sou · H7B366 · 2019-12-18 00:00:00 — Länsstyrel- serna ansvarar för att kartlägga och beskriva vattenförekomsternas tillstånd, analysera åtgärdsbehov och åtgärdsmöjligheter samt lämna förslag till miljökvalitetsnormer för ytvatten. Havs- och vattenmyn- digheten ansvarar för att kvalitetssäkra och bereda länsstyrelsernas förslag till miljökvalitetsnormer och för att föredra förslagen till beslut inför nämnden. Vattenmyndigheternas uppgift att medverka i arbetet med att ta fram förslag till den nationella plan för moderna miljövillkor som avses i 11 kapitlet 28 § och de änd- ringar som behövs för att hålla den uppdaterad kan därför fortsätt- ningsvis fullgöras av länsstyrelserna och Havs- och vattenmyndig- heten. Dessa myndigheters deltagande i arbetet med den nationella planen för moderna miljövillkor är redan föreskriven i förordningen. 24.5Förslaget till förordning om ändring i vattenförvaltningsförordningen (2004:660) Paragrafens första stycke ändras och att det införs ett nytt andra stycke. Det nya tredje stycket kompletteras med nya paragraf- nummer. Ändringen i första stycket innebär att uttrycket förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön ersätts av förvaltningen av yt- och grund- vatten. Ändringen är ett förtydligande av vad som inryms i begreppet vattenförvaltning. Ändringen stämmer överens med den ändring av förordningen som gjordes genom förordning (2018:2103) om änd- ring i förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vatten- miljön då rubriken på förordningen ändrades till vattenförvaltnings- förordningen. Andra stycket innehåller en upplysningsbestämmelse om att för- ordningen är en del i genomförandet av ramdirektivet för vatten. De bemyndiganden som behövs för regeringen att besluta om ändrade och nya bestämmelser i förordningen framgår av det tredje stycket. Paragrafens första stycke ändras och att andra stycket upphävs. Definitionen på vattendistrikt utgår. Definitionen på avrinnings- område flyttas till 3 §. Definitionen på badvatten utgår och ersätts av en utvecklad definition i 3 §. Paragrafen kompletteras med tre nya definitioner och två defini- tioner justeras. Definitionen på avrinningsdistrikt är ny. Den är en omskrivning av motsvarande definition i artikel 2 i ramdirektivet för vatten med tillägg av att ett avrinningsdistrikt också omfattar grund- och kust- vattens tillrinningsområden. Definitionen är utformad för att stämma överens med definitionerna på kustvatten, kustområde och ytvatten- förekomst. Definitionen på avrinningsområde är ny. Den motsvarar defini- tionen i nuvarande 5 kapitlet 13 § tredje stycket , som föreslås upphävas. Definitionen på badvatten är ny. Den motsvarar definitionen i 3 § badvattenförordningen (2008:218). Definitionen på internationellt avrinningsdistrikt ändras till följd av att begreppet vattendistrikt utmönstras. Definitionen på ytvatten justeras språkligt i förtydligande syfte. Den överlappning mellan vattenförvaltningsförordningen och havs- miljöförordningen (2010:1341) när det gäller skyldigheten att be- sluta om miljökvalitetsnormer för kemiska ämnen i territorialvatten förändras inte med denna justering. En skyldighet att hantera denna fråga samordnat införs genom förslaget till nytt andra stycke i 2 kapitlet 4 §. Definitionen på kustområde justeras för att förtydliga att med detta begrepp avses allt landområde inom svenskt territorium som inte definierats som huvudavrinningsområde. På och mindre öar i havet finns inga avrinningsområden som är eller större varför det på dessa öar inte kan indelas några huvudavrinnings- områden. Alla sådana öar räknas därför in i olika tillrinningsområden till kustvattenförekomster. Definitionen på ytvattenförekomst justeras språkligt i förtydlig- ande syfte, för att stämma överens med definitionerna på kustvatten och kustområde. Paragrafen ändras som en följdändring till 5 kapitlet 13 § . I första stycket anges de avrinningsdistrikt som förvaltningen av yt- och grundvatten ska utgå från. I efterföljande stycken ges en beskriv- ning av respektive distrikt och gränserna för distriktet. I beskriv- ningen anges, i de flesta fall, distriktens yttersta huvudavrinnings- områden och kustvattenförekomster med tillrinningsområden. Genom att gränserna uttrycks på detta sätt, i stället för att ange kustområden som dränerar till havet, så omfattas alla tillhörande kustområden samt de små öar i havet som bidrar med tillrinning till kustvattenföre- komsterna i avgränsningen av distriktet. Sista stycket hänvisar till bilaga 2 för avgränsningen av distrikten. Förslaget innebär att nuvarande lydelse av paragrafen utgår och ersätts av en ny lydelse. I paragrafen pekas de myndigheter ut som ansvarar för arbetet enligt förordningen och som är behöriga myn- digheter i enlighet med artikel 3 i ramdirektivet för vatten. Andra stycket i paragrafen är en upplysningsbestämmelse om att myndig- heternas ansvar endast omfattar svenskt territorium och att det finns särskilda bestämmelser om samordning med annan stat för arbetet i internationella distrikt. Paragrafen är ny. Förslaget innebär att () ges ansvar för att identifiera enskilda huvudavrinningsområden och kustområden på det sätt som anges i artikel 3 i ramdirektivet för vatten. Genom bestämmelsen införs också en skyldighet för myndigheten att föra och hålla uppdaterat ett register över de avrinningsområden och kustområden som finns för varje distrikt. Genom bestämmelsen fördelas också ansvaret för indelning i yt- vattenförekomster (inklusive kustvattenförekomster) och grundvat- tenförekomster till Havs- och vattenmyndigheten respektive geologiska undersökning samt ansvaret för att hänföra dessa till distrikt. Förslaget innebär en justering av bestämmelsen till följd av att läns- styrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Länsstyrelser- nas ansvar för åtgärdsplanering följer av föreslagna bestämmelser i 6 kapitlet. Indelningen i åtgärdsområden behöver ske i samverkan mellan berörda länsstyrelser. Paragrafen är ny. Förslaget innebär att nuvarande lydelse utgår och ersätts av en ny lydelse. Hänvisningen till 15 § förordningen (2017:868) med länsstyrelseinstruktion och förordningen (2017:872) om vatten- delegationer utgår till följd av förslaget att upphäva dessa bestäm- melser. I paragrafen föreslås i stället tas in en upplysningsbestäm- melse för att tydliggöra att förvaltningen av yt- och grundvatten ska genomföras i sexåriga förvaltningsperioder och vad som ingår i förvaltningsuppdraget. Bestämmelsen innebär ingen förändring i sak jämfört med . Paragrafen är ny. Bestämmelsen innebär att myndigheter och kom- muner åläggs att identifiera vilka åtgärder som behövs för att den status som fastställts för vattenförekomster enligt 4 kapitlet ska kunna nås eller bibehållas inom den tidsfrist som anges i . som identifieras får inte permanent hindra eller äventyra uppfyllan- det av kvalitetskraven för andra vattenförekomster inom avrinnings- området eller distriktet. Skyldigheten omfattar enbart åtgärder som inryms inom respektive myndighets eller kommuns ansvarsområde. Skyldigheten kompletterar bestämmelsen i 5 kapitlet 3 § om att myndigheter och kommuner ansvarar för att miljökvalitets- normer följs samt bestämmelsen i 4 kapitlet 16 § om att tillämp- ningen av vissa bestämmelser inte får permanent hindra eller äventyra uppfyllandet av kvalitetskraven för andra vattenförekomster inom avrinningsdistriktet. Bestämmelser om samordning av myndigheter- nas och kommunernas åtgärdsplanering och om dokumentation av åtgärdsplaneringen i åtgärdsprogram finns i 6 kapitlet. Bestämmelse om att myndigheter och kommuner ska vidta de åtgärder som behövs enligt ett åtgärdsprogram finns i 5 kapitlet 11 § . Paragrafen inleds med ett nytt stycke. Nuvarande stycke ändras. Det nya första stycket innebär dels att myndigheter och kommu- ner åläggs att samverka med varandra, dels att frågor som omfattas både av vattenförvaltning och havsmiljöförvaltning ska hanteras sam- ordnat av de behöriga myndigheterna. Motsvarande bestämmelse finns i 12 § havsmiljöförordningen (2010:1341). Ett exempel på frågor som behöver hanteras samordnat är skyldigheten att besluta om miljökvalitetsnormer för kemiska ämnen i territorialvatten, se kom- mentaren till 1 kapitlet 3 §. Förslaget till ändring i andra stycket utgör en följdändring till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Bestämmelsen innebär bland annat en skyldighet för de berörda myndigheterna att samråda med myndigheter, kommuner, organisa- tioner, verksamhetsutövare och enskilda i frågor om ändring av miljö- kvalitetsnormer enligt 4 kapitlet, se även kommentaren till 4 kapitlet 14 §. Förslaget innebär även att det som tillägg till andra stycket införs en skyldighet för Havs- och vattenmyndigheten att bilda en nationell referensgrupp. Bestämmelsen är i denna del ny. Referensgruppen bör bestå av företrädare för bransch- och intresseorganisationer samt andra intressenter på nationell nivå. Andra stycket föreslås även kompletteras med en bestämmelse med möjlighet för länsstyrelserna att bilda lokala referensgrupper. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 8 § förordning (2017:872) om vattendelegationer, som föreslås upp- hävas. Paragrafen är ny. Förslaget motsvarar nuvarande bestämmelse i 3 kapit- let 3 § med vissa ändringar. Ändringarna beror delvis på att länsstyrel- sernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Skyldigheten att ge in underlag utvidgas till att även gälla statliga myndigheter, med undan- tag för universitet och högskolor. För kommunernas del preciseras att skyldigheten gäller kommunala myndigheter. Skyldigheten ut- vidgas även till att gälla uppgifter som de behöriga myndigheterna kan behöva för att utföra samtliga uppgifter i vattenförvaltningsförord- ningen, inte bara uppgifter för kartläggning och analys. Uppgifter från myndigheter kan behövas till exempel för att utföra den ekonomiska analysen av vattenanvändningen enligt 3 kapitlet 1 § första stycket 3 och för att bedöma förutsättningarna för mindre stränga kvalitets- krav enligt 4 kapitlet 10 §. Bestämmelsen är utformad på ett sådant sätt att skyldigheten att inge underlag inte omfattar vare sig privata, statliga eller kommunala verksamhetsutövare. En bestämmelse med liknande innebörd finns i 11 § havsmiljö- förordningen (2010:1341). Första stycket i paragrafen ändras och det läggs till ett nytt andra stycke i paragrafen. Ändringen i första stycket första meningen beror på att läns- styrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Första stycket 1 avser att förtydliga att uppgiften även inkluderar att identifiera vattenförekomster som används för uttag av vatten, eller är avsedda för sådan användning , i enlighet med artikel 7 i ram- direktivet för vatten. Förslaget innebär ingen ändring i sak jämfört med nuvarande uppgifter då denna uppgift framgår av myndighets- föreskrifter på området. På samma sätt som ingår i uppgiften att bedöma om en ytvattenförekomst är konstgjord eller kraftigt modifierad. Genom det föreslagna nya andra stycket pekas behöriga myndig- heter ut och respektive myndighets ansvar preciseras. Första stycket i paragrafen ändras till följd av att länsstyrelsernas upp- drag som vattenmyndigheter upphör och begreppet vattendistrikt utmönstras. Ändringen innebär att Havs- och vattenmyndigheten tar över vattenmyndigheternas uppgift. Registret eller registren ska bland annat omfatta vatten som används som badvatten eller för ut- tag av dricksvatten samt områden som är känsliga för näringsämnen eller för skydd av livsmiljöer eller arter. Uppgiften behöver utföras i nära samverkan med bland annat . Som ett nytt andra stycke erinras om att och kommunerna an- svarar för vissa register. En bestämmelse med motsvarande och utvidgat innehåll införs i 2 kapitlet 4 a §. Bemyndigandet till Havs- och vattenmyndigheten och SGU att meddela föreskrifter om hur och när register över skyddade om- råden ska utföras och redovisas tas bort. Ändringen är påkallad av att uppgiften i 2 § förs över till Havs- och vattenmyndigheten. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Ändringen innebär att uppgifterna att förklara en ytvattenförekomst som konstgjord eller kraftigt modi- fierad och att fastställa kvalitetskrav förs över till en ny nationell myndighet, för normgivning på vattenförvaltningens område. Nämndens ansvarsområde omfattar hela . Första stycket föreslås även kompletteras med en bestämmelse om att kvalitetskraven ska fastställas genom myndighetsföreskrifter. Paragrafen kompletteras med ett nytt andra stycke. Den nya be- stämmelsen innebär att länsstyrelserna ges ansvar för att ta fram förslag på vilka ytvattenförekomster som bör förklaras som konst- gjorda eller kraftigt modifierade och på vilka kvalitetskrav som bör gälla för alla vattenförekomster inom det egna länet. Den innebär vidare att Havs- och vattenmyndigheten och geologiska undersökning, inom sina respektive ansvarsområden, ska kvalitets- granska och sammanställa förslag för varje avrinningsdistrikt samt föredra dessa förslag för för normgivning på vatten- förvaltningens område. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Utpekandet av behörig myndighet för beslut om förklaring av konstgjorda eller kraftigt modifierade ytvattenförekomster görs i 4 kapitlet 1 §. Punkten 1 f) ändras för att åstadkomma en närmare överensstäm- melse med artikel 4.3 punkten a) v) i ramdirektivet för vatten och med syftet med förvaltningen av yt- och grundvatten såsom det ut- trycks i förslaget till 5 kapitlet 13 § . Ändringen sker i avsikt att förtydliga under vilka förutsättningar en ytvattenföre- komst ska förklaras som konstgjord eller kraftigt modifierad. Formu- leringen i ramdirektivet innebär att den verksamhet som avses måste vara hållbar och att den måste vara att betrakta som en mänsklig utvecklingsverksamhet. Det är väsentligt att denna precisering fram- går även av den svenska bestämmelsen. Andra punkten i paragrafen ändras till följd av att begreppet vatten- distrikt utmönstras. Första stycket i paragrafen upphävs till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Skyldigheten i bestämmelsens andra punkt om att ge vattenmyndigheten tillfälle att yttra sig följer redan av 19 kapitlet 5 § 7 och 22 kapitlet 13 § första stycket 2 . Den senare bestämmelsen ändras så att yttrande ska inhämtas från i det län där verksamheten ska bedrivas eller åtgärden vidtas. Bestämmelsen ändras så att information ska lämnas både till läns- styrelsen och Havs- och vattenmyndigheten. behöver informationen för att utföra uppgifterna i 3 kapitlet 1 § och Havs- och vattenmyndigheten för att utföra uppgifterna i 7 kapitlet. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör och uppgiften att besluta om miljökvali- tetsnormer överförs till för normgivning på vatten- förvaltningens område. Den del av bestämmelsen som handlar om information om att en verksamhet eller åtgärd har tillåtits enligt 11 § upphävs, då informationen enligt 13 § ska lämnas till och Havs- och vattenmyndigheten. I 2 kapitlet 4 § finns bestämmel- ser om samråd innan beslut om kvalitetskrav. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndigheter upphör. Uppgiften att vidta åtgärder läggs på alla länsstyrelser. Bestämmelsen justeras för att tydliggöra att det är länsstyrelsernas ansvar att i det akuta skedet vidta de åtgärder som behövs för att skydda vattenmiljön och att därefter se över effekterna och vidta de åtgärder som behövs för att återställa vatten- förekomstens kvalitet som den var innan försämringen inträffade. Bestämmelsen kompletteras med ett nytt andra stycke med skyl- dighet för att samverka med andra myndigheter som har ett utpekat ansvar för att vidta åtgärder i den uppkomna situa- tionen. Länsstyrelsernas samordningsansvar vid allvarliga kriser fram- går av 2–4 §§ i förordningen (2017:870) om länsstyrelsernas kris- beredskap och uppgifter vid höjd beredskap. Bestämmelsen kompletteras även med ett nytt tredje stycke med en erinran om kommunernas ansvar för att förebygga ytterligare försämringar då kvaliteten på ett badvatten försämrats av en oväntad situation. Bestämmelsen ändras till följd av att begreppet vattendistrikt ut- mönstras. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndighet upphör. Bestämmelsen innebär att Havs- och vatten- myndigheten ges huvudansvaret för att ta fram förvaltningsplaner för samtliga distrikt. Förslaget till förvaltningsplan ska tas fram till- sammans med geologiska undersökning men förvaltnings- planen ska beslutas enbart av Havs- och vattenmyndigheten. I en- lighet med förslaget till 2 kapitlet 4 § andra stycket ska uppgiften full- göras i samverkan med övriga behöriga myndigheter. Myndighe- terna får komma överens om i vilken utsträckning samverkan ska ske. Bestämmelsen omformuleras för att möjliggöra en gemensam redovisning av gemensamma delar i förvaltningsplanerna. Bestämmel- sen i första stycket andra meningen om vad förvaltningsplanen ska innehålla och hänvisningen till bilaga 1 i tredje stycket första me- ningen utgår och ersätts av en utvidgad bestämmelse om detta i 1 b §. Paragrafen är ny. Förslaget innebär att det tydliggörs vad som gäller för framtagande av förvaltningsplaner för de internationella avrin- ningsdistrikten. Bestämmelsens första och andra mening motsvarar, till sitt innehåll, artikel 13.2 i ramdirektivet för vatten. Sista meningen i bestämmelsen medger att en förvaltningsplan för delar av ett inter- nationellt avrinningsdistrikt som ligger på svenskt territorium kan redovisas tillsammans med förvaltningsplanen för delar av ett annat internationellt distrikt eller förvaltningsplanen för ett distrikt som bara ligger inom svenskt territorium. Formuleringen innebär att för- valtningsplaner vid behov kan redovisas på samma sätt som . Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om vad en förvalt- ningsplan ska innehålla. I första stycket andra meningen hänvisas till den information som anges i bilaga 1 till förordningen. Denna be- stämmelse ersätter tidigare bestämmelse i 1 § tredje stycket första meningen. I andra stycket anges vad en reviderad förvaltningsplan ska inne- hålla. Denna bestämmelse motsvarar punkt 28 i nuvarande bilaga 1, preciserad i enlighet med bilaga 7 till ramdirektivet för vatten. Bestämmelsen motsvarar i stort sett nuvarande reglering. Kravet på att förvaltningsplanen ska innehålla en sammanfattning av delåt- gärdsprogram och operativa planer är nytt och följer av de nya be- stämmelserna i 6 kapitlet 1 a–b §§. Bestämmelsen innehåller en följdändring till 1 §. I bestämmelsen görs även en ändring för att tydliggöra skälen för och innehållet i en delförvaltningsplan utifrån artikel 13.5 i ramdirektivet för vatten. Förslaget innebär ingen förändring i sak jämfört med dagens reg- lering. Bestämmelsen innehåller en följdändring till 1 §. Bestämmelsen inne- bär att Havs- och vattenmyndigheten har huvudansvaret för att för varje distrikt ta fram en tidtabell och arbetsprogram, en preliminär översikt över väsentliga frågor samt ett förslag till förvaltningsplan och att genomföra samråd avseende dessa dokument. Uppgiften ska utföras tillsammans med geologiska undersökning. I enlig- het med förslaget till 2 kapitlet 4 § andra stycket ska uppgiften full- göras i samverkan med övriga behöriga myndigheter. Myndigheterna får komma överens om i vilken utsträckning samverkan ska ske. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndighet upphör och innebär att Havs- och vattenmyndig- heten ges ansvaret för kungörelse av förslaget till förvaltningsplan. Bestämmelsen ändras till följd av att länsstyrelsernas uppdrag som vattenmyndighet upphör och innebär att Havs- och vattenmyndig- heten ges ansvaret för kungörelse av beslutad förvaltningsplan. Paragrafen upphävs till följd av att uppgiften att besluta om för- valtningsplaner förs över till Havs- och vattenmyndigheten. Övriga myndigheters och kommuners skyldighet att bidra med det underlag som behövs för att ta fram förslag till och besluta om förvaltnings- planer, arbetsprogram och översikt över väsentliga frågor framgår av förslaget till ny bestämmelse i 2 kapitlet 4 a §. Bestämmelsen ändras till följd av att uppgiften att ta fram förslag till åtgärdsprogram för distrikten förs över till Havs- och vattenmyn- digheten och till följd av att uppgiften att besluta om åtgärdspro- grammen förs över till regeringen enligt föreslagen ny bestämmelse i 5 kapitlet 8 a § . Iandra stycket preciseras vad Havs- och vattenmyndighetens för- slag till åtgärdsprogram ska innehålla. Bestämmelsen kompletteras av 5 §. Åtgärdsprogrammet ska innehålla de åtgärder som regeringen kan behöva vidta för att fullgöra kraven i artikel 11 i ramdirektivet för vatten. Detta uttrycks som att åtgärdsprogrammet ska innehålla de åtgärder som kan behöva vidtas för genomförandet av Europeiska unionens rättsakter på vattenpolitikens område och för att myndig- heter och kommuner ska kunna följa de förslag till kvalitetskrav som tagits fram enligt 4 kapitlet. Miljökvalitetsnormerna enligt 4 kapitlet bestäms som eller efter regeringens beslut om åtgärds- program. I bestämmelsen anges att det i ett åtgärdsprogram även kan tas in åtgärder som särskilt inriktas på delar av avrinningsdistriktet där speciella åtgärder behövs eller för sektor, fråga eller vattentyp som beaktar särskilda aspekter på vattenförvaltningen. Denna regle- ring motsvarar nuvarande reglering i 3 §, som upphävs. I fjärde stycket finns en bestämmelse som möjliggör för Havs- och vattenmyndigheten att redovisa förslagen till åtgärdsprogram samlat. De flesta åtgärder kan förväntas vara desamma för samtliga distrikt och det kan därför finnas fördelar med en samlad redovisning. I femte stycket anges tidpunkt för när förslaget ska redovisas till regeringen. Tidpunkten är anpassad så att samråd kring åtgärds- programmen kan genomföras som samrådet för översikten över väsentliga frågor och så att regeringen har erforderlig tid för behandling och beslut innan samråd ska ske kring utkastet till för- valtningsplan. Paragrafen är ny. Bestämmelsen innebär att det blir obligatoriskt för myndigheter och kommuner att genomföra en samordnad planering av de åtgärder de behöver vidta för att de miljökvalitetsnormer som fastställts enligt 4 kapitlet ska kunna följas och status nås. En gene- rell skyldighet att identifiera åtgärder inom det egna ansvarsområdet följer av 2 kapitlet 3 b §. I arbetet med kartläggning och analys enligt 3 kapitlet ska länsstyrelserna identifiera åtgärdsbehov. Åtgärder in- om ett åtgärdsområde får inte permanent hindra eller äventyra upp- fyllandet av kvalitetskraven för andra vattenförekomster inom avrinningsområdet eller distriktet. Vilken lagstiftning och vilka styr- medel som myndigheterna och kommunerna har att utgå från i sitt åtgärdsarbete eller som behöver tillkomma ska identifieras inom arbetet med att ta fram förslag till distriktsvisa åtgärdsprogram enligt 1 §. Bestämmelsen innebär inga hinder mot att tar fram förslag till operativ plan utifrån det identifierade åtgärdsbehovet och stämmer av detta med berörda myndigheter och kommuner. I planen ska redovisa sin syn på om åtgärderna sammantaget leder till att den status som har fastställts för vattenförekomsterna inom åtgärdsområdet och avrinningsområdet kan nås. Planen ska skickas till Havs- och vattenmyndigheten för att myn- digheten, tillsammans med geologiska undersökning, ska kunna utföra den uppföljning och utvärdering som ska redovisas i förvaltningsplanen.