sou · H7B318 · 2019-05-03 00:00:00 — 10.1.4Rätt till undervisning i ämnet modersmål för de elever som kommer till utan vårdnadshavare För att en elev ska vara berättigad till modersmålsundervisning krävs bl.a. att språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet.17 De asylsökande barn och ungdomar som kommer till utan vård- nadshavare, s.k. ensamkommande barn, placeras vanligtvis i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende (HVB) där det dag- liga umgängesspråket sällan är modersmålet. Det innebär i praktiken att dessa barn eller ungdomar inte uppfyller de formella kraven för att vara berättigade till modersmålsundervisning. Det kan härvid konstateras att adoptivbarn är berättigade till modersmålsundervisning trots att modersmålet inte är elevens dagliga umgängesspråk. Utredningen om elever som kommer till under senare årskurser konstaterar i betänkandet Fler nyanlända elever ska uppnå behörighet till gymnasiet18 att det saknas skäl till att göra skillnad mellan elever som är adopterade och därför inte talar modersmålet i hemmet och elever som kommer till utan vårdnadshavare och av den anledningen inte talar modersmålet i hemmet. Den utredningen föreslår därför att ensamkommande elever i och motsvarande skolformer samt i gymnasie- och gymnasiesärskolan ska ha rätt till modersmålsundervisning, även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Utredningen kan konstatera att hos samtliga huvudmän som utredningen besökt råder principen att ensamkommande barn och ungdomar erbjuds modersmålsundervisning trots den formella begränsningen. Utredningens uppfattning är dock att detta bör regleras på så sätt som föreslås i betänkandet Fler nyanlända elever ska uppnå behörighet till gymnasieskolan så att denna rättighet inte går att förhandla bort. 1710 kap. 7 §, 11 kap. 10 §, 12 kap. 7 § och 13 kap. 7 § skollagen. Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer 10.1.5Elever ska kunna få modersmålsundervisning i mer än ett språk Utredningens förslag Undervisning i ämnet modersmål ska få omfatta mer än ett språk för en elev. Utredningens bedömning: Regeringen bör överväga att detta även ska gälla för gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Modersmålsundervisning får enligt skolförordningen inte omfatta mer än ett språk för en elev. En romsk elev som kommer från utlandet får dock ges modersmålsundervisning i två språk, om det finns särskilda skäl.19 Denna begränsning i rätten till modersmålsundervisning tar inte hänsyn till den ökade mångfald som präglar dagens samhälle, där allt fler barn växer upp i familjer som har fler än ett modersmål. Begränsningen kan ha konsekvenser för hur föräldrar förhåller sig till sina olika språk i samband med ansökan om att delta i moders- målsundervisning.20 Ställda inför situationen väljer föräldrar att låta deras barn få undervisning i det modersmål som anses ha ett högre värde i och internationellt och förknippas med större möj- ligheter till social och ekonomisk mobilitet i det omgivande sam- hället.21 Utredningen har i samtal med rektorer och representanter för huvudmän hört vittnesmål om föräldrar som satta i denna situa- tion väljer att låta eleven delta i modersmålsundervisning i exem- pelvis engelska i stället för hindi. Liknande iakttagelser förmedlas i den forskning som utredningen tagit del av. Utredningen vänder sig mot att föräldrar ska behöva rangordna vilket modersmål som har störst ”värde” för sina barn och menar att skolförfattningarna inte ska begränsa elevers rätt att få undervisning i det eller de språk som eleven har som modersmål. Utredningen bedömer att regeln om att modersmålsundervis- ningen inte får omfatta mer än ett språk i onödan begränsar elevernas ambitioner att genom strukturerad undervisning vidareutveckla sin 195 kap. 9 § skolförordningen. 20Se till exempel 2017. 21Mazur-Andersson 2018, Salö et al. 2018, Reath 2017, 2019 under utgivning. Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer I synnerhet om huvudmannen redan erbjuder under- visningen i elevens båda språk. Utredningen föreslår därför att denna begränsning ska tas bort. För de elever som deltar i modersmålsundervisning i mer än ett språk ska undervisningen i varje språk ske enligt den minsta garan- terade undervisningstiden som utredningen föreslår ska regleras i timplanerna för respektive skolform. Det innebär att dessa elevers totala undervisningstid utökas med per språk de deltar i modersmålsundervisning i. Vid de skolor där modersmåls- undervisningen i samtliga språk sker vid samma tillfälle kommer elever fortsättningsvis att behöva välja vilket språk de vill ha moders- målsundervisning i. Utredningen anser dock att en möjlighet att delta i modersmålsundervisning i mer än ett språk inte ska uteslutas genom skolförfattningarna, utan att detta ska bli en fråga för den enskilda skolan, vårdnadshavarna och eleverna att hantera. 10.1.6Ämnet modersmål ska fortsatt vara ett frivilligt ämne Utredningens bedömning: Ämnet modersmål ska även fortsätt- ningsvis vara ett frivilligt ämne i , grundsärskolan, specialskolan och sameskolan. Har eleven påbörjat studier i ämnet modersmål råder skolplikt under det pågående läsåret på samma sätt som för övriga skol- ämnen. Deltagandet i modersmålsundervisning är frivilligt och eleverna kan efter godkänd ansökan påbörja studier i ämnet när som helst. Vissa huvudmän väljer att låta elever göra språkprov om de vill påbörja undervisningen i de senare årskurserna. I vissa kommuner måste vårdnadshavare ansöka om modersmålsundervisning på nytt inför varje läsår och i andra löper det på tills familjerna aktivt avsäger sig platsen. Utredningens uppfattning är att det formella systemet med anmälningar och avanmälningar i stort sett fungerar väl i samtliga besökta kommuner och hos enskilda huvudmän. En elev kan när som helst avbryta sitt deltagande i ämnet, även under pågående läsår, utan några egentliga konsekvenser. I vissa kommuner finns det t.ex. regler om att elever som utan giltigt skäl inte kommer till undervisningen efter ett visst antal gånger skrivs Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer ut per automatik. Möjligheten att lämna ämnet när som helst för- stärker intrycket om att det inte rör sig om ett ”riktigt ämne”, utan om något som sker vid sidan av. Ämnets låga status är en av de faktorer som påverkar elevernas deltagande och lärarnas arbetsvill- kor. Om elever bestämmer sig för att lämna undervisningen med hänvisning till den låga kvaliteten, snarare än att bristerna i kvaliteten uppmärksammas, är det en förlust för den enskilde, skolan och sam- hället. Risken är också stor att den låga undervisningsnivån förblir oupptäckt. Utredningens iakttagelser är att rektorer tenderar att agera först när ett problem med och omkring modersmålsunder- visningen i ett språk uppstår. I regel reagerar de inte när en elev hoppar av, även om det förekommer att eleven och vårdnadshavarna får svara på några frågor om anledningen till avhoppet. Utredningen anser att ämnets frivilliga karaktär bör kvarstå. Att göra ämnet obligatoriskt skulle i praktiken innebära att en utpekad andel av eleverna i den svenska skolan skulle vara tvingade till mer undervisning än övriga elever. Elever ska inte tvingas läsa ämnet mot sin vilja. De ska inte heller pådyvlas språk, identiteter och kulturer (viktiga aspekter av modersmålsundervisningens förväntade effek- ter) som de inte känner samhörighet med. En sådan reglering skulle dessutom leda till svåra gränsdragningar om vem som talar vilket språk hemma. Dessa argument håller dock inte när frågan om avhopp från undervisningen diskuteras. Bevisligen har det funnits både moti- vation och behörighet när man bestämt sig för att ansöka och börjat delta i undervisningen. Men eftersom ämnet är och ska vara frivilligt (och ibland saknas i utbudet trots att vårdnadshavarna och eleverna vill ha det) anser utredningen att det vore kontraproduktivt att med ett obligatorium försöka hålla eleverna kvar i undervisningen under resten av deras utbildning om de själva inte vill. Ämnets hela kon- struktion vilar på den enskildes motivation och aktiv användning av språket utanför skolan. Att aktivt välja bort det är i slutändan indi- videns val, givetvis förutsatt att samhället har gjort ansträngningar att tillhandahålla undervisning av hög kvalitet och med god organi- satorisk struktur. Att elever under pågående läsår kan hoppa av skapar dock organi- satoriska, praktiska och pedagogiska problem för skolor, huvudmän och de kvarvarande eleverna. Dessutom innebär avhoppen ökade kostnader. Eftersom undervisningsgrupperna kan vara små, finns det Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer risk att en elevs avhopp negativt inverkar på de kvarvarande elevernas pedagogiska och sociala miljö och ett avhopp ställer både kvar- varande elever och lärare inför dilemmat om hur undervisningen fortsättningsvis ska läggas upp. Om en elev upplever att ämnet är svårt och på grund av den anledningen vill lämna undervisningen, bör rektorn överväga om eleven ska beredas stöd i form av extra anpassningar, på samma sätt som gäller för övriga ämnen i skolan. Utredningens erfarenhet är att den möjligheten är betydligt inskränkt . För att ämnet moders- mål ska vara pedagogiskt effektivt måste skolan i mycket högre utsträckning än utgå från elevernas individuella förutsättningar och anpassa undervisningen därefter. Genom att undervisningen i modersmål enligt utredningens för- slag ska regleras i timplanerna blir undervisningen också obligato- riskt för deltagande elever under det pågående läsåret. Har eleven ansökt och påbörjat studier i ämnet modersmål råder skolplikt under det pågående läsåret på samma sätt som för övriga skolämnen. Utredningen bedömer att detta skapar mer ordning i systemet, gör det mer transparent och förtydligar huvudmannens och vård- nadshavarnas ansvar. Det förväntas också bidra till att höja ämnets status. Utredningen bedömer att detta inte på ett negativt sätt kommer att påverka vårdnadshavarnas och elevernas benägenhet att delta av rädsla för ett slags ”inlåsning”. Tvärtom, ger det dem möj- lighet att planera och aktivt förhålla sig till ämnet, dess betydelse och kvalitet inför varje nytt läsår. visar det att det rör sig om ett viktigt ämne som man inte när som helst kan lämna. Huvudmän, rektorer, skolor och lärare i ämnet modersmål får, å sin sida, bättre möjlighet att organisatoriskt och pedagogiskt planera för undervis- ningen under ett läsår. 10.1.7Uppdrag till om att ta fram underlag för bedömning av grundläggande kunskaper i språket Utredningens förslag: bör ges i uppdrag att ta fram ett ramverk för hur bedömningen av en elevs grundläggande kunskaper i ett modersmål kan göras. Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer En förutsättning för att en elev ska vara berättigad till modersmåls- undervisning är bl.a. att eleven har grundläggande kunskaper i det aktuella språket.22 Elever berättigade till modersmålsundervisning i något av de fem nationella minoritetsspråken är undantagna detta krav. Vad som utgör grundläggande kunskaper är inte definierat och det saknas nationella riktlinjer för hur bedömningen ska göras. Frågan har kritiskt diskuterats i forskningen och tagits upp under utredningens studiebesök och samråd med myndigheter. Det har framkommit att vissa huvudmän har egna bedömningsmallar, hos andra huvudmän prövar modersmålsläraren elevens kunskaper innan han eller hon påbörjar undervisningen. Hos de allra flesta huvudmän råder prin- cipen att den första bedömningen av elevens kunskaper i språket sker först när eleven har påbörjat undervisningen. Där den principen råder är det först i samband med undervisningen som de elever som saknar grundläggande kunskaper i språket upptäcks. En huvudman kan dock inte i efterhand neka en elev att delta i undervisningen.23 För att möjliggöra en rättvis och transparent bedömning föreslår utredningen att ges i uppdrag att utarbeta ett underlag som kan användas vid bedömningen av elevers kunskaper i sitt modersmål. Bedömningsunderlaget bör så långt som möjligt ta hän- syn till varieteterna i olika språk. T.ex. kan i vissa fall ta fram separata bedömningsunderlag som avser språk med särskilda förutsättningar. 10.1.8Förstärkt rätt till modersmålsundervisning i teckenspråk Det svenska teckenspråket är inte ett minoritetsspråk men har en stark rättslig ställning och likställs i språklagen i vissa hänseenden med de nationella minoritetsspråken.24 Språklagen är dock en ram- lag, vilket innebär att den anger principer, generella mål och riktlinjer utan att reglera detaljer. I skolförfattningarna jämställs inte det svenska teckenspråket med de nationella minoritetsspråken. Detta innebär att elever som har teckenspråk som modersmål inte har samma rätt till modersmålsundervisning som de elever som tillhör 2210 kap. 7 §, 11 kap. 10 §, 12 kap. 7 § och 13 kap. 7 § skollagen. 244–5 samt 14–15 §§ språklagen. Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer en nationell minoritet. Elever som tillhör en av de nationella mino- riteterna behöver t.ex. inte ha en förälder som har språket som modersmål och de behöver inte själva ha kunskaper i språket. Huvudmannens begränsningar i skyldigheten att anordna under- visningen gäller inte heller för modersmålsundervisning i nationella minoritetsspråk. Elever med en vårdnadshavare som har teckenspråk som moders- mål och som har grundläggande kunskaper i teckenspråk är berät- tigade till modersmålsundervisning under samma villkor som elever med andra modersmål. Utredningen har i samtal med representanter för huvudmän efterfrågat uppgifter om modersmålsundervisning i teckenspråk. Intrycket är att det verkar vara ovanligt att det erbjuds och orsaken till detta är främst att antalet berättigade elever är för få. Utredningen gör bedömningen att fler av dessa elever kommer att ges möjlighet att få delta i modersmålsundervisning i teckenspråk med anledning av de förslag som lämnas i betänkandet. Det är endast i specialskolan som elever har rätt till undervisning i ämnet teckenspråk. De flesta elever som är döva eller har en hör- selnedsättning går dock integrerat i vanliga klasser i , medan ett fåtal går i särskilt anpassade lärmiljöer som hörselspår och hörselklasser.25 För dessa elever kan teckenspråk erbjudas som alter- nativ till språkval, vilket dock bl.a. förutsätter att minst fem elever väljer språket, vilket kan vara svårt att uppnå.26 Eftersom de allra flesta av dessa elever har hörande föräldrar, har de inte rätt till moders- målsundervisning i teckenspråk. De är således avskurna från tillgången till undervisning i både ämnet teckenspråk och modersmålsunder- visning i teckenspråk, bara för att de går i en annan skolform än specialskolan och har hörande vårdnadshavare. Utredningen anser att dessa elever drabbas hårt av den nuvarande regleringen. Detta gäller särskilt eftersom många döva och hörsel- skadade elever, till skillnad från vad som gäller för hörande elever med ett annat modersmål, kan sakna medicinska förutsättningar att lära sig ett talat språk. Utredningen om kvalitet i utbildningen för elever med vissa funktionsnedsättningar lämnade i slutbetänkandet Samordning, an- svar och kommunikation – vägen till ökad kvalitet i utbildningen för 269 kap. 6–7 §§ skolförordningen. Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer elever med vissa funktionsnedsättningar27 förslag som innebär att en elev som har behov av teckenspråk ska erbjudas undervisning i teckenspråk som modersmål eller språkval likvärdigt de nationella minoritetsspråken. Utredningen ställer sig bakom detta förslag, som innebär att de elever som går integrerat i , grundsärskolan eller same- skolan och som har ett behov av att lära sig teckenspråk, ska ges detta inom ramen för modersmålsämnet. Rätten till modersmålsunder- visning ska då för dessa elever i princip gälla på samma villkor som för modersmålsundervisning i ett nationellt minoritetsspråk. 10.2Förslag och bedömningar om studiehandledning på modersmålet 10.2.1Förstärkt rätt till studiehandledning på modersmål för nyanlända elever Utredningens förslag: En nyanländ elev som har tagits emot inom skolväsendet i , grundsärskolan, specialskolan eller sameskolan ska få studiehandledning på modersmålet om det inte är uppenbart obehövligt. Utredningen om elever som kommer till under senare årskurser lämnade i betänkandet Fler nyanlända elever ska uppnå behörighet till gymnasiet28 förslag om en förstärkt rätt till studiehandledning på modersmål för nyanlända elever. Den förstärkta rätten till studiehandledning är reglerad i skollagen och innebär att nyanlända elever som har tagits emot inom skolväsendet i högsta- diet i , grundsärskolan eller specialskolan ska få studie- handledning på modersmålet om det inte är uppenbart obehövligt. Förslaget motiverades bland annat med att utredningen gjorde bedömningen att studiehandledning på modersmålet utgör den absolut viktigaste insatsen för att förbättra nyanlända elevers kun- skapsutveckling och öka måluppfyllelsen som Skolinspek- tionens rapporter29 visade flertalet brister i huvudmännens hantering 29Se till exempel Skolinspektionen 2017. Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer Eftersom eleverna enligt dessa rapporter inte får studiehandledning i den omfattning som de har behov av gjordes bedömningen att rätten till studiehandledning för nyanlända elever som påbörjar sin skolgång sent i och motsvarande skolformer bör förstärkas. Utredningen, som tidigare i betänkandet har påtalat studiehand- ledningens gynnsamma effekter för framför allt nyanlända elevers kunskapsutveckling, instämmer i denna bedömning. Utredningen anser dock att denna förstärkta rätt till studiehandledning inte endast ska gälla för elever som tas emot i senare årskurser i grund- skolan, grundsärskolan och specialskolan. En nyanländ elev som tas emot i skolväsendet i årskurs 7–9 har enligt statistiken svårast för- utsättningar att nå målen med utbildningen, de har helt enkelt kor- tare tid på sig att både lära sig svenska och tillgodogöra sig ämnes- innehållet. Dessutom krävs också en högre språklig nivå för att klara kunskapskraven i de högre årskurserna än i de lägre.30 Inte desto mindre är stödåtgärden viktig även för elever som tas emot i de lägre årskurserna. Studiehandledningen möjliggör lärande och kunskapsutveckling på elevernas egna villkor, oavsett i vilket skolstadium de befinner sig. Att tidigt grundlägga förmågan att ta till sig ordinarie undervisning bäddar för goda studieresultat och stärker dessutom elevens självförtroende och det som i forskningen har kallats för positiv elevidentitet.31 Dessutom är det så att ju tidi- gare elevens förmåga att ta till sig ordinarie undervisning utvecklas desto snabbare kan de lämna förberedelseklassen och bli fullständigt inkluderade i ordinarie klasser.32 Utredningen vänder sig härigenom mot invändningar att en för- stärkt rätt till studiehandledning för eleverna i årskurs 1–6 skulle ”dränera” högstadium och gymnasieskolans språk- introduktionsprogram på studiehandledare. Att ställa olika grup- per nyanlända mot varandra när frågan om rätten till studie- handledning diskuteras bygger på felaktiga premisser. Frågan ägs av huvudmän i vilken utsträckning insatser och ansträngningar har gjorts för att skapa villkor för rekrytering och kompetensutveckling av studiehandledarna. 31Bouakaz och Bunar 2015. 32Se Bunar 2015. Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer Utredningen vänder sig också mot invändningar att en förstärkt rätt till studiehandledning för eleverna i årskurs 1–6 behövs i mindre utsträckning för att dessa elever har på sig att både lära sig svenska och uppnå kunskapskrav i de olika ämnena. Principen om likvärdighet och stöd till elever som riskerar att inte nå upp till kun- skapskraven gäller för alla elever oavsett i vilken skolform eller årskurs de befinner sig. Enligt skolförordningen har alla elever rätt till studiehandledning på modersmålet om de behöver det. Regleringen utesluter ingen grupp elever, oavsett i vilket land de är födda. Regleringen om förstärkt rätt till studiehandledning i senare årskurser (om det inte är uppenbart obehövligt) syftar till att uppmärksamma särskilda utmaningar och behov av studiehandled- ning som nyanlända elever har. Att utvidga den rätten till grundsko- lans låg- och mellanstadiet ligger helt i linje med detta resonemang. Utredningen föreslår därför att den förstärkta rätten till studie- handledning på modersmålet ska gälla för en nyanländ elev som har tagits emot inom skolväsendet i , grundsärskolan, special- skolan eller sameskolan och att sådan studiehandledning ska ges om det inte är uppenbart obehövligt. En annan viktig aspekt med den förstärkta rätten till studiehand- ledning på modersmålet är att eftersom åtgärden är en insats till stöd för nyanlända, behöver inte bestämmelserna om särskilt stöd tillämpas om elevens stödbehov bedöms kunna tillgodoses genom studiehand- ledning på modersmålet.33 När studiehandledning inte ges inom ramen för särskilt stöd så öppnar det upp för mer flexibla och kost- nadseffektiva former såsom studiehandledning i grupp. Detta ska gälla även för de elever som omfattas av utredningens förslag. 10.2.2Uppdrag till om studiehandledning på modersmålet Utredningens förslag: bör ges i uppdrag att samordna och driva utvecklingen av studiehandledning på modersmålet. 2014/15:45. Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer Över 30 000 elever i och motsvarande skolformer hade studiehandledning på modersmål /18. Antalet har ökat och en större del av eleverna får stödet , vilket bland annat redogjorts för i betänkandets kapitel 7. De vanligaste födelseländerna för elever som får studiehandledning på modersmål är , och . Skolförfattningarna är tydliga med att stödåtgärden utgår från bedömningen av elevens behov.34 Utredningen har tidigare i betän- kandets kapitel 7 argumenterat för att den nuvarande regleringen i huvudsak bör kvarstå med vissa tillägg (se föregående förslaget om förstärkt rätt till studiehandledning på modersmålet för nyanlända elever i och motsvarande skolformernas årskurs 1–6). Utredningens iakttagelser är att stödåtgärden, efter att varit negligerad, håller på att vinna en bred acceptans i skolans vardag. Dock brottas den fortfarande med en rad praktiska utmaningar som riskerar att urholka dess intentioner och potential, omständigheter som genomgående tagits upp, beskrivits och analy- serats i betänkandet. Det är också uppenbart att stödets omfattning och kvalitet varierar över landet. Turen eller slumpen att råka hamna i en skola som anordnar stödet med hög kvalitet ska inte få avgöra om en elev når upp till kunskapskraven. Det saknas inte kunskaper om vilka faktorer som måste tillhanda- hållas för att studiehandledningen ska kunna organiseras med hög kvalitet. har sammanställt de viktigaste rekommenda- tionerna i stödmaterialet Studiehandledning på modersmålet – att stödja kunskapsutvecklingen hos flerspråkiga elever.35 Liknande råd framkommer i de lokala utvärderingar, granskningsrapporter, andra utredningar och forskning som utredningen tagit del av. Studie- handledarnas kompetens, samverkan med klass- och ämneslärarna, tydlig pedagogisk strategi kopplad till elevens individuella förut- sättningar, tillräckligt med tid och kontinuerlig uppföljning är några av de viktigaste faktorerna för en studiehandledning av hög kvalitet. Utredningen är medveten om att genom olika insat- ser, alltifrån det ovannämnda stödmaterialet, konferenser, fortbild- ningar och stöd till lokala samordnare för nyanländas mottagande i 343 kap. 12 i § skollagen samt 5 kap. 4 § skolförordningen. Utredningens förslag, bedömningar och rekommendationer skolan, har stöttat skolornas arbete med studiehandledning. Utred- ningen är också medveten om att kvalitetsfrågan i första hand är huvudmannens ansvar. Men återkommande kritik om i vilken omfattning och hur stödet anordnas intygar att: –nuvarande utvecklingsinsatser behöver samordnas, förlängas, bred- das och fördjupas