sou · H7B332 · 2019-06-12 00:00:00 — Vissa artiklar i är särskilt viktiga att beakta när det gäller barn som har utsatts för eller bevittnat våld. Det gäller till att börja med artikel 6 om barnets rätt till liv, överlevnad och utveck- ling, och artikel 19, enligt vilken barnet har rätt till skydd mot alla former av våld och övergrepp. Konventionsstaterna ska enligt artikel 19 vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa, sociala och ut- bildningsmässiga åtgärder för att skydda barnet mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller för- sumlig behandling, misshandel eller utnyttjande, inklusive sexuella övergrepp, medan barnet är i föräldrarnas eller den ena förälderns, vårdnadshavares eller annan persons vård. Av den allmänna kom- mentaren till artikel 19 framgår att psykiskt våld innefattar expo- nering för våld i hemmet.3 Av särskild vikt för barn som utsatts för eller bevittnat våld är även artikel 39. Enligt den artikeln ska konventionsstaterna vidta alla lämpliga åtgärder för att främja fysisk och psykisk rehabilitering samt social återanpassning av ett barn som utsatts för någon form av vanvård, utnyttjande eller övergrepp. Artikel 12 har också stor betydelse för barn som utsatts för eller bevittnat våld. Enligt denna ska konventionsstaterna tillförsäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. För detta ända- mål ska barnet, i alla domstols- och administrativa förfaranden som rör barnet, särskilt beredas möjlighet att höras, antingen direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och på ett sätt som är för- enligt med den nationella lagstiftningens procedurregler, i alla dom- stols- och administrativa förfaranden som rör barnet. 3Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 13 (2011), punkt 21: e. åtaganden enligt vissa internationella rättsakter När barnrättskommittén kom med sina sammanfattande slutsatser över hur följer , uttrycktes bl.a. oro över att barn som bevittnar våld inte har status som målsägande.4 och Rådets direktiv /29/EU av den 25 okto- ber 2012 om fastställande av miniminormer för brottsoffers rättig- heter och för stöd till och skydd av dem samt om ersättande av rådets rambeslut /220/RIF, det s.k. brottsofferdirektivet, syftar till att säkerställa alla brottsoffers rättigheter till stöd, skydd och medverkan i straffrättsliga förfaranden. I brottsofferdirektivet anges minimi- normer, vilket innebär att medlemsstaterna får anta skärpta regler i förhållande till direktivet. Syftet med direktivet är enligt artikel 1 att säkerställa att brottsoffer får lämplig information, lämpligt stöd och skydd och kan medverka i straffrättsliga förfaranden. När brotts- offret är ett barn ska medlemsstaterna dessutom säkerställa att barnets bästa kommer i främsta rummet och att de bedöms individuellt. genomförde ett fåtal lagändringar i samband med införandet av direktivet.5 antog konventionen om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet (den s.k. Istanbulkonventionen). undertecknade konventionen och trädde den i kraft här. Enligt Istanbulkonventionens artikel 5.2 har stater som ansluter sig till kon- ventionen ett ansvar för att vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder för att förebygga, utreda, straffa och gottgöra våldshandlingar som omfattas av konventionen och som begås av icke-statliga aktörer. Våld i hemmet definieras i konventionen som varje fall av fysiskt, sexuellt, psykiskt eller ekonomiskt våld som utövas inom familjen eller i hemmiljön eller mellan makar eller part- ner eller före detta makar eller partner, oavsett om förövaren delar 4Committee on the Rights of the Child (2015) Concluding observations on the fifth periodic report of adopted by the Committee at its 68th session (12–30 January 2015), punkt 59. 2014/15:77. åtaganden enligt vissa internationella rättsakter eller har delat bostad med brottsoffret eller inte. Bland annat åtar sig de stater som ansluter sig till konventionen att kriminalisera psykiskt våld (artikel 33), stalkning (artikel 34), fysiskt våld (artikel 35) och sexuellt våld (artikel 36). Konventionen innehåller också bestäm- melser om förebyggande åtgärder samt åtgärder för stöd och skydd till brottsoffer. Konventionen klargör att de förebyggande åtgärderna samt åtgärderna gällande skydd och stöd ska genomföras på ett sätt som beaktar särskilt utsatta personers särskilda behov. Personer med funktionsnedsättning, äldre personer, barn, gravida kvinnor, per- soner med missbruksproblematik och hbtq-personer kan befinna sig i en sådan särskilt utsatt situation. Den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättighet- erna och de grundläggande friheterna () antogs och trädde 1953. Konventionen bygger på innehållet i FN:s allmänna förklaring om mänskliga rättigheter som antogs av och upptar i allt väsentligt de fri- och rättigheter däri som brukar betecknas som de medborger- liga och politiska rättigheterna. är inkorporerad i svensk lag. Enligt regeringsformen får lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid med åtaganden enligt Europa- konventionen. I artikel 2 i konventionen fastslås envars rätt till livet. Europa- domstolens synsätt när det gäller innebörden av artikel 2 har ansetts innefatta en förpliktelse för staten att i viss utsträckning även skydda den enskilde mot egna handlingar, i synnerhet vid frihetsberövande (se Keenan v. the , no. 27229/95, ECHR 2001-III och Trubnikov v. , no. 49790/99, ). Artikel 8 i konventionen behandlar rätten till privatliv. Denna artikel har aktualiserats i vissa sammanhang som rört rätten till assist- erat självmord, och det har hävdats att restriktioner när det gäller upp- maning och assistans till självmord kränker rätten till privatliv.6 Andra artiklar av intresse är bl.a. artikel 10, som rör yttrandefrihet, och artikel 6, som rör rätten till en rättvis rättegång. i det engelska rättsfallet v. Secretary of State for , 2017. Utredningen har i sitt arbete undersökt hur barn som bevittnar våld eller andra brott mellan närstående respektive uppmaning till själv- mord är reglerat i andra länder. I detta kapitel redovisas lagstiftning från de länder som har någon form av lagteknisk lösning av intresse för jämförelse. En svårighet har varit att få information om tillämp- ning och effekter av lagstiftningen. Utredningen har i många fall fått nöja sig med en enkel redogörelse för hur lagstiftningen är formul- erad. En slutsats som går att dra är emellertid att det finns exempel på kriminalisering av gärningar inom båda de områden som utredningen har att undersöka. Utredningen har också valt att titta på hur en del andra länder har valt att lagstifta kring och organisera arbetet med utredning av brott mot barn och våld i familjer, eftersom detta kan vara av stor vikt för de barn som eventuellt kommer att omfattas av en ny lagstiftning kring bevittnande. 9.2Barn som bevittnar våld eller andra brott mellan närstående har inte någon enskild straffbestämmelse som specifikt krim- inaliserar att barn bevittnar övergrepp som begås av och mot närstå- ende. stadgas i straffeloven § 282, som reglerar misshandel i nära relationer, ett självständigt skydd för barn som bevittnar våld och andra övergrepp mot och av sina närmaste (i praxis finns t.ex. Høyesteretts dom i Rt. 2010 s. 949). Detta innebär att barnet har ställ- ning som målsägande och har rätt till juridiskt biträde enligt straffe- prosessloven kapitel 9 a. Barnet har också rätt till skadestånd enligt skadeserstatningsloven § 3–5. Straffeloven § 282 kräver inte att barnet har drabbats av kroppsskada, sjukdom eller smärta. En förut- sättning för straffansvar är emellertid att förhållandena kan karakter- iseras som ”mishandling” av barnet. Det innebär att inte alla fall av bevittnande av våld omfattas, utan det måste röra sig om ett kvalifi- cerat förhållande. Den nämnda domen Rt. 2010 s. 949 gällde ett barn som var vittne till våld mot sin mamma . Enligt straffeloven § 77 l ska det vid straffmätningen, oavsett vilket brott det gäller, tas hänsyn till om brottet har begåtts i närvaro av barn , vilket är en försvårande omständighet. I har en lagändring röstats igenom i parlamentet som kriminaliserar psykisk misshandel mot en närstå- ende eller tidigare närstående person som har eller har haft anknytning till gärningspersonens hushåll. Detta är av intresse eftersom barns bevittnande av brott mot närstående kan sägas utgöra en form av psykisk misshandel. Genom en ny paragraf i strafflagen straffbeläggs att någon vid upprepade tillfällen utsätter någon i denna krets för nedvärderande, manipulerande eller kränkande uttal- anden som är ägnade att otillbörligt styra den andre. Straffet är böter eller fängelse i högst . har motiverat den nya straffbestämmelsen bl.a. med att psykiskt våld kan vara lika skad- ligt och därmed lika straffvärt som fysiskt våld. Vidare menar man att strafflagen innehåller regler som tar sikte på kränkningar av någons psykiska integritet och att begreppet psykisk misshandel redan är inarbetat på det sociala området.1 I är barn som exponeras för våld i hemmet att be- trakta som offer för barnmisshandel. The Serious Crime Act 2015 slår uttryckligen fast att grymhet mot barn som orsakar psykiskt lidande kan vara en brottslig gärning. Det inkluderar barn som utsätts för känslomässig skada genom att exponeras för våld i hemmet och håller våldsutövaren ansvarig för den påverkan deras våld har gentemot barn 1Justitsministeriets förslag, diarienummer 2018-0090-0379. som exponeras för det. Enligt den nu gällande lagstiftningen inklu- derar definitionen av skada den påverkan som drabbar barn som ser eller hör våld eller övergrepp mot någon annan, vilket också ger lokala myndigheter en möjlighet att ingripa när barn bevittnar våld i hem- met.2 , inrikesministeriet och utbildningsdeparte- mentet i arbetar tillsammans för att lyfta arbetet med barn som utsätts för och upplever våld i hemmet eller familjen. Dessa departement håller i skrivande stund på att utarbeta ett antal lag- förslag för att effektivisera arbetet mot familjevåld i linje med lagstift- ningen . Dessa omfattar bl.a. frågor om gränsdragning mellan barnmisshandel och våld i ungas egna parrelationer, riktlinjer och stöd för lokalt stödarbete för barn som upplever våld i familjen samt nya riktlinjer och utbildning för familjedomstolarna för att dessa bättre ska hantera barn som lever i familjer där det förekommer våld.3 beslutade det ungerska parlamentet (Decision 60/2012. OGY) att reglera våld i familjen eller våld i hemmet som ett självständigt brott. Brottet domestic violence infördes i strafflagen och lagändringen trädde i kraft . Detta brott omfattar våldsbeteenden som inte når upp till kraven för fysisk miss- handel, men som allvarligt skadar brottsoffrets mänskliga värdighet eller orsakar ekonomisk skada. Rättsvårdande myndigheter får emeller- tid inte ingripa med mindre än att den utsatta parten ansöker om detta och sedan samarbetar under processen, eftersom ingripanden med stöd av lagen kan ske på ett mycket tidigt stadium och det då, enligt lagstiftaren, endast är den utsatta som kan avgöra om ett ingripande är nödvändigt. Inrättandet av en separat straffbestämmelse motiver- ades av lagstiftaren främst av den grupp av “passiva subjekt” som drab- bas av denna typ av gärningar samt en insikt om att sådana gärningar hotar äktenskap, familj och barn. De som omfattas av regleringen är närstående, inklusive före detta makar och livspartners, samt olika former av förmyndare och personer under förmyndarskap. Ett krav för att straffbestämmelsen ska tillämpas är att parterna bor eller har 2Secretary of State for the Home Department (2019) Transforming the Response to Domestic Abuse: Consultation Response and Draft , presented to Parliament January 2019, s. 16. 3Uppgifter i underlag till utredningen från det brittiska justitieministeriet. bott tillsammans eller att de har gemensamma barn. För att gärning- arna ska vara straffbara krävs att dessa har begåtts regelbundet och inte endast vid enstaka tillfällen. Sexuella övergrepp omfattas inte av straffbestämmelsen eftersom sådana gärningar faller under andra brotts- beskrivningar. Att begå brott mot närstående eller personer i beroende- ställning samt mot minderåriga betraktas generellt som en försvår- ande omständighet. Article 212/A – Domestic violence (1) person who, on a regular basis a)demeans conduct which is seriously insulting, degrading and violent for human dignity, b)deprives any assets belong to the sphere of common operation or the common property, and thus causing serious necessity, against the parent of his/her child, or against a relative, former spouse, former life-partner, custodian, person under custody, guardian and person under guardianship, living in the same house- hold or in the same dwelling at the time of the commission or previously, is guilty of a misdemeanour punishable by imprison- ment for up to two years, insofar a more serious criminal offence does not occur. (2) person who commits on a regular basis a)battery under Article 164 (2) or slander under Article 227 (2) against a person defined in paragraph (1) is guilty of a felony punishable by imprisonment for up to three years; b)battery under Article 164 (3) – (4), or violation of personal under Article 194 (1) or coercion against a person defined in paragraph (1) is guilty of a felony punishable by imprisonment between one to five years. (3)on entering certain areas may also be imposed against person found guilty of domestic violence. (4)The perpetrator of the criminal offence defined in para- graph (1) shall only be prosecuted upon private motion. har en särskild reglering av barnmisshandel eller vanvård av barn. Där stadgas att den som har ansvar för översyn, fostran, om- vårdnad och utbildning av en minderårig, inklusive den som lever tillsammans med barnets vårdnadshavare, och som gör sig skyldig till att allvarligt åsidosätta vad som ankommer på denne i denna roll och därigenom äventyrar barnets utveckling på olika sätt, döms för brott. Detsamma gäller alla som är och utnyttjar eller förleder en minderårig för att begå brott. Article 208 – Child abuse (1)person responsible for providing education, supervision or care to a minor – including the life-partner of the parent or guardian who has been granted custody, as well as the parent who has been deprived of the right of parental custody, if they live in the same household or in the same dwelling with the minor – who seriously violates the obligations arising from this role, thereby endangers the physical, mental, moral or emotional development of the minor, is guilty of a felony punishable by imprisonment between one to five years. (2)person above the age of eighteen years who a)persuades or attempts to persuade a person under the age of eighteen years to commit a crime or an infraction or to engage in immoral conduct; or b)offers a person under the age of eighteen years for the commis- sion of a crime, shall be punishable in accordance with paragraph (1), insofar a more serious criminal offence does not occur. Det amerikanska rättssystemet har antagit många lagändringar under de senaste 10–20 åren när det gäller barn som på olika sätt exponeras för våld i hemmet eller mellan närstående. Enligt en sammanställning från U.S. , Children’s , , har 24 amerikanska delstater samt numera lagstiftning som omfattar barn som upplever eller bevittnar våld.4 Vissa delstater har skärpt allvarlighetsgraden för brott som innebär att barn exponeras för denna typ av våld, från den mildare nivån misdemeanor till den allvarligare nivån felony.5 Definitionen av vad som är att bevittna, uppleva eller exponeras för våld varierar i de olika delstaterna. I , , , , , och är den a child is a wit- ness to domestic violence when an act that is defined as domestic violence is committed in the presence of or perceived by the child. I , , , , , , , , , , , , , samt är definitionen mer specifik: witnessing by a child occurs when the child is physically present or can see or hear the act of violence. använder definitionen witnessing occurs when the domestic violence is committed in the ´vicinity of the child´, vilket innebär inom 30 fot från barnet eller inom den bostad där barnet bor. Detta gäller oavsett om barnet är närvarande på platsen respektive kan se brottet begås. I delstaterna , är lagarna tillämpliga på vilket barn som helst som är närvarande eller bevittnar våld i nära relation. Idelstaterna, , , , , , , , , , och , är lagarna tillämpliga på ett barn som är släkt med eller har hushålls- gemenskap med offret eller förövaren av våldet. I är lagen endast tillämplig på ett barn i relation till den förälder som inte har vårdnaden. Delstaterna har valt olika lagtekniska lösningar när det gäller krim- inaliseringen av gärningarna. Vissa delstater, såsom , , , , , , , och , bedömer våld i nära relation som utförs i närvaro av ett barn som en försvårande omständighet, vilket vanligen resulterar i ett längre fängelsestraff, högre böter eller både och. I , , , och , medför ett barns bevittnande att för- övaren kan ges ett hårdare straff, även om försvårande omständig- heter inte används som begrepp. I , , , och , är våld i nära relation som utförs i ett barns närvaro ett särskilt brott 4Child Welfare Information Gateway (2016) Child witnesses to domestic violence. DC: U.S. , Children’s . 5Edleson och Nissey (2011) Emerging Responses to Children Exposed to Domestic Violence. som kan åtalas separat eller som tillägg till våldshandlingen. Det har från en del håll framförts farhågor kring bl.a. lagstiftningen i , som går ut på att regleringen skulle kunna användas mot misshand- lade kvinnor i mål om omhändertagande av deras barn. Att barnen bevittnat våld i hemmet skulle då kunna ses som omsorgsbrist hos mamman, som inte kunnat skydda barnet från exponering.6 Domestic Violence Act reglerar olika former av kontakt- förbud och omfattar många aspekter av våld i nära relationer. En del av lagstiftningen rör barn som bevittnar våld mot en person som barnet har en relation som närstående till. Detta betraktas enligt lag- stiftningen som psykisk/psykologisk misshandel av barnet. Domestic Violence Act 1995 A person psychologically abuses a child if that person – (a)causes or allows the child to see or hear the physical, sexual, or psychological abuse of a person with whom the child has a domestic relationship; or (b)puts the child, or allows the child to be put, at real risk of seeing or hearing that abuse occurring; – but the person who suffers that abuse is not regarded, for the purposes of this subsection, as having caused or allowed the child to see or hear the abuse, or, as the case may be, as having put the child, or allowed the child to be put, at risk of seeing or hearing the abuse. For the purposes of this Act, a person is in a domestic relationship with another person if the person – (a)is a spouse or partner of the other person; or (b)is a family member of the other person; or (c)ordinarily shares a household with the other person; or (d)has a close personal relationship with the other person. gjordes en utvärdering av Domestic Violence Act. Enligt denna såg så gott som alla som deltog i utvärderingen mycket positivt på lagstiftningen och ansåg att den förmedlade att familjevåld eller våld i hemmet, i alla former, är oacceptabelt. Man ansåg att lagens angreppssätt, som går ut på att adressera problematiska beteenden snarare än att bara utdela sanktioner, var mycket positivt. De bredare definitionerna av vad våld i hemmet eller familjevåld är har också medfört att fler kan skyddas av lagstiftningen.7 9.3Verksamheter som tar emot brottsutsatta barn för utredning m.m. Barnahus enligt den modell som finns på många platser i finns också i framför allt , och på . Som nämnts i tidigare kapitel saknas lagstiftning kring barnahusens verksamhet i och det är inte obligatoriskt att organisera arbetet med brotts- utredningar som rör barn enligt barnahus-modellen. Avsaknaden av reglering har bl.a. medfört att barnahusens verksamhet skiljer sig åt sinsemellan. I finns en bestämmelse i straffprocesslagen om hur utredningar som rör barn ska bedrivas. Den nya huvudregeln innebär att barnahus ska användas för förhör med barn samt med andra sårbara brottsoffer och vittnen i ärenden som rör sexuella övergrepp, direkt och indirekt fysiskt våld, mord och köns- stympning. Regeln innebär i praktiken att handläggning vid barnahus är obligatoriskt för utredande polis och åklagare i dessa ärenden. På finns ingen specifik lagstiftning om barnahus, men bestämmelser i lagen som reglerar skydd för barn samt i straffprocess- lagen ger ett rättsligt stöd för användning av barnahus-modellen. Lagen om skydd för barn uppdrar åt den statliga barnskyddsmyn- digheten på att driva särskilda servicecentra som ska främja multidisciplinärt samarbete och stärka myndighetsöverskridande sam- verkan i ärenden som rör skydd av barn. har också utfärdat riktlinjer för den lokala sociala barnavården som inne- bär att man bör använda sig av barnahusens tjänster när det gäller 7The for Courts (2000) DOMESTIC VIOLENCE ACT 1995 – Process Evaluation, s. 121. förhör, läkarundersökningar och samtalsstöd. Genom en ändring 2015 blev det obligatoriskt att hålla förhör med personer i särskilt anpassade lokaler och i närvaro av specialutbildad personal, vilket av domstolarna har tolkats som att sådana förhör alltid ska hållas på barnahus. Införandet av barnahus-modellen i föregicks av en stor lagstiftningsinsats . En särskild lag om barnahus infördes sam- tidigt som lagändringar gjordes gällande hantering av barn som utsatts för brott. Det blev obligatoriskt för den lokala sociala barnavården att använda sig av barnahus i ärenden som involverar polis och sjukvård och som rör sexuella övergrepp eller våld. Barnahus- lagen innehåller också riktlinjer för hur verksamheten ska utformas och vad den ska ha för uppgifter. Som komplement till lagstiftningen har den danska utfärdat riktlinjer och kvalitetskrav för barnahusens verksamhet. Parallellt med den nya lagstiftningen gavs statliga medel för finansiering av inrättandet av fem barnahus och tre satellit-verksamheter i Danmark.8 Svenska och nordiska barnahus har utvecklats med inspiration från Children’s (), som startade i , . Konceptet finns numera i hela och i 33 andra länder. Det finns en paraplyorganisation för CAC, National Children’s , . CAC-modellen bygger på samverkan i ett multi- disciplinärt team runt varje utsatt barn. I detta ingår bl.a. polis, åklagare, socialtjänst, hälso- och sjukvård och frivilligorganisationer. Det första Family startade i , . () är verksamheter som arbetar med offer för våld från närstående, inklusive partnervåld, sexuella övergrepp, våld mot barn och våld mot äldre. FJC-modellen bygger på multi- disciplinär samverkan mellan alla aktörer som kan komma att behövas när en person har utsatts för våld från närstående, och ett krav på 8Johnson m.fl. (2017) Collaborating against child abuse – exploring the Nordic barnahus – model, s. 18 f. verksamheten är att alla aktörer ska arbeta samlokaliserat. I en del FJC:s finns också Children’s . FJC-modellen finns numera i nästan alla världsdelar. I organiseras FJC av . I finns ett , Koncept , i . Utredningen har under sitt arbete besökt , som ligger i staden i den flamländska delen av . Alla polisingripanden i regionen med anledning av våld i familjen leder till en rapport till FJC, som gör en riskbedömning för hela familjen enligt ett särskilt framtaget riskbedömningsinstrument. Bedömningarna resulterar i ett grönt, eller rött resultat gällande risknivån. De familjer som får ett grönt resultat ges ett erbjudande om vissa stödinsatser och ett uppföljande samtal .