sou · H7B325 · 2019-06-04 00:00:00 — När det gäller regler om förhandling och om talans väckande ska de i 27 § utstationeringslagen uppräknade bestämmelserna i medbestämmandelagen tillämpas i mål rörande den i detta betän- kande föreslagna skyldigheten för arbetsgivare att upplysa en arbets- tagare om att andra arbetstagare har varit utstationerade i för att utföra samma arbete på samma plats. Skyddet mot repressalier i utstationeringslagen I 22 § utstationeringslagen anges att en arbetsgivare inte får utsätta en arbetstagare för repressalier på grund av att arbetstagaren har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden om arbets- eller Villkoren vid långvarig utstationering anställningsvillkor som följer av lag eller ett kollektivavtal som regle- rar villkoren för utstationerade arbetstagare. Motsvarande skydd mot repressalier bör gälla när utstationeringen har pågått så länge att den ska betraktas som långvarig och arbetstagaren har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden om villkor som enligt kollektivavtal eller lag ska tillämpas vid långvarig utstationering. I 24 § utstationeringslagen regleras att en arbetsgivare ska betala skadestånd till en arbetstagarorganisation vid brott mot ett kollektivavtal som har slutits som en följd av en stridsåtgärd eller varsel om en sådan åtgärd enligt den nuvarande 5 a §, dvs. mot ett kollektivavtal som innehåller regler för kortvarigt utstationerade arbetstagare. Samma sak bör gälla även om brottet avser ett sådant kollektivavtal som innehåller regler för långvarigt utstationerade arbetstagare och som har tillkommit efter varsel om eller vidtagna stridsåtgärder enligt den i detta betänkande föreslagna regleringen. Vidare bör skadestånd till arbetstagaren kunna utgå vid arbets- givarens brott mot repressalieskyddet även i fall där arbetstagaren har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden om villkor som enligt kollektivavtal eller lag ska tillämpas vid långvarig utstationer- ing. Någon justering av 24 § utstationeringslagen för att åstad- komma detta bör dock inte vara nödvändig. I det föregående har vi föreslagit att en arbetsgivare ska vara skyldig att upplysa en arbetstagare om att en eller flera andra arbets- tagare har varit utstationerade för att utföra samma arbete på samma plats. Även den skyldigheten bör vara skadeståndssank- tionerad genom ett tillägg till 24 § utstationeringslagen. I 25 § utstationeringslagen anges vilka tvister enligt utstatio- neringslagen som ska handläggas enligt lagen (1974:371) om rätte- gången i arbetstvister. Det gäller bland annat mål som rör lagregle- rade villkor som ska tillämpas vid utstationering som inte är lång- varig. Utredningen anser att det är lämpligt att också mål om tvister Villkoren vid långvarig utstationering vid långvarig utstationering bör handläggas enligt den lagen. Utred- ningen anser också att det är lämpligt att den föreslagna nya 5 d § andra stycket utstationeringslagen, om att en arbetsgivare ska under- rätta en utstationerad arbetstagare om han eller hon ersätter en annan arbetstagare, ska handläggas enligt lagen om rättegången i arbets- tvister. När det gäller mål och tvister rörande den skyldigheten bör de bestämmelser i medbestämmandelagen som räknas upp i 27 § ut- stationeringslagen och som handlar om väckande av talan och om påkallande av förhandling tillämpas. När det gäller preskription räknas i 26 § utstationeringslagen upp vilka preskriptionsbestämmelser som enligt respektive lag ska tillämpas i mål enligt 5 § första stycket utstationeringslagen. I utred- ningens förslag om vilka författningsreglerade villkor som ska tilläm- pas vid långvarig utstationering räknas dock inte varje enskild lag upp som ska tillämpas vid långvarig utstationering. Förslaget innebär i stället att det generellt anges att även andra arbets- och anställnings- villkor i svensk lag eller annan författning, förutom såvitt avser vissa undantagna typer av villkor. I enlighet med detta sätt att utforma bestämmelsen anser utredningen att det är tillräckligt att när det gäller preskription hänvisa till varje enskild arbetsrättslig lag som kan bli tillämplig. Vi har bedömt det som lämpligast att genom ett nytt tredje stycke i 26 § utstationeringslagen ange att i fråga om preskrip- tion tillämpas vad som enligt respektive lag eller annan författning gäller i fråga om de arbets- och anställningsvillkor som målet rör. 6.5.13En följdändring i 11 § utstationeringslagen Förslag: I 11 § tredje stycket utstationeringslagen ska hänvisas till 5 h § utstationeringslagen i stället för till 5 d § samma lag. 11 § utstationeringslagen handlar om arbetsgivares skyldighet att utse en kontaktperson och anmäla honom eller henne till Arbets- miljöverket. Kontaktpersonen ska enligt bestämmelsens tredje stycke till myndigheter och arbetstagarorganisationer tillhandahålla sådana handlingar som visar att kraven i utstationeringslagen är uppfyllda. Utan att någon ändring behöver ske kommer denna skyldighet att Villkoren vid långvarig utstationering gälla även beträffande handlingar som visar att arbetsgivaren upp- fyller sina skyldigheter enligt de ändringar som i detta betänkande föreslås i utstationeringslagen. Skyldigheten enligt 11 § tredje stycket gäller inte i förhållande till arbetstagarorganisationen om arbetsgivaren är skyldig att tillhanda- hålla handlingarna enligt den nuvarande 5 d § utstationeringslagen. Eftersom den nuvarande 5 d § med viss justering har flyttats till 5 h § bör en följdändring göras i 11 § tredje stycket utstationeringslagen. 7Transparens, myndighetssamarbete samt övervakning, kontroll och efterlevnad Enligt kommittédirektiven ska utredningen bedöma vilka författ- ningsändringar som krävs för att genomföra ändringsdirektivets1 bestämmelser om tillgång till information och vid behov utarbeta nödvändiga författningsförslag. Eventuella förslag som rör informa- tion om de villkor som ska garanteras vid långvarig utstationering bör enligt direktiven ta sin utgångspunkt i gällande system. Even- tuella förslag ska utarbetas på ett sätt som värnar arbetsmarknadens parters rätt att vidta stridsåtgärder och deras partsautonomi. Vidare ska utredningen enligt kommittédirektiven bedöma om ändringsdirektivets bestämmelser om samarbete mellan myndig- heter motiverar författningsändringar och i så fall utarbeta nödvän- diga författningsförslag. Eventuella utökade uppgifter kopplade till samarbetet mellan myndigheter bör enligt kommittédirektiven i första hand hanteras av . Utredningen ska slutligen bedöma om reglerna i svensk rätt upp- fyller ändringsdirektivets bestämmelser om övervakning, kontroll och efterlevnad. Särskilt ska analyseras om de ändrade bestämmel- serna i utstationeringsdirektivets artikel 5 motiverar författnings- ändringar och om gällande lagstiftning om sanktioner vid överträdel- ser mot bestämmelser som är tillämpliga vid utstationering uppfyller 1Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/957 av om ändring av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster (EUT L 173 , s. 16–24). Transparens, myndighetssamarbete samt övervakning, kontroll och efterlevnad kraven i det nya sjätte stycket i artikel 3.1 i utstationeringsdirek- tivet2. Bedöms författningsändringar vara nödvändiga ska författ- ningsförslag läggas fram. Även i denna del ska gällande system för genomförandet av utstationeringsdirektivet i svensk rätt bilda utgångs- punkt för utredningens överväganden och eventuella förslag. 7.2.1Allmänt om utstationeringsdirektivets krav på transparens och på ett effektivt genomförande Direktivets ursprungliga reglering på området Utstationeringsdirektivet har flera syften. Det syftar till att skydda arbetstagare som utstationeras inom ramen för en gränsöverskri- dande tjänsteutövning och till att motverka s.k. social dumpning. Det sker genom att det anges att vissa av de arbets- och anställ- ningsvillkor som gäller enligt regleringen i värdlandet ska tillämpas på utstationerade arbetstagare även om ett annat lands rättsordning är tillämplig på anställningsförhållandet. Utstationeringsdirektivet syftar också till att främja den fria rörligheten för tjänster inom EU. Även det syftet kan sägas upp- fyllas genom att det klargörs vilka villkor som ska tillämpas vid en utstationering och därmed till att tjänsteutövare inom EU kan beräkna vad det skulle kosta att utföra en tjänst i ett annat medlems- land och sätta ett pris för tjänsten. Även en utstationerad arbetstagare har ett befogat intresse av att på förhand kunna veta vilka villkor som kan komma att tillämpas och som han eller hon alltså har rätt till under en utstationering i värd- landet. I syfte att direktivets olika ändamål ska kunna få genomslag i praktiken fanns redan från början i utstationeringsdirektivet vissa regler om transparens och krav på ett effektivt genomförande i med- lemsstaterna. I artikel 4 fanns och finns alltjämt regler om att med- lemsstaterna ska utse ett eller flera förbindelsekontor eller en eller flera nationella behöriga instanser. Syftet med dessa förbindelse- kontor eller behöriga instanser är att de ska kunna besvara motiverade 2Europaparlamentets och rådets direktiv /71/EG av om utstationer- ing av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster (EGT L 18, 21.1.1997, s. 1–6). Transparens, myndighetssamarbete samt övervakning, kontroll och efterlevnad förfrågningar från andra medlemsstaters myndigheter och lämna information angående utsändande av arbetstagare till andra medlems- stater, inbegripet information om uppenbart missbruk eller om gräns- överskridande verksamheter som antas vara olagliga. Enligt artikel 4.3 i utstationeringsdirektivet är varje medlemsstat skyldig att vidta åtgärder för att information om vilka av värdlandets arbets- och anställningsvillkor som ska tillämpas vid utstationering i landet ska vara allmänt tillgängliga. I utstationeringsdirektivets artikel 5 har sedan det antogs ålagts medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgärder om bestämmelserna i direktivet inte följs och i synnerhet att sörja för att arbetstagarna och/eller deras företrädare har tillgång till lämpliga förfaranden såvitt avser att säkerställa de skyldigheter som anges i direktivet. I direk- tivets artikel 6 anges vidare att talan för att göra gällande rätten till sådana arbets- och anställningsvillkor som arbetstagare ska tillför- säkras genom direktivet alltid ska kunna väckas i den medlemsstat inom vilken arbetstagaren är eller har varit utstationerad, dvs. i värd- staten. antogs det s.k. tillämpningsdirektivet3, vars syfte var att stärka effektiviteten i genomförandet av utstationeringsdirektivet i medlemsstaterna.4 Direktivet innehåller utförliga bestämmelser som syftar till att förbättra tillgången till information vid utstationering, om administrativt samarbete mellan myndigheterna i medlemsstaterna, om kontroll och efterlevnad av direktivets bestämmelser samt om fullgörande, bl.a. i fråga om försvar av rättigheter, underlättande av klagomål och efterhandsutbetalningar. När det gäller myndighetssamarbete anger tillämpningsdirektivet i artikel 6, 7 och 8 att medlemsstaterna ska ha ett nära samarbete och utan onödigt dröjsmål bistå varandra för att underlätta genom- förandet, tillämpningen och efterlevnaden av tillämpningsdirektivet 3Europaparlamentets och rådets direktiv /67/EU av om tillämpning av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden (IMI-förordningen) (EUT L 159, 28.5.2014, s. 11–31). 4Se avsnitt 7.2.4 ovan. Transparens, myndighetssamarbete samt övervakning, kontroll och efterlevnad De ska bland annat bistå med infor- mation till myndigheter i andra länder och vidta utredningar vid miss- bruk av reglerna. Samarbetet omfattar också indrivning av sanktions- avgifter. Värt att särskilt nämna är att det i tillämpningsdirektivets arti- kel 5 anges att information om arbets- och anställningsvillkor ska finnas på en officiell webbplats och att en kontaktperson hos det nationella förbindelsekontoret ska utses för att ansvara för infor- mationsförfrågningar. Information om arbets- och anställningsvill- kor som finns i kollektivavtal ska enligt artikeln också göras till- gängliga på ett öppet sätt. I övrigt återkommer vi något till innehållet i tillämpningsdirektivet i samband med redogörelsen för hur det har genomförts i svensk rätt samt i samband med våra överväganden och förslag i detta avsnitt. syn på frågan om transparens Möjligheten för tjänsteutövare att ta reda på vilka arbets- och an- ställningsvillkor som ska gälla vid en utstationering har också till- dragit sig intresse sedan utstationeringsdirektivet antogs. I Laval5 hade domstolen bl.a. att bedöma om det var tillåtet enligt utstationeringsdirektivet och i förhållande till den fria rörlig- heten för tjänster att vidta stridsåtgärder för att genomdriva krav på stridsåtgärder när det inte på förhand var klart vilken lön som skulle utgå enligt avtalet. Domstolen uttalade bl.a. att hindrandet av en tjänsteutövning genom fackliga stridsåtgärder inte kunde anses vara motiverade utifrån ett syfte med allmänintresse när de löneförhand- lingar de syftade till att få till stånd avsåg ett nationellt sammanhang som kännetecknas av att det inte finns några bestämmelser av något slag som är tillräckligt preciserade och tillgängliga.6 Domstolen an- förde vidare att det för ett företag som är etablerat i en annan med- lemsstat i praktiken inte får bli omöjligt eller orimligt svårt att få kännedom om de skyldigheter i fråga om minimilön som åligger företaget. 5Mål C-341/05, un mot , 1, Byggettan, och , ECLI:EU:C:2007:809. Transparens, myndighetssamarbete samt övervakning, kontroll och efterlevnad Vikten av förutsebarhet i fråga om tillämpliga villkor har fram- hållits även i senare praxis från . I den tidigare i detta betänkande behandlade Sähköalojen ammattiliitto ry7, som rörde ett genomförande av utstationeringsdirektivet genom ett system med allmängiltigförklarade kollektivavtal, uttalade domstolen bl.a. att det visserligen är värdmedlemsstaten som har att bestämma beräknings- sätt och kriterier för hur minimilönen i utstationeringsdirektivets mening fastställs. Bestämmelserna måste emellertid, för att kunna göras gällande mot en utstationerande arbetsgivare, vara bindande och uppfylla kraven på öppenhet, vilket bl.a. innebär att de ska vara tillgängliga och tydliga. 7.2.2Det ursprungliga svenska genomförandet av utstationeringsdirektivet I utstationeringsdirektivet har som framgått i det föregående redan från början funnits regler med innebörd att det i varje medlemsland ska finnas förbindelsekontor med vissa uppgifter. Förbindelsekon- torens uppgifter och roll har sedermera utvecklats genom regler- ingen i tillämpningsdirektivet. När utstationeringsdirektivet genomfördes i svensk rätt utsågs , som då hette Arbetarskydds- styrelsen, som förbindelsekontor i utstationeringsdirektivets mening. Bakgrunden till det var att den mest omfattande regleringen som bedömdes kunna aktualiseras i utstationeringssituationer fanns inom arbetsmiljöområdet och att myndigheten redan hade till uppgift att tillhandahålla information genom bl.a. en omfattande publikations- service och på Internet. I utstationeringslagen anges alltjämt att ska vara förbindelsekontor.8 Myndigheten har till uppgift att tillhanda- hålla information om de arbets- och anställningsvillkor som kan bli tillämpliga vid en utstationering i . I fråga om information om kollektivavtal som kan komma att bli tillämpliga vid en utstatio- nering i skulle myndigheten enligt utstationeringslagen i dess ursprungliga lydelse hänvisa till berörda kollektivavtalsparter. 7Dom C-396/13, Sähköalojen ammattiliitto ry mot Elektrobudowa Spółka Akcyjna, ECLI: EU: C:2015:86. Transparens, myndighetssamarbete samt övervakning, kontroll och efterlevnad I den delen har rollen förändrats något på sätt som kommer att beskrivas senare i detta avsnitt. ska enligt 9 § utstationeringslagen även sam- arbeta med motsvarande förbindelsekontor i andra länder inom EES och . Lagstiftaren tänkte sig vid det ursprungliga genomförandet av utstationeringsdirektivet att den information som myndigheten i egenskap av förbindelsekontor skulle tillhandahålla skulle kunna vara ganska allmän. I många fall skulle det räcka med att hänvisa till olika lagar. Förbindelsekontoret skulle också kunna förklara hur det svenska systemet med dispositiva lagregler och kollektivavtal fun- gerar och upplysa om vilket kollektivavtalsområde som kan komma att bli tillämpligt. Myndigheten skulle i övrigt hänvisa till parterna för närmare information om avtalsvillkoren. Lagstiftaren ansåg att viss information skulle tillhandahållas på engelska men att myndigheten själv kunde få bestämma om det behövdes information på något mer språk.9 fick också i uppdrag att sköta den samverkan mellan myndigheter som ska finnas enligt utstationeringsdirektivet. Några särskilda uppgifter när det gäller internationell myndighets- samverkan fick myndigheten dock inte. hade, som det redo- gjordes för i förarbetena, ingen större erfarenhet av utstationeringar och den utländska verksamhet som förekommit i landet bedömdes inte ha medfört några problem.10 7.2.3Åtgärder med anledning av Lavaldomen Efter avgörande i Laval11 sågs den svenska lag- stiftningen över och ett flertal ändringar i utstationeringslagen före- slogs beträffande roll som förbindelsekontor och transparensen i fråga om vilka villkor som ska gälla vid utstatio- nering i . Myndigheten gavs i samband med införandet av den s.k. lex en mer aktiv roll när det gäller att upplysa om vilka villkor som kan komma att krävas vid en utstationering i 1998/99:90, s. 30 f. 1998/99:90, s. 31 f. 11Mål C-341/05, un mot , 1, Byggettan, och , ECLI:EU:C:2007:809. Transparens, myndighetssamarbete samt övervakning, kontroll och efterlevnad , inte bara enligt lag utan även enligt kollektivavtal, särskilt sådana kollektivavtalsvillkor som en facklig organisation enligt regleringen har rätt att gå till strid för. Utifrån det sätt som utstationeringsdirektivet är genomfört i krävde myndighetens nya informationsskyldighet också att kollektivavtalsvillkoren gjordes tillgängliga hos . I utstationeringslagen infördes därför en skyldighet för arbetstagar- organisationer att till ge in sådana kollektivavtals- villkor som de skulle kunna komma att kräva med stöd av strids- åtgärder. Lagstiftaren gjorde bedömningen att det borde ligga i de fackliga organisationernas intresse att se till att det svenska systemet med kollektivavtal i förhållande till utländska tjänsteutövare blir trans- parent och förutsebart för utländska företag och att organisationerna alltså på frivillig grund skulle komma att ge in villkoren. Någon sank- tion kopplad till skyldigheten att lämna in kollektivavtalsvillkor före- slogs därför inte. Inte heller föreslogs att det skulle vara en förut- sättning för rätten att vidta stridsåtgärder att de begärda villkoren hade getts in till . En sådan åtgärd skulle enligt lag- stiftarens bedömning bl.a. innebära en alltför långtgående inskränk- ning av rätten att vidta stridsåtgärder.12 Det underströks att arbetsmarknadens parter även fortsatt ansva- rar för tolkningen av sina kollektivavtal. Vid frågor om tolkningen av kollektivavtalsvillkor skulle myndigheten precis som tidigare kunna hänvisa till avtalsparterna.13 antogs inom EU det s.k. tillämpningsdirektivet, som bland annat syftar till att förbättra möjligheten för tjänste- utövare inom EU att få information om vilka arbets- och anställ- ningsvillkor som ska tillämpas vid en utstationering. Enligt direkti- vet har medlemsstaterna bland annat en skyldighet att se till att sådan information finns allmänt tillgänglig utan kostnad och kan lämnas på ett tydligt, öppet, fullständigt och lättillgängligt sätt på distans och på elektronisk väg. Informationen ska finnas tillgänglig på en 2009/10:48, s. 48. 2009/10:48, s. 61. Transparens, myndighetssamarbete samt övervakning, kontroll och efterlevnad enda nationell webbplats och översättas till de språk som värdstaten anser vara mest relevanta. Syftet med dessa regler i tillämpnings- direktivet är att både tjänsteleverantörer som utstationerar arbets- tagare och arbetstagarna själva lätt ska kunna ta del av vad som gäller när arbete ska utföras i en annan medlemsstat. Vid genomförandet av tillämpningsdirektivet i svensk rätt gjor- des bedömningen att redan tillhandahåller infor- mation på ett sätt som uppfyller kraven i direktivet. Däremot ansåg lagstiftaren att det kunde ifrågasättas om den information som lämnades var tillräckligt tydlig, öppen och fullständig eller presen- terad på ett tillräckligt lättillgängligt sätt. Därför gjordes vissa änd- ringar i utstationeringslagen som upp- drag förtydligades. Lagstiftaren konstaterade att möjlighet att tillhandahålla information om vilka arbets- och anställningsvillkor som gäller för utstationerade arbetstagare förutsätter att de fackliga organisationerna i sin tur lämnar in kollektivavtalsvillkor till myn- digheten.14 Det konstaterades dock att endast ett fåtal kollektivavtal faktiskt hade lämnats in. Av den anledningen infördes i 9 § utstatio- neringslagen en något omarbetad skyldighet att lämna in kollektiv- avtal till . Begränsningen till att endast villkor som en facklig organisation avser att kräva med stöd av stridsåtgärder togs bort och skyldigheten gjordes generell. Alla fackliga organisationer omfattas alltså numera av skyldighe- ten att ge in villkor till alldeles oavsett om ut- stationering är vanligt förekommande eller inte inom branschen och alltså oavsett om det kan förväntas att villkoren kan komma att krävas med stöd av stridsåtgärder mot utstationerande arbetsgivare. Skyldigheten att ge in kollektivavtalsvillkor omfattar alla villkor som den fackliga organisation som är part i avtalet har rätt att genom- driva med stöd av stridsåtgärder enligt 5 a § utstationeringslagen. Saknas villkor på ett visst område i kollektivavtalet, t.ex. om minimi- lön, behöver sådana villkor dock inte införas. Däremot infördes inte heller i detta lagstiftningsarbete några sanktioner i de fall en facklig organisation inte lämnar in några avtals- villkor. Lagstiftaren förutsatte att de fackliga organisationerna uti- från den justerade skyldigheten i utstationeringslagen skulle lämna in villkoren utan att någon sanktion behövde införas. 2016/17:107, s. 75. Transparens, myndighetssamarbete samt övervakning, kontroll och efterlevnad För att ytterligare underlätta transparensen i fråga om vilka villkor som ska gälla vid en utstationering i infördes en skyldighet för parterna på både arbetsgivar- och arbetstagarsidan att ange kon- taktfunktioner som kan vara behjälpliga med information om vilka villkor som kan komma att bli tillämpliga vid en utstationering i . För att underlätta möjligheten till kontroll för fackliga organi- sationer och myndigheter infördes även ändringar i utstationer- ingslagen som innebär skyldigheter för utstationerande arbetsgivare att tillhandahålla handlingar som visar att minimikraven i utstatio- neringslagens hårda kärna är uppfyllda. Det infördes även en skyl- dighet för företagens kontaktpersoner att i vissa fall tillhandahålla motsvarande information. Vid genomförandet av tillämpningsdirektivet förtydligades också att är behörig myndighet för utstationerings- frågor och är skyldig att samarbeta med övriga myndigheter inom EES. Det infördes även regler i utstationeringslagen om att myn- digheten har skyldighet att bistå andra myndigheter inom EES samt själv begära bistånd av dessa för att få information samt utföra kon- troller, inspektioner och utredningar när det gäller utstationering av arbetstagare. 7.3.1Tillgång till information om arbets- och anställningsvillkor