sou · H7B330 · 2019-06-10 00:00:00 — I sådana fall saknas dock möjlighet för nätmyndigheten att agera om inte har gått sedan nätkoncessionen meddelades. Det är inte ovanligt att olika typer av industriföretag och en del andra verksamheter, främst av historiska skäl, äger och driver elledningar som går från närmaste nätstation in till fabriksområdet. Såsom den nuvarande ellagen är utformad har den typen av företag inte sällan rätt och skyldighet att inneha och få nätkoncession om ledningen i sig är lämplig. Detta kan få följder som inte förutsetts i ellagen, eftersom den nätverksamhet som företaget bedriver är en mycket liten del av företagets totala ekonomi. Skyldigheten att ansluta producenter och användare till företagets ledning gäller och det förekommer att sådana anslutningar också finns . Om företagets huvudsakliga verksamhet går dåligt, eller verksamheten till och med läggs ned, kommer det att gå ut över nätverksamheten. Lik- nande svårigheter kan uppstå när elnätsföretag skapas enbart för att ansluta en viss producent till elnätet. kan ellagens krav på exempelvis driftsäkerhet, anslutningsplikt och redovisning bli onödigt betungande för företag som äger enstaka ledningar. Samredovisning av elnät leder till mindre administration och till en utjämning av tarifferna för landsbygdsnät gentemot tarifferna för stadsnät. Dagens regler om samredovisning är dock begränsade och det kan finnas en outnyttjad potential för en högre grad av sam- redovisning på ett sätt som leder till större kostnadseffektivitet. Den gällande uppdelningen i tre typer av nät – lokalnät, regionnät och stamnät – är atypisk ur ett europeiskt perspektiv. Det är van- ligare med två nivåer, vilket också är uppdelningen i det s.k. elmark- nadsdirektivet (och rådets direktiv /72/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv /54/EG). Det finns i lokalnätsledningar för över , som det finns region- nätsledningar för endast . Uppdelningen är således otydlig. En förenkling till två nätnivåer skulle kunna leda till samhällsekonomiska fördelar och till att genomförande och tillämpning av EU-lagstift- ning underlättas. Detta är dock en fråga som är i stort behov av analys ur flera aspekter. För att nå energiöverenskommelsens mål om för- nybar elproduktion och för att säkerställa att elnätet på ett effektivt sätt möjliggör en hållbar samhällsutveckling behöver ett helhetsgrepp tas kring lagstiftningen om nätkoncessioner. Regelverket måste vara modernt och väl anpassat till samhällets och marknadens behov, sam- tidigt som skyddet för miljö och enskildas rätt är starkt. Uppdraget om att se över regelverket för nätkoncessioner Den nuvarande regleringen av elnätet är ålderdomlig och riskerar att sätta upp hinder och skapa osäkerhet för energiaktörer, som det inte nödvändigtvis säkerställer rätt skydd för samhälleliga intressen. Utredaren ska därför lämna förslag på författningsänd- ringar som moderniserar, förenklar och förbättrar elnätsregelverket utan att resurseffektivitet, nätstabilitet eller miljöskyddet påverkas negativt. Elnätets betydelse som grundläggande infrastruktur ska beak- tas. Reglerna om prövning och administration bör utformas så att de möjliggör omställningen till en förnybar elproduktion, utan att kost- naderna för samhället, med särskilt fokus på enskilda, blir större än Ett robust elnät är en viktig faktor för krisbered- skap och totalförsvarets behov. Det är även viktigt att förslagen leder till att samhälleliga intressen, såsom miljö och enskildas möjlighet att påverka beslut, tillgodoses vid nätutbyggnad och nätdrift. Parallellt med att utredningen pågår planeras ändringar eller utred- ningar om ändringar i ellagstiftningen. Utredaren ska se till att för- slagen samverkar med de andra förslag som lagts eller läggs gällande ändringar av förutsättningarna för energiaktörer. En mer miljöbalkslik prövning och rättskraft Utredaren ska bedöma förutsättningarna för och lämpligheten i att göra om nätkoncessionsprövningen och nätkoncessionsinstitutet på så sätt att prövningen och rättskraften mer liknar den som gäller för verksamheter som kräver tillstånd enligt . Nätkoncessioner ger inget skydd mot ingripanden av andra än nätmyndigheten, trots att verksamheten prövats på ett sätt som i stora delar motsvarar prövningen av miljöfarlig verksamhet enligt . Utredaren ska därför, om det är lämpligt, komma med förslag som innebär att nätkoncessioner ges en status som liknar eller motsvarar den som tillstånd enligt har, dvs. ett tillstånd som gäller mot alla, men med vissa möjligheter till ingripanden. Utredaren ska även bedöma hur och hos vilken instans prövningen av tillstånd för elledningar bäst ska göras för att effektivt använda samhällets resurser inbegripet en ändamålsenlig prövning av såväl nät- som miljöfrågor. Inom ramen för koncessionsprövningen måste det säkerställas att totalförsvarets behov beaktas. Syftet med denna del av utredningen är att den kostsamma och förhållandevis grundliga miljö- och lämplighetsprövning som görs i samband med att en nätkoncession meddelas också ska resultera i en säkerhet för innehavaren av nätkoncessionen. Förslagen får sam- tidigt inte leda till att omfattningen eller kvaliteten på prövningen av koncessionspliktiga ledningar sänks. Det kan i vissa fall tvärtom vara nödvändigt med en vidare prövning än för att säkerställa att alla väsentliga frågor avgjorts när nätkoncession meddelas. Koncessionsplikt och undantag från koncessionsplikt Den generella koncessionsplikten behöver utvärderas. Utredaren ska undersöka om koncessionsplikten mer bör efterlikna tillstånds- och anmälningsplikten enligt där det t.ex. kan räcka med en anmälan av en typiskt sett mindre miljöfarlig verksamhet för att en tillsynsmyndighet ska kunna vidta åtgärder. För andra verksam- heter krävs tillståndsansökan. Utredaren ska därför särskilt bedöma om ledningar av viss typ, t.ex. baserat på längd och spänningsnivå, inte ska omfattas av generell koncessionsplikt men vara anmälnings- pliktiga. Om det är lämpligt kan utredaren lämna förslag på änd- ringar av både befintliga typer av nätkoncession (område och linje) och förslag som går ut på att ersätta nuvarande koncessionsuppdel- ning med en annan ordning. Syftet med denna del av utredningen är att samhällets resurser ska läggas på tillståndsprövning av de led- ningar som verkligen har en påverkan på elnätet och på miljön så att resurserna används effektivt. Utredaren ska som en del i detta bedöma om ledningar som har som enda syfte att ansluta en producent eller användare till elnätet inte längre bör omfattas av koncessionsplikten. Samma sak kan gälla för s.k. direktledningar, dvs. ledningar som enbart ansluter en ägares elproduktion med samma ägares elanvändning. ska utredaren bedöma om företag vars ledningar omfattas av anslutningsplikt inte på samma gång ska få bedriva industriverk- samhet eller annan typ av verksamhet. Syftet är att få en tydligare koppling mellan koncessionsplikt, anslutningsplikt och nätverksam- het, medan enstaka anslutningsledningar eller externa nät för en ägares elanvändning kan undantas från koncessionssystemet och de regler och förpliktelser som följer med det. Detta för att skapa enkelhet, tydlighet och ordning i regelverket och i elnätet. Utredaren ska i samråd med utredningen skydd för totalförsvarsverksamhet (Fö 2017:02) bedöma behovet av och vid behov föreslå vem som bör kunna inneha nätkoncession med hänsyn till den nationella säkerheten, t.ex. vid prövning av nya elnätsföretag och vid ägarbyte i elnätsföretag. Syftet är att säkerställa att totalför- svarets intressen iakttas och att prövningen av en nätkoncessions- havares lämplighet görs med beaktande av den nationella säkerheten. Dagens regler om undantag från koncessionsplikten behöver dessutom förenklas. Utredaren ska därför se över reglerna i förord- ningen (2007:2015) om undantag från kravet på nätkoncession, så att den anpassas till dagens och framtidens behov, och lämna nöd- vändiga författningsförslag. Oavsett på vilket sätt vissa ledningar och nät ska undantas från koncessionsplikten ska utredaren även se över om det är motiverat att ställa krav på mätning av elöverföring i olika inmat- nings- och uttagspunkter inom nät som är anslutna till det allmänna elnätet men som inte omfattas av krav på nätkoncession. Det över- gripande syftet för undantagsreglerna ska vara att göra det enklare att bygga ledningar och nät som har en obetydlig påverkan på miljön, elmarknaden och elnätet, även i de fall där en koncessionsplikt som huvudregel är nödvändig. Syftet med krav om mätning av el i nät som är anslutna till det allmänna elnätet men som inte omfattas av krav på nätkoncession är att det ska vara möjligt att få en klar bild av nät- strukturen, inklusive små producenter, liksom att möjliggöra särskilj- ning mellan olika aktörer inom ett sådant nät. En nätkoncession har betydelse för tillämpningen av lednings- rättslagen (1973:1144). Det är därför viktigt att förslag om ändringar i koncessionsplikten lämnas med beaktande av vilken påverkan det får på tillämpningen av ledningsrättslagen och olika aktörers rättig- heter enligt den lagen. Det bör därmed också vara nödvändigt att lämna förslag till följdändringar i ledningsrättslagen. Utredaren ska beskriva förutsättningarna för att utöka samredovis- ningsmöjligheterna, dvs. möjligheten att behandla flera redovisnings- områden som ett enda område i redovisningen, vilket också innebär en gemensam intäktsram för de samredovisade områdena. Det kan vara frivilligt eller tvingande att samredovisa i högre utsträckning än vad som redan gäller enligt ellagen. Det kan vara fråga om att ta bort regeln om geografisk närhet mellan de nät som ska samredovisas och det kan vara aktuellt att tillåta eller påbjuda samredovisning även av ett elnätsföretags regionnät med dess lokalnät. Utredaren ska beakta vilka nyttor och kostnader för samhället, inklusive elanvändarna, som det innebär med en ökad samredovis- ning, liksom hur nyttor och kostnader kommer att fördelas mellan olika aktörer. Utredaren ska också säkerställa att en eventuellt ökad samredovisning inte försämrar nätbolagens möjlighet att, under intäktsregleringen, ha en effektiv prissättning med korrekta priser. Utredaren måste också ta hänsyn till utvecklingen av de förslag som lämnat till regeringen gällande nya tariff- modeller och en elhandlarcentrisk modell (Energimarknadsinspek- tionens rapporter EI R2016:15 respektive EI R2017:05). Syftet med förslagen ska vara att underlätta för effektivare administration för både elnätsföretag och nätmyndighet, som samredovisningen inte får bli kostnadsdrivande. En första analys av nätnivåerna ska genomföras Utredaren ska undersöka förutsättningarna för att förändra den nu- varande uppdelningen mellan stamnät, regionnät och lokalnät och analysera om stamnätet kan omfatta ledningar för spänningsnivåer ned till en lägre spänningsnivå än och om lokalnätet kan om- fatta alla ledningar för spänningsnivåer under den nya stamnätsnivån. Syftet är att undersöka om en sådan uppdelning skulle medföra prak- tiska, regulatoriska och resursmässiga fördelar gentemot dagens ord- ning. Utredaren ska särskilt bedöma hur den svenska uppdelningen itre nätnivåer förhåller sig till gällande EU-lagstiftning och vilka krav som kommer att ställas på företag som innehar ledningar som kan omklassificeras till stamledningar. I enlighet med 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474) ska kon- sekvenser i olika avseenden av utredningsförslag beräknas och redo- visas. Konsekvensanalysen ska påbörjas tidigt i arbetet och genomföras av eller med stöd av personer med dokumenterad kompetens inom området samhällsekonomisk analys. Utredaren ska beakta samhälls- ekonomiska och offentligfinansiella konsekvenser i utformningen av förslagen. Utredaren ska redovisa de samhällsekonomiska konsekven- serna av de förslag som läggs inbegripet vilken effekt förslagen för- väntas ha på kostnaden för energi och nät och hur de bidrar till högre kostnadseffektivitet i att nå miljömål. Vidare ska det redovisas om, hur och för vilka grupper förslagen kommer konsumenterna till godo, t.ex. i form av sänkta kostnader. Utredaren ska särskilt beräkna vilka kostnader och intäkter förslagen medför för markägare, elproducenter och elnätsföretag. Vidare ska utredaren redovisa förslagens konsekvenser för totalförsvaret. Vilka alternativa åtgärder som har övervägts ska dokumenteras och för de åtgärdsalternativ som inte analyseras vidare ska skälen till detta anges. Antaganden av vikt för utfallet ska anges, inklusive antaganden om vad som sker om utredningens förslag inte genomförs. Utredaren ska beräkna påverkan på statens inkomster och utgif- ter. Om utredarens förslag innebär offentligfinansiella kostnader ska förslag till finansiering lämnas, i första hand inom befintliga utgifts- ramar. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med berörda aktörer, bl.a. Energimarknads- inspektionen, Lantmäteriet, och Energi- företagen . Genomförandet av uppdraget ska även ske i dialog med andra relevanta utredningar samt berörda delar av näringslivet, den offentliga sektorn och andra berörda aktörer. Uppdraget ska redovisas . (Miljö- och ) Elnätens struktur och prövning ‐ Ett underlag till nätkoncessionsutredningen WSP Advisory, 2019 Elnätens struktur och prövningsordning ‐ Ett underlag till nätkoncessionsutredningen (M2018:03) Elnätens struktur i ett urval av länder Prövningsordning i ett urval av länder Sammanfattning av prövningsordning per land Elnätens struktur i ett urval av länder ‐ Introduktion och avgränsning Ett researcharbete har gjorts för att undersöka standarder för elnätet i ett urval av länder. Följande redogörs för i detta avsnitt: a)Spänningsnivåer för distribution- och transmissionsnät för el. b)Om det finns en eller flera distributionsnivåer för el. Om det finns flera redogörs även för vilka spänningsnivåer som gäller för respektive nivå. c)Hur systemansvaret ser ut. Är det kopplat till koncessionsinnehavet eller är det oberoende av koncessionsinnehavet? , , , , , och har inkluderats i studien. Elnätens struktur i ett urval av länder ‐ Spänningsnivåer för distribution‐ och transmissionsnät för el De flesta av de undersökta europeiska näten har slutleveranser på 400 och till industri/verksamheter respektive hem. Undantagsfallet är där man precis som i levererar till hemmen. I och använder man sig (numera) bara av två nivåer: ett transmissionsnät och ett distributionsnät. Alla andra länder som undersökts har använt sig av tre nivåer. De flesta har precis som två nivåer av distributionsnät (t.ex. ett regionalt och ett lokalt nät), men har istället två nivåer i sitt transmissionsnät, ett stamnät och ett transportnät. Spänningsnivåerna skiljer sig åt en hel del mellan länderna. I vissa länder är det också stora skillnader inom landet, med olika spänningsnivåer i olika delar av nätet. Variationen är störst i distributionsnätet. I varierar spänningen i distributionsnätet mellan 22 och (med vissa mer vanligt förekommande spänningsnivåer inom det spannet) och i förekommer fler än 10 olika spänningsnivåer på transmissionsnätet. Elnätens struktur i ett urval av länder ‐ Spänningsnivåer för distribution‐ och transmissionsnät för el Spänning (kV) Kommentar: , , och har två nivåer på distributionsnät. Spänningsnivåerna i lokalnät är i figuren markerade som kvadratiska punkter. Elnätens struktur i ett urval av länder ‐ Sträcka: transmissionsnät Sträcka transmissionsnät (km) 0 5000 10000 15000 20000 25000 30000 35000 40000 45000 Elnätens struktur i ett urval av länder ‐ Spänningsnivåer för distribution‐ och transmissionsnät för el Regionala nät: 40‐130 kV Lokala nät: <40 kV. Distributionsnät: 60/50 och 20/. ‐ Fyn och : och ‐ och Lolland‐Falster: 132 och 400 ‐ i en ledning till ‐ Distributionsnät: 1‐70 kV, eller 20, 10, 1 och 0.4 kV 110, 220 och (står olika i samma källa) ‐ Olika mellanspänningsnivåer som övergång från ‐ Pacific GAS & Electric‐området: och högre tansmission till distributionsnätet. ‐ Southern Edison‐området: 500 och Edison‐området: och . ‐ Gas & Electric‐området: och högre ‐ Distributionsnät: 21 och . ‐ Valley electric Association‐området: och högre Distributionsnät: och 25‐3 kV Stamnät: , i norr Distributionsnät, vanliga nivåer: 132, 66 och . I vissa delar av landet även ‐ Regionala nät: ‐ Distributionsnät: 33, ‐ Högspänningsdistribution: 110 och ‐ Mellanspänningdistribution: 60‐1 kV Elnätens struktur i ett urval av länder Vem har systemansvar? Energinet.dk är TSO. Fingrid Oyj är TSO. ISO (CAISO). TenneT är TSO. Statnett är TSO. Fyra TSO: 50Hertz, Amprion, TenneT och TSO äger och driver stamnätet och ansvarar för: ‐Kortsiktig balans mellan produktion och förbrukning ‐Att systemet är säkert, miljöanpassat och kostnadseffektivt ‐Underhåll och utbyggnad av stamnätet TSO äger stamnätet och ansvarar för: ‐Kortsiktig balans mellan produktion och förbrukning ‐Att systemet är hållbart, pålitligt, miljöanpassat och ekonomiskt lönsamt ‐Att övervaka konkurrensen på elmarknaden TSO äger och driver stamnätet och ansvarar för: ‐Kortsiktig balans mellan produktion och förbrukning ‐Service, dvs. teknisk funktion och att elen är av tillräcklig kvalitet Elnät och produktion ägs av privata företag. CAISO är allmännyttigt bolag och ansvarar för: ‐Kortsiktig balans mellan produktion och förbrukning på transmissionsnätet ‐Nätets säkerhet och kvalitet ‐Att marknaden är transparent, effektiv och icke‐diskriminerande TSO äger och driver stamnätet och ansvarar för: ‐Underhåll och utbyggnad av högspänningsnätet ‐Att ansluta parter som önskar ansluta till stamnätet (anslutningsskyldigt) ‐Att det är balans mellan produktion och förbrukning ‐Att tillhandahålla olika systemtjänster TSO äger stamnätet och ansvarar för: ‐Kortsiktig balans mellan produktion och förbrukning ‐Att etablera effektiva marknadsplatser och dela relevant information ‐Att säkra icke‐diskriminerande tillgång till stamnätet SO äger och driver stamnätet i och . I ägs stamnätet av privata företagen och . SO ansvarar för: ‐Att främja konkurrensen på marknaden ‐Tillräcklig tillförsel och produktion av el Företagen som är TSO äger (olika delar av) stamnätet och ansvarar för ‐Att nätet bedrivs på ett säkert, tillförlitligt, effektivt och icke‐diskriminerande sätt ‐Att nätet underhålls, stärks och expanderar för att klara efterfrågan ‐ Introduktion och avgränsning Ett researcharbete har gjorts för att undersöka prövningsordningen för nätkoncession för linje, miljötillstånd för linje och ledningsrätt i ett urval av länder. För alla tre prövningsförfaranden besvaras följande tre frågor: a)Vilken/vilka instanser prövar ansökan? b)Vad är prövningens omfattning? c)Var kan beslutet överklagas? , och har inkluderats i studien. ‐ Nätkoncession för linje Vilken/vilka instans(er) prövar? •Danmark: Energi‐, Forsynings‐ og /ministeren beslutar om nätkoncession på elmarknaden. Beslutsrätt för tillstånd och godkännande av produktions‐ och transmissionsanläggningar m.m. är delegerad till Energistyrelsen. Vad gäller MKB prövar/beslutar Miljöstyrelsen. •Norge: Typfall A och B: Vassdrags‐ och Energidirektorat (NVE). Typfall C: Olje‐ och () förbereder beslut som tas av kungen I ministerrådet. •Danmark: Det statliga bolaget äger alla ledningar i transmissionsnätet. När Energinet inleder ett nytt anläggningsprojekt definieras först ett projektområde utifrån bebyggelse, fastigheter, natur‐ och kulturvärden och gällande kommunala planer. I underlaget för investeringsbeslut ingår analys av nollalternativ och olika anläggningsalternativ, samhällsekonomisk analys, riskanalys, finansiering, tekniska utredningar och lämplighetsbedömning av olika lösningar. Kraftledningar med spänning 100‐220 kV kan kräva en miljökonsekvensrapport, vilket beror på Miljöstyrelsens bedömning. För ledningar över och krävs alltid MKB. •Finland: Nätkoncession för linje krävs för transmissionsnät och regionala nät med en spänningsnivå på eller över . Ansökan om bygglov omfattar dels en prövning av behovet av ledningen och dels en prövning av sökandens lämplighet och ekonomiska förutsättningar att bedriva verksamheten. Med bygglovet anses det fastställt att projektet är nödvändigt för att trygga energiförsörjningen och man har fått koncession. •Norge: Linjekoncession krävs för ledningar med spänning på över . Utredningens omfattning beror på åtgärdens storlek. De största ansökningarna kräver en konceptvalsutredning som granskas av tredje part i ett tidigt skede, därefter ska ett förslag på konsekvensutredningsprogram tas fram, skickas på samråd och slutligen godkännas av NVE. Programmet beskriver påverkan på miljö och samhälle och det är detta program NVE skickar till OED som förbereder ärendet för beslut av regeringen. Var kan beslutet överklagas? ‐Energiklagenævnets beslut kan överklagas till domstol ‐MKB kan överklagas till Miljø‐ og Fødevareklagenævnet ‐Fall A och B: Olje‐ och . Departementets beslut kan inte överklagas ‐Fall C: Besultet kan inte överklagas Energinet.dk ansvarar för arbetet med den långsiktiga planeringen av transmissionsnätet i och förbindelser med grannländerna. Tillägg och utbyggnader i transmissionsnätet med en investeringskostnad godkänns av Energistyrelsen. Investeringar större än måste godkännas av Energi-, Forsynings- og . Det statliga bolaget är ett monopol som äger alla ledningar i transmissionsnät med spänningsnivå över . Transmissionsnätet på har de ägt och de regionala transmissionsnäten (132/) . Energinet tar fram en nätutvecklingsplan för reinvesteringar och utbyggnader i ett 10-årsperspektiv. I denna plan definieras åtgärder i hela det danska elnätet. När Energinet inleder ett nytt anläggningsprojekt definieras först ett projektområde utefter avväganden om bebyggelse, fastigheter, natur- och kulturvärden och gällande kommunala planer. Energinet presenterar ett business case som ligger till grund för investeringsbeslut. I detta ingår analys av nollalternativ och olika anläggningsalternativ, samhällsekonomisk analys, riskanalys och finansiering. Energinet tar även fram en teknisk redogörelse i form av en rapport som presenterar tekniska utredningar och lämplighetsbedömning av olika lösningar. Kraftledningar med spänning 100-220 kV kan kräva en miljökonsekvensrapport, vilket beror på Miljöstyrelsens bedömning. För ledningar över och krävs alltid MKB (Se miljötillstånd). Distributionsnäten (60/50 och 20/) utgör de lokala elnät, som används för att leverera el till förbrukarna. Detta nät kopplar ihop förbrukarna med transmissionsnätet. Nätföretagen äger, bygger ut och underhåller distributionsnätet baserat på områdeskoncession. För alla transmissionsledningar över krävs utredning och ett yttrande där det avgörs om projektet innebär betydande miljöpåverkan eller ej. Bestlut om godkännande tas av miljöstyrelsen. För projekt med betydande miljöpåverkan krävs att en MKB genomförs. För anläggning av högspänningsledningar 220 kV+ och 15 km+ krävs alltid MKB innan projekt kan inledas. I MKB-processen ingår två tillfällen för allmänheten att lämna synpunkter. Miljökonsekvensrapporten ska bl.a. innehålla placering, utformning, dimensioner och andra relevanta beskrivningar. Det ska även finnas en beskrivning av projektets förväntade miljöpåverkan samt en beskrivning av åtgärder för att undvika, förebygga eller begränsa och, om möjligt, neutralisera förväntade väsentliga negativa miljöeffekter. Även de relevanta alternativ till den valda lösningen som utarbetats ska beskrivas liksom skälen för den lösning som valts, med fokus på projektets miljöpåverkan vad avser människors hälsa, biologisk mångfald, jord-, luft- och vattenkvalitet, klimatpåverkan samt kulturarv och landskap. Utifrån elnätsplanen kan mark tas i anspråk för kraftledningar genom expropriation. Men i de flesta fall träffar ledningsägaren överenskommelse med markägarna om upplåtelse genom s.k. bruksrätt, som är en i tiden obegränsad nyttjanderätt, samt om ersättningar för upplåtelsen.