sou · H7B366 · 2019-12-18 00:00:00 — Det har inte inrät- tats några särskilda myndigheter för att genomföra ramdirektivet.242 Den federala regeringen är ansvarig myndighet på nationell nivå, och miljö- och turismministeriet (Bundesministerium für Nachhaltig- keit und Tourismus) är ansvarigt ministerium. Ministeriet består av sju sektioner, varav en sektion är för vattenförvaltning (Sektion IV Wasserwirtschaft). Sektionen är ansvarig för budgeten för vatten- frågor och består av ett antal avdelningar.243 Ministeriet är ansvarigt för att ta fram och genomföra avrinningsdistriktsplanerna (Flussge- bietspläne) och för samordningen inom de internationella avrin- Den federala vattenförvaltningsmyndigheten (Bundesamt für Wasser- wirtschaft, BAW) ska ge stöd till ministeriet när det gäller nationell och internationell vattenförvaltning. I detta sammanhang tar BAW 2415 § Wasserrechtsgesetz 1959, Fassung vom 26.06.2018. 242Bundesministerium für Nachhaltigkeit und Tourismus, e-brev . 243Sektionen består av följande avdelningar: Wasserlegistik und Wasserökonomie; Wasser- rechtlicher Vollzug; Nationale und internationale Wasserwirtschaft; Wasserhaushalt; Anlagen- bezogene Wasserwirtschaft; Schutzwasserwirtschaft; Siedlungswasserwirtschaft. fram bl.a. kunskapsunderlag till lagstiftningsarbetet och strategiska beslut inom genomförandet av vattenförvaltningen. Vidare ska BAW vara ett expertstöd för delstater och kommuner i det praktiska genom- förandet av lagar och riktlinjer. BAW ger även råd till privatpersoner, organisationer, institutioner m.m. BAW arbetar på projektnivå med underlag inom jordbruk, vattenverksamheter, fiske och fiskodling inom tre temaområden: skydd av ytvatten och grundvatten, miljö- skydd samt översvämningsskydd. BAW består av tre institut på fyra olika platser med totalt knappt 60 anställda. Källa: !/vizhome/1_Governance_1/1Governance (avläst ). I finns det tre administrativa nivåer under den federala nivån: de nio delstaterna (Land), 94 områden (Bezirk) och cirka 2 100 kom- muner (Gemeinde). Viss kompetens inom vattenfrågor har delegerats till delstaterna och till deras regeringschef () vid delstatsreger- ingen (Landesregierung). Kompetenser delas därmed mellan natio- nella och regionala myndigheter. Delstatsmyndigheternas kompeten- ser handlar mer om det praktiska och operationella genomförandet av ramdirektivet för vatten. I t.ex. delstaten finns vid en avdelning för vattenförvaltning (Abteilung Wasserwirtschaft, WW). Där handläggs bl.a. frågor om planering av vattenförvaltningen, vattenskydd, skydd mot högvatten/översväm- ningar, dricksvatten och avlopp samt tillsyn. Avdelningen ger även rådgivning i vattenfrågor. ska samordna vatten- förvaltningen (wasserwirtschaftliche Koordinationsstelle) och ska som planeringsorgan (Wasserwirtschaftliches Planungsorgan) se till att bl.a. ramdirektivet för vatten, den nationella vattenförvaltnings- planen (NGP) och översvämningsdirektivet genomförs. Tyngdpunk- ten i arbetet är att övervaka utvecklingen av vattenförvaltningen i delstaten och den strategiska planeringen för att minska övergöd- ningen i vatten, för att använda vattenkraft på miljömässigt bra ställen, för att minska översvämningsrisken och för att anpassa del- staten till klimatförändringarna. Planeringsorganet företräder det all- männa i bl.a. vattenrättsförfaranden. Samordningen av alla frågor som är relevanta för de tre internatio- nella avrinningsdistrikten görs genom de multilaterala vattenskydds- kommissionerna: Internationale Kommission zum (IKSD), Internationale Kommission zum des Rhein (IKSR) och Internationale Kommission zum (IKSE). Vidare finns det bilaterala gränsvattenkommissioner (Grenzgewässerkommis- sionen) som har bildats gemensamt med olika grannländer för att koordinera och stämma av olika frågor. Donaus avrinningsdistrikt utgör av yta, och utgör av hela det internationella avrin- ningsdistriktets yta. Arbetet i distriktet beskrivs närmare nedan. När det gäller genomförandet av ramdirektivets miljömål uppger det ansvariga miljö- och turismministeriet att har flera så kal- lade kvalitetsmålsförordningar. Dessa gäller för kemiska ämnen i ytvatten, ekologiska komponenter i ytvatten och för den kemiska statusen i grundvatten. Förordningarna har tagits fram av miljö- och turismministeriet.244 Avrinningsdistriktens förvaltningsplaner och åtgärdsprogram tas fram av det federala miljöministeriet i nära samarbete med del- statsregeringarna och beslutas av det federala miljöministeriet. En nationell vattenförvaltningsplan tas fram av miljöministeriet i samarbete med delstaternas vattenförvaltningsplanering. En viktig del i vattenpolitik är den planering som görs för att säkerställa en långsiktigt hållbar användning av vattenresursen. Miljö- och turismministeriet är ansvarigt för att ta fram och genom- föra avrinningsdistriktsplanerna (Flussgebietspläne) och för samord- ningen inom de internationella avrinningsdistrikten. En förvaltnings- plan (Gewässerbewirtschaftungsplan) tas fram i nära samarbete med den myndighet som är ansvarig för den regionala vattenförvalt- ningen, dvs. under ledning av delstatens regerings- chef (), och i samarbete med andra berörda aktörer, särskilt hälsoministeriet (Bundesministerium für Gesundheit und Frauen, BMGF), trafikministeriet (Bundesministerium für Verkehr, Innovation und Technologie, BMVIT) och delstaternas naturskydds- myndigheter. Genomförandet äger sedan rum på delstatsnivå eller – om det gäller mindre anläggningar – på områdesnivå (Bezirk). Utifrån en planeringsprocess i flera steg tas den nationella vatten- förvaltningsplanen (Nationale Gewässerbewirtschaftungsplan, NGP) fram. Den nationella planen utgår från indelningen i avrinningsom- råden utifrån ramdirektivet för vatten och tas fram av ministeriet i samarbete med delstaternas vattenförvaltningsplanering. Syftet är att uppnå målen inom vattenförvaltningen. Den nuvarande planen är . NGP är en överordnad ramplanering för vatten- förvaltningen och innehåller bl.a. åtgärdsprogrammet. Åtgärdspro- grammen (Maßnahmenprogramme) ska säkerställa att miljömålen i NGP kan uppnås både . De åtgärder som väljs måste genomgå en kostnadseffektivitetsprövning, dvs. i de fall som 244Bundesministerium für Nachhaltigkeit und Tourismus, e-brev . det finns flera möjliga åtgärder får endast den mest kostnadseffektiva varianten tas med i åtgärdsprogrammet. I åtgärdsprogrammen finns även åtgärder för att främja den vattenekonomiska utvecklingen, t.ex. vad gäller vattenkraften som förnybar energi. Vidare tas det bl.a. fram en nationell plan för att förvalta översvämningsrisker (Nationale Hochwasserrisikomanagementplan). Det finns ett vatteninformationssystem (Wasserinformationssystem , WISA) som är en central plattform för att få tillgång till data och information om vattenförvaltningen. Ministeriet arbetar också med information för att öka medveten- heten om vattenresursen. Vattenfrågor tas upp från en rad olika aspekter i olika projekt och insatser . Bland pro- jekten kan nämnas ungdomsplattformen Generation Blue, vatten- priset och webbsidan Wasseraktiv. Statligt stöd kan ges till åtgärder för att bland annat förbättra vattenhushållningen och för att säkra och förbättra vattnens eko- logiska funktionsförmåga. Inom det centrala miljö- och turismministeriet har vattensektionen hand om stöd inom områdena dricksvattenförsörjning, avloppsvatten, vattenekologi och högvattenskydd. Stöden lämnas enligt miljöstöds- lagen (Umweltförderungsgesetz, UFG) och lagen om stöd till vatten- byggnationer (Wasserbautenförderungsgesetz, WBFG). Statens stöd inom avloppsområdet ska möjliggöra och stödja genomförandet av åtgärder för att rena avloppsvatten och möjliggöra en vattenförsörjning till socialt acceptabla avgifter. Inom vattenekologi ges stöd till åtgärder för att uppnå målen enligt ramdirektivet. Enligt WBFG ges statligt stöd till åtgärder för att förbättra vattenhus- hållningen, skydd mot översvämningar och säkring och förbättring av vattnens ekologiska funktionsförmåga. Miljöstödet (Umweltförderung) inrättades under den första för- valtningscykeln för att påskynda genomförandet av åtgärder. Det riktades främst mot kommuner och verksamhetsutövare inom vatten- kraften. har stödet för att förbättra vattenstrukturen De möjliga totala investeringarna har uppgått till . –2014 togs ungefär 1 000 vandringshinder bort och på 200 vattensträckor höjdes vattenflödet så mycket att fisk åter kunde vandra. gjordes investeringar om samman- lagt , varav miljöstödet uppgick till totalt 72 miljo- ner euro. Ungefär två tredjedelar av investeringarna för att återställa fria vandringsvägar genomfördes av privata aktörer och en tredjedel av förbundsstaten, delstaterna och kommunerna. genomfördes 250 åtgärder med miljöstöd om för att förbättra vattenstrukturen. Investeringar om finansierades till av förbundsstaten, delstaterna och kommunerna. avsattes till miljöstödet. Vidare kan bland annat nämnas att stöd ges till jordbrukare genom jordbrukets miljöprogram (Österreichisches Agrarumweltprogramm, ÖPUL) som på frivillig väg genomför åtgärder för att förbättra vatten- kvaliteten.245 har i sin femte genomföranderapport beskrivit läget i genomförandet av ramdirektivet för vatten baserat på kom- missionens bedömning av den andra cykelns förvaltningsplaner för avrinningsdistrikten. I rapporten lämnar kommissionen olika rekom- mendationer till de olika länderna.246 På grundval av resultaten från den andra omgången förvalt- ningsplaner för avrinningsdistrikt uppmanas särskilt att vidta följande åtgärder: –Se till att den tredje omgången förvaltningsplanerna för avrinnings- distrikt antas . –Säkerställa kontinuitet, ändamålsenlighet och tillräcklig finansie- ring i genomförandet av de åtgärder som krävs för att uppnå vattendirektivets mål. Man bör särskilt satsa på åtgärder som minskar den betydande hydromorfologiska påverkan. 245Ministerium für ein lebenswertes Österreich (2015): 2. nationaler Gewässerbewirtschaftungs- plan für die nachhaltige Bewirtschaftung unserer Gewässer. 246Europeiska kommissionen (2019): Rapport från kommissionen till och rådet om genomförandet av vattendirektivet (2000/60/EG) och översvämningsdirektivet (2007/60/EG). den 26.2.2019, COM(2019) 95 final. –Ta itu med kemiska föroreningar på ett ambitiöst och pragma- tiskt sätt, och inte endast samla in information. –Se till att artikel 9 om kostnadstäckning genomförs på lämpligt sätt, bl.a. beräkning och internalisering av miljö- och resurskost- naderna. Miljö- och turismministeriet har till utredningen betonat att det inte har inrättats några särskilda myndigheter i för att genom- föra ramdirektivet. Miljö- och turismministern är behörig myndig- het för alla tre avrinningsdistrikt – , och . Ministe- riet är också ansvarigt för att ta fram förvaltningsplaner och åt- gärdsprogram. Från ministeriet betonas att det görs i nära samarbete med delstaterna. Det slutliga beslutet fattas av miljö- och turism- ministern. Ministeriet menar att i allmänhet fungerar vattenförvaltningen bra. Man pekar särskilt på att samarbetet mellan lagstiftaren på den centrala förbundsnivån och delstaterna – som i regel är ansvariga för genomförandet – är mestadels bra. Det har inte genomförts någon utvärdering av vattenförvaltningen . Däremot fungerar finansieringen av ekologiska åtgärder i vatten- drag mindre bra . Orsaken till detta är att det enligt ministeriet finns för lite budgetmedel till förfogande. Genomförandet styrs delvis genom förordningar. Som exempel nämner ministeriet Handlingsprogrammet för nitrat och delstater- nas olika saneringsförordningar för att återställa fria vandringsvägar för fisk. I de fall som genomförandet inte styrs genom förordningar så sker det genom enskilda åtgärder (Umsetzung in Einzelverfahren). Som exempel nämns att man försöker ingå överenskommelser med fastighetsägare för att göra morfologiska åtgärder. Från ministeriet betonas att principen om att förorenaren betalar genomförs genom att miljö- och resurskostnader är direkt inter- naliserade i kostnader för produktionsprocesser. Därutöver finns det finansiella stimulansåtgärder. Som exempel anger ministeriet miljöstödslagen (Umweltförderungsgesetz) som reglerar stöd till investeringsåtgärder för att förbättra det morfologiska tillståndet och för att främja återskapandet av fria vandringsvägar. ges till kommuner och vattenkraftverk. Dessa bidrag finansieras genom skatter. Åtgärder i miljöer för till exempel avlopp och dagvatten finansieras genom avgifter, men även där kan enligt mini- steriet bidrag lämnas genom miljöstödslagen.247 Den nederländska vattenförvaltningen har en mycket lång historia. ligger vid , och det finns flera stora floder, ett mycket stort antal kanaler och den skapade . Landet ligger till stor del under havsytan. Hälften av ytan utgörs av invallade områden som har torrlagts med hjälp av pumpar och slussar. delas in i fyra avrinningsdistrikt, vilka alla ingår i internationella avrinningsdistrikt – Ems, , och Schelde. Distrikten delas med , , , och . Utredningen har inhämtat vilka erfarenheter som finns av hur vattenförvaltningen enligt EU:s ramdirektiv fungerar i Neder- länderna. Den centrala myndigheten () har till- sammans med ministeriet redovisat sina erfarenheter för Neder- ländernas del.249 För att uppnå målen i ramdirektivet för vatten förändrades den neder- ländska vattenlagstiftningen 2009 i och med att åtta tidigare lagar sammanfördes till en ny vattenlag (waterwet). 247Bundesministerium für Nachhaltigkeit und Tourismus, e-brev . 248Avsnittet bygger på /topics/water-management (avläst ), /english/index.aspx (avläst ), (avläst ), /onderwerpen/wetgeving-beleid/waterwet/ (avläst ), /topics/delta-programme/introduction-to-the-delta-programme (avläst ), Water in Beeld – Voortgangsrapportage over het waterbeheer in Nederland (2010), National Water Plan 2016–2021 (2015), Assessment of Member States’ progress in the implementation of Programmes of Measures during the first planning cycle of the Water Framework Directive. (2015), Water governance in the fit for the future? (2014). 249Rijkswaterstaat Water, Transport and Environment, e-brev . ser vattnet som ett system och gör i flera fall inte någon skillnad på grundvatten och ytvatten. Syftet med den nya vattenlagen var bl.a. att förenkla tillståndsgivningen. Vidare finns en vattenförordning (water- besluit) som bland annat reglerar planeringen inom vattenområdet. ansvarar för arbetet med att förhindra över- svämningar, att se till att det finns tillräckligt med grundvatten och ytvatten samt arbetet med vattenkvaliteten. ut- går från de fyra avrinningsdistrikten, och behörig myndighet är mini- steriet för infrastruktur och vattenförvaltning. är i första hand en direkt uppgift för den nationella myndigheten – Ministeriet för infrastruktur och vattenförvaltning och Rijkswater- staat (RWS) – och de 21 vattenstyrelserna. Även provinser och kom- muner har dock uppgifter som är nära knutna till vattenförvalt- ningen, och de bidrar därmed till att genomföra ramdirektivet för vatten i . Vattenlagen föreskriver vilket ansvar som de olika statliga myndigheterna har inom vattenförvaltningen. I den nationella planen betonas att vattenförvaltning är ett gemensamt ansvar för både central statsförvaltning, provinser, kommuner och regionala vattenstyrelser och att samarbete är en nödvändig förut- sättning för en effektiv verksamhet. Uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan olika myndigheter på central, regional och lokal nivå kan sammanfattas på följande sätt: •Den nationella myndigheten ansvarar för kontakterna med EU- kommissionen och har hand om förvaltningen av de statliga vatt- nen (större vattendrag och sjöar samt kustvatten). Den nationella myndigheten är även ansvarig för den övergripande processen och att upprätta förvaltningsplaner, allmänna åtgärder som exem- pelvis är relaterade till jordbruk och tillståndsprocesser samt systemåtgärder i statliga vatten. Den nationella myndigheten är ansvarig för miljömålen enligt ramdirektivets artikel 4.1 och som vattenförvaltare även för artiklarna 4.3 (konstgjorda eller kraftigt modifierade vatten) och 4.4 (tidsfrister) i de statliga vattnen. •Vattenstyrelserna är regionala vattenmyndigheter. När det gäller miljömål lämnar de förslag enligt artikel 4.3 och 4.4 för de regio- nala vattenförekomsterna och vidtar de flesta åtgärder (hydro- morfologi, kompletterande åtgärder inom jordbruket, avlopps- rening etc.). •Provinserna ska godkänna miljömålen för de regionala vatten- förekomsterna och har ansvar för grundvattenfrågor. •Kommunerna har en relativt liten roll.250 Ramen för all vattenförvaltning tas enligt RWS fram i samarbete mel- lan regionala och centrala myndigheter. På nationell nivå finns det en styrgrupp för vatten (Stuurgroep Water, SG) där ministern är ordförande som bidrar till att organisera vatten- förvaltningsarbetet. Styrgruppen för vatten spelar en central roll i både den nationella och den regionala processen samt för organi- sationen av vattenförvaltningen i . Ett flertal s.k. proto- koll har tagits fram och godkänts av styrgruppen för vatten. Det handlar om nationella produkter som är baserade på EU-vägled- ningar för övervakning, kartläggning och analys som rapportering m.m. 250Rijkswaterstaat Water, Transport and Environment, e-brev . På nationell nivå finns ett programteam för vatten (Programm- team Water, PT) och det så kallade klustret för övervakning, rappor- tering och utvärdering (Cluster Monitoring, Rapportage en Evaluatie, cMRE). PT ska förbereda styrgruppens möten. På regional nivå finns möten för dels regionala myndigheter (Regio- naal Bestuurlijk Overleg, RBO)251 och för regionala tjänstemän (Regionaal Ambtelijk Overleg, ).252 Dessa möten görs per avrin- ningsdistrikt. Dessutom finns regionala arbetsgrupper. Det sker en avstämning mellan nationell och regional nivå genom dels en grupp som heter Koordinerade avrinningsområden i (Coördi- natie Stroomgebieden Nederland, CSN), dels ett möte för ordföran- dena i RAO.253 Regeringen ansvarar för den nationella vattenpolitiken och de natio- nella åtgärderna. Regeringen har också ansvar för översvämning- skyddet avseende det primära högvattenskyddet vid havet och de större floderna, dvs. I är ministeriet för infrastruktur och vattenförvaltning (en Waterstaat) behörig myndighet. Ministeriet arbetar bl.a. med att skapa ett effektivt nätverk av vattenvägar och en effektiv vatten- förvaltning för att skydda mot översvämningar och för att förbättra vattnets kvalitet. På nationell nivå finns det en styrgrupp för vatten (Stuurgroep Water, SG) där ministern är ordförande som bidrar till att organisera vattenförvaltningsarbetet. –ministeriet för infrastruktur och vattenförvaltning –ministeriet för jordbruk, natur och livsmedelskvalitet –paraplyorganisationer för provinser, kommuner, vattenstyrelser och dricksvattenföretag 251Ett exempel är RBO för västra . Se /onderwerpen/wetgeving- beleid/kaderrichtlijn-water/uitvoering/rijn-west/organisatie/rbo-regionaal/ (avläst ). 252Ett exempel är för västra . Se /onderwerpen/wetgeving- beleid/kaderrichtlijn-water/uitvoering/rijn-west/organisatie/rao-regionaal/ (avläst ). 253Werkprogramma, Tijdschema en Belangrijke waterbeheerkwesties voor de stroomgebied- beheerplannen 2022 – 2027 Kaderrichtlijn Water. –representanter för olika regionala organisationer som kommer in i arbetet enligt ramdirektivet.254 Den centrala myndigheten () är en verkställande myndighet inom ministeriet för infrastruktur och vattenförvaltning med uppgift att stödja säkerhet, mobilitet och livskvalitet. RWS har sju regionala enheter. RWS ansvarar för förvaltningen av de viktigare vattnen, som havet och de större floderna. RWS ska bl.a. se till att ansvariga statliga myndigheter underrättas vid högvatten och stormar. RWS underhåller , dammar, fördämningar och barriärer. RWS är ansvarig för utformning, konstruktion, ledning och underhåll av viktigare infrastruktur i , inklusive det centrala vägnätet, centrala vattenvägar och vattensystemen. Källa: !/vizhome/1_Governance_1/1Governance (avläst ). 254Rijkswaterstaat Water, Transport and Environment, e-brev . är indelat i tolv administrativa regioner, provinser (provincies). De tolv provinserna är ansvariga för att omsätta den natio- nella vattenpolitiken till regionala åtgärder. Provinserna har vissa opera- tiva uppgifter inom vattenförvaltningen, bl.a. vad gäller förvalt- ningen av grundvatten och markskydd. De har även reglerande och övervakande uppgifter gentemot de 21 vattenstyrelserna. ingår i fyra avrinningsdistrikt som alla är interna- . Den organisatoriska uppbyggnaden av t.ex. avrinnings- distriktet (stroomgebiedsdistrict Eems) beskrivs nedan. är indelat i 21 områden med vattenstyrelser (Water- schappen). Vattenstyrelserna är folkvalda organ som har funnits . Antalet vattenstyrelser har minskat kraftigt; från cirka 2 650 vattenstyrelser 1950 till dagens 21. De regleras genom grundlagen och lagen om vattenstyrelser (Waterschapswet). Vatten- styrelserna ansvarar för vatten som t.ex. kanaler. De tar fram för- valtningsplaner om vattenkvaliteten inom respektive område. Bland deras uppgift kan nämnas att se till att vattnet är rent, svara för avloppsrening, skydda mot översvämningar och se till att jordbruket har tillräckligt med vatten för sina behov. De samarbetar inom paraplyorganisationen van Waterschappen. Styrelserna väljs , och de kan fatta bindande beslut: Regional water authorities can make decisions that are binding for citi- zens and, for example, draw up regional water authority bye-laws with mandatory and prohibitory provisions, grant or refuse permits and levy taxes. If necessary, the regional water authority can enforce compliance with these regulations by applying administrative coercion, imposing administrative penalties, imposing administrative punishment or drawing up an official criminal report.255 255Dutch (2017): Water Governance – The Dutch Water Authority Model. Vattenstyrelserna ligger vid sidan av den egentliga stats- och kom- munförvaltningen, och gränserna för vattenstyrelsernas indelnings- områden utgår från bl.a. avrinningsområden och behovet av mark- avvattning: The 21 regional water authorities in the in 2017 are an autonomous, fully-fledged authority alongside the State and provincial and local governments. - - - The regional water authority is a govern- ment body of functional decentralised administration with its own governing body and financing structure, and it is solely concerned with the execution of tasks in the field of water governance. From a hierarchical point of view, the regional water authority has the same status as the municipality. - - - The boundaries of the regional water authorities are not just random lines on the map. These boundaries are primarily determined by factors relating to water management: catch- ment and sub-catchment basins, dyke rings, pumping and storage areas, etc. As a consequence, they do not usually correspond with municipal or provincial borders. than half of the regional water authorities have an interprovincial character.256 Vattenstyrelserna har rätt att ta ut skatt. tog vattenstyrel- serna in i skatt, vilket motsvarar cirka 8 pro- cent av den totala skattebördan i eller för en genomsnittsfamilj i villa. Vid vattenstyrelserna arbetar cirka 11 000 tjänstemän, vilket motsvarar av alla offentligt anställda i . Vattenstyrelsernas och provinsernas framtid har diskuterats i , bl.a. frågan om att minska antalet provinser och att låta vattenstyrelserna ingå i provinserna. Efter bl.a. en rapport från och olika politiska diskussioner beslutade parlamentet att behålla nuvarande organisation. På lokal nivå är de cirka 380 kommunerna (gemeenten) ansvariga för bl.a. grundvattnet i områden. Kommunerna är även ansvariga för reningen av avloppsvatten och dagvatten. Detta styrs genom vattenlagen och miljöledningslagen. 256Dutch (2017): Water Governance – The Dutch Water Authority Model.