sou · H7B33 · 2019-01-30 00:00:00 — I uppdraget ingår att föreslå hur samverkansarenor kan utvecklas på nationell och regional nivå mellan aktörer med ansvar för kompetensförsörjningen inom hälso- och sjukvården. Behovet av sådana tillfälliga delegationer och särskilda uppdrag skulle minska med en stabil struktur för samverkan kring kompetensförsörjningsfrågor på nationell och regional nivå. Utifrån kontakter med ansvariga statliga myndigheter, regionalt ut- vecklingsansvariga aktörer, branschorganisationer och andra aktörer samt tidigare utredningar på området är utredningens slutsats att brist på fasta strukturer för samverkan över organisatoriska gränser är ett hinder för att möta utmaningarna för den nationella kompetensförsörjningen. Tabell 9.2 Myndigheter med uppgifter som rör kompetensförsörjning Vägledning till arbete och förslag om nationell samordning av kompetensförsörjningsfrågor Flera aktörer har uppmärksammat bristen på stabil och långsiktig samordning av de statliga insatserna för stärkt kompetensförsörj- ning. Behovet av en samlande aktör på nationell nivå har konstaterats såväl inom arbetsmarknads- och utbildningspolitiken som inom näringspolitiken och den regionala tillväxtpolitiken. Många förslag har också utarbetats för hur sådana strukturer skulle kunna etableras. Förslag från statliga utredningar och myndigheter I sin delredovisning av uppdraget att förstärka och vidareutveckla de regionala kompetensplattformarna lämnade förslag till regeringen kring hur kompetensförsörjningsarbetet kan förbättras (2016a). Myndigheten föreslog att ett nationellt kom- petensförsörjningsråd inrättas. Detta förslag har myndigheten även lämnat i senare redovisningar. Rådets uppgift föreslås vara att •skapa en gemensam kunskapsbild över främst näringslivets efter- frågan och kompetensförsörjningsbehov, •bidra till en gemensam struktur för hur analyser och kunskaps- underlag om kompetensförsörjningsbehoven tas fram till gagn för nationell och regional nivå, •identifiera var synergier finns och när det behövs nära samarbeten eller kompletterande insatser inom kompetensförsörjnings- området, samt •vara rådgivande till regeringen i kommande satsningar för att, i möjligaste mån, bidra till ett ökat samspel inom kompetensför- sörjningsområdet och stärka flernivåsamverkan. menar vidare att rådet bör bestå av representanter från relevanta myndigheter, näringsliv, forskare och arbetstagarorganisa- tioner. föreslås ha en samordnande roll i rådet. Rådet föreslås mötas 2–, exempelvis i anslutning till inspel till budgetpropositioner, fördelning av myndighetsuppdrag, villkors- beslut och regleringsbrev m.m. Arbetsförmedlingen har i sin strategi för matchning till jobb genom utbildning (2017b) uttryckt en avsikt att initiera och ansvara för ett myndighetsövergripande strategiskt råd för utbildningsfrågor för arbetslösa. Syftet skulle vara att stärka och effektivisera den nationella samverkan om kompetensförsörjning och utbildning för arbetslösa. Myndigheten konstaterar i en statusrapport för strategins införande att För att få fler arbetslösa att övergå till reguljära studier och att fler arbetsgivare hittar den kompetens de söker krävs att flera delar av samhället arbetar tillsammans. Utan en tydlig struktur med mandat att agera på de behov som uppstår riskerar arbetet bli ineffektivt. En sammanhållen nationell samverkan är därför viktigt för att stödja det regionala och lokala arbetet. Efter en kartläggning av pågående utvecklingsarbeten i syfte att förbättra samverkan mellan arbetsmarknads-, utbildnings- och när- ingspolitiska myndigheter och andra aktörer bestämde Arbetsför- medlingen sig dock för att avvakta från att bjuda in till ett sådant råd (Arbetsförmedlingen 2017c). (2015) lade i sitt slutbetänkande förslag om ett nationellt råd för samråd mellan arbetsmarknadens parter och myndigheter. Rådet föreslogs samråda kring strategiska frågor om utveckling av yrkesutbildning och andra kompetensför- sörjningsåtgärder som är relevanta för den långsiktiga nationella kompetensförsörjningen. föreslogs ansvara för det natio- nella rådet, som även skulle kunna utgöra ett rådgivande organ till regeringen och relevanta myndigheter. Förslaget tillkom efter att konstaterat att befintliga samverkansstrukturer kring yrkesutbildning inte har mandat att han- tera frågor som helt eller delvis berör andra myndigheters ansvars- områden. Utredningen konstaterade att arbetsmarknadens parter efterfrågade ett forum för en samlad diskussion om de olika vägar in i yrkeslivet som omfattas av gymnasieskolans yrkesprogram, yrkes- inriktad vuxenutbildning, yrkeshögskoleutbildning och Arbetsförmedlingens arbetsmarknadsutbildningar. För de bransch- representanter som är engagerade i yrkesutbildningsfrågor ses alla dessa delar av utbildningssystemet som viktiga förutsättningar för branschens kompetensförsörjning, vilket gör att de behöver kunna diskuteras som en helhet. Ett nationellt råd skulle kunna hantera gränsdragningar mellan olika skolformer och olika vägar in på Ett exempel är hur Arbetsförmedlingens arbets- marknadsutbildningar och den yrkesinriktade kommunala vuxen- utbildningen på gymnasial nivå kan komplettera varandra. Råden skulle även kunna hantera frågor som rör olika arbetsmarknads- politiska insatser med yrkesutbildningsinnehåll och hur dessa insat- ser förhåller sig till varandra. Behovet av en övergripande, strategisk nivå med långsiktigt perspektiv på yrkesutbildning har även påpekats av tidigare utredningar som Nationella lärlingskommittén (2011) och (2008). I det pågående regeringsuppdraget Framtidens vårdkompetens har och tillsammans fått i uppdrag att analysera och föreslå hur samverkansarenor på nationell och regional nivå mellan aktörer med ansvar för kom- petensförsörjningen inom hälso- och sjukvården kan utvecklas lång- siktigt.7 Uppdraget ska redovisas , men ett diskussionsunderlag har redan publicerats (2018) där en möjlig lös- ning som beskrivs är: 1.Ett nytt rådgivande och beredande nationellt samverkansorgan som staten ansvarar för, placerat vid . Rådet ska samordna samverkan kring såväl operativa som strategiska frågor om hälso- och sjukvårdens kompetensförsörjning utifrån ett nationellt helhetsperspektiv. Till rådet föreslås ett kansli finnas kopplat som bl.a. ska stötta uppbyggnaden av de regionala råden. 2.En utvecklad regional samverkan i sjukvårdsregionerna som lands- ting och regioner ansvarar för, i nära samarbete med universitet och högskolor. Sex regionala råd för kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvård inrättas, ett i respektive sjukvårdsregion. Utredningen om styrning för starka och ansvarfulla lärosäten har ännu inte avslutat sitt utredningsuppdrag men har publicerat (2018a) ett övergripande modellförslag för en framtida styrning av uni- versitet och högskolor. Förslaget är tänkt att ses som en grund för en fortsatt diskussion om de mest centrala delarna i styrningen. Utredningen pekar i förslaget på att dialogen mellan olika intressen- ter kring dimensionering av högskolornas utbildningsutbud behöver förbättras, liksom samordningen på regional och nationell nivå. 7S2016/04992/FS. Lärosätenas arbete med kompetensförsörjning, inte minst inom bristområden som skola och vård, kräver ofta regional samverkan med arbetslivet. Inom vissa områden kan det också behövas en nationell samordning för att få till stånd en arbetsfördelning mellan lärosätena, exempelvis gällande hälso- och sjukvårdsutbildningar, inriktningar på ämneslärarutbildningen samt små språk. Utred- ningen pekar i förslaget på behovet av någon form av intermediär funktion för den här dialogen, särskilt mellan regeringen och läro- sätena. Den intermediära funktionen bör bland annat kunna bidra med analysunderlag inför diskussioner om dimensionering av utbild- ningsutbud. Förslag från arbetsmarknadens parter LO har utformat ett förslag om en nationell styrgrupp ledd av eller Arbetsförmedlingen, och som är sammansatt av arbetsmarknadens parter, representanter från övriga berörda myndigheter, representanter från utbildningsväsendet och parternas omställningsorganisationer. Den nationella styrgruppen föreslås få sitt mandat genom ett regleringsbrev från regeringen till Arbetsförmedlingen och regleras i förordning.8 9.3.2Brist på mandat och styrkraft på regional nivå På regional nivå finns en möjlighet att samla målsättningar inom olika politikområden och koordinera dem efter regionala förutsätt- ningar, behov och prioriteringar. Den regionala nivån är den mest lämpliga analysnivån för frågor som rör människors studier och arbete, eftersom arbetsmarknader i allmänhet är regionala. En individ har ofta en större arbetsmarknad än hemkommunen, men utan att hela landet är en relevant arbetsmarknad. Detsamma gäller utbild- ningsutbud och pendling till studier. Mandatet för frågor som rör kompetensförsörjning är dock svagt på regional nivå. Kompetensförsörjning har koppling till ett flertal politikområden där mandat återfinns främst på nationell och nivå. De mest kraftfulla mandaten ligger inom det kommunala självstyret eller hos enskilda statliga myndigheter. 8Enligt internt arbetsmaterial som utredningen tagit del av. saknas också nödvändig långsiktighet i det regionala arbetet. En stor del av det regionala arbetet genomförs t.ex. inom ramen för tillfälliga ESF-projekt. Erfarenheter från dessa projekt kan vara svåra att ta vara på utan en löpande linjeverksamhet. Ett visst regionalt mandat för kompetensförsörjningsfrågor har dock byggts upp med utgångs- punkt i den regionala tillväxtpolitiken. Detta beskrivs nedan. Regionalt utvecklingsansvariga aktörer saknar tillräckligt mandat i kompetensförsörjningsfrågor Målet för den regionala tillväxtpolitiken är utvecklingskraft i alla delar av landet med stärkt lokal och regional konkurrenskraft. En väl fungerande kompetensförsörjning är en central fråga för att stärka den regionala konkurrenskraften och bidra till hållbar regional till- växt genom att privat och offentlig sektor får tillgång till rätt kompetens, på rätt plats och i rätt tid. Kompetensförsörjning är därför ett utpekat prioriterat område i den nationella strategin för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft.9 I varje län har en aktör ansvar för genomförandet av den regionala tillväxtpolitiken – den regionalt utvecklingsansvariga aktören. En region är i detta sammanhang benämningen på ett landsting som har tagit över det regionala utvecklingsansvaret från läns- styrelsen. har alla landsting bildat region och tagit över det regionala utvecklingsansvaret.10 Det inne- bär att ansvaret nu är underställt ett direktvalt regionalt fullmäktige i alla 21 län i . I sju regioner har detta inneburit att ansvaret 2019 har övergått till en ny organisation. De regionalt utvecklingsansvariga aktörerna arbetar med kompetensförsörjningsfrågor i olika omfattning med ursprung i ett uppdrag från staten 2010 att etablera regionala kompetensplatt- formar. Bakgrunden till uppdraget att etablera kompetensplattfor- mar var erfarenheterna från finanskrisen –2009 och den snabba omställning som då pågick på arbetsmarknaden till följd av stora varsel och nedläggningar. Den ekonomiska krisen skapade ett tydligt behov av en regional koordinering av insatser för att lindra krisens effekter och bekämpa den. Regeringen hyste i sin strategi för att bekämpa krisen en stor tilltro till den lokala och regionala nivån, som 9En nationell strategi för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft –2020. 10Enligt lagen (2010:630) om regionalt utvecklingsansvar. förväntades samla aktörer för att försöka lindra effekterna av och hitta lösningar på de problem som uppstod (Statskontoret 2011). En slutsats som drogs efter detta var dock att det saknades en utpekad regional aktör med översyn över utbud av och efterfrågan på kompe- tens. Regeringen gav därför i mål- och villkorsbeslut samt reglerings- brev aktörer med regionalt utvecklingsansvar i uppdrag att etablera regionala kompetensplattformar för samverkan inom kompetens- försörjning och utbildningsplanering på kort och lång sikt.11 Syftet med kompetensplattformarna var att bidra till: •ökad kunskap och översikt inom kompetensförsörjnings- och utbildningsområdet, samordning av behovsanalyser inom kom- petensförsörjnings- och utbildningsområdet, •ökad samverkan kring kompetensförsörjning och utbildnings- planering, •ökad kunskap om utbud och efterfrågan av utbildningsformer, med utgångspunkt i de olika utbildningsformernas nationella mål samt myndigheternas ansvar. använder regeringen inte längre begreppet kompetensplattformar utan enbart begreppet regionalt kompetens- försörjningsarbete. Kompetensförsörjningsfrågorna är i större eller mindre omfattning en integrerad del i regionala utvecklings- strategier och i tillväxtstrategier. Det regionala utvecklingsansvaret regleras främst genom lagen (2010:630) om regionalt utvecklingsansvar och förordningen (2017:583) om regionalt tillväxtarbete. Utöver de uppgifter som regleras i lag och förordning styrs det regionala kompetensförsörjningsarbetet genom erbjudanden till regionerna i form av de ettåriga villkors- besluten. Erbjudandena grundar sig i den nationella strategin för hållbar regional tillväxt och konkurrenskraft –2020. I villkors- besluten erbjuds de regionalt utvecklingsansvariga aktörerna att anta uppdraget om regionalt kompetensförsörjningsarbete mot ersätt- ning från staten. I villkorsbeslutet för erbjuds aktör- erna att12 11N2009/9378/RT. 12N2017/07699/RTS. •utifrån de prioriteringar som görs i den regionala utvecklings- strategin organisera och fastställa målsättningar för regionalt kompetensförsörjningsarbete i samverkan med bl.a. kommuner, arbetsliv, utbildningsaktörer, statliga myndigheter samt övriga berörda aktörer i länet, och •tillhandahålla analyser och prognoser av privat och offentlig sektors behov av kompetens , föra dialog med berörda aktörer om de behov som där identifieras samt ge förslag på insatser utifrån dessa, bl.a. i syfte att fler ska påbörja reguljära studier. Aktörerna erbjuds vidare att stödja och främja insatser inom tre utpekade fokusområden: •bidra till att etablera effektiva strukturer för validering på regional nivå, •medverka i planeringen av utbud och inriktning för regionalt yrkesvux inom vuxenutbildning, och •bidra till etableringen av lärcentrum. Samtliga regionalt utvecklingsansvariga aktörer har antagit erbjudan- det, vilket innebär en möjlighet att söka medel för att genomföra dessa insatser. är ansvarig myndighet för att fördela dessa medel –2020. För detta får använda 2018 och . Det regionala kompetensförsörjningsarbetet är ett viktigt verk- tyg för samordning av aktörer och insatser på regional nivå. De regionalt utvecklingsansvariga aktörernas mandat är dock fortfaran- de relativt svagt inom kompetensförsörjningsområdet vilket försvårar arbetet med att skapa en effektiv och ändamålsenlig samordning. Denna avsaknad av en etablerad regional aktör har gjort att många förslag om regionala funktioner har formulerats. Några av dessa presenteras nedan. förslag om regionala funktioner för samordning av kompetensförsörjningsarbetet Förslag från statliga utredningar och myndigheter I en departementsintern översyn av stödet för yrkesintroduktions- anställningar konstateras att arbetsgivare uppfattar de många kom- petensförsörjningssatsningarna från offentligt håll som svåröver- skådliga (2017). Stödet för yrkes- introduktionsanställningar är bara en av en mängd olika insatser som syftar till att främja lärande i arbetslivet och övergången från skola till arbetsliv. Enligt översynen är det svårt för arbetsgivare att se hur insatserna förhåller sig till varandra och hur de olika delarna kan komplettera varandra. I översynen konstateras att det finns behov av en ökad samordning mellan myndigheter, branschorga- nisationer, skolhuvudmän och arbetsmarknadsparter vad gäller dessa utvecklingsinsatser. Man efterfrågar en samordnande mellanhand mellan arbetsgivarna och de ansvariga myndigheterna. I översynen resoneras kring huruvida de regionala kompetensplattformarna skulle kunna fylla denna samordnande funktion. Man konstaterar dock att plattformarna är för olika sinsemellan och saknar en enhet- lig struktur. I väntan på att en mer enhetlig struktur finns på plats för de regionala kompetensplattformarnas arbete och funktion före- slås att uppgiften skulle kunna skötas en ny sorts regionala kom- petenscentra. Dessa centra skulle kunna ha en övergripande bild av vilka rekryterings- och utbildningsbehov som finns inom regionen, ansvara för vägledning, hjälpa arbetsgivare som söker personal och individer som söker lärlingsplats att hitta varandra, fungera som stöd för arbetsgivare vid handledning, etc. (2016) och (2015) har pekat på svårigheterna att erbjuda ett brett utbud av gymnasieutbildningar i varje kommun. Litet elevunderlag, svårig- heter att rekrytera yrkeslärare och brist på arbetsplatser för arbets- platsförlagt lärande kan medföra att yrkesutbildningar inte anordnas i kommunen, trots en tydlig arbetsmarknadsefterfrågan. Ett smalt utbildningsutbud kan således ge negativa konsekvenser både för elevers tillgång till utbildningar och för arbetsmarknadens kompe- tensförsörjning. Regional samverkan mellan kommuner framhålls som ett sätt att upprätthålla ett brett utbud. (2016) har föreslagit att staten bör ge stöd till regional samverkan kring gymnasieskolans utbildningsutbud. Förslaget fick stöd från (2017) som föreslog att en statlig skolmyndighet ska ha regional närvaro genom myndighetskontor i olika delar av landet. Regionkontoren föreslås kunna erbjuda stödinsatser i form av expertis eller finansiellt stöd i arbetet med regionala planerings- underlag för utbud och dimensionering eller med att utforma bra samverkansavtal, stöd till utvecklingsprojekt och till arbetet med att synliggöra ett gemensamt utbildningsutbud, etc. Kommissionen lyfter också att samverkan med det regionala och lokala arbetslivet är av stor betydelse för gymnasieskolans planering. Imars 2018 beslutades direktiv till en utredning om planering och dimensionering av gymnasial utbildning (Dir. 2018:17). En särskild utredare ska föreslå hur utbildning inom gymnasieskolan, gymnasie- särskolan, komvux och särvux bättre kan planeras och dimensioneras utifrån regionala och nationella kompetensbehov. Utredaren ska föreslå hur en regionalt baserad modell för planering och dimen- sionering av gymnasial utbildning kan utformas och hur den kan finansieras. Syftet med utredningen är bl.a. att trygga den regionala och nationella kompetensförsörjningen, effektivisera resursutnytt- jandet och förbättra tillgången till ett allsidigt brett utbud av utbild- ningar av hög kvalitet. Uppdraget ska redovisas . har haft i uppdrag att föreslå en samordnad regional indelning för de statliga myndigheter för vilka en geografisk samordning är relevant. Av kommitténs slutbetänkande (2018) framgår att man delar och flera andra utred- ningars bedömning av att det finns ett stort behov av att ”återsamla staten” på regional nivå. Frågor som rör regional utveckling är ett område som anses motivera en statlig samordning på regional nivå och Arbetsförmedlingen är en av de myndigheter som anses vara mest relevant för en samordnad regional indelning. Den bilden får också stöd i de enkäter och intervjuer kommittén genomfört med såväl myndigheter som kommunala företrädare. Detta grundas bland annat i myndighetens roll för samverkan kring kompetensförsörj- ningsfrågor. Förslag från regionala aktörer De regionalt utvecklingsansvariga aktörerna arbetar med kom- petensförsörjningsfrågor i olika omfattning, bland annat genom det tidigare uppdraget från regeringen att etablera regionala kompetens- plattformar (se tidigare avsnitt). Men flera regionala aktörer som utredningen har varit i kontakt med vill ta arbetet ett steg längre. Regionsamverkan , som samlar sex sydligaste regioner, menar att det saknas ett relevant verktyg för att skapa större genomförandekraft, nämligen möjligheten att få ökat styrning av arbetsmarknadsinsatser för de arbetslösa personer som står nära arbetsmarknaden. Här ser organisationen ett behov av en regiona- liserad struktur för dimensionering och inriktning inom flera gym- nasiala och eftergymnasiala utbildningar och att det regionala upp- draget och mandatet här blir tydligt. Regionsamverkan har initierat ett utvecklingsarbete för att hitta en modell för att snabbare nå regeringens nationella sysselsättningsmål genom samarbete mellan den nationella politiska nivån och den regionala politiska nivån. Målet har varit att ta fram en modell där den regionala politiska nivån ges ett uppdrag att föreslå insatser och prioriteringar för att möta nationella mål på liknande sätt som görs inom den regionala infrastrukturplaneringen. I en skrivelse till utredningen efterfrågar regionutvecklingsnämn- den i (VGR) ett ökat regionalt mandat.13 Enligt skrivelsen förhindras effektiv matchning av att utbildnings- insatser är feldimensionerade och inte tillräckligt anpassade för den regionala arbetsmarknaden. Den regionala kompetensplattformen har bedrivit ett framgångsrikt arbete inom områden som statistik och analys. Men på andra områden har en brist på mandat och inflytande på den regionala och lokala nivån varit ett hinder för mer verkningsfulla åtgärder. Med ett utökat regionalt mandat menar VGR att insatser bättre skulle kunna anpassas och dimensioneras efter behoven på den lokala och regionala arbetsmarknaden. Den regionala nivån bör styra inriktningen på statliga utbildningsinsatser som syftar till snabbare inträde och bättre matchning på arbets- marknaden. VGR pekar särskilt ut yrkeshögskoleutbildning och regionalt yrkesvux som utbildningsformer som VGR tillsammans med sina samarbetspartners skulle kunna ta ett ökat ansvar för. 13Enligt inlaga till utredningen . arbetsmarknadsutbildningar skulle kunna spela en betydligt viktigare roll lokalt och regionalt än de gör . Den regionala styrningen kan också omfatta regional styrning av statliga bidrag för att genom- föra validering. VGR vill leverera en behovsbild när det gäller utbildningar inom dessa skolformer till ansvariga myndigheter. En behovsbild som baseras på arbetsmarknadens behov, tillgängliga utbildningsresurser samt bedömningar om volym av tillgängliga elever för genom- förande av utbildningar. Det innebär att regionen skulle få det sam- lade ansvaret att sammanföra behovsbedömningar från branscherna, tillgängliga utbildningsresurser samt uppskattningar av elevernas efterfrågan på utbildningsplatser. Den samlade behovsbilden skulle tas fram tillsammans med kommunerna, utbildningsanordnare, branscherna och övriga intressenter med målet att öka träffsäker- heten i de statliga satsningarna. Dessa bedömningar skulle ge en behovsbild när det gäller tillgång till statliga resurser för de aktuella utbildningsformerna, vilken inriktning utbildningarna bör ha samt i vilket geografiskt område utbildningarna borde anordnas. VGR ser det också som en viktig uppgift för det regionala samarbetet att stötta och stimulera studie- och yrkesvägledning och att aktivt infor- mera om och marknadsföra utbildningar och branscher. VGR menar också att ett fördjupat regionalt engagemang i kom- petensförsörjningen med fokus på yrkesutbildning för vuxna och validering skulle leda till att VGR och övriga aktörer även kan förstärka samarbetet på andra områden som är betydelsefulla för kompetensförsörjningen. Det gäller till exempel yrkesutbildning för ungdomar på gymnasienivå, samverkan för att öka och effektivisera fortbildning på arbetsplatser samt insatser för att underlätta syssel- sättning för utsatta grupper som står långt från arbetsmarknaden. Förslag från arbetsmarknadens parter