sou · H7B349 · 2019-11-26 00:00:00 — 2013/14:146 s. 218 f. 5Se 8 kap. 1 § jämförd med 34 a kap. 1 § strafflagen. I preskriberas inte terroristbrott (se 93 § jämförd med 114 § straffeloven) och i preskriberas inte terroristbrott som kan föranleda ett strängare straff än fängelse (se 91§ straffeloven). Att behålla den nuvarande begränsningen av undantaget från pre- skriptionsreglerna till terroristbrott som begås genom mord eller dråp skulle också kunna leda tillämpningsproblem i de fall terrorist- brottet utöver uppsåtligt dödande innefattat flera andra ingående brottsliga gärningar. Vid terroristbrott bör nämligen göras en pröv- ning av om det brottsliga handlandet i dess helhet är ägnat att allvar- ligt skada ett land eller en mellanstatlig organisation. En sådan pröv- ning riskerar att försvåras om vissa delar av brottet har preskriberats. En förändring av undantaget från preskription för terroristbrottet är således angeläget även av det skälet. Sammanfattningsvis är det utredningens bedömning att skälen för att utvidga undantaget från preskriptionsreglerna beträffande terroristbrott väger tyngre än de skäl som kan anföras emot. Utred- ningen föreslår därför att bestämmelsen i 35 kap. 2 § första stycket förändras på det sättet att den ska omfatta terrorist- brott enligt den föreslagna lagen utan begränsning till de fall sådana brott begås genom mord eller dråp. Detsamma ska gälla försök till sådana brott. Terroristbrott och försök till terroristbrott kommer således i dess helhet undantas från åtalspreskription samt påföljds- preskription och absolut preskription. Mindre grova terroristbrott bör dock inte undantas från preskription liksom inte heller de andra brotten enligt den föreslagna lagen. Utredningens förslag: Hänvisningen i lagen (1998:112) om an- svar för elektroniska anslagstavlor till bestämmelsen om offentlig uppmaning enligt rekryteringslagen ska ersättas av en hänvisning till bestämmelsen om offentlig uppmaning till terrorism i den före- slagna terroristbrottslagen. Hänvisningen i subsidiaritetsbestäm- melsen ändras också. Skälen för utredningens förslag: Lagen om ansvar för elektroniska anslagstavlor (BBS-lagen) reglerar ansvar för tillhandahållare av s.k. elektroniska anslagstavlor. I 5 § föreskrivs en skyldighet för den som tillhandahåller en sådan anslagstavla att ta bort meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses i någon de straffbestämmelser som anges i paragrafen, bl.a. uppvigling och offentlig uppmaning enligt 3 § rekryteringslagen. När rekryteringslagen upphävs bör hänvisningen till offentlig upp- maning enligt rekryteringslagen ersättas av en hänvisning till bestäm- melsen om offentlig uppmaning till terrorism i den föreslagna lagen. Eftersom den bestämmelsen i princip har samma tillämpningsområde som uppviglingsbestämmelsen innebär inte den föreslagna utvidgningen av det straffbara området för det brottet (se avsnitt 7.7.3) att tillämp- ningsområdet för BBS-lagen utökas. Någon särskild avvägning mot intresset av yttrandefrihet och informationsfrihet krävs därför inte här. Straffbestämmelsen i BBS-lagen är subsidiär i förhållande till bl.a. rekryteringslagen. Hänvisningen i 7 § BBS-lagen bör ändras till att i stället avse den föreslagna terroristbrottslagen. Utredningens förslag: Definitionen av finansiering av terrorism i lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism ska ändras så att den omfattar finansiering av terro- rism enligt den föreslagna terroristbrottslagen. Skälen för utredningens förslag: I lagen om åtgärder mot penning- tvätt och finansiering av terrorism (penningtvättslagen) finns bestäm- melser som riktar skyldigheter mot fysiska och juridiska personer som utövar finansiell och viss annan verksamhet att förebygga, upptäcka och förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism i sin verk- samhet. Bestämmelserna i lagen syftar till att genomföra det s.k. fjärde penningtvättsdirektivet.6 Definitionen av finansiering av terrorism i 1 kap. 7 § penning- tvättslagen anknyter till den straffrättsliga lagstiftningen och inne- fattar insamling, tillhandahållande eller mottagande av pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vet- skap om att den är avsedd att användas 6Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/849 av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upp- hävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG. 1.för att begå sådan brottslighet som avses i 2 § finansieringslagen, 2.av en person eller en sammanslutning av personer som begår sådan brottslighet som avses i 2 § finansieringslagen, eller gör sig skyldig till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till sådan brotts- lighet, eller 3.för en sådan resa som avses i 5 b § rekryteringslagen. Eftersom finansieringslagen föreslås upphävas måste definitionen av finansiering av terrorism i penningtvättslagen ändras. Sedan den nu- varande penningtvättslagen infördes har den straffrättsliga terrorism- lagstiftningen på finansieringsområdet skärpts (se avsnitt 7.7.2). Vid införandet av den nuvarande liksom den tidigare penningtvättslagen uttalades att det var lämpligt att definitionen av finansiering av terro- rism i penningtvättslagen överensstämmer med det straffbelagda området i finansieringslagen.7 För att detta fortsatt ska gälla bör defini- tionen av finansiering av terrorism i penningtvättslagen ändras och utvidgas till att omfatta alla delar av den föreslagna straffbestämmelsen om finansiering av terrorism. Utredningen lämnar därför ett förslag om det. 10.5Gemensamma följdändringar i vissa lagar på finansmarknadsområdet Utredningens förslag: Hänvisningarna i bestämmelser i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensions- instituts verksamhet i , lagen (2004:46) om värdepappers- fonder, lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, lagen (2010:751) om betaltjänster, försäkringsrörelselagen (2010:2043), lagen (2011:755) om elektroniska pengar, lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter och lagen (2016:1024) om verksamhet med bostadskrediter till brott mot finansieringslagen i de fall sådana brott avser finansiering av terroristbrott ska er- sättas med en hänvisning till motsvarande straffbestämmelser i den föreslagna terroristbrottslagen. 2008/09:70 s. 57 och prop. 2016/17:173 s. 186. Skälen för utredningens förslag: I lagen om utländska försäkrings- givares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , lagen om värdepappersfonder, lagen om bank- och finansieringsrörelse, lagen om värdepappersmarknaden, lagen om betaltjänster, försäkrings- rörelselagen, lagen om elektroniska pengar, lagen om viss verksam- het med konsumentkrediter och lagen om verksamhet med bostads- krediter finns i olika utsträckning bestämmelser om tillstånd att bedriva viss verksamhet, tillstånd till förvärv och möjligheter för att begränsa utövande av rösträtt på stämma. Som ett kriterium för bedömningen hänvisar dessa bestämmelser i vissa fall till om det finns skäl att anta att t.ex. ett innehav eller ett förvärv har samband med eller kan öka risken för brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § finansieringslagen, såvitt avser brott enligt 2 § lagen om straff för terroristbrott. Avsikten har varit att bestämmelserna – till skillnad från definitionen av finansiering av terrorism i penning- tvättslagen – endast ska anknyta till finansiering av terroristbrott och inte annan särskilt allvarlig brottslighet enligt finansieringslagen.8 När nu finansieringslagen och lagen om straff för terroristbrott upp- hävs får de aktuella bestämmelserna hänvisa till finansiering av terro- rism enligt den föreslagna terroristbrottslagen avseende finansiering av terroristbrott enligt samma lag. Utredningen har också uppmärksammat att flera av de bestäm- melser där ändring görs enligt ovan innehåller hänvisningar till den numera upphävda penningtvättslag, se t.ex. 2 kap. 2 § andra stycket 2 lagen om bank- och finansieringsrörelse. Utredningen lämnar förslag till att dessa hänvisningar ersätts med hänvisningar till nu gällande penningtvättslag. 8Se bl.a. prop. 2008/09:155 Förvärv av kvalificerade innehav i finansiella företag, s. 90 f. Utredningens förslag: Hänvisningar i: •lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, lagen (2007:258) om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverk- samhet och militära säkerhetstjänst, skyddslagen (2010:305), fängelselagen (2010:610) till terroristbrott enligt lagen om straff för terroristbrott ersätts med en hänvisning till terrorist- brott enligt den föreslagna terroristbrottslagen. •lagen (2000:1225) om straff för smuggling till sådana terrorist- brott som avses i 3 § 21 jämförd med 2 § lagen om straff för ter- roristbrott ersätts med en hänvisning till terroristbrott enligt den föreslagna terroristbrottslagen som begås genom smuggling eller grov smuggling enligt 3 eller 5 § lagen om straff för smuggling. •utlänningslagen (2005:716) till lagen om straff för terroristbrott ersätts med en hänvisning till den föreslagna terroristbrottslagen. •lagen (2006:343) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terro- rismbekämpning och lagen (2017:496) om internationellt poli- siärt samarbete till brott enligt lagen om straff för terroristbrott ersätts med hänvisningar till terroristbrott enligt den föreslagna terroristbrottslagen eller försök, förberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja eller förhindra sådant brott. •lagen (2014:799) om sprängämnesprekursorer och tullagen (2016:253) till finansieringslagen och lagen om straff för terro- ristbrott ersätts med hänvisningar till den föreslagna terrorist- brottslagen. •förordningen (1982:117) om underrättelse till Inspektionen för vård och omsorg och om domar i vissa brottmål, förordningen (1999:1134) om belastningsregister, fängelse- förordningen (2010:2010), förordningen (2014:1103) med in- struktion för Säkerhetspolisen, förordningen (2015:743) med instruktion för , förordningen (2015:744) med instruktion för och vägtrafikdata- förordningen (2019:382) till de lagar som upphävs eller vissa brott i de lagarna ersätts i princip med hänvisningar till mot- svarande bestämmelser i den föreslagna terroristbrottslagen. Skälen för utredningens förslag Lagen om särskild utlänningskontroll m.m. I lagen om särskild utlänningskontroll, lagen om rättspsykiatrisk vård, lagen om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst, skydds- lagen och fängelselagen finns hänvisningar till bestämmelserna om terroristbrott enligt lagen om straff för terroristbrott. De hänvisning- arna bör ersättas med hänvisningar till bestämmelsen om terrorist- brott enligt den föreslagna terroristbrottslagen. I utlänningslagen finns en hänvisning till lagen om straff för terroristbrott. Den bör ersättas med en hänvisning till den föreslagna terroristbrottslagen. Lagen om straff för smuggling I 1 § andra stycket lagen om straff för smuggling finns bestämmel- serna om befogenheter för bl.a. att förhindra, beivra och utreda brott bl.a. när det gäller sådana terroristbrott som avses i 3 § 21 jämförd med 2 § lagen om straff för terroristbrott, dvs. sådana terroristbrott som begås genom smuggling och grov smuggling en- ligt 3 och 5 §§ lagen om straff för smuggling, om brottet avser sådana varor som omfattas av punkterna 15–20 i 3 § 21 lagen om straff för terroristbrott.9 Utredningens förslag till terroristbrott innebär att det inte längre ska göras någon uppräkning över vilka gärningar som kan betraktas som terroristbrott. Den aktuella regleringen i lagen om straff för smuggling får därför utformas så att den omfattar terroristbrott enligt den föreslagna terroristbrottslagen som begås genom smugg- ling eller grov smuggling. Det framstår inte som nödvändigt att där- utöver begränsa tillämpligheten till sådana fall av smuggling som omfattas av punkterna 15–20 i nuvarande 3 § lagen om straff för terroristbrott, dvs. till exempel vapen eller brandfarliga och explosiva varor. 9För de bakomliggande skälen till denna reglering, se prop. 2002/03:38 s. 80. Lagen om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning och lagen om internationellt polisiärt samarbete Lagen om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämp- ning innehåller bestämmelser om möjligheter för och Säkerhetspolisen att begära stöd från Försvarsmakten vid terro- rismbekämpning. Enligt 1 § får ett sådant stöd begäras om det behövs för att förhindra eller på annat sätt ingripa mot en handling som kan utgöra brott enligt lagen om straff för terroristbrott, ingripandet kräver resurser av särskilt slag som varken eller Säkerhetspolisen har tillgång till och regeringen har lämnat sitt med- givande. Delvis motsvarande uttrycksätt förekommer i 4 kap. 6 § lagen om internationellt polisiärt samarbete där det anges att bistånd enligt artikel 3 i Atlasrådsbeslutet10 får begäras om det är lämpligt och för att förhindra eller på annat sätt ingripa mot en handling som kan utgöra brott enligt lagen om straff för terroristbrott. För att uppnå en överenstämmelse med den nuvarande regleringen framstår det inte som tillräckligt att ersätta de befintliga hänvis- ningarna till brott enligt (hela) lagen om straff för terroristbrott en- bart med hänvisningar till bestämmelsen om terroristbrott enligt den föreslagna terroristbrottslagen. För att inte riskera att den aktuella lagstiftningens tillämpningsområde begränsas bör även försök, för- beredelse eller stämpling till terroristbrott uttryckligen inkluderas liksom underlåtenhet att avslöja eller förhindra sådant brott. Lagen om sprängämnesprekursorer och tullagen I 14 § lagen om sprängämnesprekursorer finns en subsidiaritetsbestäm- melse med innebörd att ansvar för vissa brott enligt lagen inte ska dömas ut om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt och lagen om straff för terroristbrott. I 5 kap. 3 § tullagen finns en motsvarande bestämmelse beträffande ansvar för tullförseelse som hänvisar till , lagen om straff för smuggling, finansierings- lagen och lagen om straff för terroristbrott. Hänvisningarna i dessa bestämmelser till de lagar som upphävs bör ersättas med hänvisningar till den förslagna terroristbrottslagen. 10Rådets beslut /617/RIF av om förbättrat samarbete i krissituationer mellan Europeiska unionens medlemsstaters särskilda insatsgrupper. Förordningen om underrättelse till Inspektionen för vård och omsorg och om domar i vissa brottmål m.m. I förordningen om underrättelse till Inspektionen för vård och om- sorg och om domar i vissa brottmål, förordningen om belastningsregister, fängelseförordningen, förordningen med in- struktion för Säkerhetspolisen, förordningen med instruktion för , förordningen med instruktion för Ekobrotts- myndigheten och vägtrafikdataförordningen finns hänvisningar till vissa delar av den lagstiftning som föreslås upphävas. Dessa hän- visningar bör ersättas med hänvisningar till motsvarande delar i den föreslagna terroristbrottslagen. Exempelvis bör hänvisningen i för- ordningen om belastningsregister till lagen om straff för terrorist- brott ersättas med en hänvisning till bestämmelsen om terroristbrott i den föreslagna terroristbrottslagen. Det framstår emellertid inte som motiverat att hänvisningarna till lagen om straff för terroristbrott och rekryteringslagen i vägtrafik- dataförordningen ersätts med hänvisningar till samtliga föreslagna straffbestämmelser i den föreslagna terroristbrottslagen med undan- tag för finansieringsbrottet. I stället bör hänvisningen i den förord- ningen avse samtliga brott enligt den föreslagna terroristbrottslagen. Utredningens bedömning: Förslagen kan väntas leda till mindre kostnadsökningar för rättsväsendets myndigheter. Kostnads- ökningarna bör kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag. Skälen för utredningens bedömning Lagförslagen innebär i huvudsak att det materiella innehållet i den straffrättsliga terrorismlagstiftningen förenklas och förtydligas. Att bestämmelserna blir enklare att tillämpa bör kunna leda till en viss allmän effektivisering, framför allt inom och åklagar- väsendet. Det i förhållande till den tidigare regleringen något utvidgade tillämpningsområdet för terroristbrottet samt brottstyperna offentlig uppmaning till terrorism och utbildning för terrorism bedöms en- dast i begränsad utsträckning påverka lagföringen. Detsamma gäller förslagen om utvidgad domsrätt för flera brottstyper som eventuellt kan ha viss kostnadsdrivande effekt liksom avskaffandet av preskrip- tion för terroristbrott. Något annat än marginella kostnadsökningar för polis, åklagare och domstolar, som torde rymmas inom anslags- ramen förutses alltså inte. Av skäl som ovan anförts bedöms försla- gen inte ha någon nämnvärd påverkan på anslaget för rättsliga biträ- den. Inledningsvis kan den nya regleringen förväntas leda till vissa kostnader för information, utbildning och andra liknande insatser inom framför allt Säkerhetspolisen och åklagarväsendet. Dessa torde inte heller vara mer omfattande än att de kan hanteras inom ramen för befintliga anslag. Som framgått av avsnitt 7.9 kommer förslagen om höjda minimi- straff för det första leda till längre fängelsestraff för sådana brott där straffvärdet är så högt att annan påföljd än fängelse är ute- sluten. För det andra kan det förutses att utrymmet att välja en icke frihetsberövande påföljd minskar för de brottstyper som träffas av förslagen. Till detta kommer – som konstaterats i avsnitt 7.9.2 – att en höjning av minimistraffet för en svårare grad av ett brott ökar det tillgängliga straffmätningsutrymmet för den närmast liggande graden. Vidare utvidgas straffskärpningsgrunden för brott som begås för att främja bl.a. terroristbrott till att omfatta alla brott enligt annan lag. Allt detta kan antas leda till vissa högre kostnader för Kriminalvården. Antalet lagföringar för de aktuella brottstyperna kan emellertid fort- satt antas vara få. De kostnadsökningar som den höjda straffnivån med- för borde därför kunna hanteras inom ramen för Kriminalvårdens befintliga anslag. En grundtanke bakom att straffbelägga ett visst beteende att krimina- liseringen ska påverka människor på ett sådant sätt att de inte begår brott, dvs. att kriminaliseringen ska ha en allmänpreventiv verkan. Beträffande de förslag till nykriminaliseringar som utredningen läm- nat kan möjligen utvidgningen av det straffbara området för offent- lig uppmaning kunna ha en viss allmänpreventiv verkan. En tydligare lagstiftning kan också förenkla för de brottsbekämpande myndig- heterna i deras verksamhet, vilket i förlängningen kan leda till ökad lagföring och därmed ett förstärkt straffhot. Förslagen bedöms inte medföra några kostnadsökningar eller admi- nistrativa bördor för enskilda. De bedöms inte heller medföra några konsekvenser för jämställdheten. Utredningens förslag: De nya bestämmelserna om avskaffad pre- skription ska gälla även för terroristbrott som vid lagens ikraft- trädande ännu inte har preskriberats. Lagändringarna ska träda i kraft . Utredningens bedömning: Några andra särskilda övergångs- bestämmelser behövs inte. Skälen för utredningens förslag och bedömning: Lagändringarna föreslås kunna träda i kraft . Enligt 5 § lagen (1964:163) om införande av (promul- gationslagen) och 2 kap. 10 § regeringsformen får straffbestämmelser inte ges retroaktiv verkan till den tilltalades nackdel. En bestämmelse med samma innebörd finns också i artikel 7 i . Enligt första stycket i 5 § promulgationslagen ska det inte dömas för en gärning som inte var belagd med straff när den begicks. Enligt bestämmelsens andra stycke ska straff bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs. Gäller annan lag när en dom meddelas ska den lagen, enligt samma lagrum, tillämpas om den leder till frihet från eller lindrigare straff. Bestämmelsen anses generellt tillämplig vid ändringar i strafflagstiftning och innebär i allt väsentligt att i valet mellan äldre och ny lag ska den lag väljas som är minst ingripande. Av 12 § promulgationslagen följer att ändrade regler om preskrip- tion inte ska tillämpas på brott som begåtts innan de nya reglerna trädde i kraft, dvs. sådana regler ska inte tillämpas retroaktivt. Bestäm- melsen i 12 § kan till skillnad från de redovisade bestämmelserna om förbud mot retroaktiv strafflagstiftning ändras genom lag. Att pre- skriptionstiden för en gärning ändras påverkar nämligen inte straffet som sådant, endast möjligheten att döma ut påföljd.1 I avsnitt 10.2 har föreslagits att terroristbrott, som inte är mindre grovt, enligt den före- slagna lagen ska undantas från preskription. Detta innebär en utvidg- ning, eftersom det med nuvarande regelverk endast är terroristbrott som begåtts genom mord eller dråp som är undantagna från preskrip- tionsbestämmelserna. När preskription avskaffades för bl.a. mord infördes en särskild övergångsbestämmelse som innebar att ändringarna gavs retroaktiv verkan. Regeringen uttalade dock att möjligheten att göra avsteg från huvudregeln i 12 § promulgationslagen bör tillämpas med återhåll- samhet och att det för att frångå den bör finnas goda skäl. Enligt regeringen avsåg förslaget brott för vilka det fanns starka allmänna respektive enskilda intressen av att lagföring kan ske och det anför- des att de skäl som talar för att brotten bör undantas från preskrip- tion också talar för att ändringarna ska gälla även för redan begångna gärningar.2 Retroaktiv verkan gavs även beträffande de förändringar i preskriptionsreglerna som gjordes vid införandet av lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser3 liksom vid upprepade tillfällen när det gällt förlängning av preskriptions- tiden vid vissa brott som begås mot barn.4 Samma förslag har också lämnats i lagrådsremissen Barnpornografibrottet och preskription för brott mot barn beträffande de brottstyper som där föreslås undantas från preskription.5 I enlighet med vad som uttalats i tidigare lagstiftningsärenden anser utredningen att det bör finnas goda skäl för att frångå huvud- regeln i 12 § promulgationslagen. Det är emellertid inte här fråga om att undanta en ny brottstyp från preskription och vid den avvägning som måste göras mellan intresset av förutsebarhet i straffrättskip- ningen och behovet av retroaktiv tillämpning av nya preskriptions- bestämmelser ser utredningen inte skäl att avvika från de bedömningar som gjorts tidigare. Tvärtom kan det vara lämpligt att tillämpningen i fråga om retroaktivitet är densamma som vid tidigare gjorda änd- ringar avseende preskription. Utredningen föreslår alltså en särskild 1Se bl.a. prop. 2009/10:50 s. 30. 2009/10:50 s. 31. 2013/14 :146 s. 226 f. 1994/95:2, prop. 2004/05:45, prop. 2009/10:50, prop. 2009/10:70, prop. 2012/13:111 och prop. 2012/13:194. 5Se lagrådsremissen s. 43 f. övergångsbestämmelse av innebörden att preskription avskaffas även för terroristbrott som begåtts före ikraftträdandet, förutsatt att brottet inte preskriberats enligt äldre bestämmelser. När det därefter gäller den föreslagna regleringen om domsrätt och tvångsmedel är utgångspunkten att sådana nya processrättsliga regler ska tillämpas genast efter ikraftträdandet.6 Det innebär att reglerna ska tillämpas på varje processuell företeelse som inträffar efter det att re- gleringen trätt i kraft. Det medför att de brottsbekämpande myndig- heterna och domstolarna ska tillämpa de nya bestämmelserna även i ärenden som inletts innan de föreslagna bestämmelserna trätt i kraft. När det gäller tvångsmedelslagstiftningen har utredningens förslag samma sakliga innehåll som motsvarande bestämmelser i de nu gäl- lande lagarna. Det finns därför inte något behov av några övergångs- regler för dessa kategorier av bestämmelser.