sou · H7B346d3 · 2019-11-29 00:00:00 — Av paragrafen följer att får vara finansiell motpart till . Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. är både förbindelseorgan och finan- siell motpart gentemot . Med begreppet finansiell motpart avses den myndighet som fullgör landets finan- siella åtaganden gentemot . Det är samma innebörd som enligt fondens regelverk (se avsnitt 27.4.5). De närmare ramarna för uppgiften att vara finansiell motpart följer av 4–6 §§. Övervägandena finns i avsnitt 27.9.3. Av paragrafen följer att får av egna medel tillskjuta in- satskapital i , om har godkänt detta. Paragrafen motsvarar 7 kap. 4 § tredje stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 27.9.3. I paragrafen finns bestämmelser om befogenheter avse- ende de särskilda dragningsrätter som tillkommer genom deltagande i . Paragrafen motsvarar 7 kap. 5 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 27.9.3. I paragrafen finns bestämmelser om finansiering av Internationella valutafondens verksamhet. Paragrafen motsvarar delvis 7 kap. 4 § andra och fjärde styckena lag. Av första stycket följer att får ge krediter eller delta i annan finansiering om finansieringen har godkänts av . Det krävs sedan inget särskilt godkännande av för enskilda transaktioner som genomförs inom de ramar som har god- känt, om inte har beslutat annat. Ett ärende inleds genom att gör en framställning till . Av andra stycket följer att ett annat förfarande gäller avseende finansiering av Internationella valutafondens verksamhet riktad mot låginkomstländer. får delta i sådan finansiering när Riks- banken har fått besked av regeringen om att har godkänt detta. Ett sådant ärende inleds genom att gör en fram- ställning till regeringen. Om regeringen önskar finansiera sådan verk- samhet genom ska regeringen därefter lämna en proposi- tion till för att be om bemyndigande. Inom ansvarsområde faller alltså att efter regeringens godkännande finansiera Internationella valutafondens verksamhet riktad mot låginkomstländer. Övervägandena finns i avsnitt 27.9.3. I paragrafen finns bestämmelser om att ska låna belopp i som motsvarar det som har överfört till . Paragrafen har inte någon motsvar- ighet lag. Av första stycket följer att i samband med att den överför medel enligt 4 eller 6 § till ska låna motsvarande belopp i . Formuleringen i sam- band med innebär att inte behöver vända sig till Riks- gäldskontoret i direkt anslutning till varje transaktion med Inter- nationella valutafonden utan kan välja att samla ihop transaktioner . nu aktuella upplåningsrätt speglas av bestämmelsen i 1 § första stycket 2 lagen (2021:000) om upp- låning för behov. I den bestämmelsen anges att Riks- gäldskontoret ska ta upp lån till staten för att tillgodose behov av medel för överföring av medel till Internationella valuta- fonden. Enligt andra stycket första meningen ska betala ersätt- ning som motsvarar den ränta som mottar från Inter- nationella valutafonden. Denna bestämmelse speglas av 1 § andra stycket andra meningen lagen om upplåning för behov vad gäller att ska ta ut en så- dan ersättning. I andra stycket andra meningen finns en s.k. upplysningsbestäm- melse om bestämmelserna i lagen om upplåning för behov, som gäller för verksamhet. Syftet med paragrafen är dels att IMF-åtaganden inte ska finan- sieras med förtida avsättningar i valutareserven utan genom att Riks- gäldskontoret löpande lånar ut medel till , dels att tydlig- göra att IMF är ett statligt åtagande. Därför ska lånet ges i anslutning till begäran. Det innebär att kan utnyttja sina normala upplåningskanaler. Eftersom valutareserv ska hållas opåverkad av finansieringen av ska låna ut till i en internationellt gångbar valuta i de fall att transaktion med gjordes i en utländsk valuta eller i guld. sker bidrag till finansieringen av Inter- nationella valutafondens utlåningsverksamhet oftast i amerikanska dollar, men i undantagsfall kan även euro vara aktuellt. Det överlämnas till och att ta fram de rutiner som behövs för utlåningen. Paragrafen är endast tillämplig på transaktioner som sker efter lagens ikraftträdande, se punkten 11 i övergångsbestämmelserna. Övervägandena finns i avsnitt 27.9.3. Paragrafen reglerar återbetalning av lån från Riksgälds- kontoret enligt 7 §. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Bestämmelsen är endast tillämplig på återbetalningar som sker avseende sådana transaktioner som sker efter lagens ikraftträdande, se punkten 11 i övergångsbestämmelserna. Övervägandena finns i avsnitt 27.9.3. Paragrafen reglerar insättningar i valuta eller guld och medverkan vid internationella betalningar. Paragrafens första och tredje stycke mot- svarar i huvudsak 7 kap. 7 § enligt lag. Det andra stycket är nytt. Av första stycket följer att kan ta emot inlåning från och göra insättningar hos andra centralbanker. Den möjligheten kan exempelvis behövas i samband med att ingår valutaåter- köpsavtal. Av bestämmelsen följer vidare att får ta emot insättningar från BIS (Banken för internationell betalningsutjäm- ning), (Internationella återuppbyggnads- och utvecklings- banken) och mellanstatliga organ. Det ger möjlighet att ta emot insättningar från t.ex. IMF och vissa utländska investerings- banker. får också ta emot inlåning och göra insättningar hos banker, utländska bankföretag, kreditmarknadsföretag och utländska bankkreditföretag. Begreppen har samma innebörd som i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Det överensstämmer med den hittillsvarande lydelsen (prop. 2003/04:99 s. 61). Genom tillägget i andra stycket första meningen förtydligas att får medverka vid avveckling av internationella betal- ningar till eller från andra centralbanker eller mellanstatliga organ. Innebörden av bestämmelsen behandlas i avsnitt 26.9.6. Av andra stycket andra meningen följer att får ta ut avgifter. Avgifter kan exempelvis användas för att täcka administra- tiva kostnader som uppstår vid sådan medverkan. Övervägandena finns i avsnitt 26.9.6. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilket internationellt sam- arbete får delta i. Paragrafen har inte någon motsvarig- het lag. Av punkten 1 följer att får delta i sådant internatio- nellt samarbete som har betydelse för förutsättningarna att nå målen enligt riksbankslagen. Bestämmelser om sådana mål finns i 2–5 kap. och 9 kap. Med internationellt samarbete avses här verksamhet inom internationella samarbetsorgan, kommittéer, kollegier, arbetsgrupper och andra internationella samarbetsformer. Bestämmelsen reglerar dock inte möjlighet att ingå finansiella avtal eller göra finansiella transaktioner. Exempelvis följer av bestämmelsen att Riks- banken får delta vid möten inom IMF. Att får vara finansiell motpart till IMF följer däremot inte av bestämmelsen, det regleras i stället i 3 §. Vidare följer av 1 kap. 8 § att ska delta i ECBS-samarbetet. Det kan också framgå av andra författ- ningar att ska delta i ett visst internationellt samarbete. Av punkten 2 följer att får delta i sådant internatio- nellt samarbete som rör kunskapsutbyte med andra centralbanker. Övervägandena finns i avsnitt 26.9.1. Paragrafen behandlar information till regeringen om sitt internationella arbete. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Bestämmelsen har utformats efter förebild av 7 § myndighetsför- ordningen (2007:515). ska hålla regeringen informerad om förhållanden av betydelse för det internationella samarbete som deltar i, den närmare innebörden av bestämmelsen behandlas utförligt i av- snitt 26.9.3. ska också hålla allmänheten och informerad om sitt internationella arbete, se 12 kap. 2 och 5 §§. Övervägandena finns i avsnitt 26.9.3. Paragrafen reglerar skyldighet att samråda med andra svenska myndigheter om principiellt viktiga ställningstaganden i inter- nationella sammanhang. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Beträffande innebörden av uttrycket samråd se författningskom- mentaren till 3 kap. 16 §. Övervägandena finns i avsnitt 26.9.4. Av paragrafen följer att i sitt internationella arbete ska ta sin utgångspunkt från vissa uttalanden som regeringen eller riks- dagen har gjort. Innebörden av detta behandlas utförligt i avsnitt 26.9.5. Övervägandena finns i avsnitt 26.9.5. 7 kap. Övriga bestämmelser om verksamheten Paragrafen gäller uppgiftsskyldighet i allmänhet, dvs. i vilken utsträck- ning finansiella företag är skyldiga att lämna uppgifter till . Paragrafen motsvarar delvis 6 kap. 9 § första stycket lag. Bestämmelsen är kopplad till samtliga de uppgifter som har enligt denna lag. Det finns också bestämmelser om uppgifts- skyldighet i vissa särskilda fall i 2 och 3 §§. Regler om uppgiftsskyl- dighet kan förekomma även i rättsakter från EU, t.ex. i Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 av om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister, vilket berörs i en s.k. upplysningsbestämmelse i 4 §. Alla finansiella företag som driver verksamhet i omfattas av bestämmelsens tillämpningsområde. I fråga om ett utländskt före- tag krävs det således inte att företaget har en filial i . Det är tillräckligt att det utländska företaget t.ex. marknadsför sin verk- samhet till potentiella kunder i , deltar i betalningsavveckling i , är penningpolitisk motpart till eller ägnar sig åt clearing av finansiella instrument som har handlats på en reglerad marknad i . Vid inhämtande av uppgifter behöver proportionalitetsprincipen beaktas. Med andra ord ska uppgifterna behövas i verk- samhet och informationsinhämtningen ska inte vara mer omfattande eller kostsam än vad som behövs. Proportionalitetsprincipen kom- mer till uttryck i 1 kap. 5 §. I fråga om åtgärder som riktar sig till en enskild, t.ex. ett finansiellt företag, tillämpas bestämmelserna i 5 § tredje stycket förvaltningslagen (2017:900) om proportionalitet (se författningskommentaren till 1 kap. 5 §). Det är som på sakliga grunder avgör vilka uppgifter som i förekommande fall behövs. Av 13 kap. 3 § första stycket 3 följer att får besluta de förelägganden som behövs för efterlev- naden av bl.a. uppgiftsskyldigheten enligt förevarande paragraf. Så- dana beslut om förelägganden får överklagas till allmän förvaltnings- domstol (se 13 kap. 6 § första stycket). Frågor om uppgiftsskyldig- het kan således komma att överprövas i domstol. Övervägandena finns i avsnitt 36.1.2. Paragrafen gäller uppgiftsskyldighet i vissa särskilda fall, utöver det som anges i 1 §. Bestämmelserna i paragrafen gäller gentemot fram- för allt juridiska personer, men även fysiska personer berörs av punk- terna 4 och 5. Punkten 1 motsvarar 6 kap. 9 § andra stycket lag. Punkten 2 avser verksamhet avseende det finansiella systemet enligt 3 kap. Bestämmelsen är inte begränsad till finansiella företag. Bestämmelsen omfattar för det första direkta deltagare i system för betalningsavveckling, dvs. Som berörs i avsnitt 36.1.2 kan det förekomma så- dana deltagare som inte är finansiella företag. För det andra omfattas juridiska personer som har ett kvalificerat innehav i en deltagare i RIX-systemet. Med kvalificerat innehav avses detsamma som i 1 kap. 5§ lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. För det tredje om- fattas företag till vilka deltagare i RIX-systemet har utkontrakterat verksamhet. I den senare kategorin omfattas bl.a. företag som ansva- rar för it-system för en RIX-deltagares räkning. Punkten 3 innebär för det första att de juridiska personer inom den finansiella infrastrukturen som står under övervakning enligt 5 § är uppgiftsskyldiga vad gäller verksamhet enligt den paragrafen. Det gäller även juridiska personer som är av särskild betydelse för denna infrastruktur, oavsett om dessa är finan- siella företag eller inte (t.ex. och , se författningskommentaren till 3 kap. 5§ och 5 kap. 3 §). För det andra är även företag till vilka sådana juridiska personer har utkontrakterat verksamhet uppgiftsskyldiga (se exemplet ovan angående it-system). Punkten 4 gäller verksamhet avseende kontanter (4 kap.) respektive krisberedskap och höjd beredskap (5 kap.). Be- stämmelsen innebär att de juridiska personer och näringsidkare som avses i 5 kap. 3 och 4 §§ är skyldiga att på begäran lämna uppgifter till . De aktörer som avses i 5 kap. 3 § är i hög grad samma aktörer som omfattas av punkterna 2 och 3 i förevarande paragraf och 1 §. Särskilt näringsidkare inom kontanthanteringen enligt 5 kap. 4§ kan dock driva sådan verksamhet att de inte omfattas av någon annan bestämmelse om uppgiftsskyldighet än den förevarande. finns ett normgivningsbemyndigande i 5 kap. 16 § 2 och 3 som berör kretsen av aktörer enligt 5 kap. 3 och 4 §§. Punkten 5 motsvarar 6 kap. 9 § tredje stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 36.1.2. Paragrafen gäller moderbolags uppgiftsskyldighet för dess dotterbolag. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Övervägandena finns i avsnitt 36.1.2. Paragrafen innehåller en s.k. upplysningsbestämmelse om centrala motparter. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Centrala motparter kan vara uppgiftsskyldiga enligt bl.a. 1 § och 2 § 2. Som följer av förevarande paragraf finns det särskilda regler om uppgiftsskyldighet för centrala motparter i och rådets förordning (EU) nr 648/2012 av om OTC- derivat, centrala motparter och transaktionsregister (se vidare av- snitt 24.7.5). Dessa regler är av särskild betydelse för centrala mot- parter som inte driver verksamhet i och som inte heller är direkta deltagare i . Övervägandena finns i avsnitten 24.7.5 och 36.1.2. Paragrafen gäller uppgifter om statistik. iförsta stycket motsvarar delvis 6 kap. 4 § andra stycket och 6 kap. 9 § i1988 års lag. Uppgifter som samlar in behöver som regel bearbetas eller behandlas på annat sätt innan de blir användbara för verksam- heten. Det gäller uppgifter som har samlats in antingen med stöd av bestämmelserna i 1–4 §§ eller med stöd av avtal eller allmänt tillgäng- liga källor, t.ex. årsredovisningar. Sådan behandling är tillåten men frå- gan om hur denna behandling ska gå till regleras inte i denna lag. paragrafen följer dock att får behandla uppgifter för att framställa statistik. Paragrafen räknar först upp vilken statistik löpande ska framställa och offentliggöra. Därefter anges vilken statistik får framställa. Den statistiken får , men behöver inte, sprida. Statistiken kan exempelvis spridas genom att den offentliggörs. Men den kan också spridas på annat sätt, t.ex. genom att den levereras till internationella organisationer, se nedan. Till den statistik som får framställa och sprida hör enligt punkten 1 sådan statistik som är nödvändig för att banken ska kunna utföra sina uppgifter enligt denna lag. Dit hör vidare, enligt punkten 2, statistik som behövs med anledning av samarbetet inom vissa internationella organisationer. måste vid sin statistikframställning ta hänsyn till de begränsningar som följer av andra regelverk. Som exempel kan nämnas de begränsningar av möjligheten att behandla personuppgifter som finns i regeringsformen, och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning) och lagen (2018:218) med komplet- terande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. får t.ex. inte med stöd av paragrafen framställa förmögenhetsstati- stik, jfr framställning till (2018/19:RB4) och betänkande (bet. 2019/20:FiU8) om statistik över hushållens tillgångar och skulder. Hänsyn måste också tas till exem- pelvis bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I andra stycket klargörs att för statistik tillämpas bestämmelserna om uppgiftsskyldighet i 1–3 §§. Av det följer att för att fullgöra sina uppgifter avseende statistikfram- ställning, får inhämta de uppgifter som den behöver med tillämpning av nämnda bestämmelser. statistik får också basera sig på andra uppgifter, t.ex. allmänt tillgängliga källor. Övervägandena finns i avsnitt 36.1.3. Paragrafen gäller andra slags referensräntor och referensvärden än vad som avses i 9 § räntelagen (1975:635). Paragrafen har inte någon motsvarighet lag (jfr 6 kap. 4 § andra stycket). Enligt bestämmelsen får tillhandahålla och offentlig- göra sådana referensräntor och andra referensvärden som avses i EU:s förordning om referensvärden, även kallad Benchmark-förord- ningen. Centralbanker omfattas visserligen inte av förordningens tillämpningsområde (artikel 2.2 a), men oavsett detta är det alltså sådana referensräntor och andra referensvärden som avses i förord- ningen som får tillhandahålla med stöd av paragrafen. I avsnitt 36.3 berörs att kan ha skäl att beakta vissa av reglerna i förordningen och att det ska röra sig om en referensränta som grundas på faktiska transaktioner. För att kunna sammanställa och offentliggöra en referensränta av nu aktuellt slag krävs att kan inhämta uppgifter från finansiella företag om vissa transaktioner, även sådana där ett icke- finansiellt företag är motpart (se avsnitt 36.1.2). Detta följer av 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 36.3. Paragrafen gäller avgifter för att finansiera verksamheten avseende referensvärden enligt 6 §. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Enligt bestämmelsen får ta ut avgifter av den som använder referensräntor eller andra referensvärden som tillhanda- hålls av med stöd av 6 §. Bestämmelsen innebär varken ett krav på att ta ut avgifter från var och en som refererar till en sådan referensränta i ett finansiellt kontrakt eller liknande eller någon in- skränkning av rätten att offentliggöra uppgifter ur allmänna hand- lingar (jfr avsnitt 36.3). Övervägandena finns i avsnitt 36.3. I paragrafen finns ett normgivningsbemyndigande som avser bestäm- melserna i förevarande kapitel. Första stycket 1 innebär att får meddela föreskrifter om uppgiftsskyldigheten enligt 1–3 §§. Bestämmelsen motsvarar delvis 6 kap. 9 § fjärde stycket lag. Första stycket 2 innebär att får meddela föreskrifter om de avgifter som avses i 7 § (se dock författningskommentaren till den paragrafen). Andra stycket motsvarar i huvudsak 6 kap. 10 § första meningen och 11 § lag. Tredje stycket motsvarar i huvudsak 6 kap. 10 § andra meningen lag. Övervägandena finns i avsnitt 36.1.2. Paragrafen, som gäller mervärdesskatt, motsvarar 9 kap. 8 § lag. Paragrafen, som gäller avgifter för allmänna handlingar, motsvarar 9 kap. 9 § lag. Paragrafen gäller konsekvensanalyser. Paragrafen har inte någon mot- svarighet lag. Med de föreskrifter som gäller för myndigheter under regeringen avses förordningen (2007:1244) om konsekvensutred- ning vid regelgivning. Övervägandena finns i avsnitt 36.4. Budget, redovisning och eget kapital Paragrafen gäller upprättandet av en budget för . Riks- banken ska inte finansieras genom anslag i statens budget (se för- fattningskommentaren till 1 kap. 2 §). Mot den bakgrunden bestäm- mer själv sin budget. I budgeten ska direktionen bl.a. avsätta de medel som fullmäktige behöver för att utföra sina upp- gifter, exempelvis vad gäller den revisionsfunktion som leds av full- mäktige. Paragrafen motsvarar 10 kap. 2 § andra stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 29.3. Paragrafen gäller bokföringsskyldighet och upprättande av årsredo- visning. Paragrafen motsvarar delvis 10 kap. 3 § första stycket lag. I 4 § finns bestämmelser om beslutsordningen avseende årsredo- visningen och innehållet i den. Av en årsredovisning som upprättas enligt första stycket ska bl.a. samlade åtaganden mot framgå (se avsnitt 27.9.3). Med uttrycket ”utöver” i andra stycket avses att bestämmelserna i lagen har företräde framför den aktuella riktlinjen (se även 10 §). Ett förtydligande har också gjorts om att den aktuella riktlinjen i övrigt ska följas i den utsträckning den kan tillämpas på . Exempelvis kan principer för redovisning av sedlar och mynt i euro inte tillämpas på . Vidare har det förtydligats att Riks- banken ska motivera eventuella avsteg från riktlinjen, dvs. sådana av- steg som inte följer av lag. Skälen för beslut om avsteg ska framgå av årsredovisningen eller av ett särskilt beslut. Särskilda bestämmelser om finansiella avsättningar enligt riktlinjen finns i 10 §. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.5. Paragrafen, som gäller räkenskapsår, motsvarar 10 kap. 2 § första stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.5. Paragrafen gäller innehållet i årsredovisningen och vilka beslutsorgan som beslutar om detta innehåll. I första stycket anges vilka delar som årsredovisningen ska bestå av. Bestämmelsen motsvarar 10 kap. 3 § tredje stycket första meningen lag. Av andra stycket följer att det är fullmäktige som beslutar om innehållet i balans- och resultaträkningen och årets resultat. Dessa frågor hänger nära samman med varandra. Bestämmelsen i andra stycket har inte någon direkt motsvarighet lag. Närmare bestämmelser om beslut om årets resultat finns i 11 och Av 12 kap. 9 § första stycket följer att godkän- nande krävs för att fullmäktiges beslut ska bli definitivt. Tredje stycket gäller förvaltningsberättelsen. Bestämmelsen mot- svarar i huvudsak 10 kap. 3 § tredje stycket andra meningen lag. Tillägget att det är direktionen som upprättar förvaltnings- berättelsen har föranletts av bestämmelsen om fullmäktiges ansvars- områden i andra stycket och det förhållandet att det är direktionen som ytterst ansvarar för verksamheten i . Fjärde stycket avser intern styrning och kontroll. Bestämmelsen motsvarar 10 kap. 3 § fjärde stycket lag. Att det är direk- tionen som ska göra detta uttalande hänger samman med att direk- tionen ansvarar för internrevisionen enligt 11 kap. 28 och 29 §§ (se även 11 kap. 7 § andra stycket angående en revisionsfunktion som leds av fullmäktige). Övervägandena finns i avsnitt 29.7. Paragrafen, som innehåller en s.k. upplysningsbestämmelse om över- lämnande av och beslut om årsredovisningen, har inte någon motsva- righet lag. Övervägandena finns i avsnitt 29.7. I paragrafen anges de olika beståndsdelarna av eget kapi- tal. Med bundna eget kapital avses det icke utdelnings- bara kapitalet. Första stycket motsvarar delvis 10 kap. 1 § lag. Andra stycket saknar motsvarighet lag. Genom bestäm- melsen tydliggörs att orealiserade vinster på värderegleringskonton enligt den aktuella riktlinjen inte är en del av det egna kapitalet. I den mån det är lämpligt kan dock sådana orealiserade vinster beaktas vid ett ställningstagande till återställning av det egna kapitalet enligt 13 § (se särskilt andra stycket i den paragrafen). Övervägandena finns i avsnitt 29.5.3. I paragrafen anges målsatt nivå och grundnivå för eget kapital. Paragrafen har ingen direkt motsvarighet lag men motsvarar delvis 10 kap. 1 §. Vid sidan av 9 § berörs den målsatta nivån och grundnivån i 11– Grundnivån ska skiljas från grundfonden (se 6 §). Grundnivån har betydelse för avsättningarna och överföringarna till reservfonden och återställningen av det egna kapitalet. Den målsatta nivån har betydelse för vinstdispositionen och återställningen av det egna kapi- talet. Övervägandena finns i avsnitten 29.4.6 och 29.5.3. Paragrafen gäller storleken på grundfonden och reservfonden. Första stycket motsvarar delvis 10 kap. 1 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 29.5.3. Paragrafen gäller realvärdesäkring av den målsatta nivån för Riks- bankens eget kapital. Detta sker genom justering enligt konsument- prisindex. Beloppet ska avrundas till närmaste hundratal . Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Övervägandena finns i avsnitt 29.4.6. Paragrafen gäller finansiella avsättningar. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Finansiella avsättningar får enligt bestämmelsen endast göras i skälig utsträckning. I detta avseende finns det anledning att beakta att beslut inte får vara mer långtgående än vad som be- hövs (1 kap. 5 § 2). Finansiella avsättningar kan beslutas löpande under ett räkenskapsår. Övervägandena finns i avsnitt 29.6.5. Paragrafen gäller vinstdisposition. Paragrafen har inte någon mot- svarighet lag (jfr 10 § 3 § andra stycket andra meningen i den lagen).