sou · H7B324 · 2019-06-03 00:00:00 — Av artikel 5.6 i Idrottens antidopingreglemente framgår att insamlad vistelseinformation endast får användas för planering, koordinering och genomförande av dopningskontroller. Där framgår också att genom datasystemet ska lämna uppgift om vilka idrottsutövare som vistelserapporterar eller vilka kriterier som gäller för att ingå i en s.k. kontrollpool som vistelserapporterar. I kan även föreningar åläggas av att vistelserapportera (se artikel 5.6 i Idrottens antidopingreglemente). ansvarar 60 föreningar med elitlag inom fem idrotter för att lämna vistelserapporter avseende laget i stort (s.k. kollektiv rapportering). Ett sådant förfarande med kollektiv rapportering är tillåten enligt artikel 4.8.2 i den internationella standarden för dopningskontroll och utredning. Vid kollektiv rapportering lämnas inte uppgifter om enskilda individer, utan rapporteringen avser var laget ska befinna sig för träning eller annan aktivitet utanför tävling . För det fall det finns intresse av att följa en enskild idrottsutövare i en lagidrott åläggs denne att vistelserapportera individuellt. Dock ska en förening på begäran av lämna person- och adressuppgifter som underlag för upprättande av en förteckning över vilka idrottsutövare som ingår i de lag som omfattas av vistelserapporteringen (se artikel 2.2.3 i Föreskrifter för nationell antidopingverksamhet). De föreningar som lämnar kollektiva vistelserapporter gör inte det i utan i ett enskilt system som tagits fram av RF. Endast RF har tillgång till uppgifter som lämnas i detta system. Vid den individuella vistelserapporteringen hanteras en rad personuppgifter. Alla organ som i antidopningsarbetet vill planera, koordinera och genomföra dopningskontroller avseende en viss idrottsutövare kan komma att behandla uppgifterna. Personuppgifter behandlas även när RF eller de internationella och nationella specialidrottsförbunden väljer ut vilka idrottsutövare eller lag som ska åläggas att vistelserapportera samt när rapportering sker till om vilka idrottsutövare som vistelserapporterar. För att vistelserapporteringarna ska kunna planeras, koordineras och i övrigt administreras i antidopningsarbetet i enlighet med reglerna i världsantidopningskoden och tillhörande standarder krävs att personuppgifter får behandlas för dessa ändamål. Planera, koordinera och handlägga dopningskontroller Dopningskontroller får anses utgöra den centrala delen av idrottens antidopningsarbete. Hur dopningskontrollerna får utföras regleras utförligt i artikel 5.1–5.5 i världsantidopningskoden, artikel 5.1–5.5 i Idrottens antidopingreglemente samt i den internationella standarden för dopningskontroll och utredning. Dopningskontrollerna får endast utföras för att utröna om dopningsreglementet efterlevs. Vid en kontroll lämnas urin- eller blodprov. Huvuddelen av alla dopningskontroller som sker av idrottsutövare i görs av RF såsom varande den svenska nationella antidopningsorganisationen. Som tidigare angetts får dock enligt världsantidopningskoden dopningskontroller utföras i även av andra signatärer av koden, t.ex. andra nationella antidopningsorganisationer, internationella specialidrottsförbund och tävlingsarrangörer. Även har enligt världsantidopningskoden rätt att utföra dopningskontroller. Serviceföretag kan också utföra dopningskontroller på uppdrag av en signatär av världsantidopningskoden. De organ som enligt världsantidopningskoden har rätt att utföra dopningskontroller ska upprätta en effektiv plan för kontrollerna med prioritering mellan grenar, utövarkategorier, kontrolltyper m.m. På begäran ska en sådan plan lämnas till . Dopningstesterna ska koordineras mellan de olika aktörer som utför dopningskontroller för att uppnå effektivitet i kontrollsystemet. Koordineringen ska ske genom datasystemet eller något annat av godkänt system. Vid planeringen och koordineringen av dopningskontrollerna behandlas personuppgifter om aktuella idrottsutövare. Sådana uppgifter kan hämtas från vistelserapporteringen eller från listor över aktiva idrottsutövare. I samband med en dopningskontroll behandlas personuppgifter i form av namn, personnummer, kontaktuppgifter, förenings- eller klubbtillhörighet m.m. Av idrottsutövaren lämnade uppgifter om eventuellt bruk av läkemedel eller andra preparat kan också behandlas, liksom uppgifter om beviljad medicinsk dispens. Ett lämnat dopningsprov ska analyseras vid ett av ackrediterat dopningslaboratorium. Som framgått i avsnitt 7.2 anser vi inte att vår föreslagna lag om dataskydd i idrottens antidopningsarbete ska omfatta sådan personuppgiftsbehandling som utförs hos Doping- laboratoriet vid eller hos dopinglaboratorier utanför gränser. Däremot kan lagen enligt vårt förslag omfatta sådan behandling av personuppgifter som sker när ett dopningsprov lämnas till Dopinglaboratoriet och när resultatet av ett dopningsprov tas emot av det organ som tagit initiativ till provet. Till dopningskontrollarbetet hör behandlingen av idrottsutövares biologiska pass. Med biologiskt pass avses en medicinsk profil som innehåller resultaten av en idrottsutövares urin- och blodvärden . Det biologiska passet visar idrottsutövarens personliga blod- och steroidprofil. Även om en idrottsutövare inte lämnar ett positivt dopningsprov kan avvikelser i dessa profiler räcka för att fälla idrottaren för dopning. Bestämmelser om hanteringen av idrottsutövares biologiska pass finns i annex L till den internationella standarden för dopningskontroll och utredning. Varje idrottsutövare som dopningstestats har en s.k. medicinsk profil som bevaras i datasystemet . Efter ett dopningstest förs uppgifter från testet in i denna profil och matchas med idrottsutövarens tidigare prover. En analys görs i fråga om det föreligger avvikelser från idrottsutövarens blod- och steroidprofiler. Denna analys görs när det gäller dopningsprover tagna av RF av Unit (APMU) i . Det finns totalt tio sådana enheter inom antidopningsarbetet runt om i världen. Efter analysen lämnar enheten ett svar tillsammans med en rekommendation om i fall ytterligare tester bör utföras. Svaret delas via . Om det är troligt att en dopningsförseelse har begåtts ska en utredning inledas. För att uppfylla världsantidopningskodens krav bör personuppgifter få behandlas för att planera, koordinera och i övrigt handlägga dopningskontroller. Härmed omfattas sådan behandling som sker i samband med planering och koordinering av dopningskontrollerna, inklusive utlämnande av uppgifter mellan de olika signatärerna i detta arbete. Vidare omfattas sådan behandling som sker i samband med en dopningskontroll. Inom ändamålet ryms även den behandling som sker vid utlämnande av uppgifter från en dopningskontroll till ett dopningslaboratorium och vid mottagande av resultatet från laboratoriet. Inom ändamålet ingår även införandet av uppgifter från dopningskontrollerna i , utlämnande av uppgifterna till en APMU samt mottagande och analys av en sådan enhets svar. Själva analysen av uppgifterna i det biologiska passet görs dock inte av RF och inte heller i och omfattas därmed inte av lagen. Handlägga ärenden om dopningsförseelser Bestämmelser om hantering av resultatet av en dopningskontroll och ett möjligt efterföljande bestraffningsförfarande finns i artikel 7, 8 och 13 i världsantidopningskoden. Koden innehåller vissa grundläggande principer som måste följas vid resultathanteringen för att uppnå en rättvis process, bl.a. i enlighet med artikel 6 i . Ytterligare bestämmelser finns i den internationella standarden för dopningskontroll och utredning (se främst artikel 12). Utredning ska enligt reglementet även ske vid andra misstänkta förseelser mot dopningsreglerna, såsom felaktig vistelserapportering. Motsvarande regler finns för RF i artikel 7, 8 och 13 i Idrottens antidopingreglemente. Enligt världsantidopningskoden ska en idrottsutövare underrättas om att en utredning om en misstänkt dopningsförseelse har inletts. Koden innehåller vidare bestämmelser om vilka signatärer som ska informeras om att en utredning avseende en viss idrottsutövare har inletts (se artikel 14.1). Normalt ska idrottsutövarens nationella antidopningsorganisation, internationella specialidrottsförbund och informeras. Informationen ska hos de mottagande organisationerna behandlas konfidentiellt och endast av de personer som behöver informationen, t.ex. vid det nationella specialidrottsförbundet (se artikel 14.1.5). Idrottsutövare har enligt koden rätt till muntlig förhandling, rätt till ett motiverat beslut samt rätt att överklaga. I artikel 14.3 anges att beslut om avstängningar ska offentliggöras, vilket vi återkommer till i avsnitt 8.7. I är inom RF ansvarig för resultathanteringen. Utredningsarbetet sköts dock av den operativa Antidopingavdelningen. I de ärenden som är av mer komplicerad natur inhämtas synpunkter från ledamöterna i . är första instans att pröva bestraffningsärenden efter anmälan från . beslut kan överklagas till . Vissa ärenden kan prövas direkt av . Under en utredning och efterföljande bestraffningsprocess behandlas de personuppgifter som har lämnats av idrottsutövaren vid en trolig inledande dopningskontroll, exempelvis om intag av medicin. Behandlingen sker under utredningen i en intern databas hos Anti- Endast de personer som handlägger bestraffningsärendena har behörighet att logga in i detta datasystem. Underrättelse till den enskilde och till andra berörda organ om att en utredning har inletts görs i enlighet med bestämmelserna i världsantidopningskoden. Ytterligare personuppgifter kan under utredningens gång komma att hämtas in av Antidopingavdelningen eller lämnas in av den enskilde idrottsutövaren. Även kan på eget initiativ besluta att ytterligare utredning ska inhämtas. Vid en anmälan erhåller dokumentationen i ärendet. Efter att ett beslut meddelats av skickas en kopia av beslutet till det internationella specialidrottsförbundet samt till . Om en idrottsutövare är på hög nivå bifogas även en kort sammanfattning av beslutet. Publicering sker även på internet (se mer om detta i avsnitt 8.7. För att utreda och bestraffa dopningsförseelser i enlighet med bestämmelserna i världsantidopningskoden och dess standarder krävs att personuppgifter får behandlas. Behandling bör således få ske för ändamålet att handlägga ärenden om dopningsförseelser. Härmed omfattas all behandling av personuppgifter som sker under handläggningen såsom mottagande av uppgifter, diarieföring, kommunicering, protokollföring, sökning efter relevant praxis, upprättande av beslut och expediering. Även den behandling som sker när information lämnas ut till andra signatärer enligt bestämmelserna i världsantidopningskoden och tillhörande internationella standarder omfattas. Inhämta, bearbeta, analysera och delge information som gäller möjliga förseelser mot världsantidopningskoden De dopningstester som utförs i idrottens antidopningsarbete har inte ansetts vara en tillräcklig åtgärd för att upptäcka förseelser mot antidopningsreglementet. Av artikel 5.8 i världsantidopningskoden framgår därför att signatärerna av koden ska se till att de kan införskaffa, bedöma och bearbeta (obtain, assess and process) information som gäller möjliga förseelser mot antidopningsreglementet från alla tillgängliga källor. Informationen ska användas för att utveckla effektiva och proportionella dopningskontrollplaner, för att planera särskilda dopningskontroller eller för att utreda möjliga förseelser mot antidopningsreglementet. I artikel 11.2 i den internationella standarden för dopningskontroll och utredning anges att signatärerna ska göra allt i sin makt för att se till att de kan få tag i och ta emot (capture and receive) information från alla tillgängliga källor, såsom idrottsutövare och andra personer aktiva inom idrotten, dopningskontrollansvariga, allmänheten, laboratorier, nationella specialidrottsförbund, rättsväsendet, media, m.fl. Signatärerna ska se till att den insamlade informationen behandlas säkert och konfidentiellt och endast för legitima antidopningssyften. Enligt artikel 11.3 ska signatärerna se till att de har möjlighet att bedöma och analysera den inkomna informationen för att se om det går att finna ut mönster, trender eller förhållanden som kan användas för att utveckla effektiva antidopningsstrategier. Informationen kan även användas för att i ett särskilt fall utröna om det finns rimlig anledning att misstänka att en dopningsförseelse har begåtts och en utredning därför bör inledas. I artikel 11.4 anges att informationen får samlas i en fil som underlag för en utredning av en misstänkt dopningsförseelse. Där anges vidare att signatärerna ska utveckla och införa procedurer för att utbyta underrättelseinformation om detta är lämpligt och i enlighet med tillämplig lag. Ett sådant utbyte kan ske med andra signatärer, med rättsvårdande myndigheter eller andra relevanta aktörer. En bestämmelse liknande artikel 5.8 i världsantidopningskoden har inte tagits in i Idrottens antidopingreglemente. Ett arbete enligt kodens och den internationella standardens bestämmelser utförs dock i enlighet med en intern instruktion. Arbetet består till stor del av analys och bearbetning av tips som kommer in via mejl eller en tipsfunktion som finns på RF:s hemsida . Tips kan gälla misstankar om att en lagkamrat eller föreningsmedlem använder sig av dopningsmedel. Ett tips kan även gälla att ett visst preparat florerar eller att dopningsmedel används vid ett visst gym. I de senare fallen behandlas normalt inte personuppgifter. Tips kan även lämnas via muntliga källor. Vidare hämtas i arbetet information in från öppna källor på internet, såsom tidningsartiklar och sociala medier. Bland denna information kan det finnas personuppgifter. Informationen kan avse var en person befinner sig och i vilket sällskap. Även information från offentliga domar i brottmål rörande dopningsbrott hämtas in. hämtades brottmålsdomar in endast efter tips, men numera görs detta kontinuerligt. Personnummer som anges i domarna jämförs med register över vilka som är aktiva inom idrotten. De personuppgifter som normalt behandlas i detta arbete rör namn, personnummer och idrottsutövares föreningstillhörighet. läggs till grund för beslut om extra dopningskontroller eller kan i sig ligga till grund för utredning av en särskild dopningsförseelse. Det ovan angivna innebär att det utförs ett traditionellt underrättelsearbete i antidopningsverksamheten som har stora likheter med det underrättelsearbete som polisen bedriver. Med underrättelsearbete inom det polisiära området avses arbete med insamling, bearbetning och analys av information i syfte att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet när det ännu inte finns misstankar om att ett visst konkret brott har begåtts (se t.ex. prop. 2017/18:232 s. 430). Underrättelseverksamhet bedrivs av både och Säkerhetspolisen. Verksamheten är inriktad på att avslöja om en viss, inte närmare specificerad, brottslighet har ägt rum, pågår eller kan antas komma att begås. I underrättelseverksamheten hämtas information in på olika sätt. Den inhämtade informationen bearbetas genom att struktureras, systematiseras och värderas, t.ex. genom jämförelser med kända uppgifter. I ett sista led sker en analys av uppgifterna. Efter inhämtning, bearbetning och analys är ambitionen att det framtagna underrättelsematerialet ska kunna användas i operativt arbete (se prop. 2018/19:96 s. 14). För underrättelsearbete på det polisiära området är inte dataskyddsförordningen tillämplig utan i stället dataskyddsdirektivet. Direktivet har i genomförts genom brottsdatalagen (2018:1177) och till den lagen kompletterande lagar, däribland lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område (nedan kallad polisens brottsdatalag). För att brottsdatalagen ska vara tillämplig gäller dock att personuppgiftsbehandlingen utförs av s.k. behöriga myndigheter som har till uppgift att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott, verkställa straffrättsliga påföljder, eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet, eller en annan aktör som har anförtrotts myndighetsutövning för ett sådant syfte (se 1 kap. 2 och 6 §§). Brottsdatalagen är därmed inte tillämplig på sådant underrättelsearbete som utförs i det privaträttsliga antidopningsarbetet. Dataskyddsförordningen är alltså tillämplig även för detta arbete. För att uppfylla kraven i världsantidopningskoden och tillhörande standarder på att ett underrättelsearbete ska utföras i antidopningsarbetet behöver personuppgifter få användas i sådan verksamhet. Lagen bör därför innehålla ett ändamål som gör det möjligt att behandla personuppgifter för att samla in, bearbeta, analysera och delge information som gäller möjliga förseelser mot världsantidopningskoden. Med att delge information avses i sammanhanget informationslämning från underrättelseenheten till bl.a. de operativa enheterna i antidopningsarbetet. Ändamålet innefattar även utlämnande av information till andra aktörer inom idrottens antidopningsarbete enligt bestämmelserna i världsantidopningskoden och tillhörande standarder. Underrättelsearbetet får anses vara särskilt integritetskänsligt. I är det endast RF som i sin egenskap av nationell antidopningsorganisation utför ett underrättelsearbete i enlighet med världsantidopningskodens regler. Det är av stor vikt att ändamålsbestämmelserna inte öppnar upp för mer behandling än vad som är nödvändigt för att antidopningsarbetet enligt koden ska kunna utföras. Av detta skäl föreslår vi att den här aktuella ändamålsbestämmelsen begränsas till att endast bli tillämplig för RF. Andra organ som omfattas av lagen, t.ex. idrottsföreningar och specialidrottsförbund som är anknutna till RF, bör dock få behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som RF behöver i underrättelsearbetet. Tips om att dopning kan förekomma bland idrottare kan nämligen komma från exempelvis en idrottsförening. Det är ofta på just den nivån som dopningen avslöjas. Det är viktigt för antidopningsarbetet att sådan information kan lämnas till RF. Eftersom underrättelsearbetet är särskilt integritetskänsligt är det vidare av vikt att den behandling av personuppgifter som sker i detta arbete utförs på ett sätt som beaktar dataskyddsförordningens krav på bl.a. proportionalitet och uppgiftsminimering. Arbetet bör också vara kringgärdat av skyddsåtgärder. En sådan skyddsåtgärd kan bestå av en särskild gallringsbestämmelse (se nedan i avsnitt 10.3). En annan kan utgöras av en sådan åtkomstregel som innebär att endast personal som har behov av uppgifterna får behandla dessa (se avsnitt 11.2), eller en särskild upplysning gällande personer som inte är misstänkta för brott (se avsnitt 11.4) Vidare kommer en bestämmelse som tar sikte på lagöverträdelser att få särskild relevans när det gäller personuppgiftsbehandling i underrättelsearbetet (se avsnitt 8.6). Förslag: Personuppgifter får även behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos , eller . Primära ändamål och finalitetsprincipen Det förekommer att det i registerförfattningar görs en uppdelning av ändamålen i primära och sekundära sådana. De primära ändamålen har då till syfte att tillgodose den behandling som behövs i myndighetens egen verksamhet medan de sekundära ändamålen tar sikte på myndighetens utlämnande av uppgifter för att tillgodose andras behov. I idrottens antidopningsarbete lämnas uppgifter ut till andra aktörer via databas eller något annat av godkänt system. Utlämnandet sker inom ramen för antidopningsarbetet och följer av världsantidopningskoden. Mottagarna är andra signatärer av världsantidopningskoden eller serviceföretag som utför sitt arbete på uppdrag av en signatär och i enlighet med koden. Utlämnandet sker därmed som en del av samma globala antidopningsarbete och äger normalt rum i varje signatärs verksamhet. Det utlämnande av information som sker inom ramen för idrottens antidopningsarbete får, som berörts ovan, anses omfattas av lagens primära ändamålsbestämmelser. Behandling i syfte att lämna vidare uppgifterna till en annan aktör i antidopningsarbetet får således ske om lagens ändamål i 10 § är uppfyllda. Se mer om frågan om utlämnande till tredjeland nedan i avsnitt 8.4. Uppgiftsutlämnande till aktörer utanför idrottens antidopningsarbete förekommer endast i mindre utsträckning. RF lämnar ut uppgifter till . De uppgifter som lämnas ut härrör från tips som inkommit om misstänkta dopningsförseelser, men där den tipset gäller inte omfattas av RF:s jurisdiktion. Tipsen har lämnats till RF via mejl eller via hemsidan , där anonyma uppgifter om misstänkt dopning kan lämnas. De uppgifter som lämnas ut från RF till rör personer som inte är aktiva medlemmar i en idrottsförening, t.ex. motionärer som tränar på gymanläggningar eller personer som kan misstänkas för att sälja dopningsmedel i sådana miljöer. Vem som lämnat uppgifterna är i många fall okänt. Uppgifterna lämnas vidare till i form av ett underrättelseuppslag. Det förekommer också, dock mer sällan, att uppgifter om möjliga försök till smuggling av dopningsmedel lämnas från RF till . De uppgifter som lämnats ut på detta sätt har avsett inresande trupper där RF fått tips om att de kan ha med sig dopningsmedel. Avsikten med uppgiftslämnandet har varit att hindra att dopningsmedel förs in i landet. De uppgifter som i ett sådant fall lämnas kan innehålla namn på de inresande och därmed personuppgifter. Det har vidare vid ett fåtal tillfällen förekommit att åklagare begärt att få ta del av handlingar hos RF gällande begångna dopningsförseelser enligt antidopningsreglementet. Handlingarna har begärts ut för att användas i en förundersökning om dopningsbrott. RF har i de fallen lämnat ut de begärda uppgifterna. Det uppgiftslämnande som sker från RF till , och omfattas inte av lagens primära ändamålsbestämmelser. Möjligen skulle utlämnandet kunna anses ske med stöd av finalitetsprincipen som gäller enligt dataskyddsförordningen. Finalitetsprincipen anger, som sagts, att insamlade personuppgifter inte senare får behandlas på ett sätt som är oförenligt med de ändamål för vilka uppgifterna samlades in (se artikel 5.1 b i dataskyddsförordningen). Finalitetsprincipen aktualiseras bl.a. då en personuppgiftsansvarig lämnar ut uppgifter till en annan personuppgiftsansvarig för att användas av denne för något eget ändamål. Mottagarens ändamål får då inte vara oförenligt med utlämnarens ursprungliga ändamål. Om så är fallet strider utlämnarens behandling mot finalitetsprincipen. Oförenlighetsrekvisitet är inte helt lätt att tillämpa. Av intresse från tiden före dataskyddsförordningen kan kanske vara ett ofta citerat uttalande av . Utredningen framhöll att man vid ”oförenlighetsprövningen” hypotetiskt bör utgå från hur en registrerad (alltså inte den registrerade i det enskilda fallet) typiskt sett skulle se på saken. Kommer man vid en sådan bedömning fram till att den registrerade rimligen har att räkna med att de insamlade personuppgifterna också får behandlas för det nya ändamålet, kan det nya ändamålet inte anses vara oförenligt med det ursprungliga ändamålet. Enligt utredningen talade syftet bakom det då gällande dataskyddsdirektivet, dvs. att skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter i samband med behandling av personuppgifter, för en restriktiv tillämpning av bestämmelsen, varför utrymmet för att behandla redan insamlade personuppgifter för andra ändamål följaktligen blir litet. (Se SOU 1999:109 s. I artikel 6.4 i dataskyddsförordningen anges att om en behandling för andra ändamål än det ändamål för vilket personuppgifterna samlades in inte grundar sig på den registrerades samtycke eller på unionsrätten eller nationell rätt, ska den personuppgiftsansvarige beakta ett antal olika omständigheter för att fastställa om behandlingen för andra ändamål är förenlig med de ursprungliga ändamålen.