sou · H7B358 · 2019-12-18 00:00:00 — I ut- redningens direktiv ingår att utreda om de enskilda arkivens hanter- ing av personuppgifter kräver ytterligare författningsstöd – utöver den möjlighet som regeringen, eller den myndighet regeringen be- stämmer, har att meddela föreskrifter eller besluta i enskilda fall. Problemställningen har sin grund i att en uppgift av allmänt intresse utgör rättslig grund för behandling av personuppgifter endast om uppgiften är fastställd i enlighet med unionsrätten eller den natio- nella rätten. En förutsättning för att sådana föreskrifter ska få medde- las eller beslut ska få fattas är att den personuppgiftsansvariges, dvs. de enskilda arkivinstitutionernas och arkivbildarnas, arkivverksam- het är av allmänt intresse i EU:s dataskyddsförordnings mening. 2017/18:105, s. 111. Reglering av enskilda arkivsektorn som ska avses med en uppgift av allmänt intresse eller arkivändamål av allmänt intresse kan inte definieras i svensk rätt. Som nämnts ovan är det en fråga för rättstillämpningen vad som ska avses med arkiv- ändamål av allmänt intresse. Utredningens bedömning är att en generell reglering av person- uppgiftsbehandling i enskilda arkiv och deras verksamhet inte är möjlig. De enskilda arkiven utgör ingen homogen grupp. Det gör det svårt att avgöra vilka gemensamma drag i deras respektive verksam- heter som skulle kunna ligga till grund för en reglering i svensk rätt utan att det strider mot EU:s dataskyddsförordning. har lämnat synpunkten att inte borde inte hasta med föreskrifter, förordningar eller lagtexter på detta område. För- bundet menar vidare att borde, som i flera andra länder, ge sig till tåls och vänta på att den grupp inom EU som särskilt arbetar med tolkningen av artikel 89 kommer med en vägledning. De even- tuella vägledningar som utarbetas utgör inget direkt rättsligt stöd utan kan endast fungera som råd. Utredningen anser emellertid att det går att identifiera vissa enskilda arkivinstitutioner vars arkivverk- samhet är av allmänt intresse – utan att införa en definition av all- mänt intresse i lagstiftningen. Reglering av vissa enskilda arkivinstitutioner i arkivlagen De statsbidrag som redogjorts för i kapitel 10 regleras i tre förord- ningar varav det framgår vilka syften eller ändamål respektive bidrag ska stödja. Enligt förordningen om fördelning av vissa statsbidrag till regional kulturverksamhet är ändamålet med bidraget att bidra till att de nationella kulturpolitiska målen uppnås samt ge ökade möjligheter till regionala prioriteringar och variationer. Vidare är en- ligt förordningen om statsbidrag till regional kulturverksamhet syf- tet med det bidraget att främja regional arkivverksamhet och att bättre integrera arkivområdet i den regionala kulturpolitiken. Enligt riktlinjer prioriteras nationella, enskilda arkivinstitu- tioner och dito arkivföreningar samt organisationer eller institu- tioner av nationell karaktär och räckvidd som på ett betydande sätt främjar arkivforskning vid bidragsbeviljande i enlighet med förord- ningen om statsbidrag till enskilda arkiv. Samtliga nämnda ändamål avser verksamheter som är av ett brett allmänt intresse. Reglering av enskilda arkivsektorn jas inte för verksamhet där en enskild sak gynnas eller för verksam- het som tillgodoser ett enskilt intresse. Enligt utredningens mening får den verksamhet som de bidragstagande arkiven bedriver anses vara i linje med vad som sägs i EU:s dataskyddsförordning och dess skäl för vad som kan anses vara av allmänt intresse. Utredningens bedömning är således att man därmed bör kunna slå fast att de enskilda arkivinstitutioner som beviljas statsbidrag en- ligt dessa förordningar faktiskt bedriver en sådan arkivverksamhet som är av allmänt intresse. har i sin skrivelse till utredningen gett uttryck för en liknande lösning. Utredningen föreslår också att den nya arkivlagen ska tillämpas på de arkivinstitutioner som erhåller ett statligt verksamhetsbidrag i enlighet med ovan nämnda förordningar. Sådana arkivinstitutioner ska se till att arkiven bevaras, struktureras och förvaltas för att till- godose rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av inform- ation för rättskipningen och förvaltningen, forskningens behov, och tillgången till kulturarvet. Uppgifterna ska lämnas till ett nationellt arkivinformationssystem, dvs. till den centrala databasen hos . Sammantaget är utredningens bedömning att den rättsliga grun- den för dessa arkivinstitutioners personuppgiftsbehandling kan an- ses fastställd enligt svensk rätt och att den rättsliga grunden över- ensstämmer med bestämmelserna i dataskyddsförordning. Dessa institutioners verksamhet behöver därför inte prövas av Riks- arkivet i enlighet med de föreslagna föreskrifterna. De enskilda arkivinstitutioner och arkivverksamheter som inte omfattas av arkivlagens bestämmelser Utredningens bedömning är att föreskriftsrätt, som dock ännu inte tagits i bruk, ska tillämpas på övriga enskilda arkiv- institutioner och andra enskilda arkivverksamheter samt att ansök- ningsförfarandet ska införas och behållas i vart fall tills vidare. Modellen har ännu inte beslutats men bör prövas. har upp- gett att man i sina allmänna råd till föreskrifterna kommer att peka ut ett antal av föreskrifter som egentligen bara gäller för de statliga myndigheternas arkivhantering, men som de personupp- giftsansvariga bör tillämpa för att uppfylla nödvändiga skyddsåtgär- der för behandlingen av personuppgifter för arkivändamål av allmänt Reglering av enskilda arkivsektorn har gjort bedömningen att det rör sig om högst ett hundratal enskilda arkivinstitutioner som kommer att omfattas av bestämmelserna. menar också att man, förutom de positiva praktiska konsekvenserna för hanteringen av arkiven, kan anta att processen kommer att uppfattas som en kvalitetsmärkning. Om en arkivinstitution av någon anledning inte längre får ett verksamhetsbidrag på det sätt som beskrivits, finns möjligheten för den institutionen att vända sig till med en ansökan om prövning av om dess verksamhet är av allmänt intresse. Utredningen är medveten om att hela bidragssystemet kan komma att förändras. Enligt utredningens mening är det dock inte möjligt att ta hänsyn till en sådan eventuell framtida förändring. Om bidragssystemet ändras bör även bestämmelserna om de enskilda arkivens person- uppgiftsbehandling ses över. Institutioner och föreningar med anknytning till arkivverksam- het som får bidrag enligt förordningen om statsbidrag till enskilda arkiv, men som inte själva förvarar arkiv, omfattas inte av den nya arkivlagen, jfr ovan. Personuppgiftsbehandling hos dessa organisa- tioner kan i stället grundas på någon annan rättslig grund i artikel 6.1 EU:s dataskyddsförordning, exempelvis samtycke, nödvändig be- handling för fullgörande av ett avtal eller nödvändig behandling efter en intresseavvägning. Det kan vidare nämnas att ett privaträttsligt organ, exempelvis en enskild arkivinstitution, kan ha möjlighet att behandla personupp- gifter för något annat ändamål än arkivändamål av allmänt intresse. Av exempelvis skäl 159, 160 och 162 framgår att personuppgifter kan behandlas för vetenskapliga forskningsändamål, för historiska forskningsändamål och för statistiska ändamål. Innebörden av re- spektive begrepp får även de lämnas till rättstillämpningen att ut- veckla. Enligt uppgift till utredningen avser bl.a. organisationer inom släktforskningsområdet att hänvisa till något av dessa ändamål för sina respektive personuppgiftsbehandlingar. Det ingår dock inte i utredningens uppdrag att närmare utreda lagstiftningen på området. Oavsett vilket ändamål som läggs till grund för behandlingen är det alltid den som bildar eller samlar in ett arkiv, dvs. den personupp- giftsansvarige, som ansvarar för och ska kunna visa att, behandlingen är laglig i enlighet med bestämmelserna i dataskyddsförordning. Reglering av enskilda arkivsektorn 11.7.3Överlämnande av allmänna handlingar från enskilt organ Bedömning: Bestämmelserna i 2 kap. 14 § första stycket 3 tryck- frihetsförordningen bör inte ändras. Allmänna handlingar som överlämnas eller återlämnas för arkivering kan rimligen inte upp- höra att vara allmänna. Enligt kommittédirektiven kan regleringen i 2 kap. 11 § första stycket 361 tryckfrihetsordningen, TF, ”innebära att handlingarna vid överlämnandet till upphör att vara allmänna. Det kan också gälla överlämnande av handlingar från organ som anges i bilagan till offentlighets- och sekretesslagen.” Analysen av bestämmelserna visar att det inte finns någon ut- trycklig reglering i TF som tillförsäkrar att en handling som förvaras hos enskild och som är allmän behåller sin karaktär av allmän hand- ling även efter att den enligt 7 § lagen (2015:602) om överlämnande av allmänna handlingar för förvaring eller överlämnats enligt 11 § arkivlagen (1990:782). Detta ger intryck av att en sådan ordning har varit förutsatt. kan konstateras att det inte någonstans i förarbetena till lagen om överlämnande av allmänna handlingar för förvaring förs en diskussion om att handlingarnas status skulle kunna ändras när de återlämnats i enlighet med 7 § den lagen. San- nolikt har möjligheten, eller risken, för en sådan konsekvens inte ens föresvävat lagstiftaren. I andra liknande lagstiftningsärenden har man betonat vikten av att handlingarna förblir allmänna. Ordvalet ”återlämna” tyder också på att förvaringen hos det enskilda organet ska anses tillfällig. Enligt direktiven ska utredaren utreda och lämna de författnings- förslag som bedöms nödvändiga för att tillförsäkra att allmän hand- ling som förvarats hos enskild är allmän även efter att den lämnats till ett allmänt arkiv. Utredningen har övervägt en redaktionell justering av 2 kap. 14 § första stycket 3 TF för att förtydliga syftet med och förenkla tillämpningen av bestämmelserna. Innan man genomför en ändring, även om det är en smärre sådan, av en grundlag bör man noga be- tänka nyttan därav. 61Nuvarande 2 kap. 14 § första stycket 3 TF. Reglering av enskilda arkivsektorn Vid tillkomsten av bestämmelsen i TF om bibliotekens och arki- vens samlingar var det nu rådande förhållandet att enskilda organ övertar en myndighets verksamhet oförutsedd. Såtillvida kan orda- lydelsen framstå som något otydlig. En tolkning av formuleringen utan hänsynstagande till den förändrade samhällsstrukturen skulle således kunna få en oavsiktlig konsekvens. Vid tillämpning av bestämmelsen bör man dock ta hänsyn till att bestämmelserna i , som förutsättning för undantag från offentlig- hetsprincipen, anger att handlingarna tillförts arkivet uteslutande för några särskilt angivna ändamål, dvs. för förvaring och vård eller forsk- nings- och studieändamål. Ändamålet med bestämmelserna om över- lämnande och återlämnande av arkivhandlingar torde inte vara att ar- kivmyndigheten uteslutande ska förvara, vårda eller tillhandahålla handlingarna för forsknings- och studieändamål. De handlingar som överlämnas eller återlämnas av ett enskilt organ kan inte anses till- förda arkivet uteslutande för de angivna ändamålen, utan även för att handlingarna alltjämt ska kunna tillhandahållas i enlighet med offentlighetsprincipen. Utredningen bedömer alltså att bestämmel- sen i 2 kap. 14 § första stycket 3 TF inte rimligen kan innebära att allmänna handlingar som överlämnas eller återlämnas för arkivering upphör att vara allmänna. Utredningen har därför kommit fram till att TF inte bör ändras i detta avseende. 12Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv Enligt direktiven är arkivmaterial med koppling till de nationella minoriteternas immateriella kulturarv av stor betydelse för arbetet med att stärka de nationella minoriteternas kultur och språk. De förslag och beslutsunderlag som utredningen redovisar ska belysas, där så är relevant, utifrån konsekvenserna för de nationella minori- teterna. I detta kapitel behandlas därför situationen vad gäller urfol- ket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv. Till de nationella minoriteterna i räknas urfolket samerna samt judar, romer, sverigefinnar, och tornedalingar. Frågan om urfolket samernas och de övriga nationella minori- teternas arkiv berör utredningens uppdrag i två delar. I de fall då arkiv- material som belyser dessa grupper ingår som allmänna handlingar i statliga, regionala och kommunala arkiv omfattas de av den nu- varande arkivlagstiftningen. I andra fall handlar det om arkivbestånd som är resultatet av privata initiativ, ofta inom respektive grupp, att samla enskilda arkivbestånd. Då omfattas verksamheten i stället av de generella överväganden som görs om hanteringen av enskilda arkiv. Den fråga utredningen behöver ta ställning till är om urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv därutöver ska hanteras och regleras i särskild ordning. Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv Samernas, judarnas, romernas, sverigefinnarnas och tornedalingarnas närvaro i kan spåras långt bak i historien.1 fastställde 1977 att samerna är ett urfolk som har folk- rättsliga krav på en kulturell särbehandling i . anges även i regeringsformen att det samiska folkets möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv ska främjas. Samerna är också i lagens mening en nationell minoritet i för vilka särskilda bestämmelser gäller bl.a. beträffande språk och kultur.2 beslutade att skulle ansluta sig till ramkonvention om skydd för nationella mino- riteter (SÖ 2000:2) och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (SÖ 2000:3).3 Varje land utser självt sina nationella minoriteter och minoritetsspråk.4 Nationella minoriteter omgärdas av ett flertal författningar, språklagen (2009:600), lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk och förordningen (2009:1299) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Från infördes även nya bestämmelser i skollagen (2010:800) och socialtjänstlagen (2001:453). Minoritetspolitiken inrättades även som ett eget politikområde i samband med att ratificerade ramkonventionen och språk- stadgan. ska säkerställa efterlevnaden av de nationella mino- riteternas rättigheter. För att stärka den lagstiftning som reglerar de nationella minoriteternas rättigheter har regeringen beslutat propo- sitionen En stärkt minoritetspolitik.5 trädde änd- ringar i lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk i kraft. och Isof fick i sina regleringsbrev 2018 i uppdrag att se över behovet av insatser för att samla in, bevara och vetenskapligt bearbeta arkivmaterial med koppling till urfolket samerna och de samiska språken. Uppdraget skulle genomföras efter samråd med samiska organisationer. I uppdraget ingick även att se över om det 1En stärkt minoritetspolitik (prop. 2017/18:199). 2Webbplatsen för regeringen . Enligt webbplats ser Same- tingets styrelse en fara i att begreppet nationell minoritet används som ett sätt att undvika samernas urfolksstatus. 3Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000: KU6, rskr. 1999/2000:69). 5En stärkt minoritetspolitik (prop. 2017/18:199). Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv behövs ett förtydligande av det statliga ansvaret för samiskt kulturarv. Regeringen konstaterar i propositionen Kulturarvspolitik att det inte finns någon statlig myndighet som har ett samlat utpekat ansvar för insamling, bevarande och bearbetning av arkivmaterial med kopp- ling till urfolket samerna.6 Isof föreslår att regeringen ska förtydliga det statliga ansvaret för samiskt kulturarv genom att ge resurser för att bygga upp en arkivkompetens vid myndig- heten. Vidare föreslås att regeringen ger stöd till kulturarvsmyn- digheter för att kunna digitalisera arkivmaterial med koppling till urfolket samerna och de samiska språken samt att regeringen ger i uppdrag att skapa ett nätverk för att stödja samiska före- ningar, organisationer och institutioner att utveckla kompetens och medvetenhet kring arkivering av samiskt kulturarv. För detta bör även resurser tilldelas. Från och det samiska civilsamhället lämnades förslaget att regeringen ska ge i uppgift att samla in, bevara, veten- skapligt bearbeta samt sprida kunskap och material om det samiska språket samt samiska dialekter, folkminnen, folkmusik och namn i . Detta bör framgå av instruktion. Vidare före- slås att regeringen ger i uppdrag att föreslå hur det stat- liga ansvaret för samiska kulturarv i regi kan organiseras och finansieras.7 ett förslag till en nationell biblioteksstrategi där en av sex strategiska reformer hand- lar om att stärka biblioteken för urfolket samerna och för de natio- nella minoriteterna. Judiska , bibliotek, Nordkalottbiblioteket samt samernas bibliotek genom föreslås få i uppdrag att utveckla nationella resursbibliotek för respek- tive språkgrupp och för landets kommuner. För det nationella mino- ritetsspråket chib föreslås att ytterligare utredning görs om förutsättningarna för att skapa ett resursbibliotek.8 2016/17:116, s. 7Sametinget och och folkminnen. Ansvar för samiskt kulturarv. Sex strategiska reformer för att stärka bibliotek. Bilaga till Demokratins skattkammare. Förslag till en nationell biblioteksstrategi. Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv 12.3Förvaltningsområden med särskilt ansvar för minoriteter Medborgare inom särskilda förvaltningsområden har rätt att kunna använda meänkieli, finska eller samiska i både skriftlig och muntlig kontakt med förvaltningsmyndigheter och domstolar. Enligt för- ordningen (2009:1299) om nationella minoriteter och minoritets- språk är kommunerna skyldiga att kartlägga behov av åtgärder till stöd för finska, meänkieli och samiska. Arbetet ska kommunerna och minoriteterna genomföra tillsammans. Utifrån kartläggningar bestäms vilka insatser som ska prioriteras och bekostas av stats- bidrag. Kommuner som ingår i förvaltningsområden beviljas stats- bidrag som baseras på invånarantalet.9 Det finns inga förvaltnings- kommuner för de nationella minoriteterna judar och romer. Från ingår 99 kommuner och 15 regioner i förvaltningsområden. Berörda kommuner och regioner är skyldiga att anta mål och riktlinjer för det minoritetspolitiska arbetet. Same- tinget och i ansvarar för uppföljningen av lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk, ansvarar för samer och i för judar, romer sverigefinnar och tornedalingar. De två myndigheterna är också ansvariga för kunskapshöjande insatser. Minoritetsgrup- perna ska synliggöras och beslutsfattare, tjänstemän och allmänheten ska känna till deras rättigheter.10 Under utredningens dialoger är det i huvudsak tre problembilder som lyfts fram. Det handlar för det första om huruvida arkivmaterial som belyser minoriteter borde sorteras fram i de offentliga arkiven och samordnas. För det andra handlar det om behovet av ett samlat myndighetsansvar för samiska arkiv. För det tredje handlar det om svårigheten för respektive grupp att få överblick över enskilt arkiv- material och om ekonomiska och andra praktiska begränsningar som föreligger för privata initiativ inom respektive grupp att organisera och genomföra en arkivbildning. 10Webbplatsen för SKL . Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv 12.4.1Ett ökat ansvar för samiska arkiv är förvaltningsmyndighet för samisk kultur men trots det förvaltas samisk kultur, samiskt kulturarv och samiska kultur- miljöer i praktiken av flera andra myndigheter. önskar få det samlade förvaltningsansvaret för samiska arkivbestånd.11 framhåller att det är viktigt att arkivmaterialet finns tillgängligt nära de platser där det skapats. Samiskt arkivmaterial från bör t.ex. kunna förvaras hos en arkivinstitution i , i stället för att föras till ett gemensamt fysiskt arkiv någon annan- stans i landet. Isof påpekar att material som speglar samiska för- hållanden – språk, kultur, traditioner m.m. – även rymmer skild- ringar av hur olika grupper har levt sida vid sida i samexistens . Det är alltså inte alltid lätt att skilja ut det specifikt samiska. Vid utredningens regionala dialog i framfördes för- slaget att det borde finnas ett centrum för de nationella minoritets- språken i . Någon uppdelning av t.ex. sydsamer och nord- samer görs inte av och ett samiskt arkiv kan vara ett exempel på en tematisk indelning av arkivsektorn.12 Vid utredningens dialoger med företrädare för de nationella mino- riteterna har det framförts synpunkter om framför allt två typer av problem: dels svårigheten att få en bra överblick över befintliga arkiv med koppling till respektive minoritetsgrupp, dels avsaknaden av en trygg finansiering. Problemet med bristande överblick är dock inte liktydigt med önskemål om att allt arkivmaterial ska samlas på ett ställe. Finansieringsproblemet avser främst en generell problematik för enskilda arkiv, dvs. att de befintliga statliga bidragen till den enskilda arkivsektorn utgår från för låga belopp, vilket motverkar långsiktighet. Svenska Tornedalingars Riksförbund-Tornionlaaksalaiset (STR-T) betonar särskilt behovet av en nationell inventering av arkiv som handhar material om tornedalingar. är arkiven utspridda bland enskilda personer och mindre organisationer.13 Judiska Släktforsk- 11Sametinget och och folkminnen. Ansvar för samiskt kulturarv. 12Anteckningar från utredningens regionala dialog i . 13Anteckningar från utredningens dialog med STR-T . Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv ningsföreningen i pekar på sårbarheten för personarkiv som inte tas om hand och önskar att det fanns en instans med ett över- gripande ansvar att informera om var arkiv för de nationella minori- teterna är belägna.14 Sverigefinländarnas arkiv är samlokaliserat med två andra arkiv i . Arkivet efterfrågar en helhetsbild och ett register över var alla arkivbildare och arkivsamlingar finns.15 Vid utredningens dialog med den romska kulturföreningen É påtalades behovet av ett romskt arkiv. historia är också minorite- ternas historia.16 Frantzwagner Sällskapet är en ideell organisation som bedriver och stöttar forskning om romer och resandefolk. Sällskapet drivs med små bidrag och det är önskvärt med en nationell organisation som har en god överblick och kontakter med organisa- tioner som kan informera om arkivens lokalisering och om vad som finns i de olika arkiven.17 12.5Arkivsituationen för urfolket samerna Redogörelserna i det här avsnittet bygger på information, synpunk- ter, skrivelser, betänkanden, propositioner och förslag som lämnats av företrädare för urfolket samerna och de övriga nationella minori- teterna. Arkivmaterial om urfolket samerna finns på många olika myndigheter och institutioner. Mindre vanligt är arkivbestånd som skapats på initiativ av personer som själva är samer eller av samiska organisationer eller institutioner. 12.5.1Arkiv om urfolket samerna Arkivmaterial om samiskt språk, namn, traditioner, vardagsliv etc. finns utspridda på många olika arkivinstitutioner i . De största arkivsamlingarna finns på i och vid Isof i och i . Arkiv om samer finns också bl.a. på , , Kungl. , , i , 14Anteckningar från utredningens dialog med i den 15Anteckningar från utredningens dialog med Sverigefinländarnas arkiv . 16Anteckningar från utredningens dialog med É . 17Anteckningar från utredningens dialog med Frantzwagner Sällskapet . Urfolket samernas och de övriga nationella minoriteternas arkiv , och kommunbiblio- teket i . Det arkivmaterial som förvaras på dessa institu- tioner är nästan uteslutande sammanställt av andra än av samerna själva. Ett exempel är de handlingar som finns hos . Dessa har i många fall upprättats i samband med myndighetsutövande. Exempel på sådana arkiv är de olika lappfogdearkiven från Norr- bottens, och . Det finns också arkiv från olika statliga utredningar rörande samiska förhållanden. Mycket material om samisk kultur har även samlats in av olika museer. Det mest omfattande dokumentationsarbetet är de så kallade lappmarksundersökningarna som genomfördes av fram till början av 1970-talet.18 12.5.2Arkiv av urfolket samerna