sou · H7B322 · 2019-04-29 00:00:00 — Vidare bör framgå att ska samordna den regionala miljöövervakningen i länet och rapportera resultat från den. Det är angeläget att utvecklar samverkan och informa- tionsutbytet med ansvariga tillsynsmyndigheter inom länet. Detta för att ta tillvara samordningsvinster när det gäller att hantera och förmedla miljödata som rapporteras till och från tillsynsverksamheter. i respektive distrikt ska svara för att det finns ett program för övervakning av vattnets tillstånd i respektive distrikt. (M 2017:07) har regeringens upp- drag att utvärdera ansvarsfördelning, beslutanderätt och organisering av myndigheterna inom vattenförvaltningen. Utredaren ska bl.a. föreslå hur organisationen bör vara utformad för en ändamålsenlig för- valtning av yt- och grundvatten som uppfyller vattendirektivets krav. Min principiella uppfattning är att den regionala nivåns ansvar för miljöövervakning behöver tydliggöras i instruktion. Utredningen har inte dock närmare behandlat vattenmyndigheternas uppgifter i vatten- förvaltningen. Resultat från miljöövervakningen är ofta grunden för både nationell och internationell rapportering om miljötillståndet. Som medlems- stat i Europeiska unionen rapporterar data till bl.a. Euro- peiska kommissionen och Europeiska miljöbyrån. miljöövervakningsdata är vidare en del i internationella åtaganden genom tillträde till internationella miljökonventioner. När miljöpolitiken i och globalt utvecklas är det vanligt att nya eller ändrade direktiv inom EU eller andra internationella åtaganden leder till krav på utökad information från miljöövervak- ningen. Sådana krav har ofta lagts till den nationella miljöövervak- ningen utan analys av hur detta påverkar utformningen av miljö- övervakningen. Detta gäller för behov av både statlig finansiering och alternativ finansiering. I genomfördes t.ex. rapporte- ringskraven enligt ramdirektivet för vatten genom att använda de befintliga övervakningsprogrammen och i så stor utsträckning som möjligt anpassa dessa till vattenförvaltningens behov. Regeringen uppger att anslaget 1:2 Miljöövervakning m.m. i viss utsträckning har förstärkts för att möta kraven om att utveckla miljöövervak- ningen av vatten, men övervakningen är enligt Havs- och vatten- myndigheten och vattenmyndigheterna inte tillräcklig för att till- godose EU:s krav. I och instruktion finns exempel på hur regeringen har angivit myndighetens uppgifter i det internationella samarbetet. Där framgår bl.a. att myndigheten har till uppgift att vid sitt deltagande i Europeiska kommissionens arbetsgrupper tidigt bedöma konsekvenserna av viktiga förslag och ge dem som berörs möjlighet att lämna synpunkter till myndigheten. När Europeiska kommissionen har lämnat ett slutligt förslag till EU- lagstiftning ska myndigheten skyndsamt redovisa en konsekvens- bedömning av förslaget till Regeringskansliet.6 Det finns också ett behov av att svenska förhandlare får till uppgift att parallellt med internationella förhandlingar om nya eller förändrade konventioner och EU-rättsakter på ett tidigt stadium be- döma konsekvenser av föreslagna förändringar för miljöövervak- ningen. Jag föreslår att detta bör ske regelmässigt och anges i regeringens instruktioner till förhandlarna. 64 § 5–7 förordningen (2012:989) med instruktion för och 13 § 3–4 och förordningen (2008:452) med instruktion för . 18.10 Miljöövervakning inom olika områden •Ansvariga myndigheter bör tillhandahålla aktuella metodan- visningar inom respektive ansvarsområde och övrig vägled- ning till de myndigheter, organisationer och verksamhetsut- övare som bedriver miljöövervakning, och som kan användas som ett underlag för bedömning och rapportering av miljö- tillståndet. •Ansvariga myndigheter bör precisera vilka slags miljödata och analyser som kommunerna efterfrågas att rapportera. •Havs- och vattenmyndigheten bör få ett uppdrag att ta fram ett särskilt underlag till , med en redo- visning av den samlade miljöövervakningen av vatten och be- dömningar av hur den statliga miljöövervakningen ska utveck- las i förhållande till den befintliga övervakningen. Uppdraget ska utföras i samråd med , , vatten- myndigheterna, , och länssty- relserna. •Havs- och vattenmyndigheten bör få till uppgift att hålla ett register över de organisationer som bedriver verksamhet inom den samordnade recipientkontrollen av vatten. •Ansvariga myndigheter behöver säkerställa att dubbel miljö- övervakning inte bedrivs. I förekommande fall ska sådan av- vecklas. •En oberoende utvärdering av den samlade miljöövervakningen av arter och biologisk mångfald bör genomföras. •Övervakningen av pollen behöver säkerställas genom beslut om ansvarsförhållanden och finansiering. 18.10.1 Generella behov och aspekter Det behövs ofta långa tidsserier för att kunna bedöma tillståndet i miljön och förändringar i miljön. En stor del av värdet av miljö- övervakningen ligger därför i dess långsiktighet. från miljöövervakningen är den enda långsiktiga källan för fältdata som kan användas för att skapa förklaringsmodeller i olika av- seenden. Ofta behövs 20–data för att kunna tolka förändringar i relation till andra miljövariabler. Långa tidsserier har därför ett stort värde både i miljöarbetet och forskningen. Det är därför viktigt med kvalitetskrav på de data som tas fram och samlas in, så att underlaget kan användas för att göra erforderliga analyser. Därför behövs styrande och vägledande riktlinjer/dokument för att säkerställa att data som tas fram uppfyller kvalitetskraven. Inom utredningen har det framkommit att handledningar och rikt- linjer behöver tas fram av och Havs- och vatten- myndigheten för att kunna tillvarata resultat från miljöövervakning som genomförs av länsstyrelser, kommuner, verksamhetsutövare och organisationer. De handledningar och riktlinjer för bl.a. provtagning som finns för olika undersökningstyper inom miljöövervakningen behöver i flera fall revideras och kompletteras. Det förefaller som att och Havs- och vatten- myndighetens arbete med att ta fram vägledningar för miljöövervak- ning tar . Ett sådant exempel är att Havs- och vattenmyndig- heten har tagit fram ett förslag till en vägledning som avser kvalitets- krav på data vid kontroll och övervakning av vatten. Handledningen ska vara ett komplement till de metodbeskrivningar och kvalitets- krav som är dokumenterade i de s.k. undersökningstyper som utgör krav för de undersökningar som ingår i nationell och regional miljö- övervakning, samt rekommenderas för övrig vattenanknuten över- vakning och recipientkontroll. Denna handledning ska gälla för ytvatten dvs. sjöar, vattendrag, kust- och utsjövatten och grund- vatten. Vägledningen togs fram 2013 och reviderades 2015. Den är dock inte fastställd, beroende på andra prioriteringar som Natur- vårdsverket och Havs- och vattenmyndigheten har gjort. Jag anser att myndigheternas arbete med att fastställa och upp- datera underlag och riktlinjer behöver prioriteras för att åstadkomma enhetlighet och underlätta för de som utför miljöövervakning. Miljöövervakningen av vatten behöver kartläggas Miljöövervakningen av vatten är omfattande. I och med nya EU- regler pågår arbete med att vidta åtgärder för att tillgodose kraven och utforma miljöövervakningsprogram. Till sådana aktiviteter hör t.ex. statusklassificering, typindelning och gruppering av vattenföre- komster. Flera aktiviteter är inte miljöövervakning. Innan det arbe- tet har slutförts är det svårt att avgöra vilka delar av dagens övervak- ning som uppfyller vattenförvaltningens behov och vilka delar som behöver revideras. Som tidigare framgått saknas en överblick över den miljööver- vakning som bedrivs av aktörer utanför staten. Exempelvis bedriver ett flertal organisationer samordnad recipientkontroll av vatten, men det finns inget aktuellt register eller samlad kunskap över dessa. Statens utgifter inom anslaget 1:2 Miljöövervakning m.m. för övervakning av vatten uppgick till 2016, vilket motsvarade nästan en tredjedel av de totala utgifterna för miljöövervakning inom anslaget. Det innebär att övervakning av vatten är den största utgiften inom anslaget. Även inom statliga verksamheter som finansieras från andra anslag övervakas vatten. Utgifterna för dessa verksamheter uppgick till 2016. Detta innebar att finansieringen av vattenrelaterad övervakning var den näst största utgiften efter landmiljö. Som framgått är SGU den enda myndighet som har gjort en skattning av kostnaderna för den utökade övervakning av grund- vatten som behövs för att tillgodose krav och behov som följer av vattenförvaltningsförordningen och miljökvalitetsmålet Grundvatten av god kvalitet m.m. Skattningen av den ytterligare finansiering som behöver tillföras för löpande övervakning av såväl opåverkade som potentiellt påverkade områden uppgår till . Sådana skattningar behövs även för andra områden. Det bedrivs också en omfattande miljöövervakning av fisk av olika myndigheter, organisationer och verksamhetsutövare. I en ut- värdering av kustfisk framgick att provfisken med jämförbar meto- dik utförs även inom recipientkontrollprogram, kustvattenkontroll- program och med stöd av intresseföreningar. Datainsamling inom fiskerisektorn bedrivs vidare enligt Europa- parlamentet och Rådets förordning (EU) 2017/1004). Denna över- vakning är en del av EU:s gemensamma fiskeripolitik och ligger till grund för förvaltning av fiskresurserna, genom bl.a. beslut om fiske- kvoter. Den finansieras både från statliga anslag och av EU-medel. Utöver detta bedrivs nationell fiskeförvaltning för fiskenäringen. Ett samlat underlag om vilken miljöövervakning av vatten som olika aktörer bedriver, inklusive de som bedriver samordnad recipi- entkontroll, behöver tas fram. Detta underlag ska ligga till grund för att utveckla den statliga miljöövervakningen. Mot bakgrund av den omfattande övervakningen av fisk behöver denna övervakning sär- skilt uppmärksammas i det underlag som behöver tas fram. Av under- laget bör framgå i vilken utsträckning näringen i ökad utsträckning kan bidra med data som kan användas inom miljöövervakningen. Havs- och vattenmyndigheten bör vidare hålla ett register över de organisationer som bedriver verksamhet inom den samordnade recipientkontrollen av vatten. Dubbelarbete i miljöövervakningen behöver upphöra och luckor behöver analyseras så att behov av miljöövervakning kan rangordnas Inom miljöövervakningen av landmiljö har halvovanliga naturtyper generellt sett sämst täckning i övervakningen. För fjällandskapet och gräsmarker och småbiotoper i odlingslandskapet är även informati- onen om ovanliga naturtyper bristfällig. Också den biogeografiska övervakningen, vars syfte är att komplettera miljöövervakningen som underlag för rapportering enligt Art- och habitatdirektivet, har bristfälliga underlag i fråga om ett flertal naturtyper. bedrivs dubbel övervakning av ett flertal naturtyper genom de heltäckande verksamheterna Riksskogstaxeringen och . Riksskogstaxeringen är en verksamhet med annat ändamål men som innefattar miljöövervakning. är nationell miljööver- vakning. Överlappningarna mellan och gäller flertalet naturtyper nedanför kalfjället, t.ex. vanliga naturtyper i produktionsskog. SLU både bedriver och finansierar Riksskogs- taxeringen och är utförare av på uppdrag av . Den totala kostnaden för uppgår till cirka 14 miljoner . Det saknas uppgifter om hur stor del av och Riksskogstax- eringens undersökningar som överlappar varandra. Det kan vara mycket stora arealer där dubbel övervakning bedrivs eftersom det rör vanliga naturtyper i produktionsskog. Det pågår ett arbete med att ändra . I sammanhanget behöver se till att den heltäck- ande nya karteringen Nationella Marktäckedata (NMD) utnyttjas fullt ut i miljöövervakningen. har på- börjat en översyn av landskapsövervakningen av skog och våtmarker för att ta tillvara potentialen i NMD. Data från Riksskogstaxeringen och används enligt som indata i eller som kvalitetskontroll av NMD, vilket är naturligt i olika faser som t.ex. uppstart och uppdateringar i olika intervall. Om det kontinuerligt kommer att bedrivas dubbel övervakning genom NMD och , behöver även detta beaktas utifrån en helhetssyn där olika invente- ringar och undersökningar bidrar till en mer täckande men inte dubbel övervakning. När det gäller analyser som omfattar flera programområden, ge- nomförs de inte i tillräcklig utsträckning. Jag anser generellt sett att uppföljning och analys av insamlade data behöver prioriteras högre jämfört med . Med utgångspunkt från sådana analyser bör behov av miljöövervakning rangordnas och prioriteras. Jag vill betona vikten av att och ser till att dubbel övervakning genom de heltäckande verksamheterna och upphör. Övervakningen av arter och biologisk mångfald är till stor del in- riktad mot att uppfylla krav i internationella avtal, främst Art- och habitatdirektivet och Fågeldirektivet. Kartläggningen visar dock att det saknas övervakning av organismgrupper och ekosystem som är viktiga för . Indikationer på en kraftig minskning av flygande insekter och påverkan av ett förändrat klimat är exempel på faktorer som ställer nya krav liksom övervakning av genetisk variation och invasiva främmande arter. Det har inte utförts någon övergripande utvärdering eller revision av övervakningen av arter och biologisk Det saknas vidare datavärdskap för arter, biologisk mång- fald och landskap, men arbete pågår för att etablera sådana datavärd- skap . Ansvaret för övervakning av biologisk mångfald är splittrat mellan olika myndigheter och skulle behöva samordnas mer. Dessutom har övervakningen av biologisk mångfald en slagsida mot artgrupper som enkelt kan observeras. Jag föreslår att en oberoende utvärdering av den samlade miljö- övervakningen av arter och biologisk mångfald genomförs. Utvär- deringen bör omfatta dels hur uppfyller kraven på rapporter- ing enligt internationella avtal, dels hur övervakningen tillgodoser nationella behov samt nya miljöhot, klimatpåverkan, genetisk mång- fald och invasiva främmande arter. ArtDatabankens verksamhet och dess finansiering behöver ingå i den oberoende utvärderingen. Finansieringen av de olika delarna inom ArtDatabanken behöver bli transparent så att det delar som avser miljöövervakning, forskning och informationsverksamhet kan identifieras. Det är viktigt att se över hur data som rapporteras från medborgare kan lagras och hanteras. Ansvaret för såväl verksam- heten som dess finansiering behöver tydliggöras. bör vidare få ett återrapporteringskrav i regler- ingsbrevet om att redovisa hur arbetet med att inrätta datavärdskap för arter och biologisk mångfald fortlöper. Det är tydligare angivet vilka data som ska rapporteras nationellt och till EU i fråga om luftkvalitet jämfört med andra områden. Även väg- ledningen beskrivs som tydlig, genom att den innefattar olika doku- ment som beskriver vad som ska mätas, på vilket sätt samt hur beräk- ningar ska göras. Vägledningen har utvecklats genom bl.a. Luftguiden och referenslaboratorierna för modeller och mätningar. Det decen- traliserade systemet för kontroll av miljökvalitetsnormerna för ut- omhusluft medför utmaningar att få alla kommuner att utföra över- vakning eller ha överblick över luftkvaliteten. Detta understryker vikten av god vägledning till kommunerna. Det saknas en tydlig ansvarsfördelning och finansiering av övervakningen av pollen Det är många aktörer som är involverade i pollenövervakningen. De är antingen statliga, hänförliga till landsting eller regioner, kommu- nala eller privata. Övervakningen bygger på frivilligt samarbete mellan dessa aktörer och baseras på var det finns aktörer som kan bidra med resurser snarare än på ett samordnat system med bra geografisk täckning utifrån var resurserna ger störst nytta. Regeringen har skjutit till årliga extra medel i avvaktan på att den ska besluta om samordning av pollenövervakningen och dess finansie- ring. Jag anser att det är viktigt att regeringen fattar de beslut som behövs för att verksamheten ska kunna säkerställas på . •Uppgiften för berörda myndigheter och institut att vara data- värd ska anges i instruktion eller motsvarande. •I instruktion ska anges att myndigheten har ansvar för att samordna datavärdarna. •Den strategiska planen för miljöövervakning ska ha en särskild avdelning eller bilaga som anger huvuddragen i vilka uppgifter som ska ingå i ett datavärdskap. •Arbetet med valideringstjänsten och stationsregistret bör slut- föras så att dessa är i full i drift . •De myndigheter och institut som ska ansvara för datavärdskap och som ska ansvara för att identifiera och driva utvecklingsprojekt som är gemensamma för datavärdarna, ska ges i uppdrag att i samråd se till att data från miljööver- vakningen tillgängliggörs på ett enhetligt och överskådligt sätt. •Ansvariga myndigheter ska stödja kommunerna med bl.a. väg- ledningar samt enkla och tydliga rutiner för inrapportering och validering av data. •Det behöver tydliggöras vilket ansvar som datavärdarna har för data från recipientkontroll och samordnad recipientkon- troll. Det behöver också bli tydligt och enkelt för de som för- väntas leverera data till datavärd. •Det behöver anges för datavärdarna att de ska ta emot relevanta data från aktörer utanför staten. •Varje datavärdskap bör inrätta ett användarråd. 18.11.1Datavärdarnas ansvar och uppgifter behöver förtydligas och samordningen av gemensamma frågor behöver öka anges datavärdarnas uppgifter och ansvar genom avtal mellan eller Havs- och vattenmyndigheten och respek- tive datavärd. I avtalen anges vilka data som ska tas emot och göras tillgängliga. Avtalen är ofta tvååriga. Datavärdarna är framför allt andra myndigheter och olika institutioner vid universiteten. Det finns flera oklarheter om datavärdarnas ansvar och uppgifter. Det saknas en enhetligt tillämpad definition av vad ansvaret som datavärd inom miljödataområdet innebär. Det är också oklart vilken aktör som ansvarar för att besluta om datavärdskap, vilka data som ska omfattas och på vilka grunder nya områden ska bli föremål för datavärdskap. De ansvariga myndigheterna och Havs- och vattenmyndigheten har inte sett till att avtalen om data- värdskap tydligt anger vilka data som ska hanteras och lagras vid samt vilka data som ska sorteras bort och när det ska göras. Myn- digheterna gör även olika rättsliga bedömningar av centrala delar av datavärdskapen. Datavärdskap är ett långsiktigt uppdrag som i första hand bör ges till statliga myndigheter för att säkerställa en god dataförsörjning, god tillgänglighet till miljöövervakningens data och en långsiktig finansiering av verksamheten. Det behövs också kompetens inom både det aktuella sakområdet och it för att kunna utföra uppgiften fullgott. Erfarenheter av att byta datavärd har vidare visat att det är en omfattande och tidskrä- vande process och det därför inte är ett alternativ som bör tillämpas i första hand för att säkerställa en god datahantering och dataför- sörjning. Samordningen mellan datavärdarna behöver förstärkas avsevärt. Detta är särskilt viktigt för att användare enkelt ska kunna få tag i de data man vill ha utan hänsyn till var data fysiskt lagras. Datavärdarna är centrala och strategiska delar i hanteringen av miljödata. Det är viktigt att de datavärdskap som finns blir väl fungerande. Detta behöver prioriteras framför att utveckla nya data- värdskap. Jag lämnar därför följande förslag i fråga om datavärdarnas ansvar och uppgifter: Uppgiften för berörda myndigheter och institut som är data- värdar ska anges i instruktion och för SLU i förordning. Detta för att säkerställa den långsiktighet som behövs. I instruktion ska anges att myndigheten har ansvar för att samordna de av regeringen utsedda datavärdarna. I upp- giften ingår att identifiera och driva utvecklingsprojekt som är gemensamma för datavärdarna. har även ansvarat för samverkan mellan myndigheterna i det avslutade reger- ingsuppdraget Digitalt först – smartare miljöinformation. Denna sam- verkan ska fortsätta även efter det avslutade regeringsuppdraget, bl.a. genom det inrättade . Det är därför en fördel att den konkreta samordningen av datavärdarna genomförs av som får till uppdrag att rapportera till . Den strategiska planen för miljöövervakning ska ha en särskild avdelning eller bilaga som anger huvuddragen i de uppgifter som ska ingå i ett datavärdskap. Det kan gälla hur data ska hanteras och hur länge de ska hållas tillgängliga. 18.11.2 Viktigt att stödsystem kommer på plats och tas i drift Ändamålsenliga och väl fungerande stödsystem är en förutsättning för att kunna ta tillvara information i inrapporterade miljödata, säker- ställa kvalitet och effektivisera hanteringen av dem. Arbetet med stationsregistret har bedrivits men registret beräknas vara i full drift 2019. Jag anser att det är viktigt att stationsregistret kommer vara i full drift . Också arbetet med valideringstjänsten, som be- räknas vara i drift för ett antal typer av data, är angeläget Ansvariga myndigheter behöver också säkerställa att den fortsatta förvaltningen av stödsystemen säkras. 18.11.3 Användarvänligheten behöver öka Flera myndigheter och andra aktörer utanför staten har framfört att inrapporteringen av data till datavärdarna är krånglig och tar mycket tid, varför många avstår från att rapportera. Det anges också ta från det att data levereras till dess att uppgifterna är tillgängliga. I vissa fall redovisas/lagras data från recipientkontroll inte av data- värd trots leverans. Dessutom presenteras data inte på ett enhetligt sätt och det är svårt att hitta i databaserna. Jag föreslår följande åtgärder för att öka användarvänligheten: De myndigheter som ska ansvara för datavärdskap och Natur- vårdsverket som ska ansvara för att identifiera och driva utveck- lingsprojekt som är gemensamma för datavärdarna, ska ges i uppdrag att i samråd se till att data från miljöövervakningen tillgängliggörs på ett enhetligt och överskådligt sätt. Arbetet ska tidsättas utifrån rikt- linjer i den nationella planen för miljöövervakning som jag föreslår att regeringen fastställer. I detta arbete bör också ingå att pröva webb-baserade inrapporteringsformulär så att utförarnas krav på inrapportering klargörs och underlättas. Så långt det är möjligt bör format samordnas mellan olika datavärdar. Dessutom bör varje datavärdskap inrätta ett användarråd för att skapa ett system med organiserade användarkontakter. Därigenom bör såväl användarnas behov av att rapportera och använda data, som datavärdarnas behov av dialog om funktionalitet och utvecklings- arbete m.m. tillgodoses. 18.11.4Tydlighet behövs om data från bl.a. kommuner och verksamhetsutövare Mer data skulle kunna tas tillvara från t.ex. länsstyrelsers, verksam- hetsutövares och kommuners miljöövervakning. Ansvariga myndig- heter, främst , Havs- och vattenmyndigheten och SGU, behöver dock utveckla handledningar för de data som man vill använda i det statliga miljöövervakningssystemet. såväl den nationella rapporteringen om tillståndet i miljön till riks- dagen som den internationella rapporteringen. För datavärdarna bör anges att sådana data ska tas om hand av dem. En grundläggande förutsättning för att kunna föra en dialog med t.ex. kommuner och verksamhetsutövare om vilka slags miljödata som myndigheter behöver, är att kartlägga vilka miljödata som finns tillgängliga. Som tidigare nämnts, saknas överblick över vilka data som samlas in genom recipientkontroll och samordnad recipient- kontroll av vatten. Förenklingar behövs av kommuners inrapportering Stora mängder data från kommunernas miljöövervakning rappor- teras inte in till datavärdar. Det beror bl.a. på att datavärdarna saknar resurser för att ta emot data från kommunerna samt ett tydligt upp- drag att hantera denna typ av data. Detta medför att data från kom- munerna ibland lagras på regional nivå vid länsstyrelserna vilket med- för att tillgängligheten är begränsad.