sou · H7B34 · 2019-01-28 00:00:00 — Det ger dock begränsade möjligheter att hålla kontakt med och ha daglig insyn i skolsystemet. 4.En vägledartradition där vägledning utförs av personer med särskild utbildning. Detta ger förutsättningar för en stark profession och därtill kopplad yrkeskunskap. Nackdelen kan vara att vägled- ningen inte betraktas som en del i den pedagogiska verksamheten utan som något som sköts vid sidan av. 25Career Guidance and Public Policy – Bridging the gap, 2004; Review of Policies for Career Guidance in Developing and Transition Economies, 2004; Guidance Policies in the – a Cedefop Synthesis report, R. 2004; Review of Career Guidance Policies in 11 acceding and candidate countries, 2003. 26”Skills in Europe: a critical review”, R. tillhör ett av de få länder som har utvecklat den fjärde tradi- tionen. I de flesta andra länder uppbärs vägledarfunktionen parallellt med andra funktioner som lärare, administratör eller psykolog. Det innebär att vägledarna oftast har en annan utbildning och yrkes- profession innan de genomgår en vägledarutbildning. I några länder är utbildningen till vägledare förlagd till avancerad nivå, dvs. master- utbildning eller motsvarande. I andra länder genomgår vägledarna endast kortare utbildningar som omfattar några månader. Vägledning är ett eget sakområde inom EU:s utbildnings- och syssel- sättningspolitik. Livslång vägledning anses vara nyckeln till ökad samordning mellan utbildning och arbetsliv för individen och ett viktigt stöd för det livslånga lärandet. Både i de nordiska länderna och i övriga är målet att göra utbildningssystemen mer dyna- miska och flexibla och därmed ge individen möjlighet att utveckla sina kvalifikationer och sin utbildningsväg i ett globalt perspektiv. Detta understryker vikten av att ge såväl unga som vuxna, antingen genom utbildning eller erkännande av tidigare kvalifikationer, en chans att skaffa sig de kompetenser som är nödvändiga för att röra sig inom flexibla utbildningssystem och arbetsmarknader, att hitta nya anställningsmöjligheter samt att klara av perioder av arbetslöshet. I Vägledning för framtidens arbetsmarknad27 beskrivs att Europeiska kommissionens förväntningar är att livslång vägledning ska bidra till det livslånga lärandet, som gagnar såväl sociala som ekonomiska mål om bättre konkurrensförmåga och social inkludering. Om vägledning kan bidra till att minska avhoppen i skolan och minska obalansen mellan utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden menar kommis- sionen att förutsättningarna ökar för en uthållig tillväxt, där livslång vägledning anses vara ett viktigt bidrag. skapade en expertgrupp för livslång vägledning. Med utgångspunkt i de problem som identifierades i sam- band med granskning var gruppens huvuduppgift att komma fram till en gemensam syn på de grundläggande och underliggande principerna för vägledning samt att fundera över kvaliteten på den 27Vägledning för framtidens arbetsmarknad, delbetänkande, SOU 2017:82. erbjudna vägledningen med syfte att upprätta gemensamma rikt- linjer och kvalitetskriterier för vägledningstjänster. Arbetet resul- terade i en publikation som efter översättning fick den svenska titeln – en . Syftet med handboken var att hjälpa beslutsfattare att utveckla fun- gerande tillvägagångssätt för studie- och yrkesvägledning inom ut- bildningsområdets alla sektorer. EU:s resolutioner om vägledning Två EU-resolutioner inom utbildningsrådet, 200429 och 200830, har belyst behovet av starka vägledningstjänster under hela livet med syfte att rusta människor med en förmåga att hantera sitt lärande, sin karriär och övergångar mellan och inom utbildning, yrkesutbildning och arbete. Den första resolutionen innehåller en överenskommelse om en handlingsplan för att utveckla system för livslång vägledning i alla medlemsländer, det vill säga system där alla har tillgång till väg- ledning av hög kvalitet och där man också har väl utvecklade meka- nismer för kvalitetssäkring. Resolutionen fokuserar på fyra prioriter- ingsområden: •utveckling av förmågan till karriärhantering, •tillgång till vägledning, •samordning av vägledningstjänsterna. Medlemsländerna uppmanades att vidta åtgärder för att modernisera och stärka sin policy för vägledning och sina vägledningssystem. Kommissionen har, i samarbete med Cedefop (European center for the development of vocational training) och stöttat utvecklingen på flera olika sätt. I resolutionen rekommenderade rådet medlemsländerna att: 28Career Guidance – a Handbook for Policymakers, . 29Strengthening Policies, Systems and Practices on Guidance throughout Life. Council of union (2004). 30Resolution on better integrating lifelong guidance into lifelong learning strategies. Council of union. •främja att alla medborgare utvecklar en karriärhanteringsförmåga iett livslångt lärande-perspektiv, •se till att alla medborgare har tillgång till vägledning, •utveckla kvalitetssäkringen inom vägledning, •främja ett samarbete mellan nationella, regionala och lokala intres- senter på vägledningsområdet, •stärka vägledningens roll inom ramen för nationell utbildnings- politik, samt •undersöka policy och principer för vägledning på nationell nivå. European lifelong guidance policy network, ELGPN beslutade EU:s medlemsländer att bilda ett europeiskt policynätverk för livslång vägledning European lifelong guidance policy network (ELGPN)31. –2015 arbetade nätverket för att stödja de länder som omfattas av EU:s program för livslångt lärande och för att utveckla ett europeiskt samarbete för livslång väg- ledning, inom såväl utbildnings- som arbetsmarknadsområdet. Syftet var att främja samarbete och systemutveckling på nationell nivå kopplat till de prioriteringar som fastställts i EU:s resolutioner om livslång vägledning. Kommissionen stöttade verksamheten under pro- gramtiden. har också lämnat en redovisning till reger- ingen som redogör för arbetet inom ELGPN under hela perioden32. Sammanfattningsvis kan nämnas att nätverket har tagit fram en rad rapporter, policydokument och metodstöd, både för att utvärdera utvecklingen av vägledningen och för att stödja arbete som bidrar till att medborgare kan göra övergångar mellan olika system. Samtliga finns att ladda ner från ELGPN:s webbplats.33 Sex rapporter och dokument är översatta till svenska.34 32Redovisning av uppdrag om att representera i det europeiska nätverket för livslång vägledning (ELGPN) Dnr 2013:330. Samarbetet inom ELGPN har visat att vägledningen inom de nor- diska länderna har många likheter och beröringspunkter. Länderna har bl.a., i olika grad, decentraliserade organisationer för vägledning inom utbildningssektorn. Länderna har också en relativt lång historia av formaliserad vägledning inom både skolväsende och på arbets- marknadsområdet. De andra nordiska länderna har på olika sätt starkare reglering när det gäller undervisning inom vägledningsområdet i skolväsendet. har ett obligatoriskt ämne i kallat Elevhandledning. Ämnet har nationellt fastställda mål och för årskurs 7–9 omfattar ämnet . Även har ett obligatoriskt ämne i med en omfattande läroplan. I inrättades ett nytt ämne 2008, kallat Utbildningsval. Ämnet omfattar under årskurs 8–10, och är uppdelat i tre huvud- områden. Till ämnet finns en utförlig handledning för lärarna. har ett obligatoriskt ämne i kallat Elevhandledning. Målet med ämnet är att öka elevernas bered- skap att klara föränderliga livssituationer och övergångsskeden i studier och yrkeskarriär. Av styrdokumenten framgår också att de kunskaper och färdigheter som utvecklas inom ämnet ska bidra till att trygga tillgången på kompetent arbetskraft. Ämnet innehåller moment om studieteknik, självkännedom, kar- riärkompetens och vardagligt beslutsfattande. Det ger också utrymme för reflektioner kring framtiden utifrån intressen och värderingar. Eleverna ska även uppmuntras att reflektera över hur attityder och normer styr val. Ämnet finns med nationellt fastställda mål för årskurserna 1–2, 3–6 och 7–9. Det centrala innehållet knyter an till ämnets mål och är utförligt beskrivet i styrdokumenten för årskurs 7–9. Elevens rätt till handledning garan- teras även i årskurserna 1–6. Undervisningen sköts i allmänhet av studiehandledaren, som mot- svarar studie- och yrkesvägledare i . De är vidareutbildade lärare som specialiserat sig i vägledningsfrågor. I de lägre klasserna genomförs handledningen i samband med undervisningen i andra ämnen eller skolans övriga verksamhet. Under årskurs 7–9 omfattar ämnet (motsvarande ). I ämnet sätts inget betyg som i övriga ämnen. I stället görs en bedömning som baseras på elevernas självskattning samt på interaktiv, vägledande och uppmuntrande respons i samband med olika aktiviteter. Utöver ämnet elevhandledning erbjuds individuell vägledning, gruppvägledning samt praoperioder, där eleverna också får möjlighet att bekanta sig med yrkesutbildningar. Enligt uppgift är ambitionen att vägledaren ska träffa samtliga elever minst en gång varje år i årskurs 7–9 och därutöver erbjuda mer för de som behöver det. En vägledare ansvarar i snitt för cirka 300 elever. av tiden används för undervisning. Resterande tid är avsedd för individuell vägledning, samarbete med andra lärare, företag och elevvård, administrativa uppgifter såsom ansökningssystem och inskrivning till gymnasieskolan samt arbete med föräldrar och även egen fortbildning. I lokala handledningsplaner beskrivs strukturen för vägledning, arbets- och ansvarsfördelningen inom ämnet, de yrkesövergripande nätverk som behövs för att uppnå målen för ämnet samt elevernas tillgång till vägledning, som alltså inte är nationellt reglerad. För att elevernas studier ska fortlöpa smidigt i och vid över- gången till fortsatta studier, fäster man också stor vikt vid samarbetet mellan lärarna och studiehandledarna och vid behov samarbetar man även med andra yrkeskategorier. I görs årliga uppföljningar av skolornas väglednings- arbete. Uppföljningarna genomförs av det finländska näringslivets informationsbyrå, som följer ungdomarnas attityder och föränd- ringar i industrins verksamhetsmiljö35. De producerar även material för vägledare36. Uppföljningen 2017 visar bl.a. att av eleverna i årskurs 9 upplever att de fått tillräcklig vägledning om fortsatt ut- bildning, och att de fått tillräcklig information om framtida karriärmöjligheter. För eleverna i gymnasieskolans sista år var mot- svarande andel respektive . 35A4_19052017.pdf Ekonomiska Informationsbyrån . I finns ett obligatoriskt ämne i kallat Utbildning och jobb. Ämnet har en omfattande kursplan som beskriver att syftet bl.a. är att eleverna ska uppnå en högre grad av kunskaper både om sig själva och om förutsättningar och möjligheter inom arbetslivet och samhället i övrigt. Det ska också utmana eleverna när det gäller deras föreställningar om utbildningar och yrken. Ämnet ska ses i ett livslångt lärandeperspektiv och lärarna och vägledarna ska ge eleverna kunskaper så att de rustas för att hantera återkommande val i ett föränderligt samhälle och arbetsliv. Det ska också ha inslag av aktiviteter utanför skolan, såsom företags- besök, kontakter med gymnasieutbildningar och organisationer. Ämnet saknar tilldelade timmar, och det åligger rektor att fatta beslut om inom vilka andra ämnen undervisningen ska ske. Rektor har en skyldighet att rapportera hur ämnet läggs upp och vilka insat- ser som görs. Ämnet är indelat i tre olika block: •utbildning till arbete och Ämnet har kunskapskriterier för årskurs 3, 6 och 9. Tabell 3.1 Kunskapskriterier för åk 3, 6 och 9 i det danska ämnet Eleven kan göra väl olika typer av arbete utbildning, arbete och egna val och villkor När det gäller grundskoleelevers tillgång till vägledning är det främst elever med identifierade behov som erbjuds personlig vägledning. Alla andra elever har tillgång till en digital vägledningstjänst. Vägledarna i är organiserade regionalt och kommer till skolan för att tillsammans med lärare ansvara för information om fortsatta studier och yrkesområden. Man har s.k. introduktionskurser i årskurs 8 och i brobyggarkurser i årskurs 9 och 10. Syftet är att förbereda för vidare val. Innehållet kan vara på temat att lära känna sig själv och förstå vad som finns efter skolan, men det ingår också att besöka gymnasieskolor, yrkesutbildningar och arbetsplatser. Efter kan eleverna själva söka sig till vägledare på olika vägledningscentrum eller använda e-vägledning. Utbildning till vägledare är en påbyggnadsutbildning som oftast bygger på en lärarutbildning men i vissa fall på annan utbildning, t.ex. psykologutbildning. Det är vanligt att arbetsgivaren bekostar en sådan utbildning efter att man anställts. Någon utvärdering av hur undervisningen i det danska väglednings- ämnet fungerar och uppfattas har inte genomförts. I rapporten ning och organisation av den breda studie- och yrkesutbildningen37 presenteras uppgifter som framkommit vid intervjuer med nyckel- personer och som pekar på att det finns svårigheter att genomföra undervisningen. Som orsak lyfts att ämnet inte har ett reglerat tim- antal och att lärarna inte har tillräckliga kunskaper på området. Rapportförfattarna menar att uppföljningen från den ansvariga myn- digheten är svag, vilket bidragit till lokala och regionala skillnader. I en studie av vid framkommer att vägledarna upplever att de är beroende av ett väl fungerande samarbete med lärarna, vilket inte alltid är lätt att få till. Många upplever ett missnöje och är bekymrade över att till- gången till enskild vägledning minskat till att endast omfatta vissa elever. Den väl utbyggda digitala tjänsten förefaller inte tillgodose alla elevers behov och önskemål. 37Styrning och organisation av den breda studie- och yrkesvägledningen, En bakgrund och tre fallstudier. 38Vejledning – valg og læring. I inrättades 2008 ett nytt ämne, kallat Utbildningsval. I läro- planen beskrivs att det ska bidra till att skapa en helhet och ett sammanhang och underlätta övergången till gymnasieskolan. Det syftar också till att eleverna ska finna och pröva sina intresseområden och bli medvetna om sina förmågor och möj- ligheter så att de kan göra bättre underbyggda val. Vidare ska ämnet bidra till ökad förståelse för arbetsmarknadens krav på kunskap och kompetens. Ämnet omfattar under årskurs 8–10, och är uppdelat i tre huvudområden som hänger ihop och ska ses i ett sammanhang; Personliga val, Utbildning och yrken samt Arbete. Huvudområdet Personliga val ska stärka kompetensen när det gäller att samla, analy- sera och på olika sätt använda information om utbildning och yrken i sin karriärplanering. Området Utbildning och yrken har som mål att eleven ska kunna beskriva studievägar i gymnasieskolan och koppla de till olika yrkesområden. Området Arbete avser att undersöka och lära känna den lokala arbetsmarknaden och vilka möjligheter som finns där. Ämnet betygssätts inte. Till ämnet finns en utförlig handledning för lärarna, som bl.a. inne- håller definitioner av centrala begrepp och ger stöd för hur ämnet kan organiseras, hur ansvaret kan fördelas och hur samverkan med externa parter kan gå till. Den ger också exempel på undervisnings- upplägg och hur eleverna kan arbeta med jobbskuggning och karriär- planering. Vägledare i är i de flesta fall lärare. har dock tagit fram en rekommendation om formell kompetens för de som ska verka som vägledare. I den rekommenderas en kandidat- examen från en utbildning som omfattar minst 60 högskolepoäng där 30 av dessa poäng bör omfatta de huvudsakliga uppgifterna för yrkesvägledning. Till utbildningen bör läggas yrkeserfarenhet och kunskaper om utbildningsväsendet. En utvärdering som gjordes efter införandet av ämnet utbildningsval39 visade på vissa svårigheter, bl.a. att det tog tid innan det nya ämnet fick acceptans i skolan. Efterhand har dock ämnet fått en ökad förankring. Det är inte enbart vägledaren som ansvarar för 39Utdanningsvalg som fag og utfordring på ungdomstrinnet. Rapport 28/2012. Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning. genomförandet, utan även lärarna är involverade. När ämnet intro- ducerades fanns få läromedel men har olika aktörer ut- vecklat material som går att använda i undervisningen. Tillgången till relevanta läromedel tillsammans med att lärarna erbjuds stöd och fort- bildning inom området, har haft stor betydelse för implementeringen och bidragit till att ämnet nu ha en betydligt starkare ställning. Att ämnet har en förankring är också utredningens intryck efter att ha besökt och talat med lärare, skolledare och ansvarigt lärosäte. Vägledning i de nordiska länderna + 60 hp. Inga studier, mer 40European lifelong guidance policy network (ELGPN) Tools No. 3: The Evidence Base on Lifelong Guidance. Publikationen finns på engelska och på svenska. Regleringen av arbetet med studie- och yrkesvägledning finns såväl i skollagen (2010:800) som i läroplanerna41 för respektive skolform. Ytterligare reglering finns i förordningen (2011:1108) om vuxen- utbildning. har därutöver tagit fram allmänna råd, Skol- verkets allmänna råd (SKOLFS 2013:180) om arbete med studie- och yrkesvägledning. ratificerade konventionen om barnets rättigheter utan att något förbehåll gjordes.42 Enligt artikel 28 i Barnkonven- tionen ska konventionsstaterna erkänna barnets rätt till utbildning, och i syfte att gradvis förverkliga denna rätt och på grundval av lika möjligheter ska de särskilt göra grundutbildning obligatorisk och kostnadsfritt tillgänglig för alla. De ska vidare uppmuntra utvecklingen av olika former av undervisning som följer efter grundutbildningen. Det innefattar såväl allmän utbildning som yrkesutbildning och att dessa görs tillgängliga och åtkomliga för varje barn samt att lämpliga åtgärder vidtas såsom införande av kostnadsfri utbildning och eko- nomiskt stöd vid behov. Härutöver ska konventionsstaterna göra högre utbildning tillgänglig för alla på grundval av förmåga. Genom varje lämpligt medel ska studierådgivning och yrkesorientering göras tillgänglig och åtkomlig för alla barn och åtgärder ska vidtas för att uppmuntra regelbunden närvaro i skolan och minska antalet studie- avbrott. Konventionsstaterna ska dessutom vidta alla lämpliga åtgär- der för att säkerställa att disciplinen i skolan upprätthålls på ett sätt som är förenligt med barnets mänskliga värdighet och i överens- stämmelse med i övrigt. Anslutningen till konventionen innebär att åtagit sig att se till att konventionens rättigheter för barn verkligen genomförs. 41Förordningen (SKOLFS 2010:37) om läroplan för , förskoleklassen och fritids- hemmet, förordningen (SKOLFS 2010:255) om läroplan för grundsärskolan, förordningen (SKOLFS 2010:250) om läroplan för specialskolan samt för förskoleklassen och fritidshemmet i vissa fall, förordningen (SKOLFS 2010:251) om läroplan för sameskolan samt för förskoleklassen och fritidshemmet i vissa fall, förordningen (SKOLFS 2011:144) om läroplan för gymnasie- skolan, förordningen (SKOLFS 2013:148) om läroplan för gymnasiesärskolan samt förord- ningen (SKOLFS 2012:101) om läroplan för vuxenutbildningen. 42Konventionen om barnets rättigheter, SÖ 1990:20 och prop. 1989/90:107. Både domstolar och andra myndigheter är därför skyldiga att, så långt det är möjligt, tolka svenska interna rättsregler fördragskonformt.43 Detta kan sägas innebära att begränsningar i t.ex. förarbeten eller praxis, av de rättigheter som följer av konventionen, inte ska tillämpas av svenska myndigheter. Trots denna skyldighet har det framförts att det förekommer väsentliga skillnader mellan och gällande svensk rätt. Mot bakgrund av detta föreslog regeringen i proposition, Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättig- heter, (prop. 2017/18:186), en lag som innebär att artiklarna 1–42 i konvention om barnets rättigheter i originaltexternas lydelse ska gälla som svensk lag . Genom inkorporering ges barnkonven- tionen ställning som svensk lag vilket innebär ett förtydligande av att rättstillämparna i mål och ärenden ska tolka svenska bestämmelser i förhållande till . har fattat beslut om att anta regeringens förslag i propositionen. Tillgång till studie- och yrkesvägledning Bestämmelser om studie- och yrkesvägledning inom skolväsendet finns i skollagen. Av skollagen framgår att elever i alla skolformer, utom förskolan och förskoleklassen, ska ha tillgång till personal med sådan kompetens att deras behov av vägledning inför val av framtida utbildnings- och yrkesverksamhet kan tillgodoses. Även den som avser att påbörja en utbildning ska ha tillgång till vägledning.44 Vidare framgår av skollagen att för att få anställas utan tidsbegränsning för studie- och yrkesvägledning ska den sökande ha en utbildning avsedd för sådan verksamhet. Den som inte uppfyller kravet enligt lagen får anställas för studie- och yrkesvägledning för högst i sänder.45 Omfattningen på den studie- och yrkesvägledning som elever har rätt till finns inte närmare preciserad i författningarna eftersom 43Domstolar och andra myndigheter kan däremot inte lägga konventionsinnehållet ensamt till grund för sina beslut. Vid tolkningen av svensk rätt kan konventionen dock få betydelse eftersom den s.k. principen om fördragskonform tolkning innebär att svensk rätt, i den mån en författnings ordalydelse tillåter det, ska tolkas på ett sätt som är förenligt med folkrättsliga åtaganden. 442 kap. 29 § skollagen. 452 kap. 30 § skollagen. vägledningen för att anses som tillräcklig ska motsvara elevernas behov. Dessa behov kan variera och behöver därför beslutas lokalt. Ipropositionen Den nya skollagen – för kunskap, valfrihet och trygghet (prop. 2009/10:165)46 konstaterar regeringen att en reglering i första hand bör inriktas på tillgången till kompetens. Ordvalet ”ska ha tillgång till” innebär däremot enligt regeringen inte att studie- och yrkesvägledningskompetensen nödvändigtvis behöver finnas inom den egna skolenheten men att ett krav på att studie- och yrkesväg- ledningskompetens ska finnas, innebär en tydlig markering av huvud- mannens ansvar för att eleverna får tillgång till studie- och yrkes- vägledning, som organisationen även fortsättningsvis är en lokal fråga. Vidare konstaterar regeringen i propositionen att skol- ledare, lärare och studie- och yrkesvägledare har ett gemensamt ansvar för studie- och yrkesvägledningen, men delvis olika roller. I propo- sitionen konstateras att det i de då gällande läroplanerna (Lpo 94 och Lpf 94) både finns riktlinjer för alla som arbetar i skolan och sär- skilda riktlinjer för studie- och yrkesvägledare eller den personal som fullgör motsvarande uppgifter. Detta speglar att både lärare, skolledare och särskilt utbildade studie- och yrkesvägledningsfunk- tionärer har ett gemensamt ansvar, men delvis olika roller, när det gäller information och vägledning till eleverna om framtida studier och arbetsliv. En förutsättning för att eleverna ska kunna utnyttja den stora frihet och de möjligheter till egna val som erbjuds är att de får en adekvat information om utbildningsutbud och valmöjligheter, såväl utifrån sina intressen och förutsättningar som i förhållande till arbetsmarknadens behov. Regeringen konstaterar även att elevernas behov av vägledning säkerligen inte kommer att bli mindre i fram- tiden och att det sammantaget talar för någon form av reglering av studie- och yrkesvägledning även i den nya skollagen för alla skolformer utom förskolan och förskoleklassen. När det gäller vuxenutbildningen anför regeringen att vägledningen har en dubbel funktion, dels att vägleda personer som redan befinner sig i studier, dels att vägleda presumtiva deltagare. Vägledning och information är i dessa samman- hang viktiga för att den enskilde ska kunna få den utbildning som hon eller han har behov av eller önskemål om. Det är viktigt att det ingår information om studiestödssystemets uppbyggnad och villkor i vägledningen. Huvudmännens ansvar för studie- och yrkesvägledning Utbildning inom skolväsendet anordnas av det allmänna och av en- skilda och omfattar skolformerna –vuxenutbildning, och –särskild utbildning för vuxna.