sou · H7B323 · 2019-05-08 00:00:00 — Rätt tillämpad ger principen snarare möjligheter till samhällsekonomiska vinster genom att delaktigheten ökar och onö- diga kostnader för till exempel anpassning i efterhand och individu- ella stöd undviks. 9.3Konsekvenser för kommuner och regioner och den kommunala självstyrelsen De åtaganden som följer av är vida och gäller inte enbart staten utan omfattar hela samhället. Kommuner och regioner är viktiga aktörer i arbetet med att göra samhället tillgängligt för alla. Utredningens förslag om ansvar för styrning och uppföljning riktar sig dock i enlighet med direktiven enbart till den statliga sektorn och innebär därför i dessa avseenden inte några tillkommande kostnader för kommuner och regioner utöver de som redan följer av att ratificerat . Även kommuner och regioner kom- mer att vara viktiga aktörer i arbetet med att förbättra styrningen och uppföljning av funktionshinderspolitiken. Utredningens förslag till styrning och uppföljning syftar även till att underlätta bland an- nat kommuners och regioners arbete med . 9.4.1Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män I det nationella mål som slagit fast beaktas jämställdhet genom de allmänna principer som gäller för konventionen om rät- tigheter för personer med funktionsnedsättning. Av målet framgår också att det ska bidra till ökad jämställdhet. Det är också något som utredningen tagit som utgångspunkt vid våra förslag om hur funk- tionshinderspolitiken ska styras och följas upp. Genom att ta tillvara detta perspektiv bör förslagen leda till positiva konsekvenser och förutsättningarna för jämställdhet bedöms därför bli bättre än i dags- läget. 9.4.2Konsekvenser för barn och unga Av det nya nationella målet framgår att det ska bidra till att barn- rättsperspektivet beaktas. Det är också något som utredningen tagit som utgångspunkt i våra förslag om hur funktionshinderspolitiken ska styras och följas upp. Förslagen bedöms leda till att barn med funktionsnedsättning ges ökade förutsättningar till jämlikhet i lev- nadsvillkor och full delaktighet i samhället. 9.4.3Konsekvenser för små företags förutsättningar konstaterade i sitt remissvar angående propositionen Nationellt mål och inriktning för funktionshinderspolitiken att försla- get inte får sådan betydelse för företag att rådet yttrar sig.5 Eftersom utredningens förslag inte innebär några nya åtaganden i förhållande till den av antagna propositionen gör utredningen ingen annan bedömning än . 2016/17:188, s. 85. Utredningens förslag beräknas inte ge några konsekvenser för syssel- sättning och offentlig service i alla delar av landet samt för brottslig- heten och det brottsförebyggande arbetet. Ett mer effektivt genomförande av det nationella målet för funk- tionshinderspolitiken och bör dock enligt utred- ningens ge positiva effekter när det gäller möjligheten att nå de integra- tionspolitiska målen samt för hbtq-personer. Särskilt yttrande av experterna Vi som företräder alla i samhället som direkt eller indirekt berörs av utredningens förslag lämnar här ett särskilt yttrande. Vi menar att kommittédirektiven och den korta tiden har begrän- sat förutsättningarna för att utredningens förslag ska bli tillräckligt offensiva. Styrsystemet som utredningen fick i uppdrag att ta fram måste skapa bästa förutsättningar att implementera FN:s konven- tion om rättigheter för personer med funktionsnedsättning i med utgångspunkt från det nationella målet för funktionshinder- politiken. Vi anser att förslaget till styrning och uppföljning är alltför svagt för att rättighetsperspektiv, ökad jämlikhet och full delaktighet ska göra skillnad i människors vardag. En jämförelse kan göras med politiken för jämställdhetsintegrering, miljöstyrning och barnrätt som har fått betydligt större genomslag i samhället. Vi delar utredningens bedömning att politiken på olika nivåer måste ta ett större ansvar för ett genomslag av funktionshinderpolitiken. Vi vill särskilt lyfta fram att åtgärder som involverar politiska ledningar i arbetet, samt ökar kunskaper om konventionen, behövs för att stärka politiska verktyg för att arbeta med på ett aktivt sätt i planering, beslutsfattande, budgetarbete och uppföljning. Vi delar även tillkännagivande om att regeringen ska ta ett samlat helhetsgrepp om funktionshinderpolitiken (betänkande 2017/18:SoU5). Vi anser att det krävs en sammanhållen plan med mål och prioriteringar, förutom en utveckling av sakpolitiska områ- den. Bara då kan politiken på allvar leda till ett förverkligande av FN- konventionen så att mänskliga rättigheter tillkommer personer med funktionsnedsättning på lika villkor som gäller andra i det svenska samhället. Det gäller såväl omedelbara medborgerliga och politiska rättigheter som ekonomiska, sociala och kulturella. Mål och indikatorer för prioriterade sakområden behöver styras utanför förordningen 2001:526, integreras och samordnas med ett förstärkt genomförande av Agenda 2030 och funktionsrättskonven- tionen. Erfarenheter från sektorsmyndigheter under nationella handlingsplanen för funktionshinderpolitiken och den funktions- hinderpolitiska strategin 2011–2016 visar på nackdelarna med att myndigheterna själva i sina stuprör fått utveckla mål. I betänkandet finns förslag till hur arbetet utifrån det nationella målet och den inriktning som har lagt fast inom fyra om- råden. Vi har föreslagit att förordningen som riktar sig till alla stat- liga myndigheter ska lyfta fram tvärpolitiska verktyg för att integrera mål och inriktning i remissyttranden, förslag till föreskrifter, upp- handling och digitalisering. Detta skulle bidra till att offentliga medel används till inkludering samt att det skulle finnas bättre förutsätt- ningar för transformering av rättigheter. Vi hade velat se skarpa förslag för att koppla krav på tillgänglighet för statliga eller kommu- nala bidrag med inspiration från kultursektorn. Utredningen lämnar förslag till prioriterade områden med ett antal mycket övergripande mål för funktionshinderpolitiken. För- slag om hur olika sakpolitiska områden ska utvecklas för att göra att artiklar uppnås saknas däremot och har inte varit utredningens uppdrag. Det arbetet måste initieras av regeringen och kräver ett aktivt deltagande av funktionshinderrörelsen. Från funktionshinderrörelsens sida har vi upprepade gånger fört fram behovet av fördelning av resurser som stärker förutsättning- arna att förverkliga , men direktiven har uttryck- ligen begränsat möjligheten att lyfta fram förslag för dessa nödvän- diga förutsättningar för reformer. Styrning och uppföljning på regional och nivå måste implementeras med kraft i hela . Det får inte avgöras av att har valt att organisera samhället med ett långtgående kommunalt självstyre. Det är något som såväl vi som har påpekat. är det stora skillnader över landet med ökad ojämlikhet och försämringar för möjligheter till individuella stöd som följd. Svårig- heterna att få del av sina rättigheter har dessutom förstärkts av att det är svårt för individen att få sina rättigheter och fastslagna beslut prövade. Det blir extra tydligt på nivå. Den klyfta som finns mellan staten och kommunerna måste överbryggas för att fullt ut genomföra konventionen. Vi delar inte utredningens bild av att den kommunala uppfölj- ningen har utvecklats eller förbättrats. Den har försämrats och om- fattar nu enbart en uppföljning på strategisk nivå. I tidigare system har fler verksamheter involverats. Utöver uppgiften att följa upp politiken har det också varit ett sätt att direkt till verksamheter på- minna om konventionen. Vi menar, precis som , att uppföljningen måste vara en del av kommunernas uppdrag i att bidra till övervakningen av hur implementeras, inte en frivillig uppgift. Vi föreslår ett förtydligande av länsstyrelsernas uppdrag om arbetet i kommuner och regioner med konventionen genom att tydligt slå fast att det är det nationella målet för funktionshinderpolitiken som ska styra politiken också i kommuner och regioner. Förstärkt nationell styrning och samordning Utredningen har inget uppdrag från regeringen att lägga förslag om regeringens organisation. Men det är i regering och riksdag som det ”paradigmskifte” som markerar att funktionshinderpolitik handlar om mänskliga rättigheter måste ske. En rekommendation från FN är att ansvaret för konventionen flyttas från till det departement som ansvarar för frågor om mänskliga rättigheter. Vi uppmanar därför regeringen att i det fortsatta beredningsarbetet ta fasta på detta angelägna ”paradigmskifte” och säkerställa att alla departement äger frågorna på samma sätt som jämställdhetsintegre- ring har genomförts. Förstärkt nationell styrning kan utvecklas och formaliseras i en funktion inom regeringen där interdepartementala samarbeten sker för att förstärka samordning av politiken. En sådan funktion skulle kunna stärka genomförande av politiken med utgångspunkt från artikel 33.1 i konventionen och aktiv involvering av funktionshinder- rörelsen. I samma artikel beskrivs möjligheten att ha flera kontaktpunk- ter i regeringen. Det bör övervägas för att bidra till en tydligare styrning och uppföljning. En kontaktpunkt kan mot bakgrund av behovet av lik- värdighet över landet ha en specifik uppgift som rör genomförande i kommuner och regioner. Om regeringen tillsätter den nationella samordnaren som utred- ningen föreslår är det viktigt med ett oberoende och tydligt mandat utifrån och det nationella målet över hela landet. Resultaten av samordnarens arbete behöver tas till vara i politiken och utvärderas gemensamt med berörda parter, särskilt funktions- hinderorganisationer. Vi vill också framhålla att det är absolut nödvändigt att aktivt integrerar arbetet med funktionshinderpolitiken i genomförandet av Agenda 2030. För att lyckas med uppdrag och aktiviteter till de mål och delmål i Agenda som direkt berör funktionshinderperspektivet måste framtagande av indikatorer, samordnas med funktionshinder- politiken och indikatorer för mänskliga rättigheter. Tillämpning av universell utformning Utredningen har haft uppdraget att ta fram förslag till tillämpning av universell utformning. Vi menar att tiden inte har medgett en samska- pande process, med och den allmänna kommen- taren 2 som utgångspunkt för att ta fram förslag. En sådan process be- hövs för att förtydliga en samordnad och effektiv tillämpning av universell utformning. Vi delar utredningens bedömning om behovet av att ett skifte i samhället genom att göra rätt från början. Universell utformning skulle kunna bli en offensiv motor för politiken. Om den tillämpas som en del av fyra i inriktningen som har beslutat. Uni- versell utformning är framför allt en process för samskapande av allt nytt som tas fram. Processen kan användas som metod i genom- förandet av Agenda 2030 för att ”ingen ska lämnas utanför”. Lagar och standarder för tillgänglighet utvecklas parallellt internationell och inom EU. Det andra området av inriktningen som handlar om borttagande av befintliga hinder för tillgänglighet behöver samordnas över hela landet och kopplas till sanktioner enligt konventionen. Det tredje området som handlar om individuellt stöd, till exempel hjälpmedel, assistans osv, är en rättighet. Det fjärde området, om icke-diskrimi- nering, är också en individuell rättighet som handlar om skäliga an- passningsåtgärder i en specifik situation. Statens åtaganden och oberoende övervakning Vi välkomnar att utredningen lyfter behov av utredning kring lag- stiftning. Det är ett av statens allmänna åtaganden och handlar om hur befintliga regelverk efterlevs, förutsättningar för att utkräva rät- tigheter och om transformering av rättigheter i nya lagar och regler. En oberoende rättighet är nödvändig för att övervaka konventionen, men ska inte ta på sig statens uppgift. 1982/83: SoU27 om handlingsprogram i handikappfrågor. 1997/98: SoU24 Nationell handlingsplan för äldrepolitiken. 2008/09: SfU1 Utgiftsområdena 10, 11 och 12 inom socialförsäk- ringsområdet. 2008/09: SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. 2008/09: SoU3 Mänskliga rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning. 2008/09: TU14 Mål för framtidens resor och transporter. 2009/10: KrU5 Tid för kultur. 2011/12: AU2 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv. 2012/13: TU1 Utgiftsområde 22 Kommunikationer. 2015/16: SfU3 Utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn. 2017/18:SoU5 Nationellt mål och inriktning för funktions- hinderspolitiken. Dir. 2017:133 Översyn av styrningen inom funktionshinderspolitiken. Dir. 2018:115 Tilläggsdirektiv till för funktionshin- derspolitiken (S 2017:09). Ds 2008:23 FN:s konvention om rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning. Ds 2019:4 Förslag till en nationell rättigheter i . Europeiska unionens råd (97/C 12/01) Resolution utfärdad av rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet av om lika möjligheter för människor med funktionshinder. och rådets direktiv /24/EU av den om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv /18/EG. och rådets direktiv (EU) 2016/2102 av om tillgänglighet avseende offentliga myndigheters webbplatser och mobila applikationer. och rådets förordning (EG) 261/2004 av om fastställande av gemensamma regler om kom- pensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91. och rådets förordning (EG) 1371/2007 av om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer. () (1989), A/C.3/44/SR.16. Summary record of the 20th meeting: 3rd Committee, held on Thursday, 26 October 1989, , General , 44th session. () (1994), A/RES/48/96. Resolution adopt- ed by the general assembly [on the report of the Third Com- mittee (A/48/627) Standard Rules on the Equalization of Oppor- tunities for Persons with Disabilities. () (2009), A/HRC/13/29. Thematic study by the Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights on the structure and role of national mechanisms for the im- plementation and monitoring of the Convention on the Rights of Persons with Disabilities. för personer med funktionsnedsättning (CRPD) (2014), CRPD/C/SWE/CO/1. Sammanfattande slutsatser avseende första rapport. för personer med funktionsnedsättning (CRPD) (2016), CRPD/C/1/Rev.1. Rules of procedure. 10 October 2016. för personer med funktionsnedsättning (CRPD) (2018a) CRPD/C/GC/7. Gen- eral comment No. 7 (2018) on the participation of persons with dis- abilities, including children with disabilities, through their repre- sentative organizations, in the implementation and monitoring of the Convention. för personer med funktionsnedsättning (CRPD) (2018b) CRPD/C/SWE/QPR/2-3. List of issues prior to submission of the combined second and third periodic reports of . Konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning och fakultativt protokoll till konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. internationella överenskommelser (SÖ 2008:26). Proposition 1997/98: 113 Nationell handlingsplan för äldrepolitiken. Proposition 1999/2000:79 Från patient till medborgare – en nationell handlingsplan för handikappolitiken. Proposition 2008/09:28 Mänskliga rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning. Proposition 2008/09:1 Budgetpropositionen . Proposition 2008/09:93 Mål för framtidens resor och transporter. Proposition 2009/10:1 Budgetpropositionen . Proposition 2009/10:3 Tid för kultur. Proposition 2011/12:1 Budgetpropositionen . Proposition 2012/13:1 Budgetpropositionen . Proposition 2013/14:191 Med fokus på unga – en politik för goda lev- nadsvillkor, makt och inflytande. Proposition 2015/16:1 Budgetpropositionen . Proposition 2016/17:188 Nationellt mål och inriktning för funktions- hinderspolitiken. Proposition 2016/17:1 Budgetpropositionen . Proposition 2017/18:1, Budgetpropositionen . Proposition 2018/19:1 Budgetpropositionen . SOU 1964:43 Social omvårdnad av handikappade. SOU 1976:20 Kultur åt alla. SOU 1992:52 Ett samhälle för alla. SOU 2004:54 Handikappolitisk samordning – organisation för strategi och genomförande. SOU 2007:10 Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft, slutbetänkande. SOU 2007:75 Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning. SOU 2007:107 Opinionsbildande verksamhet och små myndigheter. SOU 2008:118, Styra och ställa – förslag till en effektivare statsför- valtning. SOU 2008:128 Tydligare uppdrag – istället för sektorsansvar. SOU 2010:70 Ny struktur för skydd av mänskliga rättigheter. SOU 2016:5 Om delaktighet och jämlikt inflytande. SOU 2017:47 Nästa steg på vägen mot en mer jämlik hälsa – Förslag för ett långsiktigt arbete för en god och jämlik hälsa. SOU 2018:42 Tryggad tillgång till kontanter. SOU 2018:47 Med tillit växer handlingsutrymmet – tillitsbaserad styr- ning och ledning av välfärdssektorn. SOU 2018:79 Analyser och utvärderingar för effektiv styrning. SOU 2019:13 Agenda 2030 och : Världens utmaning – världens möjlighet. Betänkande av Agenda 2030-delegationen. Skrivelse 1982/83:131 om handlingsprogram i handikappfrågor. Skrivelse 2004/05:86 Statlig organisation för handikappolitisk sam- ordning. Skrivelse 2009/10:166 Uppföljning av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken och grunden för en strategi framåt. Svensk standard, SS-EN 17161:2019, Design för alla – Tillgänglighet enligt ett Design för alla- förhållningssätt för produkter, varor och tjänster – Utöka spektrat av användare. (2018) Analys av reglerna om enkelt avhjälpta hinder (rap- port 2018:31, dnr 7391/2017). (1972) Ett samhälle för alla. Princip- och Handlingsprogram för . Handikappförbundens samarbetsorgan (2000) Agenda 22. Handikapp- rörelsen och agenda 22: handledning till bruksanvisningarna för kom- muner, landsting och företag (redaktör: ). Handikappförbunden (2014) Känd och erkänd. Perspektiv på funk- tionshindersrörelsens samhällsroller. Kommunal- og moderniseringsdepartementet, (2018) Høring – ny forskrift om råd for eldre, for personer med funksjonsnedsettelse og for ungdom. Mental Disability Advocacy Center (2011) the Architecture for Change: 33 of the UN Convention on the Rights of Persons with Disabilities. Myndigheten för delaktighet (MFD) (2012) Samlad uppföljning av funktionshinderspolitiken – Hur är läget 2012? Myndigheten för delaktighet (MFD) (2013) Samlad uppföljning av funktionshinderspolitiken – Hur är läget 2013? Myndigheten för delaktighet (MFD) (2014) Samlad uppföljning av funktionshinderspolitiken – Hur är läget 2014? Myndigheten för delaktighet (MFD) (2015) Samlad uppföljning av funktionshinderspolitiken – Hur är läget 2015? Myndigheten för delaktighet (MFD) (2016a) En funktionshinders- politik för ett jämlikt och hållbart samhälle. MFD:s förslag på struktur för genomförande, uppföljning och inriktning inom funk- tionshindersområdet. Myndigheten för delaktighet (MFD) (2016b), Myndigheten för del- aktighets analys av delmålen. Bilaga 1 till Utvärdering och analys av funktionshinderspolitiken 2011–2016. Redovisning av regerings- uppdrag om ett samlat uppföljningssystem för funktionshinders- politiken. Myndigheten för delaktighet (MFD) (2016c) Utvärdering och analys av funktionshinderspolitiken 2011–2016. Redovisning av regerings- uppdrag om ett samlat uppföljningssystem för funktionshinders- politiken. Myndigheten för delaktighet (MFD (2016d) Demokratisk delaktig- het hos personer med psykisk funktionsnedsättning. Myndigheten för delaktighet (MFD) (2018) Kommunikationssats- ning om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Slutrap- portering av regeringsuppdrag. Myndigheten för delaktighet (MFD) (2019) Uppföljning av funk- tionshinderspolitiken 2018. (2002) . (2016) Nationella samordnare som statligt styrmedel (RiR 2016:5). (2009) Att följa levnadsförhållanden för personer med funktionsnedsättning. (2016) Yttrande över ”En funktionshinderspolitik för ett jämlikt och hållbart samhälle – Myndigheten för delaktighets för- slag på struktur för genomförande, uppföljning och inriktning inom funktionshindersområdet” (dnr S2016/O4598/FST). (2017) Om statistikbaserad uppföljning av Agenda 2030. (2018). Förbättrade möjligheter till statistik och analys om levnadsvillkor för personer med funktionsnedsättning (Dnr. U-2018/0349). (2019) Indikatorer för regeringens nationella arbete för mänskliga rättigheter. Statskontoret (2009) Från vision till verklighet? En utvärdering av nationell handlingsplan för handikappolitik (2009:21). Statskontoret (2014) Nationella samordnare – Statlig styrning i otra- ditionella former? Statskontoret (2016) Myndighetsanalys av Myndigheten för delaktig- het (2016:18). Statskontoret (2019) Utveckling av den statliga styrningen av kom- muner och landsting – en analys (2019:2). Kommuner och Landsting (SKL) (2017) Funktionhinder och delaktighet – positionspapper. Kommuner och Landsting (SKL) (2018) Ekonomirapporten . Trafikanalys (2019) Kollektivtrafikens barriärer – kartläggning av hinder i kollektivtrafikens tillgänglighet för personer med funktions- nedsättning (Rapport 2019:3). Vårdanalys (2015) Sjukt engagerad – en kartläggning av patient- och funktionshinderrörelsen, Vårdanalys rapport 2015:4. Artiklar, avhandlingar m.m. , (2005) Princip og virkelighed. Om sektoransvar i handicappolitikken. , A., , G., Degener, T., , C., Quinlivan, S., Castellino, J., Kilkelly, U. (2002). Human rights and disability: the current use and future potential of United Nations human rights instruments in the Context of Disability. : United Nations Press. , (2014) Which Entitlements and for Whom? The Conven- tion on the Rights of Persons with Disabilities and its Ideological Antecedents, . , , , , deltagande och inflytande: En kartläggning av brukarråd i kommuner. Meddelande från , , 2011:3. Keast, , . (2014) ”A Composite Theory of Leadership and Management Process Catalyst and Strategic Leveraging – Theory of Deliberate Action in Collaborative Net- works” i Agranoff, , , . & Keast, (red) Network Theory in the Public Sector :New Theoret- ical Frameworks, Routledge. Kjearum, , (2017) ”Att skydda mänskliga rättigheter i normgivning och praktik”, i (red), Mänskliga rättigheter i det offentliga , : . Koliba, (2014) “Performance. A Approach” i Agranoff, , Mandell & ., Keast, (red.) Network Theory in the Public Sector. New Theoretical Frameworks. , (2018) Nationella miljöutvärderingssystem – väg- ledning mot hållbarhet? Montin, , (2009) ”Governance som interaktiv samhällsstyrning: gammalt eller nytt i forskning och politik?” i , , (red.) Governance på svenska, : Santérus Academic Press. , , (2009) Samhällsstyrning i för- ändring. Qvist, (2012) Styrning av lokala integrationsprogram. Institu- tioner, nätverk och professionella normer inom det svenska flykting- mottagandet, , , 2012 Qvist, (2017), ”som samhällsutvecklare”, i , , (red.) En modern myn- dighet: som förvaltningspolitiskt mikrokosmos. Sørensen, (2006), “Metagovernance: The Changing Role of Pol- iticians in Processes of Democratic Governance” i Administration 2006 36: 98. Tössebro, (2018) ”Mät smart istället för brett”, i Kan vi mäta bättre? Statistik och uppföljning av funktionsrättskonventionen och Agenda 2030, Funktionsrätt . , , et al. (2015) in the Public Sector, Routledge. Översyn av styrningen inom En särskild utredare ska se över styrningen inom funktionshinders- politiken. Utgångspunkten ska vara det nya nationella målet och den nya inriktningen för funktionshinderspolitiken som utgår från FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Utredaren ska också närmare beskriva tillämpningen av principen om universell utformning. Vidare ska utredaren lämna förslag till utform- ningen av ett stabilt och långsiktigt styr- och uppföljningssystem som grundas på det nya nationella målet och den nya inriktningen. Syftet med översynen är att den ska resultera i konkreta förslag till utformningen av ett stabilt och långsiktigt styr- och uppfölj- ningssystem som är väl förankrat hos berörda myndigheter och organisationer.