sou · H7B332 · 2019-06-12 00:00:00 — Straffrättsligt skydd för barn som bevittnar brott mellan närstående samt mot uppmaning och annan psykisk påverkan att begå självmord Utredningen om skydd för barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar och ansvar för uppmaning att begå självmord SOU och Ds kan köpas från Juridiks kundservice. Beställningsadress: Juridik, Kundservice, 106 47 Ordertelefon: Webbadress: /offentligapublikationer För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Svara på remiss – hur och varför Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad ). En kort handledning för dem som ska svara på remiss. Häftet är gratis och kan laddas ner som pdf från eller beställas på /remisser Layout: Kommittéservice, Tryck: , 2019 Regeringen beslutade att ge i uppdrag åt en särskild utredare att utreda ett utökat straffrättsligt skydd för de barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar som begås av och mot närstående samt överväga ett straffrättsligt ansvar för uppmaning eller annan psykisk påverkan att begå självmord (dir. 2018:48). Till särskild utredare förordnades rådmannen . förordnades (Barn- ombudsmannen), (), (), (advokat), (), (), (/Barnafrid), (Brotts- offermyndigheten) och () som experter i utredningen. Hovrättsassessorn har varit sekreterare i utredningen. Härmed överlämnas slutbetänkandet Straffrättsligt skydd för barn som bevittnar brott mellan närstående samt mot uppmaning och annan psykisk påverkan att begå självmord. Utredningens uppdrag är där- med slutfört. Förslag till lag om ändring i ............................. 1.2Förslag till lag om ändring i lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn ............................................ 1.3Förslag till lag om ändring i brottsskadelagen (2014:322)................................................................................ 1.4Förslag till förordning om ändring i förordningen (1999:998) om särskild företrädare för barn ......................... Hur arbetet bedrivits .............................................................. Betänkandets disposition, begrepp och definitioner ...... Begrepp och definitioner ........................................................ 4.1Barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar mellan närstående................................................. Barns behov efter upplevelser av våld .................... 4.2 Självmord, självmordsförsök och uppmaning därtill............ Förekomst av självmord och självmordsförsök .... Bakomliggande orsaker till suicidalitet .................. Människors mottaglighet för yttre påverkan ........ Den suicidala processen .......................................... 4.2.6Risk för spridnings- och smittoeffekter Förekomst av uppmaning att begå självmord ....... Internet och sociala medier .................................... Vad säger de som drabbats?........................................ Barn som upplevt våld i familjen ........................................... 5.1.1Vem skyddar mig från våld? 5.1.2Utredningen om stärkt barnrättsperspektiv i samtal med barn ................. Röster från kvinno- och tjejjouren ........... Utredningens möte med våldsutsatta och personer som levt med våld i familjen ............ 5.2Efterlevande till personer som begått självmord och andra röster från drabbade .............................................. 5.2.3Efterlevandes berättelser genom Spes och Suicide Zero...................................................... 6.1Barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar mellan närstående ................................................. 6.1.4Straffskärpning när barn bevittnar brott 6.1.9Barns ställning under förundersökning och 6.1.10Stöd och skydd till barn enligt Uppmaning att begå självmord ............................................ Mord och dråp ....................................................... Vållande till annans död m.m................................ Dödshjälp/eutanasi och assisterat självmord ....... 7.2Barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar mellan närstående ............................................... Hälso- och sjukvården........................................... 7.3Arbete med suicidprevention, vård, utredning av självmord m.m. ................................................................. Kommuner, landsting och länsstyrelser .............. Hälso- och sjukvården .......................................... Andra myndigheters arbete .................................. åtaganden enligt vissa internationella 9.2Barn som bevittnar våld eller andra brott mellan 9.3Verksamheter som tar emot brottsutsatta barn för utredning m.m. ............................................................... Children’s .............................. 9.4 Uppmaning att begå självmord............................................ Utredningens analys, överväganden och förslag .......... Allmänna straffrättsliga utgångspunkter ............................. Barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar mellan närstående ............................................... Frågan om kriminalisering .................................... En särskild straffbestämmelse .............................. Vissa frågor om straffansvar för bevittnande....... Brottsrubricering och placering i ... 10.2.7Straffskala, gradindelning och förhållandet till andra straffbestämmelser................................. 10.2.8Straffskärpningsgrunden i 29 kap. 2 § 8 Skadestånd och brottsskadeersättning ................. Förstärkningar av barns rättsliga ställning utan att kriminalisera bevittnande ........................ Ytterligare sätt att stärka den rättsliga ställningen för barn generellt ................................ 10.3 Uppmaning att begå självmord ............................................ Bakgrund och utveckling ...................................... Frågan om kriminalisering .................................... 10.3.3Förhållandet till det grundlagsskyddade 10.3.4 En särskild straffbestämmelse .............................. 10.3.5Underlåtenhet att ingripa mot självmord Brottsrubricering och placering i ... 10.3.8Straffskala, gradindelning och förhållandet till andra straffbestämmelser ................................ Ansvarsfrihet under vissa förhållanden ............... Ansvar vid myndighetsutövning .......................... Vissa frågor om åtal och preskription.................. Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................ Konsekvenser av utredningens förslag ........................ Ekonomiska konsekvenser och finansiering....................... En viss utvidgning av det straffbara området och en viss ökning av antalet lagförda brott........ Utvidgningar av straffansvaret leder till merarbete och vissa kostnader ............................. Konsekvenser för brottsligheten och det Förslaget till lag om ändring i ........................ Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn .......................................... Förslaget till lag om ändring i brottsskadelagen (2014:322) ............................................................................. Utredningens möten och studiebesök ........................ En genomgång av tillämpningen av straffskärpningsgrunden i 29 kap. 2 § 8 FN:s konvention om barnets rättig- Europeiska unionens råds direktiv om miniminormer för brottsoffers rättig- heter samt stöd till och skydd av brotts- Lagen (1964:163) om införande Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de Homosexuella, bisexuella, trans- personer och personer med queera ningssamling avseende hälso- och sjuk- vård, socialtjänst, läkemedel, folkhälsa Hem för vård eller boende av sjukdomar och relaterade hälsopro- byggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet Inspektionen för vård och omsorg Lagen (1991:1128) om psykiatrisk Lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga Nationellt centrum för suicidforskning bisexuellas, transpersoners och Socialtjänstlagen (2001:453) United Nations Children's Fund Utredningen om skydd för barn som bevittnar våld eller andra brotts- liga handlingar och ansvar för uppmaning att begå självmord har haft regeringens uppdrag att utreda ett utökat straffrättsligt skydd för de barn som bevittnar brott som begås av och mot närstående. Utred- ningen ska enligt sina direktiv särskilt: •analysera och ta ställning till om det bör införas en särskild krimi- nalisering av att låta ett barn bevittna brott som begås av och mot närstående, •oavsett ställningstagande i sak föreslå hur en sådan kriminaliser- ing bör vara utformad och lämna fullständiga författningsförslag, •med utgångspunkt från den valda utformningen av kriminaliser- ingen analysera hur tillämpningen av den särskilda straffskärp- ningsgrunden i 29 kap. 2 § 8 påverkas och lämna förslag på nödvändiga förändringar, •med utgångspunkt från den valda utformningen av kriminaliser- ingen analysera hur möjligheten för barn att få skadestånd och brottsskadeersättning påverkas och redogöra för sin bedömning av hur rätten till brottsskadeersättning bör utformas under dessa omständigheter samt lämna nödvändiga författningsförslag, och •analysera och ta ställning till om och hur den rättsliga ställningen för barn på annat sätt kan stärkas under förundersökningen och i en eventuell efterföljande rättegång avseende det brott som barnet har bevittnat samt oavsett ställningstagande i sak lämna nödvändiga författningsförslag. Utredningen har också haft regeringens uppdrag att överväga ett straffrättsligt ansvar för uppmaning eller annan psykisk påverkan att begå självmord. Utredningen ska inom ramen för detta uppdrag: •analysera och redogöra för vilket straffansvar som finns för den som uppmanar någon annan att begå självmord samt analysera behovet av en särskild kriminalisering för uppmaning eller annan psykisk påverkan att begå självmord, och •oavsett ställningstagande i sak föreslå hur en sådan kriminalisering bör vara utformad och lämna fullständiga författningsförslag. Utredningens bedömningar och förslag En straffbestämmelse om barnfridsbrott bör införas Utredningen föreslår att det införs en ny straffbestämmelse om barnfridsbrott i fjärde kapitlet . Den nya bestämmelsen innebär ett särskilt straffansvar för den som begår en brottslig gär- ning mot en närstående person och gärningen bevittnas av ett barn, om gärningen är ägnad att skada tryggheten eller tilliten hos barnet i förhållande till någon av dessa personer. Utredningen har kommit fram till att det straffrättsliga skyddet för barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar behöver stärkas. Att utsätta barn för att bevittna våld eller andra brottsliga handlingar mellan närstående föranleder påtaglig fara eller skada. Barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar mellan när- stående är en utsatt och skyddsvärd grupp. Att utsätta barn för att bevittna våld eller andra brottsliga handlingar mellan närstående är en så allvarlig gärning att en kriminalisering får anses vara nödvändig. Det har under utredningens arbete framkommit att barn som bevitt- nar våld eller andra brottsliga handlingar mellan närstående inte synliggörs tillräckligt inom rättsväsendet, hos sociala myndig- heter och i hälso- och sjukvården. Polisen når mycket sällan denna grupp, dels för att gärningarna inte utreds som brott mot barnen, dels för att vårdnadshavarna har rätt att vägra polisen att förhöra barnen. Barnen saknar inom rättsväsendet en status som brottsoffer, vilket gör att de inte kan få någon direkt hjälp därifrån. De alternativa sanktioner och åtgärder som står till buds kan enligt utredningens uppfattning inte ersätta en kriminalisering. utredningens bedömning också ett effektivt medel för att motverka att barn utsätts för att bevittna våld eller andra brottsliga handlingar mot närstående. De brott som kan föranleda ansvar för barnfridsbrott, i det följ- ande benämnda grundbrott, är sådana som innehåller moment som kan skada barnets trygghet eller tillit i förhållande till en närstående person. Det är en särskilt kvalificerad form av trygghet för barnet som åsyftas, nämligen den i relationen mellan barnet och personer som barnet har en nära och förtroendefull relation till. Bestämmelsen kommer att ha stor betydelse vid t.ex. vålds- och sexualbrottslighet. Även vid andra typer av brottslighet kan bestämmelsen dock vara relevant, till exempel i det fallet att en förälder hotar den andre för- äldern eller inför barnen slår sönder det gemensamma hemmet. Av uttrycket ägnat att följer att det är tillräckligt att grundbrottet typiskt sett är sådant att barnets trygghet eller tillit till t.ex. en förälder kan skadas. Det behöver alltså inte i det enskilda fallet bevisas att så verk- ligen har skett. I subjektivt hänseende krävs inte heller något syfte från gärningspersonens sida att skada barnets trygghet eller tillit, utan det är tillräckligt att gärningspersonen haft uppsåt beträffande de faktiska omständigheterna som varit ägnade att skada barnets trygg- het eller tillit. Vilka brott som uppfyller det angivna kriteriet får således bedömas utifrån samtliga omständigheter. Så torde dock regelmässigt vara fallet då barnet bevittnat exempelvis våld av mer allvarligt slag mot en närstående till barnet. Det är den som begår grundbrottet mot en närstående som är ansvarig för barnets bevittnande av detsamma. Vid bedömningen av vem som ska räknas som närstående kan ledning hämtas i den per- sonkrets som omfattas av de grova fridskränkningsbrotten i 4 kap. 4 a § . Här måste emellertid finnas en tydlighet kring relationerna i ytterligare ett led, eftersom det typiskt sett är tre per- soner som inkluderas: det bevittnande barnet, den som utsätts för grundbrottet och gärningspersonen. Barnet som utsätts genom bevitt- nande, ska vara under och närstående till både gärningspersonen och den som utsätts för grundbrottet. Det finns inte någon begräns- ning vad gäller åldern för den som utsätts för grundbrottet eller för gärningspersonen. Det går att t.ex. att tänka sig en situation där ett barn bevittnar brott som begås av ett äldre syskon till barnet mot barnets förälder. Ett barn kan också bevittna att en förälder utsätter barnets syskon för brott. Kretsen närstående ska i det här samman- hanget tolkas brett. Av avgörande betydelse för straffansvar blir om bevittnandet av grundbrottet är ägnat att skada tryggheten eller tilliten hos barnet i dess förhållande till någon av de närstående per- sonerna. För straffansvar krävs att barnet har bevittnat den brottsliga gär- ningen. Det innebär att barnet ska ha sett eller hört gärningen. För straffansvar när barnet har hört den gärning som utgör grundbrottet torde krävas att barnet, utifrån sin förmåga, har kunnat uppfatta att det varit fråga om våld eller en annan brottslig handling. En bedöm- ning måste således göras av om barnet dels har befunnit sig i sådan direkt anslutning till händelsen att barnet kunnat uppfatta gärningen, dels har uppfattat gärningen i sådan utsträckning att gärningen kan skada barnets trygghet eller tillit i förhållande till en närstående per- son. Bestämmelsen ska vara tillämplig även på de yngsta barnen, som saknar förmåga att berätta om sina upplevelser. För straffansvar ska i sådana fall krävas att det går att fastställa att barnet har varit närvar- ande vid gärningen på ett sådant sätt att det objektivt går att dra slutsatsen att barnet har sett eller hört gärningen. Om gärningen har varit sådan att den har varit ägnad att skada tryggheten eller tilliten hos barnet i relation till en närstående person så ska straffansvar kunna komma ifråga. En förutsättning för straffansvar för att ha utsatt ett barn för att bevittna våld eller annat brott mot en närstående, är att ett sådant brott de facto har begåtts enligt de straffrättsliga principer som gäller i svensk rättsordning. Grundbrottet måste vara styrkt på det sätt som krävs i ett brottmål. Detta torde i många fall kunna ske genom att grundbrottet och bevittnandet prövas i samma rättegång. Även om så inte är fallet, kan grundbrottet prövas som en del av bevitt- nandet. Det kan exempelvis bli aktuellt om huvudbrottet redan har prövats och bevittnandet av någon anledning utreds och prövas . Även om det inte bör finnas något formellt krav på att det ska finnas, eller i samband med prövningen av bevittnandet ska meddelas, en fällande dom eller motsvarande beslut gällande grund- brottet, torde detta i de flesta fall krävas i praktiken. En jämförelse kan göras med straffbestämmelsen om skyddande av brottsling enligt 17 kap. 11 § . För ansvar enligt den bestämmelsen krävs att den som på något sätt har skyddats är en brottsling i straffrättslig Alla objektiva och subjektiva rekvisit för brottet denne har begått ska vara uppfyllda. För barnfridsbrott döms till fängelse i högst . Straffet ansluter till vad som gäller för misshandel av normalgraden. I mindre allvarliga fall ska dömas till böter eller fängelse . Vad som ska bedömas som mindre allvarligt får avgöras i det enskilda fallet, men enstaka fall av bevittnande av en gärning som till sin natur är att bedöma som mindre allvarlig bör falla in under en sådan tillämpning. Ett exempel på sådana gärningar kan vara ofredande. Utredningen föreslår en särskild strängare straffskala för grovt brott. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen som bevittnats har varit av särskilt skrämmande och traum- atisk art. Den bedömningen ska göras främst utifrån svårighetsgraden av grundbrottet. Det mest uppenbara exemplet på en sådan gärning är att ett barn har bevittnat att en närstående dödas eller utsätts för mycket allvarligt våld, även om detta inte leder till döden. Frågan om ett brott ska bedömas som grovt, ska emellertid avgöras med beakt- ande av samtliga omständigheter vid brottet. Barnfridsbrott kommer att kunna ingå i brottet grov fridskränk- ning om förutsättningarna för straffansvar enligt den bestämmelsen i övrigt är uppfyllda. Barnfridsbrottet kommer inte att påverka straffskärpningsgrunden i 29 kap. 2 § 8 på ett sådant sätt att några förändringar behöver göras i den bestämmelsen. Rätten till brottsskadeersättning för barn som bevittnat brott bör tas bort Genom införandet av ett särskilt barnfridsbrott kriminaliseras de handlingar som tidigare kunde ge rätt till brottsskadeersättning enligt 9 § brottsskadelagen (2014:322). Av 2 kap. 3 § skadestånds- lagen (1972:207) följer att skadestånd kan dömas ut med anledning av den kränkning som barnfridsbrott har inneburit. Skadestånd för personskada enligt 2 kap. 1 § skadeståndslagen, för psykiskt lidande utan koppling till egen kroppsskada, torde också kunna dömas ut. Det behov som tidigare funnits av brottsskadeersättning som framgår av 9 § brottsskadelagen, föreligger därmed inte längre. Utredningen föreslår därför att denna bestämmelse ska tas bort. Förändringen kom- mer enligt utredningens bedömning inte att sätta några barn som har denna rätt i ett sämre läge. Tvärtom kommer det straffbara området att omfatta fler gärningar än som ger rätt till brottsskadeersätt- ning för bevittnande barn, och en mer nyanserad bedömning av ersätt- ningsnivån kommer att vara möjlig. Om skadeståndet inte betalas av den dömde, kommer barnet att kunna ansöka om brottsskadeersätt- ning för utdömt skadestånd enligt den ordning som finns för detta i brottsskadelagen. Uppdraget för särskild företrädare för barn bör utvidgas En särskild företrädare för ett brottsutsatt barn har i uppdrag att tillvarata barnets rätt under förundersökning och rättegång. Enligt nuvarande reglering har särskilda företrädare för barn ett begränsat uppdrag. De övertar vårdnadshavarnas ansvar och rättigheter under förundersökning och rättegång när det gäller vissa angelägenheter som rör processen. Uppdragets omfattning såvitt avser ersättnings- gillt arbete är litet och det är ovanligt att den särskilda företrädaren har en möjlighet att etablera kontakt med och förtroende i relation till barnet i någon större utsträckning. är det den särskilda företrädaren som har möjlighet att tillvarata barnets intresse under hela rättsprocessen, utan att behöva ta hänsyn till några andra intres- sen som kan uppkomma. Utredningen föreslår att 3 § lagen (1999:997) om särskild före- trädare för barn tillförs en formulering om att en särskild företrädare ska ta tillvara barnets rätt i angelägenheter som rör verkställighet för utbetalning av skadestånd och ansökan om brottsskadeersättning. Bestämmelsen föreslås också utökas med vissa förtydliganden om vad uppdraget omfattar, nämligen att hämta barnet till förhör, att inför barnets deltagande i utredningsåtgärder tillse att barnet har den information det behöver för att känna trygghet i situationen samt informera barnet om utfallet av förundersökning och eventuell rätte- gång. För att den särskilda företrädaren ska kunna få ersättning för arbete med verkställighet av skadestånd och ansökan om brottsskade- ersättning föreslås också en rätt enligt 5 § förordningen (1999:998) om särskild företrädare för barn att ansöka om sådan ersättning sär- skilt, senast efter att dom eller beslut i målet vunnit laga kraft. Vissa frågor om ytterligare åtgärder för att stärka barns rättsliga ställning bör utredas vidare Många som arbetar med utredning av brott mot barn och stöd till barn, vittnar om att gruppen barn som upplever våld mellan närstå- ende i vissa fall kan vara osynlig i myndigheternas hantering. Sam- tidigt vet man att dessa barn har en hög risk för att själva utsättas för våld, utöver de skadeverkningar som upplevelserna av våld i sig kan medföra. För att barnen ska få ett adekvat skydd, både de som bevitt- nar och de som utsätts direkt, krävs att de myndigheter som har ansvar för att utreda och erbjuda skydd samverkar eller samarbetar med varandra. De flesta barn behöver också få prata om sina upplevelser och känna att de blir hörda. Barn har generellt en stark lojalitet mot båda sina föräldrar och andra närstående, oavsett om dessa har utövat våld. Det gör att barnen kan komma att befinna sig i en lojalitets- konflikt när våldet uppdagas och utreds. Många barn känner en stark skuld i relation till en närstående som t.ex. döms till fängelse på grund av att barnet har berättat om vad som har hänt. Dessa aspekter av barnens behov och upplevelser måste omhändertas av dem som har att utreda dessa gärningar och att arbeta med barnen. Det går att komma till rätta med en del av problemen genom ett införande av en särskild straffbestämmelse om barnfridsbrott och en utvidgning av uppdraget för särskilda företrädare. Detta är emeller- tid inte en lösning på hela problembilden. Det kan behövas åtgärder utöver dessa för att ge utsatta barn den hjälp och det stöd de har behov av med anledning av våld från och mellan närstående. Utred- ningen menar att en ny form av ombud för barn skulle behöva utredas särskilt. Någon utomstående aktör kan behöva kunna träda in om barnets vårdnadshavare av olika skäl saknar förmåga att uppfylla sina plikter som barnets ställföreträdare, utöver de befogenheter som till- kommer den sociala barnavården med stöd av tvångslagstiftning. Föräldrar som själva har utsatts för våld eller andra brott kan ha en nedsatt förmåga att omhänderta barnens behov av stöd och hjälp. Det är inte heller ovanligt att det utöver våld kan förekomma andra problem i en familj, t.ex. missbruk eller psykisk ohälsa. Barn som har bevittnat, eller för den delen utsatts för brott, kan ha ett särskilt behov av att någon utomstående tar omhand deras intressen. Det kan exempelvis handla om att se till att barns behov av insatser i samband med trauma tillgodoses. Även i samband med infekterade vårdnads- tvister kan det möjligen finnas ett behov av att någon utomstående kan träda in för att tillvarata barnets intressen, liknande de ställföre- trädare som förordnas i LVU-mål. En annan fråga som behöver utredas vidare är barnahusens verk- samhet. Barnahusen finns på ett trettiotal platser i landet.