sou · H7B310 · 2019-02-18 00:00:00 — ning inte ges in inom rätt tid, är arbetsgivaren skyldig att betala arbetsgivaren skyldig att betala tillbaka allt preliminärt stöd. tillbaka allt preliminärt stöd. samma gäller en arbetsgivare som samma gäller en arbetsgivare som i anmälan inte anger återbetal- i anmälan inte anger återbetal- ningsskyldighet enligt 25 eller 26 § ningsskyldighet enligt 25, 26 eller 27 a § eller anger återbetalnings- het med för lågt belopp. skyldighet med för lågt belopp. Arbetsgivaren ska helt eller delvis befrias från sin återbetalningsskyldighet, om det är uppenbart oskäligt att arbetsgivaren ska betala tillbaka allt preliminärt stöd. 1.Denna lag träder i kraft . 2.För avtal slutna före ikraftträdandet gäller 15 och 16 §§ i den äldre lydelsen. 1.2Förslag till förordning om ändring i förordningen (2013:1010) om stöd vid korttidsarbete Härigenom förskrivs i fråga om förordningen (2013:1010) om stöd vid korttidsarbete dels att rubriken närmast före 5 § ska utgå, dels att det ska införas en ny paragraf, 4 a §, och närmast före 4 a § en ny rubrik av följande lydelse. skrifter om vilka kostnader för kompetensåtgärder som kan ingå i underlaget för beräkningen av stö- det då kompetensåtgärder genom- förs internt eller anordnas av ett företag tillhörande samma koncern Denna förordning träder i kraft . 2Utredningsuppdraget och dess genomförande Mitt uppdrag har varit att analysera och lämna förslag på om och i så fall hur det svenska systemet med statligt stöd vid korttidsarbete kan göras mer konkurrenskraftigt. Som grund för detta ska enligt direktiven en kartläggning göras av liknande system i andra länder. I uppdraget ingår även att analysera om det finns behov av att koppla ihop systemet med åtgärder som till exempel validering, utbildning eller annan kompetensutveckling och i så fall föreslå sådana förändringar. Om det krävs förändringar i lag eller förordning för att genomföra förslagen ska utredaren lämna sådana författningsförslag. Motivet till uppdraget är enligt direktivet att långsiktigt stärka konkurrenskraft och svensk industri samt värna sysselsättningen i hela landet både i hög- och lågkonjunktur. Som utgångspunkter för utredningen gäller att ett system inte ska motverka strukturomvandling i ekonomin. Riskerna för överutnyttjande och dödviktseffekter ska vara så låga som möjligt. Förslaget ska beakta den svenska arbetsmarknadsmodellen och parternas roll vid reglering av anställningsvillkor samt förhållandet till arbetstidsregler och arbetsrätt. Reglerna ska vara förenliga med . Som stöd för utredningens arbete har en expertgrupp utsetts med representanter från arbetsmarknadens parter, relevanta myndigheter samt representanter från berörda departement. Expertgruppen har haft tre möten . Jag har därutöver haft samråd med representanter från centrala arbetsgivarorganisationer och fackliga Utredningsuppdraget och dess genomförande organisationer inom ramen för en referensgrupp. Samråd har även skett med företrädare för myndigheter, departement, företag och parter. Samråd har i enlighet med direktiven skett med utredningen om trygghet och utveckling i anställningen vad gäller arbetstid och ledighet (dir. 2017:56) samt Valideringsdelegationen (dir. 2015:120) i frågor som rör validering. För utredningsarbetets genomförande har det varit viktigt att arbetsmarknadens parter varit delaktiga i arbetet dels utifrån deras sakkunskap, dels för att ett fungerande system för korttidsarbete behöver parternas acceptans. Därmed tillgodoses direktivets riktlinje om att beakta den svenska arbetsmarknadsmodellen och parternas reglering av anställningsvillkor, arbetstid och arbetsrätt. I enlighet med direktiven överlämnades ett delbetänkande . I denna första del av utredningen föreslog jag åtgärder för att göra det svenska systemet med statligt stöd vid korttidsarbete mer konkurrenskraftigt. I detta slutbetänkande har jag analyserat om det finns behov av att koppla ihop systemet med stöd vid korttidsarbete med åtgärder som gäller validering, utbildning eller annan kompetensutveckling. Den relativt korta utredningstiden har medfört att det inte varit möjligt att utveckla bakgrundsavsnittet och att sätta in det föreslagna stödet för validering och kompetensåtgärder i ett större sammanhang. Det har inte heller varit möjligt att fördjupa analysen av kostnadskonsekvenserna. Jag har därför föreslagit att det bör läggas fast en tidpunkt för en utvärdering av såväl det i delbetänkandet föreslagna stödet för korttidsarbete som det här föreslagna kompletterande stödet för kompetensåtgärder. 3Kompetensförsörjning, utbildning och validering Den snabba och till stor del digitalt drivna strukturomvandling som pågår leder till att behovet av att utveckla sin kompetens under hela arbetslivet ökar. Enligt för Arbetet i framtiden1 är vår ”förmåga att svara upp mot framtidens behov av kontinuerlig kompetensutveckling under hela arbetslivet … avgörande för konkurrenskraft, välstånd och sammanhållning.” Det faktum att utvecklingstakten ökar medför att det för många arbetstagare inte är möjligt att under ett helt yrkesliv förlita sig på de kunskaper man förvärvade innan man påbörjade sitt yrkesliv. För arbetsgivare medför den allt snabbare förändringstakten att det blir allt svårare att möta förändringar i kompetensbehovet genom nyrekryteringar och generationsskiften. Därmed har såväl samhället, individen som arbetsgivarna ett växande och gemensamt behov av åtgärder som gör det lättare för arbetskraften att utveckla sin kompetens och det livslånga lärandet har därmed hamnat i fokus. Med detta begrepp betonas individens förmåga att lära under hela livet och i alla miljöer han eller hon är aktiv. Det vill säga, individen utvecklar kunskaper, färdigheter och kompetenser genom såväl formellt som icke-formellt och informellt lärande. Det ökade behovet av livslångt lärande återkommer i flera sammanhang och har bland annat lyfts fram i samband med möjligheten att validera kompetens som utvecklats utanför formell utbildning (SOU 2018:29) och inom ramen för ökad flexibilitet när det gäller tillträdet till högre utbildning (prop. 2017/18:204). Regeringen anser också att universitet och högskolor, genom att utnyttja digitaliseringens möjligheter, bör spela en aktiv roll inom det livslånga 1Analysgruppens inrättades av ministern för strategi- och framtidsfrågor, . Ordföranden var , och , . Kompetensförsörjning, utbildning och validering lärandet och genom exempelvis uppdragsutbildningar möta arbetsgivarnas behov av fort- och vidareutbildning (prop. 2017/18:204). Inom EU har Utbildning 2020-strategin beslutats. Genom utbildningsstrategin satte EU-länderna 2009 upp fyra gemensamma mål varav det första innebär att länderna ska se till att livslångt lärande och rörlighet i utbildningssyfte blir verklighet. Det livslånga lärandet är en fråga för hela utbildningssystemet. I regeringens budgetproposition 2017/2018 anger regeringen till exempel att ett starkt utbildningssystem möjliggör ett livslångt lärande. Det livslånga lärandet ska starta i en förskola av hög kvalitet och fortsätta i en jämlik kunskapsskola med behöriga och kompetenta lärare som ger våra barn och unga en god grund att stå på. Det ska finnas goda möjligheter att komplettera sin utbildning i vuxen ålder samt att studera vidare under hela livet och i hela landet. 3.2Kompetensutveckling – från arbetsrotation till universitetsstudier Det livslånga lärandet är sålunda något som ständigt pågår och kompetensutveckling kan ske på många olika sätt. Förutom genom formell och icke-formell utbildning kan kompetensutveckling till exempel ske genom att gå bredvid en kollega eller genom arbetsrotation. Det är sålunda inte möjligt att inom ramen för denna utredning beskriva alla till buds stående alternativ för att öka kompetensen under arbetslivet. Följande avsnitt begränsas därför till att kort beskriva vissa av dessa vägar och avslutas med en sammanställning över dagens personalutbildning. Vid korttidsarbete föreligger dessutom vissa specifika förutsättningar som medför att det existerande utbudet inte alltid kan utnyttjas. Korttidsarbete kan komma att införas med kort varsel och det kan vara svårt att förutsäga hur länge det kommer att pågå. Inom den formella utbildningen kan ansökningstider och utbildningarnas längd därför komma att påverka vilka utbildningar som kan utnyttjas. Ytterligare en begränsning följer av att de arbetstagare som omfattas av korttidsarbete fortfarande arbetar delar av tiden. Även om det är möjligt att systemet med stöd för kompetensåtgärder i samband med korttidsarbete kan leda till en förändring i utbudet hos formella utbildningsaktörer går det att förutse att, det vid sidan av utbildningar Kompetensförsörjning, utbildning och validering från privata utbildningsaktörer och valideringar, främst är uppdragsutbildningar som kommer att efterfrågas från universitet och högskolor, , folkhögskolan och vuxenutbildningen. 3.3Det offentliga, arbetsgivarna och arbetstagarna delar på ansvaret Det allmänna finansierar den grundläggande utbildningen och erbjuder även högre utbildning utan avgift. Dessutom tillhandahåller staten studiestöd i form av bidrag och lån som den enskilde betalar tillbaka när studierna slutförts. Totalt sett står det offentliga för av kostnaden för den formella utbildningen i (SOU 2015:90). Efter övergången från utbildning till arbetsliv är det arbetsgivaren som tillsammans med arbetstagaren ansvarar för att denne har rätt kompetens för att kunna utföra sina arbetsuppgifter och utvecklas. Arbetsgivarna har inte någon lagstadgad skyldighet att erbjuda sina anställda kompetensutveckling. Däremot kan det av kollektivavtal framgå hur frågor om kompetensutveckling eller andra förpliktelser ska hanteras i de enskilda branscherna. Kompetensutveckling utgör dels en investering för framtiden för arbetsgivaren, dels ökar den anställdes möjlighet att hitta en anställning hos en annan arbetsgivare. Arbetsgivarens ansvar för kompetensutveckling på arbetsplatserna ses därför som en intressefråga som bör kunna bli föremål för avtalslösningar (Ds 2002:56 samt Ulander Wänman 2017). Arbetstagare som avsätter tid för studier kan under vissa förutsättningar erhålla studiemedel. Studiemedel i form av bidrag och lån kan ges för eftergymnasiala studier och till vuxna studerande för grundläggande och gymnasiala studier.3 Bland de utbildningar som ger rätt till stöd finns utbildningar inom högskolan, den kommunala vuxenutbildningen (komvux), folkhögskolan och för yrkeshögskolestudier. Uppdragsutbildningar, till exempel när en arbetsgivare beställer en utbildning från ett universitet, berättigar inte till studiemedel. Det finns också åldersbegränsningar, minskar antalet 3Stöd ges endast för utbildningar som godkänts, se bilaga till studiestödsförordningen (2000:655). Kompetensförsörjning, utbildning och validering veckor man kan få stöd för och från det år man fyller 57 kan man vare sig få lån eller bidrag. Det finns fler begränsningar som medför att studiemedelssystemet i många fall inte kan utnyttjas vid korttidsarbete. För det första krävs det att studierna sker på minst halvtid för att man överhuvudtaget ska ha rätt till studiemedel. Om den studerande har en inkomst4 minskas dessutom studiestödet om inkomsten överstiger fastställda fribelopp. Eftersom studierna måste ske på halvtid utgår följande exempel från att arbetstiden minskats . Vid korttidsarbete erhåller en arbetstagare som minskar sin arbetstid av sin lön. Om en sådan arbetstagare väljer att studera på halvtid under en termin5 är fribeloppet före skatt. För att ligga under fribeloppet får månadsinkomsten, under det halvår studierna pågår, uppgå till cirka 22 000 kronor6. Eftersom arbetstagaren i detta exempel erhåller av sin ordinarie lön innebär det att endast arbetstagare som före införandet av korttidsarbete hade en månadslön som understeg 27 500 kronor7 har rätt att erhålla fullt studiestöd. För inkomster överstigande fribeloppet minskas studiemedlen av det överstigande beloppet. Maximalt studiemedel om man studerar på halvtid är 26 100 kronor.8 Detta medför att om arbetstagarens månadslön före införandet av korttidsarbete överstiger 34 600 kronor9 har denne inte rätt till studiemedel överhuvudtaget. Givet dessa begränsningar avseende ålder, studieomfattning och fribelopp kan det statliga studiestödet utnyttjas av vissa arbetstagare som deltar i korttidsarbete. För dessa arbetstagare kan sålunda studiestödet utgöra ett ekonomiskt incitament för att delta i utbildning som frigörs i samband med korttidsarbete. 4Med inkomst menas skattepliktiga inkomster från inkomstslagen tjänst, näringsverksamhet och kapital. 6Maximal inkomst 132 209/26 = . 52/12 = . Maximal månadslön 5 085 × 4,33 = . 722 000/0,8 = . utgör bidrag och lån. 9För att hela studiemedlet ska utgå måste det belopp som överskrider fribeloppet uppgå till 26 100/0,61 = . Fördelat motsvarar det . 27 500 + 7 100 = . Kompetensförsörjning, utbildning och validering Det finns cirka 50 universitet, högskolor och enskilda utbildningsanordnare med så kallad examensrätt. Universitet och högskolor bestämmer vilka utbildningar de vill ge och hur de ska läggas upp. Samma utbildning kan därför se olika ut vid olika lärosäten. All högre utbildning och examina delas in i grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå och nivåerna bygger på varandra. Utbildningarna på grundnivå och avancerad nivå bedrivs i form av kurser som kan sammanföras till utbildningsprogram. Kurserna kan vara olika långa, men det vanligaste är att de är 5–. Vanligast är att utbildningen sker på heltid men det finns även utbildningar som ges på halvtid eller kvartstid. Vissa kurser kan läsas som distansutbildning. Programmen leder oftast fram till en examen och omfattar då 120 högskolepoäng10 eller mer. har andelen studerande som läser fristående kurser minskat betydligt som antalet studenter på generella program och yrkesexamensprogram har ökat. (2018). Under vissa förutsättningar, bland annat att full kostnadstäckning uppnås, det vill säga att såväl direkta som indirekta kostnader täcks av den avgift som tas ut, får de statliga universiteten och högskolorna bedriva uppdragsutbildningar.11 Yrkeshögskoleutbildning får anordnas av privata eller offentliga aktörer som beviljats tillstånd av Myndigheten för och merparten erhåller då statsbidrag. För att en utbildning ska få ingå i krävs det att utbildningen svarar mot behov av kvalificerad arbetskraft i arbetslivet som inte tillgodoses genom en utbildning enligt högskolelagen (1992:1434) eller en utbildning som kan leda fram till en examen enligt lagen (1993:792) om tillstånd 10En termin motsvarar 30 högskolepoäng. 115 § förordning (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. Av 4 § följer dock att uppdragsutbildning inte får bedrivas på ett sådant sätt eller i sådan omfattning att den får negativ inverkan på den högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå som högskolan ska bedriva. Kompetensförsörjning, utbildning och validering att utfärda vissa examina, eller medverkar till att utveckla eller bevara kvalificerat yrkeskunnande inom ett smalt yrkesområde som är av betydelse för individen och samhället.12 En utbildning ska omfatta minst 20 veckors heltidsstudier men under vissa förutsättningar är det möjligt att erbjuda delar av utbildningar som enstaka kurser.13 På yrkesutbildning som får statsbidrag får ingen studerandeavgift tas ut. Utbildningarna finansieras genom statsbidrag som beslutas av Myndigheten för . De genomförs i nära samarbete med arbetslivets företrädare inom aktuell bransch. Utbildningsanordnarna har under vissa förutsättningar möjlighet att erbjuda samma utbildningar som ingår i som uppdragsutbildningar. Uppdragsutbildningar får inte till någon del finansieras med det statsbidrag som utgår för att bedriva utbildningar inom yrkeshögskolan.14 Verksamheten vid folkhögskolan får avse yrkesinriktad utbildning. Det är upp till varje folkhögskola att bestämma omfattning av olika utbildningar förutom vad avser allmän kurs som ska utgöra av verksamheten. Den statsbidragsfinansierade utbildningen vid folkhögskolor ska bland annat syfta till att stödja verksamheter som bidrar till att stärka och utveckla demokratin, göra det möjligt för människor att påverka sin livssituation, bidra till att utjämna bildningsklyftor och öka delaktigheten i kulturlivet. Även folkhögskolor får bedriva uppdragsutbildningar under förutsättning att inga kostnader uppstår för staten.15 Inom den kommunala vuxenutbildningen finns bland annat yrkesutbildning inklusive lärlingsutbildning. Det övergripande målet för den kommunala vuxenutbildningen är att vuxna ska stödjas och stimuleras i sitt lärande. De ska ges möjlighet att utveckla sina kunskaper och 121 kap. 3 § förordning (2009:130) om . 132 kap. 4 § förordning (2009:130) om . 143 § förordning (2009:131) om utbildning inom som uppdragsutbildning. 15Förordning (1986:117) om uppdragsutbildning vid folkhögskolor. Kompetensförsörjning, utbildning och validering sin kompetens i syfte att stärka sin ställning i arbets- och samhällslivet samt att främja sin personliga utveckling.16 Utgångspunkten för utbildningen ska vara den enskildes behov och förutsättningar. Re- gionalt yrkesvux ska motverka brist på yrkesutbildad arbetskraft, ge möjlighet att omskola till nytt yrke och nå grupper som saknar eller behöver komplettera sin gymnasieutbildning. Inom regionalt yrkesvux finns även lärlingsutbildning som syftar till att ge eleverna grundläggande yrkesutbildning, ökad arbetslivserfarenhet och en möjlighet att under en handledares ledning på en arbetsplats få kunskaper inom ett yrkesområde. Kommunerna har möjlighet att erbjuda komvuxutbildningar som uppdragsutbildningar.17 Det finns en stor mängd privata utbildningsanordnare som erbjuder olika typer av utbildningar, kurser och föreläsningar inom en rad områden. Från projektledning och programmering till maskin- och säkerhetsutbildningar. Vissa av dessa aktörer är även verksamma som utbildningsanordnare inom den kommunala vuxenutbildningen, inom och som anordnare av arbetsmarknadsutbildningar genom Arbetsförmedlingen. 3.6Teknikcollege och Vård- och omsorgscollege Genom inrättandet av olika college har arbetsmarknadens parter engagerat sig för att i samarbete med regioner och gymnasieskolor säkra kompetensförsörjningen . Förutom Teknikcollege och Vård- och omsorgscollege, som kort beskrivs nedan, bildades även ett Motorbranschcollege. 1620 kap. 2 § skollagen (2010:800). 17Förordning (1986:65) om uppdragsutbildning som motsvarar vuxenutbildning. Kompetensförsörjning, utbildning och validering Teknikcollege är en kvalitetsstämpel på utbildningar som uppfyller vissa krav. Konceptet har funnits då det inrättades av In- dustrirådet.18 Syftet med Teknikcollege är att genom samverkan mellan kommuner, utbildningsanordnare och företag öka attraktionskraften och kvaliteten på tekniskt inriktade utbildningar. De gymnasieutbildningar som kan ingå i Teknikcollege är teknikprogrammet, industritekniska programmet, samt el- och energiprogrammet. Som ett led i samarbetet utformas innehållet i utbildningar så att det möter de kompetensförsörjningsbehov som industriföretagen har. Teknikcollege omfattar utbildningar på såväl ungdomsgymnasiet som olika slag av vuxenutbildning och det finns cirka 150 Teknikcollegecertifierade utbildningsanordnare. Vård- och omsorgscollege drivs av en ideell förening19 och har funnits . Upplägget liknar det som gäller för Teknikcollege och det övergripande syftet är att trygga framtida personal- och kompetensförsörjning inom vård och omsorg. Ett regionalt Vård- och omsorgscollege bildas av minst tre kommuner och ett landsting eller en region och för att få använda namnet Vård- och omsorgscollege krävs ett godkännande från föreningen. Verksamheten bygger på det gymnasiala vård- och omsorgsprogrammet och det är vanligt att både gymnasieskolor och en eller flera vuxenutbildare ingår. Vård- och omsorgscollege omfattar utbildningar inom såväl komvux, gymnasiet som . Totalt ingår 140 gymnasieskolor, 181 vuxenutbildningar och 31 yrkeshögskoleutbildningar. 18Industrirådets aktiva medlemsorganisationer inom Teknikcollege är Teknikföretagen, If Metall, Livsmedelsföretagen, Trä- och Möbelföretagen, Industriarbetsgivarna, kemigruppen, GS facket, Ingenjörer och Unionen. 19Föreningens medlemmar är Kommuner och Landsting, Föreningen Vårdföretagarna, , , och . Kompetensförsörjning, utbildning och validering Validering genomförs av en mängd olika aktörer, såväl offentliga som privata, bland annat utbildningsanordnare inom vuxenutbildning, yrkeshögskola, universitet och högskolor och valideringsutförare som godkänts av bransch, yrkesnämnd eller annan partsgemensam organisation. Definition av begreppet, och vilka steg en validering ska innehålla, behöver dock uppdateras. Regeringen har därför givit Valideringsdelegationen20 i uppdrag att föreslå en övergripande definition av validering som utgår från Europeiska unionens råds rekommendation om validering av icke-formellt och informellt lärande (U 2015:10). Den definition som arbetet med validering utgått ifrån har tagits fram inom (Ds 2003:23) och återfinns bland annat i Skollagen där validering definieras som en process som innebär en strukturerad bedömning, värdering och dokumentation samt ett erkännande av kunskaper och kompetens en person besitter oberoende av hur de förvärvats.21 En validering syftar således till att fastställa vilken kompetens en person innehar inom ett visst yrkes- eller utbildningsområde, oavsett hur denna kompetens inhämtats. Validering kan genomföras både inom utbildningsväsendet och mot arbetslivets kvalifikationer (branschvalidering). Efter en validering erhåller den validerade ett betyg eller ett formellt intyg som visar om han eller hon har hela eller delar av den kompetens som motsvarar kraven för en viss kurs, utbildning eller ett visst yrke. Resultatet av en validering kan användas i flera olika sammanhang. Inom komvux, , universitet och högskolor används valideringens resultat bland annat för att ge behörighet till en utbildning trots att man saknar vissa formella meriter. Validering kan även användas för att förkorta utbildningar genom att man får tillgodoräkna sådant man redan kan. Inom arbetslivet används validering för att kartlägga vilken kompetens som finns i företaget i samband med kompetensutveckling eller för att visa att en person har rätt kompetens för att utföra ett visst yrke. är validering också ett arbetsmarknadspolitiskt program, vilket 20Valideringsdelegationen arbetar på regeringens uppdrag bland annat med att följa, stödja och driva på ett samordnat utvecklingsarbete inom valideringsområdet på den nationella och regionala nivån och att verka för att en samsyn på validering, dess innebörd och funktion etableras inom utbildningsväsendet och arbetslivet. 2120 kap. 42 § skollagen (2010:800). Kompetensförsörjning, utbildning och validering innebär att arbetssökande som anvisats till insatsen får aktivitetsstöd i validering. Genom validering kan en person sålunda både få ett intyg på vad man redan kan och visa vilka kompletteringar som behövs för att bli behörig till en viss utbildning eller för att kunna byta yrke. Den uppföljning och analys av branschvalidering som genomförts inom ramen för Valideringsdelegationens arbete visar att användandet av validering, med undantag för vissa branscher, är begränsat . Branschvalidering används främst inom industrin och inom vård- och omsorgsområdet som ett verktyg i kompetensförsörjningsarbetet. Det finns 21 modeller för validering mot arbetslivets kvalifikationer och dessa modeller omfattar 56 yrkesroller. Valideringsdelegationens statistik visar att cirka 12 000 personer validerats –2017. Statistik saknas dock för valideringar inom modellerna Bygg och anläggning samt Vård och omsorg, varför den totala omfattningen troligen är betydligt högre.