sou · H7B366 · 2019-12-18 00:00:00 — Glomma är längsta älv () som sträcker sig från ut- loppet vid Fredrikstad i till källorna i Tröndelag. I distriktet ingår bland annat största insjö, Mjösa, och . Inom distriktet finns 101 kommuner och 9 fylken, däribland . fylkeskommun är regional vattenmyndighet för Glomma avrinningsdistrikt och har ansvaret för att koordinera förvaltnings- plansarbetet för avrinningsdistriktet. I distriktet ingår följande delar som är gemensamma med : –Enningdalsvassdraget har ett avrinningsområde som börjar i och som rinner ut i . Detta område ingår i förvaltnings- planen för Glomma avrinningsdistrikt. –Gränsvattendragen: Delar av vattendistrikt ligger också i . Dessa delar rinner ut till fyra svenska vattenom- råden: Femund- och Trysilvassdraget (), Røgden (Nors- älven), och . På norsk sida har de samlats under begreppet Grensevassdragene. För dessa områden skrivs det en egen förvaltningsplan50 med åtgärdsprogram och de ingår där- för inte i förvaltningsplanen och åtgärdsprogrammet för Glomma avrinningsdistrikt. 49Vattenmyndigheten (2016), bilaga 6 Samarbete över gränserna. 50Vannregionmyndigheten for vannregion (2015). –Dessutom ingår en liten del av vattendistrikt i den regionala vattenmyndighetens geografiska avgränsning. För dessa delar har man tagit fram underlag till förvaltningsplanen och åtgärds- programmet för Trøndelags avrinningsdistrikt som samordnar detta i en gemensam plan. Flera projekt har pågått mellan länderna under den andra förvalt- ningscykeln och framför allt har de handlat om åtgärder och status- klassning.51 •Enningdalsälven: till 2012 pågick ett Interregprojekt vars syfte var bland annat att få till gemensamma planer för fiske- vård och vattenvård i hela avrinningsområdet som till en tredjedel ligger i och två tredjedelar i . Vidare genomfördes restaureringsåtgärder inom avrinningsområdet, bland annat restaurerades tidigare flottledspåverkade delar av Enningdals- älven och och en fiskväg byggdes i . I övre delen av avrinningsområdet anlades våtmarker och diken lades igen i syfte att restaurera våtmarker och minska påverkan på vattenekosystemet. Inom projektet jämfördes svenska och norska bedömningsgrunder för ekologisk status. I arbetet ingick även att ta fram råd och rekommendationer avseende när det är lämpligare att använda det ena eller andra landets bedömningsgrunder. •Klarälven/: Till projektet gång har pengar tilldelats från Europeiska regionala utvecklingsfonden, där i och Fylkesmannen i Hedmark har ett samarbete om vänerlaxen och älven. Projektet ska utreda förutsättningar och konsekvenser samt inleda åtgärder för att återintroducera naturlig och frivandrande vänerlax i det svensk- norska älvsystemet , Trysilelva och Femundselva med biflöden. En viktig utgångspunkt för uppdraget är hållbar ut- veckling och ramdirektivet för vatten. •Kustvatten: Inom Hav möter land påbörjades jämförande studier av svenska, norska och danska bedöm- ningsgrunder för kustvatten. En rapport belyser olik- 51Vattenmyndigheten (2016), bilaga 6 Samarbete över gränserna. heter i metoderna for statusklassificering av kustvattenförekomster mellan och . Sammanställningen gjordes på under- lag med data –2012. Man valde ut två vattenförekomster i (Vestfjorden-søndre og Færder-Torbjørnskjær), en vatten- förekomst i (yttre) och en vatten- förekomst som delas av och (hoved- basseng). Merparten av dataunderlaget hämtades från norska och svenska övervakningsprogram och som även finns tillgänglig i Vann-Nett eller VISS. konstaterar att samarbetet mellan länderna skulle kunna öka både när det gäller undersökningar och fysiska åtgärder. Diskussioner pågår om att söka EU-finansiering för att fortsätta och utveckla samarbetet. mellan och går delvis genom Öre- sund. Sundet ligger mellan och och är som smalast mellan och – . Den stora befolknings- koncentrationen och jordbruk på båda sidor om sundet innebär att tillförs stora mängder närsalter och föroreningar. Kommu- nala reningsåtgärder och den snabba vattenomsättningen genom sundet gör dock att vattenkvaliteten i är relativt god. är en av världens mest trafikerade farleder, med tät färje- trafik och ett hundratal fartyg som passerar till och från Östersjön.52 utgör inte ett internationellt avrinningsdistrikt. Den svenska delen av ingår i Södra vattendistrikt. Den danska delen av ingår i (vandområdedistrikt) och klassas där som ett eget huvudavrinnings- område.53 52www.ne.se (avläst ). 53Miljø- og fødevareministeriet, Styrelsen for vand- og naturforvaltning (2016). Inom havsplaneringen har Havs- och vattenmyndigheten identi- fierat som ett fördjupningsområde inom plan- område, då området utnyttjas intensivt, samt har naturmiljöer som är värdefulla att bevara.54 Inom havsmiljöförvaltningen har de regio- nala havsmiljökonventionerna Helcom och Ospar tagit fram regionala bedömningar av miljötillståndet i och Nordostatlanten (inklusive ). Enligt Havs- och vattenmyndigheten har aktivt medverkat i bedömningsarbetet, som bidrar till samordning av ländernas nationella bedömningar enligt EU:s havsmiljödirektiv.55 Rapporterna från samarbetet har använts som underlag till inledande bedömning 2018.56 Öresundsvattensamarbetet är benämningen på ett samarbetsavtal mellan de danska och svenska kommuner som omger samt . Avtalet slöts 1995 och innebär att man genom samarbete ska verka för en god vattenmiljö i . Samarbetet är på regional nivå och är en fortsättning på det dansk-svenska samarbete som först skedde i form av (1960–1974) och sedan som (1974–1993). Detta samarbete är inte en del i vattenförvaltningen enligt ramdirek- tivet för vatten. Samarbetet styrs genom ett avtal mellan de myndigheter som arbetar med vattenmiljö och vars administrationsområden omfattar avrinningsområden till Öresund.57 Samarbetet är organiserat i form av en styrgrupp, en arbetsgrupp och ett sekretariat. Sekretariats- funktionen innehas tills vidare av vid , Serviceområde Byens Udvikling. Från deltar följande kommuner: , Fredensborg, Hørs- holm, Rudersdal, , och . 54www.lansstyrelsen.se/skane/stat-och-kommun/samhallsbyggnad/plan--och-bygg--- pbl/havsplanering.html (avläst ). 552008/56/EG. 56www.havochvatten.se/hav/samordning--fakta/miljomal--direktiv/havsmiljodirektivet/ inledande-bedomningen-i-havsmiljoforvaltningen.html (avläst ). 57Öresundsvattensamarbetet (2015). Detta avtal ersätter tidigare avtal , 1998, 2002, 2006 och 2010. Se (avläst ). deltar i och följande kommuner: Höga- näs, , , , , , och . Samarbetet finansieras av de danska och svenska parterna utifrån en fördelningsnyckel. Visionen för samarbetet formuleras på följande sätt i det senaste avtalet : Øresundsvandsamarbejdet skal arbejde aktivt for en fælles og koordine- ret udvikling af et bæredygtig Øresund, samt for at bevare Øresunds unikke livsmiljøer for fremtiden. Enligt avtalet kan arbetet ske genom att exempelvis identifiera hot mot miljö, ta fram gemensamma miljömål för , informera om det aktuella miljötillståndet i och de väsent- ligaste påverkansfaktorerna, att redogöra för möjliga lösningar av miljöproblemen och att upplysa om nya åtgärder och tekniska lös- ningar som kan förbättra miljön, att se till att det blir en dialog och samverkan mellan brukare och myndigheter, att ta initiativ till gemen- samma dansk-svenska projekt samt att förmedla kunskap om växt- och djurlivet i . Även om ramdirektivet för vatten inte pekar ut som ett internationellt vattendistrikt medför Esbokonventionen58 att det finns ett behov av samarbete mellan länderna. Denna konvention om miljö- konsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang är en miljöskyddskonvention för , och om sam- arbete för att förebygga gränsöverskridande miljöeffekter. Här finns krav på att informera grannländer och allmänheten om planerade verksamheter som kan orsaka miljöeffekter. Konventionen, som har arbetats fram inom FN:s ekonomiska kommission för (UNECE), undertecknades 1991 och trädde i kraft . Både EU och har ratificerat konventionen.59 Det danska miljö- och livsmedelsministeriet uppger att det i relation till genomförandet av ramdirektivet diskuteras att utveckla ett samarbete mellan svenska för södra sjön, , danska miljö- och livsmedelsministeriet och danska miljöstyrelsen. Det har diskuterats att inrätta nätverks- grupper för , miljöfarliga förorenande ämnen och vattendrag.60 59www.naturvardsverket.se/Miljoarbete-i-samhallet/EU-och-internationellt/Internationellt- miljoarbete/miljokonventioner/Esbokonventionen/ (avläst ). 60Miljø- og , intervjuer och . Vattenråd och vattenvårdsförbund vid På den svenska sidan finns som bilda- des 1984 med den primära uppgiften att administrera och genomföra ett samordnat recipientkontrollprogram för den svenska delen av Öresund.61 Vattenvårdsförbundets medlemmar är , kommun, kommun, stad, kommun, genom VA Syd, kommun samt vatten- dragsorganisationerna Alnarpsån och och vattenråd. Dessutom är ett antal industrier och andra verk- samheter ordinarie medlemmar. är adjungerad medlem. Förbundets kontrollerande verksamhet påbörjades . 61www.oresunds-vvf.se/ (avläst ). I denna bilaga redogörs för den rättsliga regleringen, i ramdirektivet för vatten och i de svenska författningarna, för syfte och organisa- tion samt följande arbetsuppgifter inom vattenförvaltningen: –kartläggning och analys –information till och samråd med allmänheten –samordning inom internationella distrikt Ramdirektivet för vatten och det svenska regelverket inom EU följer av ramdirektivet för vatten; och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vatten- politikens område. Genom ramdirektivet har man samlat en rad olika direktiv som gäller vatten och skapat ett gemensamt arbetssätt som in- begriper alla dessa direktiv. Ramdirektivet och tillhörande direktiv är minimidirektiv, vilket innebär att varje medlemsstat kan ha strängare nationella regler men inget ur direktiven får utelämnas. har införlivat ramdirektivet och de tillhörande direktiven genom en rad olika bestämmelser i Ramdirektivets bestämmelser om ett samlat arbetssätt, vilka hanteras inom den svenska vattenförvaltningen, har framför allt införts genom bestämmelser i (1998:808) och vattenförvaltningsförordningen (2004:660). Dessa bestämmelser kompletteras genom myndighetsföreskrifter från Havs- och vatten- myndigheten, SGU och länsstyrelserna. Bestämmelser om vatten- förvaltningens organisation finns även i förordning (2017:868) med länsstyrelseinstruktion och förordning (2017:872) om vattendelega- tioner. För tillämpningen av bestämmelserna har Havs- och vatten- myndigheten och SGU tagit fram och publicerat vägledningar. Bestämmelserna i ramdirektivet för vatten gäller enbart i de fall särskilda hänvisningar till direktivet görs i vattenförvaltningsförord- ningen. Sådana hänvisningar finns i kapitel 3 om kartläggning och ana- lys, kapitel 4 om miljökvalitetsnormer, kapitel 5 om förvaltningspla- ner, kapitel 6 om åtgärdsprogram, kapitel 7 om övervakning, kapitel 8 om internationell vattenförvaltning och kapitel 9 om rapportering. Genom dessa hänvisningar har angivna bestämmelser i ramdirektivet för vatten gjorts till en del av den svenska regleringen. För att kunna tillämpa de svenska bestämmelserna är det därför av största vikt att känna till hur ramdirektivet är upplagt och vad de angivna bestäm- melserna i ramdirektivet innebär. Ramdirektivet för vatten och tillhörande direktiv Ramdirektivet för vatten anvisar en metod för medlemsstaternas arbete med att förvalta de gemensamma vattenresurserna på ett håll- bart sätt. Metoden innebär i korthet att staterna ska bedöma vatt- nens nuvarande status, identifiera påverkanskällor, analysera risk för försämring och åtgärdsbehov, analysera de tekniska och ekonomiska möjligheterna att genomföra åtgärder, bestämma vilken status som ska nås och vilket åtgärdsarbete som ska genomföras. Åtgärder som ligger inom medlemsstaternas ansvarsområde bör prioriteras genom utarbetande av åtgärdsprogram som är anpassade till regionala och lokala förhållanden. Målet att uppnå god vatten- status bör eftersträvas för varje avrinningsområde så att åtgärder som avser ytvatten och grundvatten som tillhör samma ekologiska, hydro- logiska och hydrogeologiska system samordnas. I arbetet med att ta fram miljökvalitetsnormer och åtgärdspro- gram ska man beakta en rad olika direktiv, bland annat följande:1 –och rådets direktiv /7/EG av den 15 feb- ruari 2006 om förvaltning av badvattenkvaliteten och om upp- hävande av direktiv /160/EEG (badvattendirektivet) –och rådets direktiv /147/EG av den 30 no- vember 2009 om bevarande av vilda fåglar (fågeldirektivet) –Rådets direktiv /83/EG av om kvaliteten på dricksvatten (dricksvattendirektivet) –Rådets direktiv /82/EG av om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshän- delser där farliga ämnen ingår (Sevesodirektivet) –och rådets direktiv /92/EU av om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (MKB-direktivet). –Rådets direktiv /278/EEG av om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket (slam- direktivet) –Rådets direktiv /271/EEG av om rening av av- loppsvatten från tätbebyggelse (avloppsdirektivet). –Rådets direktiv /676/EEG av om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket (nitratdirek- tivet) –Rådets direktiv /43/EEG av om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (art- och habitatdirektivet) Direktivet kompletteras också av så kallade dotterdirektiv, som till- kommit efter ramdirektivet: –och rådets direktiv /118/EG av den 12 de- cember 2006 om skydd för grundvatten mot föroreningar och försämring (grundvattendirektivet, som omfattar förvaltning av grundvatten) 1Enligt bilaga VI till ramdirektivet ska åtgärdsprogrammen inkludera åtgärder som krävs en- ligt dessa direktiv, eller dess föregångare. –och rådets direktiv /105/EG av den 16 de- cember 2008 om miljökvalitetsnormer inom vattenpolitikens om- råde (prioämnesdirektivet, som omfattar prioriterade ämnen i yt- vatten) –Kommissionens direktiv /90/EG av om be- stämmelser om tekniska specifikationer och standardmetoder för kemisk analys och övervakning av vattenstatus. (direktivet och omfattar kvalitetskrav för kemiska analyser och för laboratorier som anlitas för övervakningen). Även följande direktiv har koppling till ramdirektivet och är av betydelse för hur det svenska arbetet bör vara organiserat: –och rådets direktiv /60/EG av den 23 okto- ber 2007 om bedömning och hantering av översvämningsrisker. –och rådets direktiv /56/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (havsmiljödirektivet). Vidare kan nämnas att det finns EU-gemensamma vägledningar. För att förtydliga och stödja EU-ländernas genomförande av ramdirek- tivet för vatten, i lagstiftning och praxis, har en serie väglednings- dokument tagits fram av medlemsstaternas experter, tillsammans med kommissionen. Dessa dokument är inte lagtexter och inte juridiskt bindande, men det uppges råda politisk enighet hos medlemsstaterna om innehållet i dokumenten (CIS Guidance Documents). Syftet med att samla den europeiska vattenförvaltningen inom ett ramdirektiv är att säkerställa att de gemensamma vattenresurserna inom unionen värnas på ett likartat sätt och att bedömningar görs på samma sätt för alla gemenskapens vatten. Syftet med ramdirektivet uttrycks i artikel 1 på följande sätt. Syftet med detta direktiv är att upprätta en ram för skyddet av in- landsvatten, vatten i övergångszon, kustvatten och grundvatten, för att a)hindra ytterligare försämringar och skydda och förbättra statusen hos akvatiska ekosystem och, såvitt avser deras vattenbehov, även terrestra ekosystem och våtmarker som är direkt beroende av akvatiska eko- system, b)främja en hållbar vattenanvändning baserad på ett långsiktigt skydd av tillgängliga vattenresurser, och c)eftersträva ökat skydd och förbättring av vattenmiljön bland annat genom särskilda åtgärder för en gradvis minskning av utsläpp och spill av prioriterade ämnen samt genom att utsläpp och spill av prioriterade farliga ämnen upphör eller stegvis elimineras, d)säkerställa en gradvis minskning av förorening av grundvattnet och förhindra ytterligare förorening, och e)bidra till att mildra effekterna av översvämning och torka och där- igenom bidra till –tillräcklig tillgång på ytvatten och grundvatten av god kvalitet som behövs för en hållbar, balanserad och rättvis vattenanvändning, –en betydande minskning av förorening av grundvattnet, –skydd för territoriella och vatten, –uppfyllandet av målen för relevanta internationella överenskommelser, inbegripet sådana som syftar till att förebygga och eliminera förorening av den miljön, genom gemenskapsåtgärder enligt artikel 16.3 för att utsläpp och spill av prioriterade farliga ämnen upphör eller gradvis elimineras, med det slutgiltiga målet att uppnå koncentrationer i den miljön som ligger nära bakgrundsnivåerna för naturligt förekom- mande ämnen och nära noll för av människan framställda syntetiska ämnen. Ramdirektivets syfte är inte infört i den svenska regleringen. Ramdirektivet innebär att arbetet kan organiseras på olika sätt i medlemsstaterna. Medlemsstaterna ska säkerställa lämpliga admini- strativa arrangemang för tillämpningen av bestämmelserna i direk- tivet inom varje avrinningsdistrikt. Detta innefattar att medlems- staterna ska identifiera lämplig behörig myndighet eller myndigheter för det arbete som ska utföras. Beslut bör enligt ramdirektivet fattas så nära de platser där vattnet påverkas eller används som möjligt. I 13–15 §§ i finns bestämmelser om indelning i vatten- distrikt och att en länsstyrelse i varje vattendistrikt ska vara vatten- myndighet med ansvar för förvaltningen av kvaliteten på vattenmil- jön i distriktet. Bestämmelserna kompletteras av regler i 2 kapitlet vattenförvaltningsförordningen som bland annat pekar ut länsstyrel- serna i , , , och som vattenmyndigheter för , , Norra , Södra och vattendistrikt. Avgränsningen av distrikten framgår av kartor i bilaga 2 till förordningen. De uppgifter som ingår i momentet kartläggning och analys anges i 3 kap. 1 § vattenförvaltningsförordningen (VFF) och artikel 5 bilaga II och III i ramdirektivet för vatten (RDV). I 3 kap. VFF finns också en bestämmelse om register över skyddade områden (artikel 6 RDV). Enligt artikel 5 i ramdirektivet för vatten ska varje medlemsstat se till att det för varje avrinningsdistrikt utförs •en analys av dess karakteristika •en översyn av konsekvenserna av mänsklig verksamhet för yt- vattnets och grundvattnets status •en ekonomisk analys av vattenanvändningen.2 Analyserna och översynerna ska ses över och om nödvändigt upp- dateras . 2Med vattenanvändning avses vattentjänster samt all annan verksamhet som enligt artikel 5 och bilaga II anges ha en väsentlig effekt på vattenstatusen. Detta begrepp gäller för artikel 1 och för den ekonomiska analys som utförs enligt artikel 5 och bilaga III.b. Med vattentjänster avses alla tjänster som tillhandahåller hushåll, myndigheter eller någon slags ekonomisk verk- samhet: a) uttag, uppdämning, lagring, rening och distribution av ytvatten eller grundvatten, b) insamling och rening av avloppsvatten som senare släpps ut till ytvatten. Vattenförekomsters lokalisering och gränser Inom varje distrikt ska vattnen och vattenanvändningen beskrivas. Inom avrinningsdistrikten3 ska medlemsstaterna identifiera och karakterisera varje vattenförekomst.4 Karakteriseringen sker utifrån olika metoder, beroende på om vattenförekomsten är en yt- eller grundvattenförekomst. För ytvatten ska man inledningsvis fastställa vattenförekomstens lokalisering och gränser, hänföra den till en viss kategori och typ samt fastställa typspecifika referensförhållanden. Därefter ska man identifiera och uppskatta den påverkan som vattenförekomsterna kan komma att utsättas för till följd av mänsklig verksamhet, såsom förorening från punktkällor, betydande vattenuttag, flödesreglering och markanvändning, och bedöma hur känslig vattenförekomstens status är för sådan påverkan. Med ledning av den information som samlats in ska man därefter bedöma sannolikheten för att vatten- förekomsterna inte kommer att uppfylla miljömålen. För de före- komster där det finns risk att målen inte kommer att nås ska, om lämpligt, en ytterligare karakterisering genomföras för att optimera utformningen av övervakningsprogram och åtgärdsprogram. För grundvatten ska man inledningsvis identifiera förekomster- nas lokalisering och gränser, den påverkan som vattenförekomsten kan komma att utsättas för, såsom diffusa föroreningskällor, punkt- källor för föroreningar, uttag och konstgjord infiltration, samt den allmänna karaktären hos överliggande skikt i det tillrinningsområde från vilket grundvattenbildningen sker. För de grundvattenförekoms- ter som identifierats vara utsatta för risker ska därefter en mer nog- grann bedömning göras av vad dessa risker innebär. Denna ytter- ligare karakterisering ska bland annat innehålla relevanta uppgifter om 3Ett avrinningsdistrikt är enligt ramdirektivet ett land- och havsområde som utgörs av ett eller flera angränsande avrinningsområden tillsammans med deras förbundna grund- och kust- vatten och som identifieras som huvudenheten för förvaltning av avrinningsområden. Ett av- rinningsområde är ett landområde från vilket all ytvattenavrinning strömmar genom en sekvens av åar, floder och sjöar till havet. 4En ytvattenförekomst är enligt ramdirektivet en avgränsad och betydande förekomst som till exempel en sjö, ett magasin, en å, flod eller kanal, ett vatten i övergångszon eller en kust- vattensträcka. En grundvattenförekomst är en avgränsad volym grundvatten i en eller flera akviferer. Medlemsstaterna ska fastställa ytvattenförekomsternas lokalisering och gränser och genomföra en karakterisering av alla sådana förekomster i enlighet med en metod som redovisas i bilaga till ramdirektivet. konsekvenserna av mänsklig verksamhet, geologisk och hydrogeo- logisk karakterisering samt karakterisering av grundvattnets kemiska sammansättning. Ekonomisk analys av vattenanvändningen Vidare ska medlemsstaterna göra en ekonomisk analys av vatten- användningen. Analysen ska innehålla tillräcklig information för att det ska vara möjligt att göra de relevanta beräkningarna för att beakta principen om kostnadstäckning av vattentjänster samt att bedöma den mest kostnadseffektiva kombinationen av åtgärder för vatten- användningen. Alla vattenförekomster ska statusklassificeras och bedömas Efter den analys och beskrivning av distrikten som ska göras inled- ningsvis måste alla vattenförekomster klassificeras, det vill säga man ska fastställa vattnens befintliga status. Detta görs med hjälp av resul- taten från miljöövervakningen. För att kunna statusklassificera måste först klassgränserna definieras. Ytvattnens ekologiska status avser kvaliteten på strukturen och funktionen hos akvatiska ekosystem. Statusen är indelad i klasserna hög, god, måttlig, otillfredsställande eller dålig och bestäms utifrån vissa kvalitetsfaktorer. Medlemsstaterna ska själva definiera klasser och klassgränser för ekologisk status, men dessa måste interkalibreras med övriga medlemsstaters klassificering. Ytvattnens kemiska status avser koncentrationer av förorenande ämnen. Statusen är indelad i klasserna god kemisk ytvattenstatus och uppnår ej god kemisk ytvattenstatus. För vissa ämnen, framför allt miljögifter, ska gemensamma miljökvalitetsnormer fastställas på unionsnivå, medan medlemsstaterna får fastställa miljökvalitetsnor- mer för övriga relevanta kemiska ämnen. Grundvattnens kvantitativa status anger i vilken grad en grund- vattenförekomst är påverkad av direkta och indirekta uttag. Statusen är indelad i klasserna god kvantitativ status eller otillfredsställande kvantitativ status. Kemisk grundvattenstatus anger koncentrationer av förorenande ämnen. Statusen är indelad i klasserna god kemisk grundvattenstatus eller otillfredsställande kemisk grundvattenstatus.