sou · H7B322 · 2019-04-29 00:00:00 — Mätdata från övervakningsstationerna lagras inte i VISS eftersom de nationella datavärdarna lagrar och tillhandahåller sådana data. •Uppgifter om exempelvis miljökvalitetsnormer och statusklass- ningar av vattenförekomsterna. •Register över skyddade områden. •Föreslagna och genomförda åtgärder för vattenförekomsterna. Datavärdarna inom vattenövervakningen tillhandahåller data om över- vakningen till metadatabasen . 109Utsjövatten har lagts till. Havs- och vattenmyndigheten uppger att man bedriver ett arbete för att tillföra samtliga nationella stationer i utsjöområden. Havs- och vattenmyndig- heten, e-brev . 110https://viss.lansstyrelsen.se/About.aspx, hämtad . från nationell övervakning, medan länsstyrelserna hanterar metadata från regional övervakning och recipientkontroll. Rapporteringen till EU i förhållande till ramdirektivet för vatten grundas i stor utsträckning på uppgifter som finns i VISS. VISS behöver därför fortlöpande uppdateras med kvalitetssäkrade meta- data. Vattenmyndigheterna har i detta avseende en samordnande funktion.111 I samband med rapportering av övervakning för ramdirektivet för vatten krävs att övervakningsaktiviteterna/-stationerna som används för annan övervakning ska anges. Till exempel ska man ange vilka stationer som används för övervakning enligt Nitrat-, Art- och habitat-, Badvatten-, Fisk- och Skaldjursdirektiven. Därav behövs också en gemensam nyckel för ID-sättning.112 Enligt många statliga myndigheter och aktörer utanför staten be- höver stödsystemen utvecklas och komma i drift . Detta kommer att förbättra kvaliteten på data och öka samordningen i datahanteringen. •Angående valideringstjänsten påpekar IVL att viss gransk- ning fortfarande kommer att behövas för att upptäcka särskilda avvikelser.113 •SGU anser att den stora vinsten med valideringstjänsten kommer först när det finns ett antal fungerande nationella register som tjänsten kan kontrollera informationen mot. Det handlar bl.a. om nationellt stationsregister, nationellt ämnesregister och analys- metoder där arbete pågår. Det läggs för lite resurser på förvalt- ning av valideringstjänsten och det är då en flaskhals.114 •Vattenmyndigheterna har i sitt förslag till strategi för övervak- ningen framhållit vikten av samordning. För en effektiv samord- ning av övervakning och rapportering behöver VISS utgöra den metadatabas som används för all övervakning och recipientkon- troll med anknytning till vatten. Den behöver också uppdateras 111Vattenmyndigheterna, Anpassning av övervakningen till ramdirektivet för vatten, 2013. 112Vattenmyndigheterna, Anpassning av övervakningen till ramdirektivet för vatten, 2013. 113IVL, skriftligt underlag . 114SGU, intervju . kontinuerligt så fort det sker förändringar av övervakning och av recipientkontrollen. Rutiner och vägledning behöver tas fram. Vidare har påpekats att ytterligare metadata för undersökande övervakning, som screening, förstudier inom verksamheten med förorenade områden (EBH-verksamheten), etc., som berör vatten också bör registreras i VISS eftersom det ingår i rapporteringen till EU.115 •Vattenmyndigheterna uppmärksammar att all miljöövervakning för t.ex. grundvatten inte är inlagd i VISS. Det innebär att tillgänglig data inte används för t.ex. rapporteringen till EU. Det behövs vidare rutiner för uppdatering av metadata i VISS.116 •Verksamhetsutövare har framfört att ett grundläggande problem är att det finns så få data om lokalt opåverkade områden i VISS.117 13.5Data från övriga aktörer 13.5.1Data från samordnad recipientkontroll I de enkätundersökningar som har genomförts inom utredningen om samordnad recipientkontroll av vatten och luft ingick frågor om data från kontrollprogrammen levererades till datavärdar och i så fall i vilken utsträckning data detta gjordes. I tabell 13.2 och 13.3 fram- går i vilken utsträckning data levereras till datavärd. 115Vattenmyndigheterna, Anpassning av övervakningen till ramdirektivet för vatten, 2013. 116Vattenmyndigheterna, Anpassning av övervakning till ramdirektivet för vatten, 2013, bilaga 2, Bristanalys grundvatten Översiktlig beskrivning av övervakning – behov och brister, s. 7. 117Jernkontorets mark- och vattenkommitté, intervju . Av tabell 13.2 framgår att av respondenterna uppger att alla data levereras till datavärd och levererar vissa data till datavärd. Det förekommer också att data levereras till som i sin tur levererar till datavärd (). När det gäller de respondenter som har uppgett Annat framgår att konsulten ska leverera till datavärd. Av ett par svar framgår att detta inte har gjorts. Ett vattenvårdsförbund uppger att det har levererat data till . Förbundet menar att leverans av data till datavärd bör vara en myndighetsuppgift. Av 2 svar () framgår att ingen data levereras till data- värd. Ett av dessa svar avser en som levere- rade data till datavärd men därefter har detta inte gjorts. Ett vattenvårdsförbund anser att det är principiellt felaktigt att data från den samordnade recipientkontrollen ska kunna användas av vem som helst. I övrigt har inga liknade synpunkter framkommit i enkätsvar eller vid intervjuer med verksamhetsutövare och kom- muner. Av tabell 13.3 framgår att alla luftvårdsförbund eller luftvårdsamar- beten datavärd levererar data till datavärd. Ett undantag finns och i det fallet känner man inte till om data levereras till datavärd. Svar som finns under Annat avser att upphandlad utförare av mätningar rapporterar in vissa data och att kommunerna direktrapporterar in andra data. Utvecklingsbehov när det gäller datahanteringen •Många av de berörda myndigheterna och organisationerna anser att det behövs bättre vägledning, styrning och kvalitetskontroll för att öka användningen av data från recipientkontrollen och den samordnade recipientkontrollen, och för att integrera dessa mer med miljöövervakningen. •SLU lyfter att datavärdarna lägger ner mycket tid på att manuellt kontrollera data från samordnad recipientkontroll, eftersom stödsystemen ännu inte är på plats.118 •Svenskt Vatten anser att datavärdskapet behöver bli tydligt och enkelt att använda för de som förväntas rapportera. Antalet in- gångar för att rapportera till datavärdar bör vara så få som möjligt, helst bara en. Det behövs utbildning och vägledning för använ- darna om hur de ska rapportera, särskilt om frivilliga organisa- tioner som exempelvis vattenvårdsförbund förväntas rapportera data från sin samordnade recipientkontroll. Fördelningen av kost- nadsansvar behöver också tydliggöras.119 Recipientkontroll – förslag från verksamhetsutövare I det följande anges exempel på förslag från verksamhetsutövare när det gäller leverans av data till datavärd, här även kallad inrappor- tering.120 •Inrapportering av data skulle kunna öka genom att se till att det inte krävs hantering. Det finns tekniska lösningar för att rapportera data direkt från laboratorier när det gäller t.ex. kemi- data för yt- och grundvatten. •Inrapporteringen behöver förenklas, t.ex. genom att förenkla vilka uppgifter som ska rapporteras och undvika omräkningar av värden. •Företag vill undvika onödiga rapporteringskrav. Det innebär att om uppgifter rapporteras till en organisation bör dessa uppgifter skickas vidare till de som är ansvariga inom organisationen för 118SLU, möte . 119Svenskt Vatten, e-brev . 120Resultat från utredningens enkätundersökning om samordnad recipientkontroll. Tillsynsmyndigheterna, ofta , ställer krav på att olika undersökningar ska göras vid förändringar av miljötillstånd. Resultat av dessa kommuniceras inte till övriga delar av . •Myndigheternas information om och när provtagningar görs behöver förbättras. Detta skulle kunna öka möjligheterna till syn- kroniserad provtagning mellan myndigheter och företag, vilket skulle kunna minska kostnaderna för provtagning. Ett exempel är de fartygsexpeditioner som statliga myndigheter utför. Om verk- samhetsutövare informerades om när sådana expeditioner görs skulle provtagningar kunna synkroniseras. •Effektiviseringsmöjligheter inom miljöövervakningen i ligger i att ta tillvara data från verksamhetsutövarna. Det rör sig också om datasäkerhet och enkelhet i att överföra data. Det bör klargöras vilka parametrar som ska skickas in och i vilket syfte. Recipientkontroll – krav på verksamhetsutövare Havs- och vattenmyndigheten har pekat på att det behövs regel- ändringar och vägledning till verksamhetsutövare för att data från egenkontrollen i större utsträckning ska kunna användas som under- lag inom den statligt finansierade miljöövervakningen. Därutöver behöver enligt myndigheten den statliga informationsinfrastruk- turen utvecklas för att data från verksamhetsutövare ska kunna tas emot, bearbetas och användas. För att tillgodose behovet av att få in mer data från verksam- hetsutövare förslog Havs- och vattenmyndigheten att fler verksam- heter än ska kunna omfattas av krav på inrapportering av belast- ningsdata. Belastningsdata är grunden för de riskbedömningar som ska göras inom havs- och vattenförvaltningen som utgångspunkt för utformningen av dess övervakningsprogram. Mot denna bakgrund förordades att skulle få ett uppdrag att i samråd med Havs- och vattenmyndigheten se över behovet av utökade krav på inrapportering av belastningsdata genom exempelvis miljörapport. I en senare rapport av Havs- och vattenmyndigheten finns ett lik- nande förslag. Myndigheten pekar på att det kan vara lämpligt att i det fortsatta arbetet reda ut och beskriva de juridiska förutsätt- ningarna för att ställa krav på inrapportering från verksamheternas recipientkontroll och analysera eventuella behov av ny lagstiftning. Det behöver även tydliggöras hur verksamhetsutövaren kan få nytta av de inrapporterade uppgifterna i sitt eget arbete. Förslagen har lämnats till regeringen eftersom de var resultaten av två regerings- uppdrag.121 En del kommuner bedriver en relativt omfattande miljöövervakning. Kraven på kommunernas miljöövervakning är tydligt reglerad när det gäller luftkvalitet och buller. Omfattningen av övrig miljööver- vakning skiljer dock mycket mellan olika kommuner, också mellan jämstora kommuner. Några kommuner utför betydande miljööver- vakning för att följa upp lokala miljömål. Andra kommuner bedriver ingen miljöövervakning alls utöver vad som är lagstadgad. Kommu- nerna anser att det bör finnas tydliga kopplingar mellan den natio- nella, regionala och den lokala miljöövervakningen. Det finns omfattande data från den kommunala miljöövervak- ningen som inte rapporteras in till datavärdar inom den statliga miljöövervakningen. Det beror bl.a. på att datavärdarna saknar resur- ser för att ta emot data från kommunerna samt ett tydligt uppdrag att hantera denna typ av data. Detta medför att data från kommu- nerna ibland lagras på regional nivå vid länsstyrelserna vilket medför att tillgängligheten är begränsad. För att kommunerna ska kunna bidra till den nationella miljöövervakningen måste kommunerna få generellt stöd från länsstyrelserna och från ansvariga myndigheter bl.a. med vägledningar samt enkla och tydliga rutiner för inrappor- tering och validering. Det finns också oklarheter vad som bör samlas in, t.ex. när det gäller data om landmiljö och biologisk mångfald samt för invasiva främmande arter. Om kommunerna får stöd och vägledning samt tillgång till enkla och klara rutiner för inrapportering av miljöövervakningsdata samt om datavärdarna för resurser och ett tydligt uppdrag att ta emot och hantera dessa data kan omfattade miljödata från kommunerna göras tillgängliga och bidra till en ökad bredd inom den statliga miljööver- vakningen. Att kunna relatera resultat från nationell och regional 121Havs- och vattenmyndigheten, Ökad tillgänglighet från vattenanknuten recipientkontroll, . Havs- och vattenmyndigheten, Vattenanknuten recipientkontroll, . miljöövervakning till förhållandena i den egna kommunen blir en naturlig följd av detta. Se kapitel 11 Kommunernas miljöövervakning för ytterligare infor- mation om kommunernas datahantering. 13.5.3Data insamlade av medborgare Ideella organisationer som t.ex. ornitologiska föreningar, botaniska föreningar och dykarklubbar är viktiga resurser för insamling av information om miljötillståndet. Inom den nationella och regionala miljöövervakningen bidrar intresseföreningar med expertkunskap och inventeringar.122 Inom några delprogram är de ideella insatserna via intresseföreningar eller enskilda personers kunskap och engage- mang helt avgörande, t.ex. inom svensk fågeltaxering och fjärilsöver- vakningen. Även enskilda personer kan bidra med värdefull information. Artportalen vid SLU som drivs via ArtDatabanken ger alla natur- intresserade möjligheter att registrera och tillgängliggöra sina obser- vationer av växter och djur på ett enhetligt sätt. I dessa fall krävs enligt dock finansiering av professionell projektledning för att stödja de ideella insatserna med metoder, inventerings- och rapportprotokoll, samt kvalitetskontroll av de insända uppgifterna. Det är också viktigt med återkoppling till rapportörerna i form av resultatpresentationer så att deras insatser synliggörs. 13.5.4Utvecklingsbehov för hantering av data från övriga aktörer Det är väsentligt att data från övriga aktörer, t.ex. de samordnade recipientkontrollerna, också används i det statligt finansierade miljö- övervakningssystemet. Det finns exempel på att betydande finansi- ering av den samordnade recipientkontrollen görs genom offentliga medel eftersom både kommuner bl.a. i egenskap av verksamhets- utövare och kommunala bolag betalar kontrollavgifter. Detta för- hållande i kombination med att även statliga myndigheter deltar i den samordnade recipientkontrollen innebär att det är angeläget att 122Naturvårdsverket, Avtalshantering inom miljöövervakningen NV-06965-11, 2012. åstadkomma ett bättre resursutnyttjande av miljöövervakningen som finansieras med offentliga medel. •Definitionen av datavärdskap inom miljödataområdet tillämpas inte på ett enhetligt sätt. •Det behöver klargöras vem som beslutar om datavärdskap, vilka data som ska omfattas och på vilka grunder nya områden ska bli föremål för datavärdskap. •Det behövs en tydlig beslutsordning för vilka data som ska han- teras, lagras och publiceras i datavärdskapen samt vilka data som ska sorteras bort. saknas en sådan ordning. •Datavärdarnas ansvar för datahanteringen behöver klargöras. •Samsyn saknas mellan och Havs- och vatten- myndigheten i vissa rättsliga frågor kring miljödata, t.ex. infor- mationsansvar och ansvar för långsiktig lagring. Brister i hanteringen av miljödata •Det saknas datavärdskap för flera miljöövervakningstyper. •Det är av stor vikt att arbetet med stationsregister och valider- ingstjänst slutförs och att dessa system kommer i full drift. •Processen att leverera data till datavärdar behöver förenklas. •Det finns brister med avseende på användarvänlighet hos data- värdarna. Exempelvis presenteras inte data på enhetliga sätt och sökbarheten för data bör förbättras. Användare av miljödata behöver få mer inflytande, exempelvis saknas nu användarråd för datavärdskapen. •Utmaningen för datavärdar och för mer övergripande datainfra- struktur är att skapa ett digitalt system där användare enkelt kan både leverera data och få tillgång till olika datakällor. kommer att kräva tydliga ansvarsförhållanden och en ändamåls- enlig styrning. •Datavärdskapen anses vara underfinansierade. •Avtalen för datavärdskap är otydliga med avseende på t.ex. vilka data som omfattas och vilka tekniska krav som ska uppfyllas. •Myndigheterna gör olika rättsliga bedömningar av centrala delar i datavärdskapen. Data från övriga aktörer •Det behöver tydliggöras vilket ansvar datavärdarna har för att ta emot och lagra data från övriga aktörer, t.ex. från recipientkon- troll och samordnad recipientkontroll. •Mer data skulle kunna tas tillvara från den miljöövervakning som genomförs av t.ex. länsstyrelser, verksamhetsutövare, kommuner och organisationer. Ansvariga myndigheter, främst Naturvårds- verket och Havs- och vattenmyndigheten, behöver dock utveckla handledningar för den data som man vill använda i det statliga miljöövervakningssystemet för dels den nationella rapporte- ringen om tillståndet i miljön, dels den internationella rappor- teringen. Det behövs också en översyn över vilka handledningar och riktlinjer som behöver revideras och kompletteras. •En förbättrad rapportering och tillgänglighet borde leda till att kommuner och länsstyrelser inte behöver utveckla egna data- system för att lagra information som finns i det statliga miljööver- vakningssystemet. Möjligheten att jämföra och analysera data från olika källor ökar när olika system och tjänster för åtkomst standardiseras och samordnas. I detta kapitel redovisas generella aspekter om rapportering av miljö- data och annan miljöinformation, med tyngdpunkt på internationell rapportering. Rapportering är en viktig del i att göra miljödata tillgängliga till- sammans med analyser från miljöövervakningen och därigenom leve- rera miljöövervakningens samhällsnytta. Sådan miljöinformation kan därmed ligga till grund för beslutsfattande. Rapportering är också en förutsättning för allmänhetens tillgång till miljöinformation. Rappor- tering till EU är därutöver viktig för EU:s övervakning av genom- förandet av lagstiftning inom unionens miljöpolitik. I fråga om internationell rapportering beskriver kapitlet främst och Havs- och vattenmyndighetens arbete med denna, eftersom de två myndigheternas rapporteringar tillsammans står för den stora majoriteten av den internationella rapporteringen. uppgav 2013 att av den natio- nella miljöövervakningen styrdes av internationella krav i t.ex. EU- lagstiftning eller av miljömålsuppföljning och att uppföljning av miljö- kvalitetsmålen i största möjliga utsträckning fick utgå från samma dataunderlag som rapporterades internationellt.1 Enligt medför såväl rapportering inom som internationell rapportering förväntningar och krav på att inkludera även inventering, övervakning och uppföljning av sådant som tidi- gare inte har setts som självklara delar av den löpande övervakningen av hur miljön mår. Det kan gälla t.ex. åtgärder, utsläpp, förvaltning av rovdjur och annat vilt, främmande arter, genetisk variation och mer preciserade specifikationer i EU-lagstiftning som fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet.2 1Naturvårdsverket, Budgetunderlag 2014–2016, Dnr NV-00787-13, s. 14 f. 2Ibid samt , e-brev . Havs- och vattenmyndigheten uppger att miljöövervakningsdata är nödvändiga för många indikatorer inom rapporteringen till bl.a. olika FN-organ enligt Agenda 2030.3 Utöver internationell rapportering utifrån krav som kommit till uttryck på olika sätt, förekommer också frivillig internationell rappor- tering från myndigheter. 14.1Myndigheters ansvar för rapportering Som redovisas i avsnitt 2.2.1, har åtta myndigheter ett utpekat ansvar för att samordna uppföljning, utvärdering och rapportering av ett eller flera miljökvalitetsmål. Ansvar för internationell rapportering av information från miljö- övervakning regleras i varierande utsträckning i myndigheters instruk- tioner. uppger att sådant ansvar i vissa fall bygger på överenskommelser mellan myndigheter och/eller departement som inte har dokumenterats.4 Flera av myndigheterna i detta kapitel är statistikansvariga myndig- heter inom sina respektive områden enligt bilagan till statistikför- ordningen, vilket redovisas för berörda myndigheter. Utöver dessa är också ansvarig för delar av statistikområdet miljö. Det gäller miljöekonomi och hållbar utveckling, markanvänd- ning, vattenanvändning samt gödselmedel och kalk.5 ansvar som anknyter till rapportering regleras i myndighetens instruktion. ska i samråd med Havs- och vattenmyndigheten fördela medel för uppföljning av miljökvali- tetsmålen och den internationella rapporteringen. ska delta i det arbete på miljöområdet som regeringen bedriver inom EU och internationellt. I det arbetet ska inom sitt ansvarsområde bl.a. ansvara för internationell rapportering. Dess- utom ska vid sitt deltagande i Europeiska kommis- 3Havs- och vattenmyndigheten, e-brev . 4Naturvårdsverket, intervju . 5Bilaga till förordningen (2001:100) om den officiella statistiken. sionens arbetsgrupper tidigt bedöma konsekvenserna av viktiga för- slag och ge dem som berörs möjlighet att lämna synpunkter till myndigheten. När Europeiska kommissionen har lämnat ett slutligt förslag till EU-lagstiftning ska skyndsamt redo- visa en konsekvensbedömning av förslaget till Regeringskansliet.6 När det gäller rapportering och uppföljning i , har Natur- vårdsverket ansvar för att samordna uppföljning och utvärdering av sju miljökvalitetsmål. Dessa är Begränsad klimatpåverkan, luft, Bara naturlig försurning, Skyddande ozonskikt, Myllrande våtmarker, Storslagen fjällmiljö och Ett rikt växt- och djurliv.7 är statistikansvarig myndighet för officiell statis- tik om följande delar inom statistikområde miljö: Miljötillstånd, tillämpning, avfall och utsläpp.8 Havs- och vattenmyndighetens ansvar som anknyter till rapportering regleras i myndighetens instruktion. Havs- och vattenmyndigheten ansvarar för att samordna uppfölj- ning och utvärdering av tre miljökvalitetsmål. De är Ingen övergödning, Levande sjöar och vattendrag och Hav i balans samt levande kust och skärgård. Myndigheten ska i fråga om sitt miljöarbete rapportera till och samråda med verket om vilken rapportering som behövs.9 Havs- och vattenmyndigheten ska i samråd med fördela medel för bl.a. uppföljning av miljökvalitetsmålen och inter- nationell rapportering. Havs- och vattenmyndigheten ska också ansvara för att samla in grundläggande information om fiskbestånden samt fisket och annat nyttjande i sjöar, vattendrag och hav och särskilt svara för att datainsamling och rådgivning i fråga om fiskbestånden och fisket bedrivs i enlighet med den s.k. datainsamlingsförordningen10 63 § 8. och 4 § 5–7 förordningen (2012:989) med instruktion för . 73 § 6. förordningen (2012:989) med instruktion för . 8Bilaga till förordningen (2001:100) om den officiella statistiken. 94 § förordningen (2011:619) med instruktion för Havs- och vattenmyndigheten. 10Rådets förordning (EG) nr 199/2008 av om upprättande av en gemenskaps- ram för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskapliga utlåtanden rörande den gemensamma fiskeripolitiken. Den förordningen är upphävd och ersatt av och rådets förordning (EU) 2017/1004 av om upprättande av en unionsram för insamling, förvaltning och användning av data inom inom EU:s gemensamma fiskeripolitik.11 Till skillnad från Natur- vårdsverkets och (se nedan) instruktioner, reglerar Havs- och vattenmyndighetens instruktion inte ansvar i arbetet på miljöområdet som regeringen bedriver inom EU och inter- nationellt. Havs- och vattenmyndigheten är statistikansvarig myndighet för officiell statistik om havs- och vattenmiljö inom statistikområde miljö, samt för fiske inom statistikområde jord- och skogsbruk, fiske. ska enligt sin instruktion verka för att gene- rationsmålet och miljökvalitetsmålen nås och vid behov föreslå åt- gärder för miljöarbetets utveckling. I det arbetet ska myndigheten särskilt följa upp, utvärdera och sprida kunskap om hur människors hälsa påverkas av miljön. ska regelbundet förse regeringen med en folkhälsopolitisk rapport samt en rapport om utvecklingen av folkhälsan och dess bestämningsfaktorer. ska följa och medverka i folkhälsoarbetet inom EU och internationellt. Innan myndigheten deltar i detta arbete ska den underrätta regeringen om saken och avvakta dess instruktioner.13 rapporterar i fråga om miljömålsuppfölj- ning in data från miljöhälsoenkäten till indikatorer för miljökvalitets- målen.14 Myndigheten har inget uttryckligt reglerat ansvar för inter- nationell rapportering.