sou · H7B336 · 2019-06-26 00:00:00 — Kli- matmålen, som även utgör etappmål i miljömålssystemet, samman- ställs nedan: •Senast 2045 ska inte ha några nettoutsläpp av växthus- gaser till atmosfären, för att därefter uppnå negativa utsläpp. Ut- släppen av växthusgaser från verksamheter i ska vara lägre 2045 än utsläppen 1990.23 •Utsläppen i de sektorer som inte omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS) och som i stället omfattas av EU:s ansvarsfördelningsförordning (den s.k. icke-handlande sek- torn) bör vara lägre än utsläppen och lägre 2040. Den icke-handlande sektorn omfattar bl.a. utsläpp från transporter.24 •Växthusgasutsläppen från inrikes transporter (utom inrikes luftfart som ingår i EU ETS) ska minska med jämfört med 2010.25 Det klimatpolitiska ramverket bygger på det nuvarande miljömåls- systemet och kompletterar det i vissa delar. antog riktlinjer för skattepolitiken.26 Enligt rikt- linjerna är skattepolitikens främsta syfte att finansiera den gemensam- ma välfärden, olika samhällsfunktioner och andra offentliga utgifter.27 Skatterna ska vidare tas ut på ett sätt som är förenligt med de över- gripande målen för den ekonomiska politiken samt skapa förutsätt- ningar för en hållbar tillväxt och hög sysselsättning, ett rättvist fördelat välstånd samt bidra till ett miljömässigt och socialt hållbart samhälle. För att skattepolitiken på ett effektivt sätt ska kunna stödja den ekonomiska politiken bör den utformas enligt fyra vägledande princi- per. Dessa principer innebär att skattesystemet ska vara legitimt och 2016/17:146 s. 25. 2016/17:146 s. 29. 2016/17:146 s. 35. 2014/15:100. 2014/15:100 s. 104. Politiska mål, riktliknjer och principer rättvist och att skattereglerna ska vara generella och tydliga, att be- skattning ska ske i nära anslutning till inkomsttillfället samt att reg- lerna ska vara hållbara i förhållande till EU-rätten.28 28De fyra vägledande principerna utvecklas ytterligare i prop. 2014/15:100 s. 104–105. görs runt 1,6 miljarder arbetsresor i . Den genomsnitt- liga reslängden är eller runt i termer av restid, men det finns en stor variation. Vissa resor är långa och medför höga kostnader, andra är snabba, ibland bara en kort promenad eller cykeltur. Variationen återspeglar stora skillnader i bebyggelsemöns- ter, infrastrukturförsörjning och lokalisering av arbetsplatser runt om i landet, men är också ett utfall av personliga preferenser. I följande avsnitt ges en kort bakgrund om arbetsresandet i i syfte att sätta reseavdraget i ett sammanhang. Syftet är också att identifiera och om möjligt kvantifiera olika grupper av arbetsresenärer samt belysa de olika förutsättningar som finns för arbetsresande i olika delar av samhället. Reseavdragets ändamålsenlighet framöver på- verkas också av hur arbetsresandet kommer att utvecklas . Framför allt utvecklingen på arbetsmarknaden och inom transport- sektorn kan påverka både behovet av arbetsresor och arbetsresornas karaktär . Vi redogör översiktligt för några trender inom dessa områden som kan ha betydelse i sammanhanget. Statistiken om arbetsresande har huvudsakligen hämtats från Trafik- analys nationella resvaneundersökning (RVU ). Vi har i vissa delar använt statistik från andra källor eller sammanfattat tidigare studier för att tillföra information och kvalitetssäkra underlaget. Resandestatistiken har bl.a. jämförts med sysselsättningsstatistik från (), både från den öppna Statistikdata- basen och mikrosimuleringsmodellen Fördelningsanalytiskt statistik- system för inkomster och transfereringar (Fasit). RVU samlar information om människors dagliga resande, bl.a. resornas tidpunkt, vilka färdsätt som används och syftet med resan. Den senaste undersökningen pågick – 2016 och genomfördes med hjälp av telefonintervjuer. Undersök- ningens målpopulation var befolkning i åldern 6–. För- utom en kartläggning av befolkningens förflyttningar ingick frågor om bl.a. tillgång till Internet, distansarbete, arbete under resa samt deltagande i tele- och videokonferenser.1 Trafikanalys har tagit fram statistik över arbetsresor från den s.k. mätdagsundersökningen av RVU 2011–2016. Statistiken från RVU påverkas av olika källor till fel och osäkerhet såsom bortfall, osäkerhet på grund av urvalsdragning och osäkerhet i mät- ningen av variabler.2 Svarsfrekvensen har varit sjun- kande och var 2016. Stora konfidensintervall tyder på att det finns en betydande osäkerhet i statistiken. Trafikanalys bedömning, baserat på en avvägning mellan uppgifternas precision och aktualitet, är att statistiken bäst redovisas som ett årsgenomsnitt för perioden –2016. Vi har även haft tillgång till SCB:s mikrosimuleringsmodell Fasit (2016). Modellen består av två databaser som baseras på två register- baserade urval, MSTAR och . Urvalen är framtagna på samma sätt och innehåller samma information, men MSTAR är ett mindre urval. Den statistik som vi redovisar baseras på MSTAR, eftersom det har möjliggjort tillägg av vissa nyckelvariabler. Urvalet består av cirka 31 000 urvalspersoner, som kompletterat med uppgifter om varje individs omgivande hushåll uppgår till cirka 90 000 individer. Vikter används för att räkna upp urvalen till hela befolkningen.3 Statistiken avser . 1Trafikanalys, RVU – den nationella resvaneundersökningen 2015–2016, 2017. 2För mer information se Trafikanalys, RVU – den nationella resvaneundersökningen 2015–2016: Kvalitetsdeklaration, 2017. Tillgänglig på /globalassets/statistik/resvanor/2016/rvusverige- 2016-kvalitetsdeklaration.pdf (Hämtad ). 3För mer information om Fasit, se SCB, Användarhandledning FASIT 2016. Fasit innehåller information om individers inkomster, transfe- reringar, avdrag, boendekostnader, pensioner och avgifter m.m. SCB har även lagt till en variabel för fågelvägsavståndet mellan en individs bostad och arbetsställe, som har använts för att uppskatta antalet skattskyldiga som gör arbetsresor. För att bättre motsvara faktisk ressträcka har vi enligt praxis i litteraturen om regionförstoring räk- nat upp variabeln med en schablonfaktor (1,33).4 Indata till Fasit är ett register över avståndet mellan bostad och arbetsställe för samtliga förvärvsarbetande enligt SCB:s registerbaserade arbetsmarknads- statistik (RAMS) . Registret omfattar totalt cirka 4,8 miljoner individer. Avståndet har beräknats utifrån fastig- hetskoordinater för bostad enligt folkbokföringsadress och arbets- ställe enligt kontrolluppgift i deklarationsblanketten. Det saknas uppgift om avstånd avseende av individerna i registret. För 38 000 individer beror detta på att de tillhör kategorin rörlig arbetskraft och därför saknar uppgift om arbetsställeadress. Rörlig arbetskraft kan vara t.ex. taxichaufförer eller byggarbetare. I övrigt beror bortfallet på brister i adressuppgifterna som antingen saknas helt eller av någon annan anledning inte har kunnat användas. Kvaliteten hos adressuppgifterna i övrigt är enligt SCB bristfällig. Felrapportering förekommer både i rapporteringen av arbetsställenummer och folk- bokföringsadresser. Avståndsuppgifterna kan även bli missvisande för skattskyldiga som har flera arbetsplatser. Med stöd från , utredare på Trafik och samhälle, Region , har vi även analyserat statistiken i Fasit utifrån uppskattningar av sträckor och restider med bil respektive kollektivtrafik som erhållits från Google Maps Directions API.5 Directions API är en tjänst som beräknar den mest effektiva rutten mellan olika geografiska koordinater. Beräkningarna baseras på histo- riska trafikdata och det är i första hand restiden som optimeras. Sökningen är gjord för en resa . Det bör noteras att restiden, framför allt med kollektivtrafik, kan variera kraftigt i det enskilda fallet beroende på tidpunkten för resan. Beräkningarna är gjorda för ett urval om 38 361 individer. Det saknas uppgift om sträcka och restid med bil för 24 individer och med kollektivtrafik för 1 805 individer. För 3 152 individer i urvalet är 4Amcoff, , Regionförstoring – idé, mätproblem, och framtidsutsikter. tidsstudier, 2007 s. 6. 5För mer information se (Hämtad ). sträckan noll kilometer. Beräkningarnas tillförlitlighet är osäker. Stickprov har gjorts för att kontrollera rimligheten i resultaten. Bortsett från ett antal extremvärden, som sannolikt beror på fel i underliggande adressuppgifter, har resultaten varit rimliga. Det finns samma osäkerhet i de underliggande adressuppgifterna som beskrivs ovan. Statistiken från Fasit påverkas av olika källor till fel och osäkerhet såsom bortfall, osäkerhet på grund av urvalsdragning och osäkerhet i mätningen av variabler.6 SCB har särskilt betonat osäkerheten i de adressuppgifter som ligger till grund för avståndsberäkningarna. Sta- tistiken bör sammantaget tolkas med försiktighet. Vår ambition har varit att i den mån det är möjligt jämföra olika källor för att på så vis kvalitetssäkra underlaget. 5.3Antal arbetsresor och arbetsresenärer Enligt RVU görs runt 1,6 miljarder enkla arbetsresor i , vilket motsvarar runt en tredjedel av antalet personresor totalt sett eller av alla personkilometer. En arbetsresa definieras i det här sammanhanget som en förflyttning mellan bostad och arbetsplats, oavsett riktning, och begreppet omfattar samtliga färdsätt, även cykel och gång. För att göra statistiken mer överskådlig och få en uppfattning om det totala antalet arbetsresenärer kan antalet enkla resor enligt RVU räknas om till ett mått som vi benämner ”helårsresenärer”. Vi antar att ett helårsarbete innebär två resor per dag tur och retur till arbetet och uppskattar på så vis antalet helårs- resenärer till cirka 3,8 miljoner. Eftersom statistiken från RVU är ett årsgenomsnitt –2016 kan detta antas återspegla situationen ungefär 2014. Det faktiska antalet resor som en arbetsresenär gör kan variera kraftigt i det enskilda fallet. Antalet resor som görs påverkas bl.a. av sysselsättningsgrad, sjukfrånvaro, semes- ter och förekomsten av distans- eller hemarbete. Vårt antagande med arbetsresor baseras på en heltidsanställning med ett genomsnittligt antal helgdagar och dagar med semester, sjukfrånvaro och övrig frånvaro. 6För mer information se SCB, Användarhandledning FASIT 2016, samt SCB, Kvalitetsdeklaration Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik (RAMS), 2017. Antalet helårsresenärer enligt RVU kan jämföras med antalet sysselsatta i befolkningen enligt SCB:s Arbetskraftsundersökning (). var totala antalet sysselsatta i åldersgruppen 15–cirka 5 miljoner. Av dessa var eller cirka 4,5 mil- joner sysselsatta som anställda och eller cirka 500 000 som företagare eller medhjälpande hushållsmedlemmar. Av statisti- ken framgår även att av alla sysselsatta arbetade del- tid, varav arbetade 20–och 1–. Om det antas att del- tiden i huvudsak genomförs i form av hela arbetsdagar innebär det att omräkningen av resandestatistiken till helårsresenärer sannolikt underskattar det faktiska antalet skattskyldiga som gör arbetsresor. Det är inte heller alla sysselsatta som gör arbetsresor. Framför allt bland företagare och medhjälpande hushållsmedlemmar förekom- mer det sannolikt en del fall där bostaden utnyttjas som arbetsplats. Avståndet mellan bostad och arbetsplats kan användas för att upp- skatta hur många av de sysselsatta som gör arbetsresor. SCB:s innehåller ingen information om avstånd. Vi har i stället tagit fram uppgifter från Fasit om antalet sysselsatta i olika avståndsintervall, se Tabell 5.2. Vi har tagit fram fördelningen både enligt fågelvägs- avstånd och uppskattad ressträcka med bil enligt Google Maps. Av- ståndsfördelningen är ungefär densamma i båda fallen. I tabellen redovisas fördelningen enligt uppskattad ressträcka med bil. Fördel- ningen enligt fågelvägsavstånd redovisas i Tabell 1 i bilaga 2. Av tabellen framgår att det totala antalet sysselsatta uppgick till cirka 5 miljoner 2016. Det saknas uppgift om avstånd avseende av de sysselsatta. eller cirka 287 000 sys- selsatta hade ett avstånd mellan bostad och arbetsplats om noll kilo- meter och antas därför arbeta hemifrån. Om avståndsfördelningen antas vara densamma bland de som saknar uppgift kan antalet räknas upp till cirka 300 000. Sannolikt rör det sig i huvudsak om egenföre- tagare som har sitt företag registrerat på bostadsadressen och siffran kan jämföras med antalet företagare eller medhjälpande hushålls- medlemmar enligt som uppgår till runt 500 000. Runt 80 pro- cent eller cirka 4 miljoner sysselsatta hade enligt Fasit bostad och arbetsplats geografiskt åtskilda och antas därmed ha ett behov av arbetsresor. Om avståndsfördelningen antas vara densamma bland de som saknar uppgift kan antalet räknas upp till cirka 4,6 miljoner. I denna grupp arbetade heltid, lång deltid och Antas detta motsvara 210, 140 respektive ger en omräkning till helårsresenärer enligt defi- nitionen ovan cirka 4,3 miljoner, vilket är högre än antalet enligt RVU. Beräkningen förutsätter att deltid genomförs i form av hela arbetsdagar. Det är rimligt att antalet har ökat i takt med sysselsättningen, men skillnaden är betydligt större än ökningen av antalet sysselsatta –2016 som uppgick till . Det finns dock flera faktorer som komplicerar jämförel- sen mellan statistik över arbetsresande och sysselsättning. Inget av underlagen mäter det faktiska antalet arbetsresenärer. Antalet fås endast genom omräkningar med grova antaganden. Jämförelsen kompliceras ytterligare av att uppgifter om avstånd saknas i vissa fall och i övrigt präglas av stor osäkerhet. Statistiken ger ändå samman- taget en uppfattning om arbetsresandets omfattning. Enligt RVU är den genomsnittliga reslängden för en arbetsresa runt och den genomsnittliga restiden , men variationen är stor. Antalet arbetsresor fördelar sig i olika reslängds- intervall enligt Tabell 5.1. Av tabellen framgår att nästan hälften av alla arbetsresor är kortare än och är kortare än . En majoritet av de arbetsresande bor därmed relativt nära sin arbetsplats. Som jämförelse kan nämnas att motsvarar ungefär sträckan –, –eller –. Restiden kan uppskattas till cirka 25–, beroende på färdmedel och trafiksituation. av resorna, motsvarande 621 000 (+/-37 000) helårsresenärer, återfinns i intervallet 30–. Exempel på sträckor i intervallet är –(), –() och –(). Att resa kan ta en , beroende på färdmedel och trafiksituation. En timmes restid anses ofta vara en smärtgräns för daglig pendling.7 Var denna gräns går varierar dock i det enskilda fallet, beroende på t.ex. geografiskt läge och personliga preferenser. 7Se t.ex. , Är regionförstoring hållbar?, 2005. Resor som överstiger svarar för endast cirka 2 pro- cent av resorna, men representerar likväl ett relativt stort antal, runt 80 000 (+/-11 000), helårsresenärer. Arbetsresor kan t.ex. före- komma på sträckorna –(), –() och – (). Det kan också förekomma flygpendling över betydligt längre sträckor, t.ex. mellan och (). En viss andel av de längre av dessa resor görs sannolikt mer sällan än , t.ex. vid distansarbete eller i form av hemresor i samband med veckopendling. Statistiken från RVU kan återigen jämföras med en uppskattad fördelning av sysselsatta enligt avstånd mellan bostad och arbetsplats från Fasit, se Tabell 5.2. Notera att tabellen även visar antalet med ett avstånd om noll kilometer och att det saknas uppgift om avstånd avse- ende av de sysselsatta. Tabellen visar att avståndsför- delningen enligt Fasit och RVU överensstämmer relativt väl. Däremot finns det stora antalsmässiga skillnader i statistiken, framför allt i intervallet 10–. Skillnaden i totalantal kan, som nämns ovan, förklaras av en viss sysselsättningsökning – 2016 och att statistiken omfattar skattskyldiga som arbetar både hel- och deltid. Det är också känt att respondenter i resvanundersökningar har en tendens att underrapportera korta resor eller resor som inte upplevs som viktiga resor, vilket kan vara en delförklaring till att skillnaderna är störst i de lägre avståndsintervallen.8 Även vid avstånd är skillnaderna mellan statistiken från RVU och Fasit relativt stora. Enligt RVU gör cirka 15 000 helårsresenärer resor som överstiger . Enligt Fasit finns det ett betydligt större antal sysselsatta, runt 78 000, som har ett avstånd mellan bostad och arbetsplats som överstiger . Likt RVU återspeglar uppgifterna från Fasit sannolikt en viss andel skattskyldiga som gör längre resor mer sällan, t.ex. i samband med veckopendling. Det finns även, som nämns ovan, en stor osäkerhet i de avståndsuppgifter som används. Det är sannolikt att osäkerheten i viss mån ökar med avstånd och att extrema värden kan vara ett resultat av fel i underliggande uppgifter om de skattskyldigas bostad och arbetsplats. Det kan t.ex. förekomma fall där den skattskyldige av olika anledningar inte har 8Se t.ex. WSP, Framtagande av kalibreringsmål för Sampers regionala modeller, 2015 och VTI, Nytt sätt att samla in individuell resvaneinformation. Utvärdering av insamlings- och rekry- teringsmetoder, 2018. ändrat folkbokföringsadress i samband med en flytt eller har folk- bortfört sig vid sommarstugan. Statistiken bör i ljuset av detta tolkas med försiktighet, särskilt uppgifterna om antalet resande på längre avstånd. Anm. 1Enkel resa mellan bostad och arbetsplats. 2Antal arbetsresor omräknat till antal helårsresenärer. Ett helårsarbete antas motsvara två resor per dag . 3Andel exkl. kategorin Uppgift saknas. Källa: Trafikanalys, RVU 2011–2016. Anm. 1Enkel resa mellan bostad och arbetsplats, vägsträcka enligt Google Maps. 2Heltid, lång deltid och kort deltid enligt definition i Fasit: , 50–resp. 1–av årsnormalet, som anges vara , dvs. 2 080/8=260 dagar . kategorierna Uppgift saknas och . Källa: (MSTAR), Google Maps och egna beräkningar. Enligt tidigare studier tenderar den dagliga reslängden att öka med inkomst.9 Detta förklaras dels av att förvärvsarbetande i högin- komstyrken reser mer i tjänsten, dels av att löneökning är ett incita- ment för människor att acceptera längre arbetsresor. Även resultaten från RVU tyder på att den genomsnittliga reslängden ökar med inkomst. Det finns också skillnader mellan män och kvinnor och 9Se t.ex. SOU 2003:123 Nya förutsättningar för välfärds- och tillväxtpolitik. mellan olika geografiska regioner, som vi återkommer till i av- snitt 5.7 och 5.8. Historiskt sett har den dagliga reslängden ökat , bl.a. som ett resultat av tillgången till snabbare färdmedel. En jämförelse av resultaten från den RVU som genomfördes –2006 och den som genomfördes –2016 tyder på en sådan utveckling även under delar av . Den genomsnittliga körsträckan enligt RVU 2005–2006 var cirka 17 (+/-1) kilometer, vilket kan jämföras med RVU 2014–2016, då genomsnittet var cirka 20 (+/-2) kilometer –en ökning om . Skillnaden i genomsnittlig körsträcka mellan RVU 2011–2013 och RVU 2014–2016 är dock försumbar. 5.5Mer om långväga arbetsresor Det finns många olika varianter på pendlingsupplägg, vilket skapar gränsdragningsproblem när olika grupper av arbetsresenärer ska identifieras i statistiken från RVU. Fyra större grupper av arbetsrese- närer kan definieras utifrån vilka tidsperioder som pendlingen avser: olika former av dygns- och veckopendling, pendling mellan olika arbe- ten säsongsvis och pendling som uppstår när en person bor på olika orter under olika delar av året. Den största gruppen är dygns- och veckopendling. Reseavdrag ges typiskt sett endast för de mer fre- kventa, i huvudsak dagliga arbetsresorna. Avdrag för kostnader för längre resor som görs i samband med veckopendling vid dubbel bo- sättning regleras särskilt enligt bestämmelsen om hemresor i inkomst- skattelagen. Som noteras ovan är det av alla resor som överstiger ett avstånd om . Enligt vår omräkning mot- svarar det cirka 80 000 (+/-11 000) helårsresenärer. Det är sannolikt att en viss andel av framför allt de längre av dessa resor inte görs dag- ligen. Statistiken från RVU omfattar t.ex. arbetsresenärer som vistas på en annan ort än hemorten genom dubbel bosättning, typiskt sett på grund av att sträckan inte tillåter daglig pendling. Dubbel bosättning bör alltså vara mer vanligt förekom- mande bland de som har längre avstånd mellan bostad och arbetsplats. Eftersom detta inte utesluter dagliga resor på arbetsorten bör det totala antalet helårsresenärer inte påverkas i någon större utsträck- ning. Däremot kan avståndsfördelningen påverkas på så vis att det faktiska antalet resenärer i framför allt de övre intervallen underskat- tas vid en omräkning till helårsresenärer. Tillväxtanalys presenterar i en översiktsstudie om veckopendling ett antal studier där försök har gjorts att uppskatta veckopendling- ens omfattning.10 I två studier uppskattades antalet veckopendlare till cirka 200 000 eller av arbetskraf- ten.11 I en registerstudie , där veckopendlare identifieras som individer med mellan bostads- och arbetsställe- koordinater, var antalet 47 900.12 Detta är dock enligt Tillväxtanalys bedömning en underskattning. Utredningen om dubbel bosättning använder i sitt betänkande Dubbel bosättning för ökad rörlighet (SOU 2005:28) 20 och enkel väg för att särskilja icke-daglig pendling och beräknar antalet veckopendlare till cirka 80 000 respek- tive 53 600 individer 2002, beroende på vilken avståndsgräns som används. Uppskattningarna varierar alltså i ett mycket brett spann. Tillväxtanalys beskriver i sin studie två olika metoder för att upp- skatta antalet veckopendlare. Antalet kan uppskattas genom mät- ningar av geografiskt avstånd mellan bostad och arbetsställe i register- data eller utifrån antalet individer som begär avdrag för dubbel bosätt- ning i deklarationen. Det lyfts problem med båda metoderna. Restid är t.ex. typiskt sett en viktigare faktor än reslängd vid beslut om pendling, vilket gör det svårt att ange ett gränsvärde för hur långa resor som är rimliga på daglig basis endast baserat på avstånd. En sådan bedömning beror både på geografiskt läge och personliga prefenser. När det gäller uppskattningar som baseras på antal avdrag för dubbelt boende innebär tidsbegränsningen – avdraget kan som huvudregel endast göras – att de som pendlar än så inte omfattas av statistiken. Vi har använt båda metoderna för att göra en grov uppskattning av veckopendlingens omfattning . Enligt Fasit hade runt 110 000 av de sysselsatta ett avstånd mellan bostad och arbete som översteg 2016, varav var heltidsarbetande, se Tabell 5.2 ovan. Som noteras ovan är dock antalsuppgifterna osäkra, 10Tillväxtanalys, Veckopendling – En översiktsstudie, 2010. Begreppet veckopendling används i det här sammanhanget som ett samlingsnamn för icke-daglig pendling. 11Fransson, U., Flytta eller pendla. Aspekter på hushållens rörlighet. nadsforskning, , 1991; , B., Migrate or Commute. Strategic household choices in during the 1990s. Artikel presenterad under , 95th Annual AAG Meeting i , 23-27, 1999. 12Öhman, M. & , U., Who is the long-distance commuter? – Patterns and driving forces in . Cybergeo: 243, 2003. särskilt i de övre avståndsintervallen. Som jämförelse uppgick antalet avdrag för dubbelt boende till runt 70 000 . Det är svårt att göra en exakt uppskattning, men siffrorna tyder på att det handlar om en inte obetydlig grupp skattskyldiga som veckopendlar, i stor- leksordningen 70 000–110 000. Sannolikt är detta i huvudsak skatt- skyldiga som har längre avstånd mellan bostad och arbetsplats; av- drag för resor i samband med veckopendling kan t.ex. bara göras om avståndet enkel väg överstiger . Enligt RVU är bilen det huvudsakliga färdmedlet för av alla arbetsresor och av resorna görs med kollektivtrafik, se Tabell 5.3. Med undantag för kortare resor är bilen klart dominerande med en färdmedelsandel i samtliga reslängdsintervall. Även många kortare resor görs med bil – nästan hälften av resorna är . Resor till fots eller med cykel är också vanligt på kortare avstånd, men endast ungefär var tionde resa görs med kollektivtrafik. På något längre avstånd, i intervallet 10–, görs runt 70–av alla resor med bil. Färre väljer att gå och cykla och i stället är andelen kollektivtrafik något större. För resor som är mellan 30–är andelen bil fortsatt hög, .