sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Ändringarna innebär att om ett systemriskbuffertvärde som fast- ställs till är mindre eller lika stort som det tidigare fastställda buffertvärdet, ska inte begära ett yttrande, godkännande eller rekommendation från kommissionen, och i vissa fall ESRB, innan sitt beslut. ska dock även i dessa fall fullgöra underrättelsekravet i artikel 133.9 i kapital- täckningsdirektivet. Definitionen av kapitaltäckningsdirektivet i 1 kap. 2 § 7 innebär att hänvisningen till direktivet i paragrafen är statisk och avser därmed direktivet i dess lydelse enligt Europaparla- mentets och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version. Paragrafen innehåller bestämmelser om systemriskbuffert som fast- ställts för exponeringar i andra medlemsstater. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Ändringarna i paragrafen genomför den nya artikel 133.15 i kapi- taltäckningsdirektivet. Skyldigheten att tillämpa samma buffertnivå som en beslutad systemriskbuffert avseende exponeringar i andra medlemsstater för institutets alla exponeringar utanför men inom EES ska inte gälla om systemriskbufferten grundar sig på ett beslut om att erkänna ett systemriskbuffertvärde som fastställts i ett annat land inom EES. Paragrafen innehåller bestämmelser om erkänt systemriskbuffert- värde som fastställts i ett annat land inom EES. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 134.4. i kapitaltäckningsdirektivet. Andra stycket, som är nytt, innebär att en systemriskbuffert som grundar sig på ett erkänt systemriskbuffertvärde, får gälla utöver systemriskbufferten i 1 §, om dessa avser att täcka olika risker. Det innebär att båda buffertarna ska gälla. Om buffertarna avser att täcka samma risker ska dock endast den högre av dem gälla. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur stor kapitalbufferten för globalt systemviktiga institut får vara. Övervägandena finns i av- snitt 5.2. Ändringarna i paragrafen genomför den nya artikel 131.9 i kapi- taltäckningsdirektivet. Ändringarna innebär att det inte längre finns något tak för hur hög kapitalbufferten för globalt systemviktiga institut får vara. Stor- leken begränsas dock av antalet underkategorier som globalt system- viktiga institut delas in i och den procentsats som bestämts för varje underkategori. Paragrafen innehåller bestämmelser om beslut om en kapitalbuffert för övriga systemviktiga institut. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Ändringarna i paragrafen genomför den nya artikel 131.5 och 131.5a i kapitaltäckningsdirektivet. Ändringen i första stycket innebär att utan inblandning av de europeiska myndigheterna får besluta om en kapitalbuffert för övriga systemviktiga institut om högst av institutets totala riskvägda exponeringsbelopp. Andra stycket, som är nytt, innebär att kapitalbufferten för övriga systemviktiga institut får fastställas till av institu- tets totala riskvägda exponeringsbelopp endast om Finansinspek- tionen fullgjort underrättelsekravet i artikel 131.7 i kapitaltäcknings- direktivet, det vill säga att inspektionen har gjort en anmälan enligt artikeln till ESRB. Åtgärden ska också ha godkänts av Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 131.5a i samma direktiv genom att kommissionen antagit en akt som ger den behöriga eller den ut- sedda myndigheten befogenhet att anta den föreslagna åtgärden. I likhet med en kapitalbuffert som beslutats enligt första stycket ska en kapitalbuffert för övriga systemviktiga institut enligt andra stycket bestå av kärnprimärkapital. Definitionen av kapitaltäckningsdirek- tivet i 1 kap. 2 § 7 innebär att hänvisningarna till direktivet är statiska och avser därmed direktivet i dess lydelse enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version. Paragrafen innehåller bestämmelser om begränsning av storleken på kapitalbufferten i vissa fall. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Ändringarna i paragrafen genomför den nya artikel 131.8 i kapitaltäckningsdirektivet och anger en begränsning av hur stor kapitalbuffeten för systemviktiga institut får vara på individuell nivå eller undergruppsnivå för dotterföretag till ett globalt systemviktigt institut eller till ett moderinstitut inom EES som ska ha en kapital- buffert för övriga systemviktiga institut. Paragrafen innehåller bestämmelser om förhållandet mellan system- riskbufferten och kapitalbufferten för systemviktiga institut. Över- vägandena finns i avsnitt 5.6. Ändringarna i paragrafen genomför delvis den nya artikel 131.15 i kapitaltäckningsdirektivet. Av första stycket framgår att systemriskbufferten och tillämplig kapitalbuffert för systemviktiga institut är additiva, det vill säga att båda buffertar ska gälla. Enligt andra stycket får dock ett sammanlagt värde av system- riskbufferten och kapitalbufferten för systemviktiga institut som är högre än endast fastställas om full- gjort underrättelsekravet i artikel 131.7 i kapitaltäckningsdirektivet, det vill säga att inspektionen har gjort en anmälan enligt artikeln till ESRB. Åtgärden ska också ha godkänts av Europeiska kommis- sionen i enlighet med artikel 131.5a i samma direktiv genom att anta en akt som ger den behöriga eller den utsedda myndigheten befo- genhet att anta den föreslagna åtgärden. Definitionen av kapitaltäck- ningsdirektivet i 1 kap. 2 § 7 innebär att hänvisningen till direktivet är statisk och avser därmed direktivet i dess lydelse enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsolide- rade version. Paragrafen innehåller bestämmelser om undantag från kravet på en kontracyklisk kapitalbuffert. Ändringen i paragrafen föranleds av att fondbolag och AIF-för- valtare inte längre ska uppfylla buffertkraven (se prop. 2017/18:5). 1–2 § Paragraferna innehåller bestämmelser om kontracykliskt buffert- riktvärde och buffertvärde. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Ändringarna i paragrafen genomför den nya artikel 136.3 i kapi- taltäckningsdirektivet och innebär att ska beräkna ett kontracykliskt buffertriktvärde och i enlighet med de faktorer som anges i artikel 136.2 och 136.3, vid behov, fast- ställa eller justera ett kontracykliskt buffertvärde. Definitionen av kapitaltäckningsdirektivet i 1 kap. 2 § 7 innebär att hänvisningarna till direktivet är statiska och avser därmed direktivet i dess lydelse enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 i dess konsoliderade version. Paragrafen innehåller bestämmelser om åtgärder som ett institut ska vidta när det inte längre uppfyller det kombinerade buffertkravet. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Ändringen i första stycket 2 förtydligar att tiden för när institutet ska lägga fram en kapitalkonserveringsplan räknas från det konstaterades att det kombinerade buffertkravet inte uppfylldes. Paragrafen innehåller bestämmelser om begränsningar för institut som inte uppfyller det kombinerade buffertkravet. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Ändringen i första stycket, som delvis genomför den nya arti- kel 141.2 i kapitaltäckningsdirektivet, är endast språklig och innebär inte någon ändring i sak. Paragrafen innehåller bestämmelser om undantag från begräns- ningarna i 3 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Ändringen i punkten 2 innebär att bestämmelsen om värdeöver- föringsrestriktioner m.m. i 3 § inte heller ska gälla om dess tillämp- ning medför en betalningsinställelse som kan utgöra grund för att försätta institutet i resolution. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vad som avses med att ett institut inte uppfyller det kombinerade buffertkravet. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Paragrafen genomför den nya artikel 141a i kapitaltäcknings- direktivet. Av paragrafen framgår att ett institut inte ska anses uppfylla det kombinerade buffertkravet om det inte har kapitalbas i den mängd och av den kvalitet som behövs för att uppfylla det kom- binerade buffertkravet och det krav som följer av artikel 92.1 a, b eller c i tillsynsförordningen, det vill säga minimikraven, och ett beslut om särskilt kapitalbaskrav för andra risker än alltför låg bruttosoliditet i 2 kap. 1 § lagen tillsynslagen. Att vart och ett av kraven i artikel 92.1 a, b respektive c ska uppfyllas tillsammans med det krav som följer av ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav innebär att samtliga dessa krav i tillsynsförordningen ska kunna uppfyllas för sig tillsammans med det särskilda kapitalbaskravet och det kombinerade buffertkravet. Hänvisningen till tillsynsförord- ningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om åtgärder som ett institut ska vidta när det inte längre uppfyller kravet på en brutto- soliditetsbuffert. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. Paragrafen genomför delvis de nya artiklarna 141b.2 och 142.1 i kapitaltäckningsdirektivet. Den närmare regleringen om hur högsta förfogandebelopp enligt första stycket ska beräknas och vad kapitalkonserveringsplanen ska innehålla framgår av föreskrifter meddelade med stöd av 10 kap. 1 § 10 och 11. Högsta förfogandebeloppet kan också uttryckas som ett instituts högsta utdelningsbara belopp. Hänvisningen till förord- ningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om hur Finans- inspektionen ska agera för att institutet åter ska uppfylla kravet på en bruttosoliditetsbuffert. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. Paragrafen genomför delvis den nya artikel 142.1 i kapitaltäck- ningsdirektivet. Om bedömer att den kapitalkonserverings- plan som institutet gett in inte innehåller tillräckliga åtgärder för att återställa institutets primärkapital, ska inspektionen förelägga insti- tutet att vidta åtgärder för att stärka kapitalbasen till specificerade nivåer inom angiven tid. ska då förelägga om åtgärder i enlighet med vad som följer av sektorslagstiftningen. In- gripande kan också ske genom att institutet åläggs striktare utdel- ningsrestriktioner än vad som annars gäller enligt denna lag. Ett ingripande med stöd av denna paragraf med krav på att stärka kapitalbasen kan till skillnad mot ett ingripande enligt sektorslag- stiftningen inte förenas med någon rätt att besluta om administrativa sanktioner som varning, anmärkning eller sanktionsavgift. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om begränsningar för institut som inte uppfyller kravet på en bruttosoliditetsbuffert. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. Paragrafen genomför delvis de nya artiklarna 141b.1–3 och 141b.7 i kapitaltäckningsdirektivet. Första och andra stycket innebär att institut inte får vidta sådana åtgärder som anges i första stycket 1–3 om institutet inte både före och efter åtgärden ägt rum uppfyller kravet på bruttosoliditets- bufferten. I 1 kap. 2 § 8 och 16 anges genom en hänvisning till till- synsförordningen vad som avses med kärnprimärkapitalet och utdel- ningar kopplade till kärnprimärkapitalet. Med rörlig ersättning avses rörlig ersättning till anställda i institutet. Tredje stycket fastslår att förbudet inte ska gälla för åtgärder som inte medför en minskning av institutets vinst eller primärkapital. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om undantag från begränsningarna i 3 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. Paragrafen genomför delvis de nya artiklarna 141b.2, 141b.3 och 141b.7 i kapitaltäckningsdirektivet. Punkten 1 innebär en begränsad rätt för institut att vidta sådana åtgärder som omfattas av 3 § trots att institutet inte uppfyller kravet på en bruttosoliditetsbuffert. En förutsättning för att bestämmelsen ska vara tillämplig är att institutet beräknat sitt högsta förfogande- belopp och att de åtgärder som avses ryms inom detta. Storleken på förfogandebeloppet avgörs således i vilken utsträckning som institu- tet kan vidta åtgärderna. Samtliga vidtagna åtgärder måste samman- taget rymmas inom högsta förfogandebeloppet. Institut som inte uppfyller kravet på en bruttosoliditetsbuffert och inte beräknat sitt högsta förfogandebelopp, får endast vidta sådana åtgärder som inte medför en minskning av primärkapitalet eller institutets vinst. Punkten 2 innebär att bestämmelsen om värdeöverföringsrestrik- tioner m.m. i 3 § inte gäller om dess tillämpning medför en betal- ningsinställelse som kan utgöra grund för att försätta institutet i resolution eller konkurs. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om underrättelse- skyldighet. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. Paragrafen genomför den nya artikel 141b.8 i kapitaltäcknings- direktivet. Paragrafen innebär att institut som avser att vidta utdelningar, förbinda sig eller betala ut ersättningar m.m. i enlighet med undan- taget i 4 § att underrätta . Underrättelseskyldig- heten ska fullgöras före det att åtgärden äger rum. I 10 kap. 1 § 12 finns bemyndigande för regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer att meddela föreskrifter om denna underrättelse- skyldighet. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vad som gäller för det fall ett institut inte uppfyller kraven som följer av lagens 8 a kap. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. Paragrafen innebär att får tillämpa bestäm- melserna om ingripande i de lagar som reglerar institutets verksam- het. Med det avses i första hand LBF och LVM. Ett ingripande med stöd av dessa lagar ska dock inte ske endast på den grunden att ett institut inte uppfyller kravet på en bruttosoliditetsbuffert. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vad som avses med att ett institut inte uppfyller kravet på en bruttosoliditets- buffert. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. Paragrafen genomför den nya artikel 141c i kapitaltäcknings- direktivet och innebär att ett institut inte ska anses uppfylla kravet på en bruttosoliditetsbuffert om det inte har kapitalbas i den mängd och av den kvalitet som behövs för att uppfylla bufferten och det krav som följer av artikel 92.1 d i tillsynsförordningen och ett beslut om särskilt kapitalbaskrav för risken för alltför låg brutto- soliditet i 2 kap. 1 § lagen tillsynslagen. Hänvisningen till förord- ningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen innehåller bestämmelser om bemyndiganden. Ändringen i punkten 1 föranleds av att fondbolag och AIF-för- valtare inte längre ska uppfylla buffertkraven (se prop. 2017/18:5). Ändringen i punkten 8 föranleds av att fondbolag och AIF-för- valtare inte längre ska uppfylla buffertkraven (se prop. 2017/18:5). Bemyndigandet i punkten 13, som är ny, genomför delvis arti- kel 133.2 och 133.5 i kapitaltäckningsdirektivet. Bemyndigandet innebär möjlighet för regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer att meddela föreskrifter om dels hur systemrisk- bufferten ska beräknas enligt 4 kap. 2 §, dels vilka exponeringar som en systemriskbuffert får gälla. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. 23.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:966) om kapitalbuffertar Paragrafen innehåller bestämmelser om bemyndiganden. Övervägan- dena finns i avsnitt 5.8. Ändringarna genomför delvis de nya artiklarna 141b.4–6, 141b.8 och 142.1 i kapitaltäckningsdirektivet och innebär att bemyndigan- dena även omfattar motsvarande bestämmelser i 8 a kap. 23.10Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag Paragrafen innehåller definitioner som är grundläggande för bestäm- melserna i lagen. Ändringarna i paragrafen innebär att det införs definitioner avse- ende värdepappersföretag inom EU, värdepapperiseringsförord- ningen, krishanteringsdirektivet, grupp från tredjeland, utländskt finansiellt holdingföretag och utländskt blandat finansiellt holding- företag. Definitionen av grupp från tredjeland enligt första stycket 8 knyter an till den nya definitionen av grupp i artikel 4.1.138 i tillsynsförord- ningen. Definitionen tar sikte på företag som har ett sådant för- hållande till varandra att de är skyldiga att upprätta en koncernredo- visning (jfr avsnitt 2.2.3). Hänvisningen till tillsynsförordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den vid varje tid- punkt gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Övervägan- dena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen innehåller bestämmelser som kompletterar tillsynsför- ordningen. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Ändringen i andra stycket innebär att även är ansvarig myndighet för att enligt artikel 124 och 164 i tillsynsför- ordningen vidta de särskilda tillsynsåtgärder som följer av respektive artikel. Hänvisningen till tillsynsförordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vilka finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag som om- fattas av kravet på godkännande. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.2. Paragrafen genomför delvis den nya artikel 21a.1 i kapitaltäck- ningsdirektivet. Paragrafen innebär att vissa svenska företag ska ansöka om god- kännande eller undantag från kravet på godkännande hos Finans- inspektionen. Av 8 § framgår att kraven på godkännande ska gälla även för motsvarande utländska företag. Av punkten 1 framgår de moderholdingföretag som omfattas av kravet på godkännande. I artikel 4.1.30-33 i tillsynsförordningen finns definitioner avseende sådana företag. Att företagen ska vara svenska innebär att de ska vara hemmahörande i . Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förutsättningar som samtliga ska vara uppfyllda för att godkännande ska få ges. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.3. Paragrafen genomför den nya artikel 21a.3 i kapitaltäcknings- direktivet. Av kravet i punkten 1 framgår att de interna arrangemangen och fördelningen av arbetsuppgifter inom det aktuella företagets grupp ska vara sådana att de krav som ställs i tillsynsförordningen, denna lag och buffertlagen på gruppnivå eller undergruppnivå kan upp- fyllas. Hänvisningen till tillsynsförordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, så kallad dynamisk hänvisning. Av det följer att det ska finnas en samordning och nödvändig fördelning av uppgifter i förhållande till och mellan företagets dotterföretag. Det ska också finnas förut- sättningar för att förhindra eller hantera konflikter inom gruppen och möjligheter för moderholdingföretaget att genomföra de poli- cyer på gruppnivå som det fastställt för hela gruppen (se arti- kel 21a.3). Begreppen grupp, gruppnivå och undergruppsnivå hänför i detta sammanhang till den konsoliderade situationen (se av- snitt 2.2.3). Av punkten 2 följer att gruppens organisationsstruktur inte får hindra en ändamålsenlig tillsyn över att instituten inom gruppen efterlever kraven på individuell nivå, gruppnivå eller undergrupps- nivå. Vid bedömningen detta kriterium ska särskilt beaktas det finansiella holdingföretagets eller blandade finansiella holdingföre- tagets ställning inom en grupp med flera nivåer, aktieägarstrukturen och den roll som det finansiella holdingföretaget eller det blandade finansiella holdingföretaget har inom gruppen. Begreppen grupp, gruppnivå och undergruppsnivå hänför i detta sammanhang till den konsoliderade situationen (se avsnitt 2.2.3). Punkten 3 innebär att kravet i 3 kap. 5 § ska vara uppfyllt för att holdingföretaget ska godkännas. I punkten 4 finns kriterier som ska vara uppfyllda när holding- företaget har ett eller flera kreditinstitut som dotterföretag. Krite- rierna innebär att inom ramen för godkän- nandeförfarandet ska beakta om det finns brister i kreditinstitutets efterlevnad av de angivna kraven även om den behöriga tillsyns- myndigheten ännu inte har ingripit mot institutet. Enligt punkten a ska information ha lämnats om kreditinstitutets större ägare eller medlemmar. Holdingföretagen är skyldiga att i samband med sin ansökan om godkännande lämna sådana uppgifter till Finansinspek- tionen och den samordnande tillsynsmyndigheten, om denna är annan än (se avsnitt 7.1.2 jfr med arti- kel 21a.2 c). Information ska lämnas om vilka som har ett direkt och indirekt ägande, och därmed även om holdingföretagets ägande, samt storleken på innehavet. I första hand ska lämnas uppgifter om kvalificerat innehav. Om sådana saknas ska i stället uppgifter lämnas om vilka de största aktieägarna eller medlemmarna är. Kravet i punk- ten b om att den som har eller förväntas komma att få ett kvalificerat innehav i kreditinstitutet ska bedömas lämplig att utöva ett väsent- ligt inflytande över ledningen av ett kreditinstitut följer även av 3 kap. 2 § 3 LBF och är en förutsättning för att kreditinstitutet ska få och behålla ett tillstånd att driva bankrörelse eller finansierings- rörelse. Enligt andra stycket samma paragraf ska vid bedömningen innehavarens anseende och kapitalstyrka beaktas, vilket även är aktuellt inom ramen för bedömning enligt denna bestämmelse (se artikel 14.2 med hänvisning till artikel 23.1). Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser med möjlighet att göra undantag från kraven på godkännande. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.4. Paragrafen genomför den nya artikel 21a.4 i kapitaltäcknings- direktivet. Paragrafen innehåller fem förutsättningar som samtliga ska vara uppfyllda för att godkännande inte ska krävas för de företag som avses i 1 §. Av 1 § framgår det att ett företag som vill undantas från kraven på godkännande måste lämna in en ansökan om det hos . Punkten 2 innebär att företaget inte ska ha utsetts till resolutionsenhet i enligt den resolutionsstrategi som fast- ställts av den berörda resolutionsmyndigheten, i Riksgälds- kontoret, med stöd av bestämmelserna i krishanteringsdirektivet. Av 1 kap. 2 § 8 respektive 9 framgår att definitionerna av resolutions- enhet och resolutionsgrupp i 2 kap. 1 § ska gälla vid tillämp- ning av tillsynslagen. I kravet på att ett dotterkreditinstitut ska ha utsetts som ansvarigt för att särställa att gruppen efterlever till- synskraven på gruppnivå i punkten 3 ligger att dotterföretaget också ska ha alla nödvändiga medel och rättsliga befogenheter för att full- göra dessa skyldigheter på ett ändamålsenligt sätt. Ett undantag från kravet på godkännande innebär inte att holdingföretaget undantas från avgränsningen av konsolidering enligt tillsynsförordningen eller kapitaltäckningsdirektivet. Begreppen grupp, gruppnivå och under- gruppsnivå ska i detta sammanhang hänföras till den konsoliderade situationen (se avsnitt 2.2.3). Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om hur Finansinspek- tionen ska hantera en ansökan när holdingföretaget är etablerat i en annan medlemsstat än . Övervägandena finns i avsnitt 7.1.6. Paragrafen genomför delvis de nya artiklarna 21a.8 och 21a.9 i kapitaltäckningsdirektivet. Av första stycket framgår att om en annan myndighet också är behörig att pröva en ansökan ska komma överens med den myndigheten om ett beslut. Det kan gälla dels om Finans- inspektionen är ansvarig för tillsynen på gruppnivå enligt 4 kap. 1 § (det vill säga samordnande myndighet) och holdingföretaget är etablerat i en annan medlemsstat, dels om holdingföretaget är etable- rat i men en myndighet i en annan medlemsstat är samord- nande myndighet. Processen ska drivas av den samordnande myn- digheten. Det innebär att om är samordnande myndighet ska inspektionen lämna sin bedömning av ansökan till behörig myndighet i den medlemsstat där holdingföretaget är etablerat. Av andra stycket framgår att ett beslut avseende ett blandat finan- siellt holdingföretag dessutom måste godkännas av samordnaren av den särskilda tillsynen enligt konglomeratdirektivet, om denna är annan än den samordnande myndigheten eller behörig myndighet i den medlemsstat holdingföretaget är etablerat. Beslut som fattas i detta avseende ska inte påverka skyldigheterna enligt konglomerat- direktivet eller Solvens II-direktivet.