sou · H7B367 · 2019-12-20 00:00:00 — 10.3.4Utökade befogenheter m.m. för naturvårdsvakter Utredningen bedömer att tillsynen över terrängkörning kommer att bli effektivare med förslaget om att tillsyn ska få utövas över all terrängkörning, dvs. även utanför de 16 statliga regleringsområdena. Naturvårdsvakter kan därmed utöva tillsyn i kommuner. Även utökade befogenheter, ”vässade verktyg”, för naturvårds- vakterna föreslås. Befogenheten att påföra en tilläggsavgift när någon kör terrängskoter på allmän skoterled utan att ha betalat den före- slagna skoterledavgiften blir ett av de viktigaste instrumenten i en effektivare tillsyn. Förslaget om fordonsskatt för snöskotrar och terränghjulingar är tänkt att i första hand finansiera förslaget om statsbidrag för anlägg- ande av allmän skoterled m.m. Fordonsskatteuttaget bör även resultera i att det finns medel för att anställa fler naturvårdsvakter. Det bör även lyftas fram att naturvårdsvakter får anställas av kom- muner som därmed kan ha tillsyn över terrängkörning i kommunen. bör ges i uppdrag att tillsammans med Polis- myndigheten och länsstyrelserna ta fram en handledning om tillsyn avseende metoder och resursanvändning. Enligt utredningens mening ger detta tillsammans med att naturvårdsvakter ska få utöva tillsyn över terrängkörning även utanför de statliga regleringsområdena och ges ökade befogenheter en effektivare tillsyn över att terrängkör- ningslagstiftningen efterlevs. 10.3.5Ett förtydligat ansvar för tillsyn och tillsynsvägledning Det föreslås att det i en ny lagstiftning föreskrivs vilka myndigheter som har ansvaret för tillsynen över terrängkörningslagstiftningen och även när det gäller tillsynsvägledning. Utredningen anser att förslagen i dessa delar kommer att garan- tera att tillsynen blir effektivare på såväl regional som lokal nivå. 10.3.6Skoterledavgift, skoterledfond och tilläggsavgift Utredningen föreslår att det införs en avgift, skoterledavgift, för att få använda allmän skoterled. Årsavgiften föreslås bestämmas till samma belopp som gäller för det statliga jaktkortet, dvs. Medlen ska avsättas till en fond, skoterledfonden. En skoterledavgift för att få köra på allmän skoterled skulle i och för sig kunna innebära att den som inte betalar en sådan avgift i stället kör vid sidan av leden. Emellertid måste dock så gott som alla skoterförare köra på led. Vidare kan risken för oönskad körning utanför led minskas om det på det kommunala planet in- rättas områden som inte tillåter snöskoterkörning annat än på allmän skoterled och i särskilda områden (friåkningsområden). Risken be- döms vara liten för att en avgift för körning på allmän skoterled skulle medföra mer körning vid sidan av leden. Kommuner och de som drift av allmänna skoterleder överlåtits till samt enskilda ledhållare ska kunna söka bidrag ur skoterled- fonden för underhåll av skoterleder. På så sätt säkerställs ett system av skoterleder med god standard, vilket främjar både trafiksäkerhet och miljö. Eftersom såväl inhemska som utländska snöskoteråkare ska er- lägga skoterledavgift bedöms att antalet snöskoteråkare som betalar avgift kommer att uppgå till cirka 300 000. Med den föreslagna avgiften skulle det innebära att läggs till skoterledfonden. Utredningen föreslår att det införs en tilläggsavgift som ska tas ut av de som kör terrängskoter på allmän skoterled utan att ha betalat skoterledavgiften. Tilläggsavgiften föreslås bli bestämd till 1 000 kro- nor, vilket är lite mer än den föreslagna skoterledavgiften. Risken att påföras tilläggsavgift utgör ett incitament för att betala skoterledavgiften. Dessa förslag bidrar till en hållbar terrängkörning. 10.3.7Behovet av att ta ut en skoterledavgift Det är angeläget att det anläggs fler skoterleder för att kanalisera snöskoterkörning dit den vållar minsta möjliga skada och olägen- heter. Körning på skoterleder gör att det uppstår behov av repara- tioner och underhåll. Det kan gälla t.ex. broar eller behovet av att sladda leder. Lederna behöver kontinuerligt sladdas vilket innebär att det dras ett slags kälke, en sladd, efter en snöskoter för att på så sätt jämna till skoterleden från pucklar och håligheter som uppstår på grund av snöskoterkörning. Löpande underhållsåtgärder är nöd- vändiga för att hålla en skoterled i gott och trafiksäkert skick. Väl underhållna skoterleder är en förutsättning för att de används i stället för att körning sker utanför leden. Reparations- och underhållsåtgärder av skoterleder är kostnads- krävande och för att säkerställa finansieringen av dessa åtgärder krävs att alla som kör snöskoter i bidrar till kostnaderna. De lösningar som finns , t.ex. i form av kommunala bidrag eller ledavgifter, räcker inte för att täcka utgifterna för reparationer och underhåll. Det är därför nödvändigt att ta ut en avgift för körning på allmänna skoterleder för att snöskoterkörningen ska bära sina kost- nader. Uppgifter om kostnader för reparation och underhåll av skoterleder redovisas i avsnitt 8.6.4. 10.3.8Behovet av att kunna ta ut en tilläggsavgift Bedömningen är att det måste finnas en konsekvens om någon kör på en allmän skoterled utan att betalat skoterledavgiften för att det ska finnas ett incitament för att erlägga avgiften. Konsekvensen av att inte ha erlagt skoterledavgiften anser utredningen ska kunna verkställas i nära anslutning till själva körningen. För att naturvårds- vakter ska kunna svara för en sådan konsekvens behöver den utformas så att den inte är ett straff i strikt laglig mening. Tilläggsavgiften behövs för att få så många som möjligt att betala skoterledavgiften. 10.3.9Ett rikt friluftsliv möjliggörs Om snöskoterkörningen hålls åtskild från annat friluftsliv bör det innebära större förutsättningar för ett rikt friluftsliv för alla. Vare sig man är snöskoteråkare eller går på tur på skidor ska man kunna njuta av naturen utan att det sker på bekostnad av andras trivsel och natur- upplevelse. Utredningens förslag syftar bl.a. till att snöskoterkörning kana- liseras i större utsträckning än . På så sätt kan snöskoterkörning och det traditionella friluftslivet i form av turåkning på skidor, vilket för övrigt förefaller ha fått ökad popularitet, separeras från varandra. De konfliktytor som kan föreligga mellan dessa två intressen kan därmed minskas. Förslaget om tillstånd för funktionsnedsatta att använda motor- drivet fordon i terräng ger ökade förutsättningar för tillgång till naturen för de som inte kan komma ut i skog och mark på egen hand. Utredningens förslag möjliggör således ett rikt friluftsliv för alla. Förslaget innebär att straffskalan för otillåten terrängkörning skärps från böter till böter eller fängelse . En över- trädelse av en föreskrift som en kommun eller myndighet har med- delat ska även fortsättningsvis föranleda böter. En skärpning av straffskalan kan få en något avhållande effekt på terrängkörningsbrottslighet. Normalpåföljden kommer dock att fort- satt vara dagsböter, men antalet dagsböter kan tänkas bli högre. I utredningen har framkommit uppfattningen att högre bötesbelopp i viss utsträckning skulle kunna avskräcka skoterförare från och från att köra olovligt. Utredningen betraktar skärpningen främst som en markering från lagstiftarens sida om betydelsen av att skydda mark och vegeta- tion från skador, liksom vid den tidigare straffskärpningen för tag- ande av olovlig väg. kan en straffskärpning tänkas få ett visst normerande värde. Detta kan ha särskild betydelse för terrängkör- ningsbrottslighet där tillsynsmöjligheterna av naturliga skäl är begränsade. Konsekvenserna av förslaget om straffskärpning för domstolar, och Kriminalvården behandlas i avsnitt 10.10.7. 10.4Konsekvenserna av övriga författningsförslag 10.4.1Allmän skoterled införs som begrepp i allmänna trafikförfattningar Genom att införa begreppet allmän skoterled med en viss justering av dess nuvarande definition4 i 2 § förordningen (2001:651) om väg- trafikdefinitioner och i 10 kap. 1 § första stycket trafikförordningen (1998:1276) får kommunen ett tydligt mandat att meddela lokala trafikföreskrifter för en allmän skoterled utanför ett statligt regle- ringsområde. Införandet av allmän skoterled även i 10 kap. 3 § första stycket 2 trafikförordningen ger behörighet att meddela lokala trafikföreskrifter inom ett statligt regleringsområde. Ovanstående ändringar sammantagna med förslaget till ny terräng- körningslagstiftning reglerar markanvändning tydligare än den gäll- ande lagstiftningen. På så sätt kommer man tillrätta med de oklarheter som finns när det gäller hur terrängtrafik kan regleras. 10.4.2Definition av snötäckt mark Begreppet snötäckt mark har ingen laglig definition. Vad som avses får utläsas av vad som har sagts i förarbetena om körning på barmark. Enligt dessa förarbetsuttalanden avses med körning på bar- mark all körning där fordonet kommer i kontakt med marken.5 Det innebär att körning bör betraktas som barmarkskörning i sådana fall då snötäcket är så tunt eller löst att det inte skiljer fordonets driv- anordningar från marken och alltså inte skyddar marken från skade- risker. Med en tydlig definition av snötäckt mark är det lättare att avgöra om en körning med motordrivet fordon i terräng är tillåten eller inte. Därigenom ökar förutsägbarheten. Utredningen bedömer att en legaldefinition av begreppet snötäckt mark inte påverkar andra för- fattningar. 4Se 8 § terrängkörningsförordningen (1978:594). 1975/76:67 s. 35. Terräng definieras i 2 § förordningen (2001:651) om vägtrafikdefini- tioner som ett område som inte är väg. Det nuvarande terräng- begreppet är således mycket vidsträckt. Begreppet omfattar enligt sin definition utan undantag allt som inte är väg. Den avgränsning som föreslås ger ökade förutsättningar för att kunna avgöra vad som är otillåten terrängkörning och vad som inte är det. Förslaget om en avgränsning av begreppet terräng ger således en tydligare lagstiftning som är enklare att förstå och tillämpa. Utredningen bedömer att den revidering av terrängbegreppet som föreslås inte får någon betydelse för andra författningar. 10.4.4Åter möjligt att söka statsbidrag till anläggande av allmän skoterled m.m. som det var möjligt för kommuner att få statsbidrag till anläggande av allmänna skoterleder och andra anläggningar för skotertrafik i anslutning till sådana leder anlades en del leder och andra anläggningar. För att snöskoterkörning ska styras till leder och särskilt utpekade områden krävs att fler leder och särskilda områden anläggs. Merparten av snöskoterkörningen sker i norra där kom- muner ofta är stora till ytan, men befolkningsmässigt små. Dessa kommuner har därmed ett begränsat skatteunderlag och kan ha svårt att finansiera ett allmänt skoterledsystem, men kan ändå ha sådana behov. Utredningen anser att förslaget att åter göra det möjligt för kom- muner att söka statsbidrag för anläggande av allmänna skoterleder m.m.kommer att innebära att det anläggs nya allmänna skoterleder på fler ställen där detta saknas, trots att behoven finns. Ett statligt finansieringssystem för anläggande av allmänna skoterleder kommer således att vara en bärande del för en hållbar terrängkörsning. En administrativ konsekvens uppstår om det åter blir möjligt för kommuner att söka statsbidrag för anläggande av allmän skoterled m.m. Enligt 7 a § förordningen (1998:904) om anmälan för samråd behöver det nämligen inte göras någon samrådsanmälan för leder m.m. som omfattas av förordningen (1997:716) om statsbidrag till anläggande av allmän skoterled m.m. Bestämmelsen om när samråds- anmälan avseende allmän skoterled inte behöver göras är för när- varande vilande, men kommer på nytt att bli aktuell om bidrags- möjligheten återinförs. 10.4.5Fordonsskatt för snöskotrar och terränghjulingar Förslaget om att ta ut fordonsskatt för terrängskotrar, dvs. snö- skotrar och terränghjulingar, ger enligt utredningens beräkningar intäkter på i runda tal . Dessa intäkter är avsedda att finansiera förslaget om att det åter ska bli möjligt för kommuner att söka statsbidrag för anläggande av allmän skoterled m.m.Fler allmänna skoterleder kommer därmed att anläggas. For- donsskatteuttaget bör även kunna resultera i att fler kan anställas för tillsyn i regleringsområdena i fjällvärlden och i kommuner. 10.4.6Behovet av att ta ut fordonsskatt För att det ska anläggas fler allmänna skoterleder i de kommuner där sådana behov finns är det enligt utredningens bedömning nöd- vändigt att staten bidrar till finansiering av anläggandet av allmänna skoterleder och andra anläggningar i anslutning till sådana leder. Behovet av statliga bidrag beror på att det är kostnadskrävande att anlägga skoterleder och att behoven av att anlägga skoterleder ofta finns i små glesbygdskommuner. Sådana kommuner har mestadels ett otillräckligt skatteunderlag för att tillgodose alla sina behov. Upp- gifter om kostnader för anläggande av skoterled finns i avsnitt 8.6.4. Finansiering av ett statligt bidragssystem enligt förordningen om statsbidrag till anläggande av allmän skoterled m.m. måste ske över statsbudgeten som del av anslaget till . Finan- siering över statsbudgeten gör det nödvändigt att ta ut en skatt. Det lämpligaste skatteuttaget är i form av en fordonsskatt för snöskotrar och terränghjulingar. Det kan för övrigt konstateras att använd- ningen av dessa fordon inte bär sina samhällsekonomiska kostnader, inte minst i fråga om miljön. Behovet av att ta ut en fordonsskatt för snöskotrar och terränghjulingar är således motiverat av mer än ett skäl. Ett fordonsskatteuttag är också nödvändigt för att finansiera fler statliga naturvårdsvakter, men även för att kunna bidra till att kom- munala naturvårdsvakter kan anställas. Den närmare fördelningen av intäkterna för fordonsskatteuttaget får behandlas i statsbudgeten. Med förnyade möjligheter för kommuner att söka statsbidrag för anläggande av allmänna skoterleder m.m. kan den kommunala bud- geten få ett resurstillskott. Den enskilda kommunens ekonomiska förutsättningar blir därigenom inte gränssättande i samma utsträck- ning som . På så sätt blir det lättare att hitta lösningar för kom- munala regleringar av snöskotertrafik. Detta kommer i sin tur att leda till ett ökat antal kommunala regleringsområden där snöskoter- trafiken är styrd bort från områden som är känsliga i något avseende. Förbättrade ekonomiska förutsättningar för anläggande av allmänna skoterleder gör det möjligt att vidta kostnadskrävande, men i vissa fall helt nödvändiga skyddsåtgärder. På så sätt kommer det att bli möjligt att använda de bästa, men ofta dyraste, lösningarna för lång- siktiga och hållbara åtgärder. 10.4.9Naturvårdsvakter ska få begära att körkort m.m. överlämnas för kontroll Enligt förslaget till ny terrängkörningslag ska naturvårdsvakter få begära att körkort, traktorkort och förarbevis överlämnas för kon- troll. Det innebär att 3 kap. 15 och 17 §§ körkortslagen (1998:488) behöver ändras för att det inte ska föreligga skillnader mellan lagarna. Ärenden om tillstånd för funktionsnedsatta att använda motor- drivna fordon i terräng för att kunna jaga, fiska eller bedriva annat friluftsliv kommer att innehålla känsliga uppgifter om enskildas per- sonliga förhållanden. Det är därför nödvändigt att införa en bestäm- melse i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) som skyddar sådana uppgifter. 10.4.11 Ändrad bestämmelse om åtalsprövning Genom förslaget att brottet tagande av olovlig väg tas bort ur åtals- prövningsbestämmelsen i 12 kap. 6 § kan antalet anmäl- ningar och åtal rörande detta brott förväntas bli något fler. Detta kan innebära en viss ökad belastning för rättsvårdande myndigheter. Med tanke på de upptäckts- och bevissvårigheter som trots allt kom- mer att vara fortsatt förknippade med denna typ av brottslighet kan ökningen av antalet ärenden däremot inte förväntas bli särskilt bety- dande. Det finns också anledning att anta att färd på annans mark i stor utsträckning sker med fastighetsägarens goda minne. Förslaget innebär att det sker en samordning med vad som gäller enligt terrängkörningslagen. Det innebär också en markering av skyddet för enskild egendom och kan därför få en viss normerande effekt . För den enskilde fastighetsägaren kan förslaget fram- stå som välkommet på så vis att det inte längre i processuellt hän- seende skulle vara i det närmaste utsiktslöst att få till stånd ett åtal. 10.4.12 Ny rubricering av tagande av olovlig väg Rubriceringen olovligt tagande av färdväg bedöms vara en mer adekvat beskrivning av brottsbeskrivningen i 12 kap. 4 § brotts- balken än tagande av olovlig väg. Den föreslagna rubriceringen kan bidra till att skingra missförstånd kring vad brottet avser. Infor- mationsinsatser till allmänheten om terrängkörning och närliggande lagstiftning kan bli på så vis bli tydligare med en mer klargörande rubricering. 10.5Konsekvenserna av ett förtydligat krav på medgivande från fastighetsägare m.fl. Förslaget till ny terrängkörningslag innehåller inte någon reglering av att fastighetsägarens eller annan särskild rättighetshavares med- givande krävs för att få använda motordrivet fordon på annans mark i den utsträckning sådan färd inte annars är förbjuden. Däremot har det i utredningen ändå konstaterats att ett medgivande av fastighets- ägaren – och i förekommande fall annan särskild rättighetshavare – faktiskt krävs för sådan färd. En effekt av detta tydliggörande i medgivandefrågan, även om lagreglering inte sker, kommer sannolikt vara att snöskoterkörning i större utsträckning kommer att ske på leder och inom sådana om- råden som särskilt avsatts för sådan körning. Det bör innebära en minskning av sådan terrängkörning som enskilda fastighetsägare eller rättighetshavare inte kan acceptera. Tre större markägare – , och – har på fråga från utredningen förordat ett förtydligande i medgivandefrågan genom lagreglering. Enligt skogsägarna kan ett förtydligande leda till fortsatt snöskoterkörning på ett sätt som är förenligt med markägarens intressen. Ett tydliggörande av att fastighetsägarens eller annan rättighets- havares medgivande krävs kan dock medföra att det uppstår oklar- heter om hur medgivandet ska inhämtas. Det kan även medföra oklar- heter om var man får köra eller inte får köra i terrängen. har emellertid framfört uppfattningen att medgivande kan kommuniceras t.ex. genom publicering av karta där tillåtna områden för terräng- körning har markerats. Under utredningens gång har det kommit fram att i åtminstone delar av norra betraktas körning på snötäckt mark som oskadlig. Delar av allmänheten har därför ansett att sådan körning har kunnat ske utan krav på fastighetsägarens medgivande. Ett tyd- liggörande av att fastighetsägarens eller annan rättighetshavares medgivande till annans terrängkörning faktiskt krävs kan ha en påverkan på den allmänna moralen och därmed förekomsten av markskador och olägenheter.6 6Jfr , Behövs reformer av allemansrätten?, i Allemansrätten i förändring, sym- posium 2012, s. 85. Det bör understrykas att kravet på fastighetsägarens eller annan rättighetshavares medgivande till annans körning med motordrivet fordon på dennes mark finns , även om det inte tidigare kommit till tydligt uttryck. Ett klargörande av att medgivande till någon annans terrängkörning krävs stärker enskilds rätt. Detta kan inte ses som en inskränkning av någon annan rättighet eftersom kör- ning med motordrivet fordon på annans mark inte ingår i allemans- rätten. Förslagen om finansiering för anläggande och underhåll av allmänna skoterleder och särskilda områden kommer att innebära att fler led- system och särskilda områden anläggs. På så sätt kommer snöskoter- körning i större utsträckning än att kanaliseras till sådana om- råden där risken för skador och olägenheter är minst. Förslagen ger även ökade möjligheter att skapa en sammanhängande ledstruktur i områden där snöskoterkörning förekommer. Utredningens förslag innebär att det kommer att vara möjligt för de som svarar för skoterledhållningen på en skoterled att söka och få bidrag till underhåll. Det ger förutsättningar för att hålla skoter- leder av så god standard att lederna inbjuder till körning på dem snarare än att körning sker vid sidan av lederna, vilket annars före- kommer i anslutning till leder som är mindre väl skötta. Både trafik- säkerhet och miljö gynnas. Kanalisering av snöskoterkörning ger alltså möjligheter att hålla andra områden fria från markskador, buller och avgaser. Inom sådana områden som på så sätt hålls fria från snöskoterkörning kommer flora och fauna och även det rörliga friluftsliv som inte är motoriserat att främjas. Bättre snöskoterleder kan dock leda till ökad snöskoterturism och därmed ökad trafik som lokalt innebär större olägenheter i form av buller och avgaser och kan även innebära trafiksäkerhetsproblem. En konfliktpunkt när det gäller snöskoterleder är att de som går på tur med skidor ofta söker sig till lederna eftersom det är lättare att åka där än att åka i obanad terräng. På sådana ”samleder” uppstår ibland meningsskiljaktigheter mellan snöskoteråkarna och de som går på tur. Miljömålen – grund för en hållbar utveckling De 16 miljökvalitetsmålen, i dagligt tal miljömålen, belyser vad som utgör grund för en hållbar utveckling. I stort sett all verksamhet, inte minst användningen av fordon av skilda slag och för vitt skilda ända- mål, påverkar många av miljömålen och hur de kan nås. Väl planerade, anlagda och underhållna ledsystem och särskilda områden i större omfattning än kommer att ha positiva effekter eftersom de skadliga verkningarna av snöskoterkörning begränsas. Utredningen har identifierat att förslagen och vad som konstaterats i fråga om allemansrätt och fastighetsägarens medgivande kommer att ha betydelse för följande miljömål. Enligt definition av miljömålet Begränsad klimatpåver- kan ska halten av växthusgaser i atmosfären i enlighet med FN:s ram- konvention för klimatförändringar stabiliseras på en nivå som inne- bär att människans påverkan på klimatsystemet inte blir farlig. Målet ska uppnås på ett sådant sätt och i en sådan takt att den biologiska mångfalden bevaras, livsmedelsproduktionen säkerställs och andra mål för hållbar utveckling inte äventyras. har tillsammans med andra länder ett ansvar för att det globala målet kan uppnås. Ett utbyggt skoterledsystem kommer, åtminstone , att innebära att nyförsäljningen av de mera renodlade friåknings- eller lössnöskotrarna minskar. Dessa snöskotrar har vanligen tvåtakts- motorer, medan snöskotrarna som är konstruerade för ledåkning vanligen har fyrtaktsmotorer. Även om det har skett en utveckling när det gäller tvåtaktsmotorer i fråga om utsläpp och buller så släpper tvåtaktsmotorer ut mer skadliga ämnen och växthusgaser samt bullrar mer än fyrtaktsmotorer. Utredningen bedömer att med tiden kom- mer antalet snöskotrar med fyrtaktsmotorer att öka i förhållande till antalet snöskotrar med tvåtaktsmotorer, vilket skulle ha en positiv effekt på miljömålet Begränsad klimatpåverkan. Svaveldioxid, kväveoxider och ammoniak är ämnen som bidrar till försurning. Ämnena kommer från utsläpp från framför allt väg- och sjötrafik, värme- och elkraftverk, industrier samt jordbruk. Även om snöskotrar inte är den största källan till utsläpp av försurande ämnen kommer utsläppen av sådana ämnen att minska, förutsatt att antalet snöskotrar med tvåtaktsmotorer blir färre. Detta har i så fall bety- delse för miljömålet Bara naturlig försurning. Myrmarker och andra våtmarker är känsliga även för snöskoter- körning, särskilt om snön packas på grund av att många kör i samma spår eller led. Väl planlagda skoterledsystem och särskilda områden innebär att snöskoterkörning kan ledas bort från våtmarker och har på sätt en positiv effekt för miljömålet Myllrande våtmarker. Produktiv jordbruksmark måste kunna skyddas från snöskoterkör- ning. Ett tydliggörande av att fastighetsägaren kan freda sin mark från andras terrängkörning stärker miljömålet Ett rikt odlingsland- skap. Buller utgör ofta mera påtagliga olägenheter i bebyggelsemiljön. I hög utsträckning härrör buller från fordonstrafik.