re- solutionsmyndigheten för de svenska bankkoncernerna. Riksgälden är också resolutionsmyndighet för två dotter- bolag i . ansvarar, i egenskap av sam- ordnande resolutionsmyndighet, för att fatta beslut och vidta åtgär- der för gränsöverskridande bankkoncerner inom bankunionen. De nationella resolutionsmyndigheterna inom bankunionen är ansva- riga för mindre betydande enheter inom sådana koncerner. Det in- nebär att planering, beslut och genomförande när det gäller resolu- tion av gränsöverskridande bankkoncerner med huvudkontor i bankunionen i stor utsträckning sker inom Resolutionsmekanismen. Nationella resolutionsmyndigheter (inom Resolutionsmekanismen) har inflytande i resolutionsförfarandet genom att de genomför reso- lution. De nationella resolutionsmyndigheterna deltar även i plane- ringsarbetet inom de interna resolutionsgrupperna. Både Riksgälden och har som utgångspunkt att resolution av en gränsöverskridande bankkoncern ska ske genom en enda ingångs- punkt (SPE). Resolution av bankkoncerner med gränsöverskridande verksamhet ställer höga krav på samarbete och koordinering mellan myndigheter i de länder banken är verksam i. Det kan vara svårt att åstadkomma Förutsättningar för effektiv resolution ett gemensamt förhållningssätt till hur resolution av en koncern ska gå till. Förutsättningarna för effektiv resolution av en gränsöverskri- dande koncern kan i det avseendet vara bättre inom Resolutionsmeka- nismen jämfört med om beslut fattas av en (samordnande) nationell resolutionsmyndighet efter samråd med andra berörda resolutions- myndigheter. Eftersom Resolutionsfonden är fullt ut ömsesidig , är den finansiella bördefördelningen mellan berörda del- tagande medlemsstater hanterad på förhand. Det ger bättre förutsätt- ningar för att beslut ska fattas skyndsamt än om besluten föregås av långdragna förhandlingar om bördefördelningen mellan nationella re- solutionsmyndigheter.61 Ett svenskt deltagande i bankunionen skulle innebära att , i egenskap av samordnande resolutionsmyndighet, fattar de slutgiltiga besluten rörande resolution av bankkoncerner med huvudkontor i . Det innebär att svenska myndigheter, i första hand Riksgälden, inte kommer att ha något avgörande infly- tande över beslut när det gäller resolution av svenska bankkoncerner. Riksgälden kommer dock delta (med rösträtt) när Resolutions- nämndens verkställande session ska fatta beslut om en svensk kon- cern (eller del av en sådan) ska försättas i resolution eller inte Vid ett svenskt deltagande i bankunionen kommer vara resolutionsmyndighet för både moderbanken i och dotterbankerna inom bankunionen. Det kan göra det lättare att genomföra resolution i enlighet med den föredragna SPE- strategin. Även om resolutionskollegiet ska vara överens om vilken resolutionsstrategi som ska användas, kan värdländernas resolu- tionsmyndigheter ha incitament att hålla kvar tillgångar, kapital och likviditet på dotterbanksnivå.62 Det kan i så fall förhindra en effektiv tillämpning av den föredragna resolutionsstrategin. Om en resolu- tionsmyndighet (dvs. ) ansvarar för både moder- bank och dotterbank(-er) inom bankunionen torde möjligheterna att genomföra en SPE-strategi öka. 61Det nordisk-baltiska samförståndsavtalet för tillsyn och krishantering innehåller principer för finansiell bördefördelning mellan de länder som skrivit under avtalet (och berörs av reso- lution). Dessa principer är dock inte rättsligt bindande. 62Bolton och Oehmke (2018). Förutsättningar för effektiv resolution För att resolutionsmyndigheten ska kunna bedriva ett effektivt ar- bete krävs tillräckliga resurser. I synnerhet kan förberedelser för och genomförande av resolution av stora, komplexa banker vara resurs- krävande. Tillräckliga resurser är också viktigt för att förebygga och planera inför kriser. I det krisförberedande arbetet ingår deltagande i resolutionskollegier. Jämförelse av resurser för resolution i och inom Resolutionsverksamheten är i viss utsträckning fortfarande under uppbyggnad både i och inom Resolutionsmekanismen. Det dagliga arbetet med Riksgäldens uppgifter inom bankkrishantering sker vid Avdelningen för finansiell stabilitet och konsumentskydd. Förutom bankkrishantering, ansvarar avdelningen även för insätt- ningsgarantin och investerarskydd. I sin senaste granskning av euroområdet bedömde IMF att inte hade tillräckliga resurser.63 Ytterligare resurser behövs, ansåg IMF, för att kunna agera back-up till ECB när det gäller FOLTF-bedömningar. Därtill bedömde IMF att behöver öka sina resurser för att kunna hantera de många stämningar som gjordes i samband med hanteringen av den spanska banken och som kan förväntas . behöver också fördjupa arbetet med vissa aspekter av resolutionsplanerna ansåg IMF. har kontinu- erligt ökat personalstyrkan men uppfyller ännu inte den målsatta nivån.64 Det är mycket troligt att kommer att få erfarenhet av flera, olika resolutionsfall. Detta bidrar till erfarenhets- och kompetensuppbyggnad inom , vilket även kan komma nationella resolutionsmyndigheter till del. 63IMF (2018) Euro Area Policies: Stability Assessment. 64Resolutionsnämnden (2019) Annual Report 2018. Förutsättningar för effektiv resolution ansvarar för ett stort antal banker blir möjlig- heterna till jämförelser mellan banker större än för en nationell reso- lutionsmyndighet, vilket bl.a. kan underlätta resolutionsplaneringen. Förutsättningarna att dra nytta av dessa skalfördelar torde ha ökat i takt med att fått ökade resurser. Ett deltagande i bankunionen skulle därmed innebära att förberedelserna för och genomförandet av resolution av svenska banker kan dra nytta av kompetensuppbyggnaden inom Resolutionsmekanismen. 7Krav för kapitaltäckning, likviditet och krishantering För att upprätthålla finansiell stabilitet är det viktigt att banker (och andra finansiella företag) har tillräcklig motståndskraft mot påfrest- ningar och att de är resolutionsbara. I det första fallet handlar det om att minska risken för att banker går omkull och därmed risken att finansiella kriser uppstår. I det andra fallet om att möjliggöra att krisdrabbade banker kan avvecklas och rekonstrueras utan att det uppstår allvarliga spridningseffekter till andra delar av det finansiella systemet.1 Efter finanskrisen påbörjades ett arbete i för att ta fram internationella standarder i syfte stärka bankernas motståndskraft mot oväntade risker. En viktig del i det arbetet var högre krav på kapitaltäckning men också att bankerna skulle upp- fylla kraven med kapital av högre kvalitet. trädde det nuvarande europeiska regelverket för kapital- och likviditetskrav ikraft. Regelverket omfattar även särskilda kapitalkrav för system- risker (s.k. makrotillsynskrav). För att underlätta resolution av banker innehåller det gemensamma regelverket också särskilda krav på att banker ska ha tillräckliga buffertar i form av nedskrivningsbara skulder (s.k. MREL-krav) så att bankernas förluster och återkapitali- seringsbehov ska kunna täckas med egna resurser genom skuldned- skrivning (bail-in).2 Som framgår av kapitel 5 och 6 är det och som ansvarar för att tillämpa det gemensamma regelverket för betydande banker inom bankunionen. Det gemen- samma regelverket ger tillsynsmyndigheter och resolutionsmyndig- heter visst utrymme att anpassa krav till specifika, nationella risker 1Se och Riksgälden (2017). 2Se även avsnitt 6.4.3. Krav för kapitaltäckning, likviditet och krishantering Det innebär att ett svenskt deltagande i bank- unionen kan förväntas leda till vissa skillnader i hur de olika kraven tillämpas för större svenska banker. Såväl regelverket för kapitaltäck- ning3 som för MREL-krav genomgår förändringar. Regelverksförändringarna kommer ha betydelse för svenska banker samt innebära att resurser tas i anspråk för att möjliggöra tillsyns- myndigheternas arbete.4 Regelverksförändringarna innebär dock att utrymmet för tillsyns- och resolutionsmyndigheterna att ställa krav utifrån nationella risker och förhållanden kommer att minska. Detta kapitel jämför tillämpningen av kapitalkrav (7.2), likvidi- tetskrav (7.3), makrotillsynskrav (7.4) samt krav på nedskrivnings- bara skulder (MREL-krav) (7.5) mellan och bankunionen. En viktig förklaring (bland många) till att finanskriser inträffat, i synnerhet sådana som fått stora makroekonomiska konsekvenser, är att banker varit underkapitaliserade och därför inte haft tillräcklig motståndskraft för att kunna absorbera förluster.5 Kapitalkrav är därmed ett viktigt instrument för att upprätthålla finansiell stabilitet. För att täcka oväntade förluster som uppstår i en banks verksamhet, t.ex. risken att ett stort antal lån inte kommer att återbetalas, finns det lagstadgade minimikrav på att bankerna ska avsätta en viss mängd kapital (s.k. pelare 1-krav). Det är inte endast mängden kapital som regleras i lag utan även vilken sorts kapital som krävs för att uppfylla kraven.6 Förutom minimikraven kan tillsynsmyndigheterna ställa 3I beslutade om slutförandet av 3, vilket är ett paket av regelverksförändringar. Detta paket benämns ibland 4. kom EU överens om det s.k. bankpaketet; förändringar i de lagstiftningsakter som ingår i det gemensamma regelverket (benämns ibland CRR2/CRD5). Se fotnot 5 och 6 i kapitel 5. 4Anginer m.fl. (2019) s. 24. 5Baron m.fl. (2019). 6En banks kapital kan i princip indelas i två huvudtyper: primärkapital (eng. Tier 1) och supple- mentärkapital (eng. Tier 2). Primärkapitalet kan i sin tur delas in i kärnprimärkapital (eng. Tier 1, CET1) och annat primärkapital. Kärnprimärkapitalet består i huvudsak av aktieka- pitalet och tidigare vinster. Det är det kapital som bäst och enklast täcker förluster, dvs. det är det kapital som har högst kvalitet. De två övriga kapitaltyperna är ett mellanting mellan eget ka- pital och klassiska skuldinstrument (s.k. hybridinstrument). Annat primärkapital kan vara skuld- instrument som om vissa, på förhand specificerade villkor (eng. triggers) är uppfyllda, automa- tiskt konverterar till aktiekapital. Konverteringsvillkoren är kopplade till bankens kapitaltäck- ning, dvs. konvertering sker om kapitaltäckningen sjunker under en viss nivå. Supplementär- kapital är t.ex. efterställda skulder som har lägre prioritet än andra skulder och täcker därför förluster vid konkurs före dessa andra skulder. Krav för kapitaltäckning, likviditet och krishantering ytterligare, bankspecifika krav på kapital som ska täcka förluster som de lagstadgade kraven inte täcker (s.k. pelare 2-krav). Basel-regel- verkets pelarstruktur beskrivs i Förklaringsruta tre pelare. 1Kredit- och motpartsrisk, marknadsrisk och operativ risk. Källa: , /bcbs/history.htm Tillsynsmyndigheterna (eller annan ansvarig myndighet) kan även ålägga bankerna att hålla vissa kapitalbuffertar för att täcka risker i banksystemet som helhet, s.k. makrotillsynsbuffertar. Dessa buffert- krav behandlas i avsnitt 7.4. Den och svenska myndigheter har ansett att höga kapitalkrav är ett viktigt instrument för att upprätthålla finansiell stabilitet.7 Därför har lagstiftaren och infört kapitalkrav som är högre än minimikra- ven i det gemensamma regelverket. Till följd av att det inte finns publik information om bankers kapitalkrav är det svårt att jämföra ni- vån på kapitalkraven för de svenska bankerna med kraven för andra europeiska banker. Svenska banker har i jämförelse med genomsnittet för banker inom bankunionen en något högre faktisk kapitaltäckning i förhållande till riskvägda tillgångar (Figur 7.1). Den faktiska kapital- täckningen skiljer sig normalt från kapitalkravet eftersom banker vill 7Se den s.k. novemberöverenskommelsen mellan , och . Se (2011, ) Nya kapitalkrav på svenska banker, pressmeddelande. Krav för kapitaltäckning, likviditet och krishantering ha en buffert ner till kravet. 8 I regel kommer förändringar i kapitalkrav att leda till en förändring även av den faktiska nivån. Efter det att beslutat att föra över det s.k. riskviktsgolvet från pelare 2 till pelare 1 har svenska, bankers kapitalrelation minskat mellan och (se Figur 7.1) även om det nominella kapitalkravet är så gott som oför- ändrat.9 Bankunionen genomsnitt Kv. 3 2018 avser totalt kapital innan det s.k. riskviktsgolvet infördes som ett pelare 1 - krav. En förklaring till att svenska banker har hög kapitaltäckning är att de har låga riskvikter i förhållande till totala tillgångar (Figur 7.2). 8Ett skäl till att banker vill ha högre kapitaltäckning än vad som krävs, är för att upprätthålla en viss extern rating. Ett annat är att banken önskar ha viss säkerhetsmarginal ner till tillsynsmyndighetens krav. 9Se fotnot 23. Krav för kapitaltäckning, likviditet och krishantering Genomsnitt (svenska banker) Genomsnitt (europeiska banker) En bidragande orsak till att svenska banker har jämförelsevis låg andel riskvägda tillgångar i förhållande till totala tillgångar är att de svenska bankerna historiskt har haft låga kreditförluster. Låga för- luster gör att de riskvikter som beräknas med bankernas interna modeller blir låga. 7.2.1Jämförelse av kapitalkrav i och inom Tillsynsmekanismen De lagstadgade pelare 1-kraven, på av riskvägda tillgångar är desamma för banker inom och utanför bankunionen.10 Däremot skiljer sig metoderna för att beräkna kraven åt (se nedan) och därmed även deras styrande effekt. Eftersom tillsynsmyndigheterna har ett visst utrymme att ställa bankspecifika buffertkrav, kan kapitalkraven på banker i , vid ett svenskt deltagande i bankunionen, komma att förändras. Det är, emellertid, svårt att i detalj jämföra kapitalkrav för svenska större banker med motsvarande banker inom 10Samt alla EES-länder (dvs. även , och ). Krav för kapitaltäckning, likviditet och krishantering redovisar kapitalkraven för de svenska bankerna förhållandevis utförligt i en kvartalsvis publikation. Till skillnad från publicerar ECB inte kapital- kraven för varje bank utan den information som finns att tillgå är den som bankerna kommunicerar externt.11 För att värdera och upprätthålla tillräcklig kapitaltäckning i ban- kerna använder , inklusive Finansinspek- tionen och ECB, den tidigare nämnda Översyns- och utvärderings- processen (ÖUP) i syfte att dels belysa nuvarande och framtida risker som banken är eller kan bli exponerad mot, dels bedöma hur risker hanteras.12 eftersträvar att pelare 2-kraven ska sättas genom förutsägbara och genomlysta metoder och har därför som ambition att publicera metoder för de viktigaste risk- typer som åläggs extra krav i ÖUP.13 I dessa ingår bl. a. krav som ska fånga riskelement inom marknadsrisk och kreditrisk samt övriga vä- sentliga risker som inte täcks av pelare 1. Dessutom kan, i vissa fall, kapitalkrav ställas för brister i styrning, riskhantering och kontroll.14 Bland dessa metoder finns också krav som syftar till att hantera risker som bedöms vara särskilt förhöjda på den svenska bankmark- naden.15 Slutligen tillämpar , för de största, mest systemviktiga bankerna16, ett bankspecifikt systemriskpåslag inom 11Pelare 2 Guidance, som av benämns kapitalplaneringsbuffert och som ingår i publikation, kommuniceras inte alls. 12Se avsnitt 5.2.1. 13Exempel på detta är (2015) FI:s metoder för bedömning av enskilda risktyper i pelare FI Dnr 14–14414, promemoria, maj. Regeringen betonar i proposition 2013/14:228 s. 229 vikten av att pelare 2-processen är transparent. Av 3 § i förordningen 2014:993 om särskild tillsyn och kapitalbuffertar framgår även att på sin webbplats ska tillhandahålla de allmänna kriterier och metoder som tillämpas vid översyns- och utvärderingsprocessen. 14De övriga kraven redovisas inte separat eftersom de inte omfattas av standardiserade och fullt ut gemensamma bedömningsmetoder. har publicerat metoder för hur kapitalkravet för de största och vanligaste pelare 2-risktyperna sätts. Se vidare Finans- inspektionen. (2015, ). metoder för bedömning av enskilda risk- typer inom Pelare 2 FI Dnr 14–14414, promemoria. 15Exempelvis, som nämns i fotnot 16 i avsnitt 5.2.; värdepapperisering av systemkritiska volymer och kommande kapitalpåslag för exponeringar mot kommersiella fastigheter. Riskviktsgolvet för bolån genomfördes först som en åtgärd inom pelare 2, även om detta har förändrats och har införts som en makrotillsynsåtgärd inom pelare 1 (se fotnot 19). 16Handelsbanken, och . Krav för kapitaltäckning, likviditet och krishantering pelare 2.17 Systemriskpåslaget innebär att de större bankerna får ett påslag på av riskvägda tillgångar utöver den s.k. systemrisk- bufferten (som är ett makrotillsynsinstrument och som behandlas i avsnitt 7.4). Systemriskpåslaget har både till syfte att skapa möjlighet att hantera systemrisker som inte omfattas av systemriskbufferten och att anpassa kapitalnivån till utvecklingen av risk över tid.18 Änd- ringar i kapitaltäckningsregelverket, som träder i kraft , innebär att kan fortsätta tillämpa systemrisk- påslaget på samma sätt som , oavsett om fortsatt står ut- anför bankunionen eller deltar. Vid sidan av själva kapitalkravet påverkas den mängd kapital bankerna åläggs att hålla av hur stora de riskvägda tillgångarna är. I ljuset av det är synen på hur väl bankernas interna modeller beaktar risker av stor vikt. tillämpar ett särskilt s.k. risk- viktsgolv för svenska bolån.19 Riskviktsgolvet motiveras av dels att bankernas interna modeller kan underskatta förlustrisken, dels att det finns betydande systemrisker kopplade till svenska hushålls höga skuldsättning. Tillämpning av kapitalkrav inom Tillsynsmekanismen ECB bedömer varje riskslag för sig enligt metoder som endast till viss del är offentliga. Bedömningen ser till risker som helhet snarare än direkta kopplingar mellan enskilda risker och kapitalkrav. En bank tilldelas pelare 2-krav beroende på vilken riskgrupp den ingår i. Det innebär att alla banker i samma riskgrupp får samma kapitalkrav i pelare 2. ECB delar upp pelare 2 i ett krav (eng. Pillar 2 Require- ments, P2R) respektive en vägledning (eng. Pillar 2 Guidance, P2G) i enlighet med riktlinjer.20 Konsekvensen av att en nationell tillsynsmyndighet tillämpar ett P2R och/eller P2G är att en banks (2014, ). Kapitalkrav för svenska banker, FI Dnr 14–6258, prome- moria. 18Finansinspektionen och Riksgälden (2017) 19Tidigare tillämpades riskviktsgolvet som ett pelare 2-krav. Från och med tillämpas motsvarande riksviktsgolv som ett pelare 1-krav enligt artikel 458 i Tillsynsförord- ningen. Se (2018, ) Riskviktsgolv för svenska bolåneexpo- neringar Dnr 18–6251, beslut. 20De ändringar i kapitaltäckningsdirektivet och tillsynsförordningen som träder i kraft kommer med stor sannolikhet innebära att kommer att tillämpa i stället för nu gällande kapitalplaneringsbuffert. Förändringen är mest en fråga om terminologi eftersom dessa metoder i praktiken fyller samma funktion. Krav för kapitaltäckning, likviditet och krishantering kapitalkrav blir högre än det lagstadgade minimikravet. ECB:s metod för att bestämma P2R innebär att bankernas risker analyseras i syfte att kartlägga en helhetsbild av en banks riskprofil. Varje riskslag bedöms var för sig med en egen detaljerad metod.21 Denna risk- bedömning skiljer sig alltså inte nämnvärt åt mellan Finansinspek- tionen och ECB. Skillnaden är att ECB ”översätter” den övergripande, totala riskbedömningen till ett kapitalkrav medan ålägger kapitalkrav för specifika risker och riskelement. Både och tillämpning av kapitalkraven utgår från samma regelverk. Metoderna för att bedöma bankernas övergripande risknivå är i huvudsak desamma och följer detaljerade riktlinjer från . Kapitalkraven i pelare 2 skiljer sig något åt. De totala kapitalkraven som dessa resulterar i bedöms inte vara av sådan betydelse att ett svenskt deltagande i bankunionen innebär väsent- liga skillnader i totalt kapitalkrav för banker med huvudkontor i . Däremot är metod mer transparent och i det avseendet mer förutsägbar för bankerna. Till skillnad från ECB publicerar kapitalkrav på banknivå, vilket också ökar förutsägbarheten för marknaden. metod innebär att riktade kapitalpåslag åläggs bankspecifika risker; riktade krav har använts för att hantera förhöjda risker på den svenska bankmark- naden. Det är oklart i vilken utsträckning ECB skulle ta dessa risker ibeaktande när svenska bankers pelare 2-krav bestäms. Utveck- lingen mot en ökad harmonisering av regler och praxis inom EU indikerar att metoder för att fastställa kapitalkrav kommer att bli än mer lika framöver även om vissa tillsynsbefogenheter kvarstår inom ÖUP. Det faktum att utländska aktörer står för en större del av den svenska bankmarknaden efter det att Nordea blev en finsk bank 21P2R är bindande till skillnad från P2G där nationella tillsynsmyndigheter kan välja om de vill använda sig av den genom att fastställa den i nationella föreskrifter. Definition av P2G kan uttryckas som en nivå och kvalitet (utifrån vägledningens kriterier) på den kapitalbas en bank ska inneha, ovanpå krav i pelare 1 och P2R. Den utgör ett stöd i hur kvantitativa resultat från stresstester kan omhändertas; vägledningen ska inte tillämpas för att omhänderta makrorisker eller risker som redan omhändertas i specifika buffertkrav. Se riktlinje om gemensamma metoder och förfarande i utvärderings- och översynsprocessen. Krav för kapitaltäckning, likviditet och krishantering försvårar också för att avvika betydligt från europeisk praxis. anser att högre kapitalkrav i viss mån kan försvaga de svenska bankernas konkurrenssituation gentemot banker i andra länder som inte omfattas av samma krav.22 Bankernas kapitalkrav bestäms också av vilka riskvikter som kapitalkravet ska beräknas utifrån. Som framgår ovan godkänner till- synsmyndigheterna användningen av de interna modeller som ban- kerna kan använda för att beräkna riskvikterna.