sou · H7B330 · 2019-06-10 00:00:00 — Särskilt inte vid en framtida över- gång till kvartsavräkning i stället för den nuvarande tidsupplösningen som är . Det kommer även fortsättningsvis att vara den aggregerade produktionen som är relevant för balansavräkningen. Denna mäts i nätabonnemangspunkten. Sammanfattningsvis bedömer vi att det samhällsekonomiska mer- värdet av individuell bruttomätning av alla produktionsanläggningar överstigande en effekt av 1 500 kW inom IKN inte motiverar de mer- kostnader som uppstår vid bruttomätning. 9Skriftväxling med , Svensk Vindenergi (). 10Styrelsens för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) föreskrifter och allmänna råd (2009:8) om mätsystem för mätning av överförd el. Effekter för olika aktörer Vår bedömning är att utredningens alternativ inte får några statsfinan- siella konsekvenser. Med hjälp av underlag från vindkraftsoperatören OX2 har vi uppskattat att de årliga kostnaderna för installation av mätare, separat bruttomätning, beräkning och rapportering för en vindkraftpark, uppgår till för en park med sex vind- kraftverk och för en park med 42 vindkraftverk. Detta givet att varje mätare kostar 130 000 att installera samt att den årliga kostnaden för drift och underhåll är 150 000 respektive 250 000 kro- nor per vindkraftspark. Den ekonomiska livslängden antas vara och diskonteringsräntan är . Kostnaden för installation synes hög. Om den halveras till kommer den årliga kostnaden ändå att uppgå till för 6 vindkraftverk och 425 000 kro- nor för en park med 42 vindkraftverk. Mätning i uttags- eller inmatningspunkt när flödet redan är mätt 8.En inmatningspunkt ska kunna vara belägen på ett icke konces- sionerat nät. 9.Om mätning av flödet i en nätabonnemangspunkt delvis avser ett flöde som redan har blivit mätt i en intern uttagspunkt eller inmat- ningspunkt ska det flöde som mäts i den interna uttagspunkten eller inmatningspunkten avräknas från flödet i nätabonnemangs- punkten. Av regelverket framgår att en uttagspunkt, till skillnad från en in- matningspunkt, inte behöver vara belägen där kundens anläggning eller en annan icke koncessionerad ledning ansluter till det konces- sionerade nätet. Så är till exempel fallet med i princip samtliga uttags- punkter i flerbostadshus där det koncessionerade nätet upphör där ledningen går in i byggnaden, medan mätning ofta sker på en annan plats inne i byggnaden. Vi ser ingen anledning till att göra skillnad mellan inmatnings- och uttagspunkter i detta hänseende. Med en mer decentraliserad och förnybar energiproduktion kan till exempel frågan om inmatnings- abonnemang i en byggnad eller inne på ett industrinät aktualiseras. Förslaget om att vissa IKN ska omfattas av delar av regleringen leder också förmodligen till ett ökat behov av mätning inne på IKN på grund av att abonnemang har tecknats med en utomstående elhand- lare eller energitjänsteföretag. Ett problem som kan uppstå när en elanvändare har sin uttags- punkt på ett IKN är att flödet i uttagspunkten redan kan ha blivit mätt där innehavaren av det icke koncessionerade nätet har sin uttagspunkt mot det koncessionerade nätet (nätabonnemangspunkt). Uttaget hos elanvändaren blir då mätt två gånger. Motsvarande problem uppstår förstås för elproducenter som matar in el på ett IKN. Detta löses praktiskt genom att avräkning sker mot flödet i den först belägna uttags- eller inmatningspunkten. Det saknas dock stöd för denna av- räkning i gällande regelverk. Vi föreslår därför två ändringar i förordningen (1999:716) om mät- ning, beräkning och rapportering av överförd el. Även en inmatnings- punkt ska kunna vara belägen på ett IKN. Om mätning av flödet i en inmatningspunkt eller uttagspunkt delvis avser ett flöde som redan har blivit mätt i en annan inmatningspunkt eller uttagspunkt ska det flöde som mäts i den senare belägna punkten avräknas från flödet i den först belägna punkten. Vår bedömning är att det första förslaget kommer att förtydliga lagstiftningen avseende inmatningspunkter på IKN, utan att medföra några merkostnader för marknadens aktörer eller statens finanser. Det andra förslaget kommer öka marknadens effektivitet samt med- föra lägre kostnader för balansansvariga och de nätkunder som be- rörs av förslaget genom att mer korrekta värden rapporteras till den nordiska balansavräkningen. Krav på leveranssäkerhet bör regleras i ellagen 10.Kraven på leveranssäkerhet bör inte i föreskrifter utformas som ett strängare krav på avbrottstid på uttagspunktsnivå än vad som följer av ellagen. En nätkoncessionshavare är enligt 3 kap. 9 a § första stycket ellagen skyldig att se till att en elanvändare inte har elavbrott som överstiger . Enligt ellagen och elförordningen får regeringen eller nätmyndigheten föreskriva strängare krav. Ei har föreskrivit sådana strängare krav i föreskrifter och all- männa råd (EIFS 2013:1) om krav som ska vara uppfyllda för att överföringen av el ska vara av god kvalitet. I 4 kap. 1 § föreskrivs att avbrottstiderna i de uttags- och gränspunkter där det under normala driftförhållanden är möjligt att överföra mer än 2 MW effekt, bero- ende på lastintervall, inte får vara längre än 2–vid normala återställningsförhållanden och 12–vid onormala återställ- ningsförhållanden. Kraven på kortare återställningstider på enskilda uttagspunkter medför att elnätet kan behöva byggas ut och förstärkas även i de fall när den berörda kunden inte efterfrågar det. Detta funktionskrav på leveranssäkerhet bidrar således till att driva fram behovet av nya ledningar. De kunder som berörs av kravet är typiskt sett stora kunder med hög förbrukning. Det kan inte anses oskäligt att sådana kunder själva genom avtal med nätkoncessionshavaren kan få avgöra vilken återställningstid som är rimlig med tanke på verksamheten. Bemyndigandet att meddela föreskrifter bör därför begränsas på så sätt att det i en enskild uttagspunkt inte får ställas krav på en kortare återställningstid än vid avbrott. Vi bedömer att förslaget kommer att leda till en mer kostnadseffektiv nätutbyggnad vilket översätts till lägre kostnader för kundkollektivet. I synnerhet kommer anslutningskostnaden för förbrukare med minst 2 MW effekt att påverkas. Administrativa förenklingar i koncessionsinstitutet Enklare ändring, justering och omprövning av en befintlig nätkoncession för linje 11.Koncessionshavaren ska kunna ansöka om ändring eller justering av en befintlig nätkoncession för linje. Detta ska kunna göras även om det inte har gått nätkoncessionen meddelades. 12.En kort ledningssträcka med egen koncession, men som inte ut- gör en egen funktionell teknisk anläggning, ska kunna omprövas tillsammans med den övriga anläggningen även om det inte har gått nätkoncessionen för den kortare sträckan meddelades. Enklare delning, sammanläggning, överlåtelse och återkallelse av nätkoncessioner 13.En nätkoncession ska kunna överlåtas delvis. 14.Flera nätkoncessioner ska kunna sammanläggas. 15.En nätkoncession för linje ska kunna delas upp i flera. 16.En nätkoncession ska kunna återkallas helt eller delvis om nätkon- cessionen inte längre behövs för en ledning eller ett ledningsnät. Vi lämnar här förslag för att underlätta hanteringen och minska admi- nistrationen för såväl nätföretagen som nätmyndigheten. Vi anser att det bör införas regler om ändring av nätkoncession (måste man söka ny nätkoncession och återkalla en del) samt justering i de fall ändringen är av mindre omfattning. En kort sträcka med egen nät- koncession ska också kunna omprövas med den övriga anläggningen även om skyddstiden fortfarande löper för den kortare sträckan (en ny nätkoncession som egentligen är en ändring). Vi föreslår även regler om delöverlåtelse, sammanläggning och delning av nätkoncessioner (sker utan direkt lagstöd). Slutligen föreslår vi att en nätkoncession ska kunna återkallas helt eller delvis om nätkoncessionen inte längre behövs för en ledning eller ett ledningsnät. Effekter på elmarknadens effektivitet och energiomställningen Vi bedömer att författningsförslagen kommer att leda till ökad effek- tivitet på elmarknaden genom att administrationskostnaderna och byråkratin minskar, som ledtiderna för prövning kortas. Förutom att de berörda projekten blir lättare att genomföra frigörs också resurser till mer komplicerade projekt. Minskad administration och byråkrati avseende ändring eller justering av en befintlig nätkon- cession för linje även om det inte har gått nätkoncessionen meddelades kan även leda till att energiomställningen genomförs till lägre kostnader för samhället. De fall där en faktisk tidsvinst kan uppstå avseende förslag 13–16 (och inte bara en administrativ förenkling) är: •Delöverlåtelse av nätkoncession för område: nollalternativet är att pröva två nya ansökningar om nätkoncession för område, vilket säkert tar . Dock är det en fråga om väldigt få fall. •Uppdelning av nätkoncession för linje för att kunna pröva en delsträcka: Här är säkert tidsvinsten ett till hos Ei för att slippa ompröva en omfattande nätkoncession för hela sträckan. Antalet fall är dock svårt att uppskatta. Effekter för olika aktörer har lämnat förslag om ändring och omprövning av nätkoncession. skriver att ett stort antal fall där en ändring i en given nätkoncession behövs är att vänta . Exempel på när detta kan bli aktuellt är när nya stationer byggs för anslutning av vindkraft. I dessa situationer kan stationen ofta av arbetsmiljöskäl inte uppföras direkt under en befintlig ledning, utan måste byggas en bit ifrån ledningen. Ändringen av ledningen för att ansluta till stationen kan då inte alltid ske inom ramen för befintlig nätkoncession. uppger för utredningen att maxi- malt 2–3 stationer kan föranleda en anmälan om justering. Det kan även tillkomma ett oklart antal ärenden på regionnätsnivå. För nätmyndigheten kan den minskade arbetsbelastning som förslaget innebär motsvara 15–20 veckors arbete per koncessions- ansökan, vilket motsvarar en minskad kostnad på per ansökan. För nätföretaget bör förslaget innebära en tidsvinst för projektet motsvarande ledtiderna för koncessionsbeslutet. Denna tidsvinst kan vara 1–beroende på om beslutet överklagas eller inte. Resurs- besparingen hos nätföretaget bör ligga inom intervallet 0,1–. Om sammanlagt tio ombyggnationer av befintliga ledningar med mindre ändringar, som tidigare krävt en fullständig koncessions- prövning, omfattas av förslaget kommer den sammanlagda resursbesparingen för nätföretag och nätmyndighet uppgå till . Ökad effektivitet genom minskad administration och byråkrati översätts till lägre nättariffer för det kundkollektiv som är anslutet till det koncessionerade nätet. Vi bedömer att effekten för den en- skilda nätkunden är marginell. Prövning av miljöpåverkan och allmän lämplighet hos nätmyndigheten är bättre än separata miljötillstånd 17.Nuvarande ordning med prövning av miljöpåverkan och allmän lämplighet hos nätmyndigheten bör kvarstå. En eventuell framtida övergång till miljötillstånd bör vara samordnad med en översyn av andra liknande tillstånd för att få en enhetlig och ändamålsenlig lösning. Vi anser att ordningen med en prövning av miljöpåverkan och allmän lämplighet hos nätmyndigheten tills vidare bör kvarstå. Vår bedöm- ning grundas på följande. En övergång till en separat miljöprövning är att föredra miljörättsligt sett. Det löser frågan om skydd mot in- gripanden med stöd av för nya ledningar, men inte för de befintliga. Frågan om koncessionsbeslutens bristande rättskraft gentemot skulle således kvarstå för befintliga ledningar. En separat miljöprövning leder till ökad effektivitet inom det en- skilda projektet, men riskerar att försvåra samordningen mellan olika projekt som är beroende av varandra. Förmodligen leder det inte till någon tidsvinst, särskilt inte . En separat miljöprövning innebär i stället risker för längre totala handläggnings- tider med följd nätet inte hinner byggas ut i takt med det behov som finns. Vi bedömer att dessa risker överväger de fördelar som finns. En eventuell framtida övergång till miljötillstånd bör vara samord- nad med en översyn av andra liknande tillstånd, till exempel koncessio- ner enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar och naturgaslagen (2005:403), och ta särskilt fokus på frågorna om hur besluten om miljötillstånd och allmän lämplighet förhåller sig till varandra och hur dubbel överklagbarhet kan undvikas. Detta för att få en enhetlig och ändamålsenlig lösning. Effekter på elmarknadens effektivitet och energiomställningen Referensscenariot innebär att den nuvarande ordningen med pröv- ning av miljöpåverkan och allmän lämplighet hos nätmyndigheten kvarstår. Det innebär att ledningens allmänna lämplighet och den miljöprövning som sker inom ramen för koncessionsprövningen samlas i ett överklagbart beslut. Dessa beslut handläggs av en och samma myndighet för hela . Det främjar en likartad hantering och prioritet i olika ärenden. De ledningar som omfattar till exempel vattenverksamhet kräver dock två beslut. En samlad miljöprövning i ett miljötillstånd skulle samordna dagens olika miljöbeslut i ett. Detta effektiviserar hanteringen i det enskilda projektet. Det är däremot troligt att det förlänger den totala projekttiden. Den samlade miljöprövning som ska göras blir mer omfattande än den som sker i koncessions- ärendet. Om de övriga tillstånden hanteras parallellt med andra delar av projektprocessen innebär det en risk för att miljöbedöm- ningen tar . Ett större problem är emellertid att nätmyndighetens beslut av den allmänna lämpligheten tillkommer som ett sekventiellt beslut. En ökad andel decentraliserad produktion i kombination med en ökad elektri- fiering av samhället, bland annat transportsektorn, innebär ett ökat behov av att snabbt kunna bygga ut elnätet. Frågan om kapacitetsbrist i elnätet är redan aktuell på flera håll i landet. En separerad miljöpröv- ning innebär risk för att den totala handläggningstiden förlängs med i genomsnitt ett till med följd att nätet inte hinner byggas ut i takt med det behov som finns. En angränsande fråga är hur pröv- ningen av den allmänna lämpligheten ska ske i förhållande till miljö- prövningen. Två separata prövningar skulle leda till två överklagbara beslut. Detta skulle bli särskilt tidskrävande med sekventiella beslut. Överlag riskerar sekventiella prövningar att förlänga den totala projekt- tiden med i genomsnitt ett till inklusive överklagan för en led- ning, särskilt . Effekter för olika aktörer För nätföretagen skulle en separat miljöprövning kunna leda till en effektivare resursanvändning, men det finns en risk att den totala tiden för att få nödvändiga tillstånd skulle ta . pröva en nätkoncession enligt ellagen och ett miljötillstånd enligt , påminner mycket om varandra och kan med hänsyn till förvaltningsrättsliga krav inte kortas ner med något större moment. Möjligen skulle kompletteringsfasen kunna bli något kortare eller oftare utebli vid prövning av ett miljötillstånd genom att en kontakt med redan finns från samrådsfasen. Prövningen hos miljöprövningsdelegation, alternativt mark- och miljödomstol, kom- mer sannolikt bli mer omfattande med fler villkor än i koncessions- prövningen, eftersom miljötillståndet kräver en bredare utredning och inkluderar en del prövningar som sker separat hos länsstyrelserna. Denna samordning är en fördel med en sammanhållen miljöprövning, och skulle kunna leda till att osäkerheten i senare skede med sena kom- pletteringar minskas och därmed leda till minskad projekttid. Denna vidare prövning skulle å andra sidan kunna leda till att hela prövnings- fasen tar mer tid, vilket i så fall skulle förlänga hela projekttiden. Att flera aktiviteter kan samordnas inom ramen för handläggningen av miljötillståndet bör i det enskilda fallet leda till effektivitetsvinst även hos länsstyrelserna och miljöprövningsdelegationerna. I övrigt skulle en separat miljöprövning innebära att det tillkommer arbets- uppgifter för miljöprövningsdelegationerna och därmed behov av ökade resurser. Påverkan kan bli olika stor i olika delar av landet. Vissa områden i kommer att påverkas i högre grad än andra av kommande utbyggnader av elnätet, till exempel kapacitetsförstärk- ningar i flera av storstadsregionerna och större utbyggnader av trans- missionsnätet. För nätmyndigheten skulle en separat miljöprövning innebära att större delen av nuvarande tillståndsavdelningen skulle förlora sina nu- varande arbetsuppgifter. Kompetensbehovet för den kvarvarande kon- cessionshanteringen skulle förmodligen se annorlunda ut med mer fokus på teknik och ekonomi. Det skulle troligen vara svårt att hitta nya arbetsuppgifter inom Ei för flera av dagens koncessionshandläggare. Vår bedömning är att omställningskostnaderna skulle bli överkomliga. kan dock handläggnings- tiderna förväntas öka. Ei kommer sannolikt börja tappa kompetens när det är klart med ett skarpt lagförslag. kommer det vara svårt att rekrytera – och troligen även att prioritera dessa uppgifter – från det att förslaget läggs till dess att lagen träder i kraft. delegationerna kommer att behöva arbeta in rutiner för nya ärende- typer och förstärka personalstyrkan. Detta kan dock förberedas från det att förslaget läggs. Möjligheten att bygga ledningar med stöd av nätkoncession för område bör utökas 18.Utbyggnaden av regionnätet på lägre spänningsnivåer ska kunna ske med stöd av nätkoncession för område. 19.Nätkoncessioner för område som avser regionnät ska inte omfattas av ett lika starkt legalt monopol som nätkoncessioner för område som avser lokalnät. 20.Vissa ledningar som omfattas av nätkoncession för lokalnätsområde ska redovisas som regionnät. 21.Innehavaren av en nätkoncession för lokalnätsområde ska få tillåta andra nätföretag att bygga ledningar inom området. Problemet med dagens ordning (nollalternativet) är att prövningen är beroende av om en ledning får byggas med stöd av nätkoncession för område eller linje. Denna ordning betyder att en ledning på till exem- pel med liten miljöpåverkan kan behöva nätkoncession för linje med en mer omfattande prövning som en ledning på till exempel kan byggas med stöd av nätkoncession för område trots större miljöpåverkan och resursanvändning. Prövningen av nät- koncession för område bedöms vara en mer effektiv process på lägre spänningsnivåer, där miljöpåverkan och resursanvändningen är begrän- sad. Vårt förslag möjliggör att fler ledningar inom samma spännings- intervall ska kunna byggas med stöd av nätkoncession för område. Däremot bör ledningar på högre spänningsnivåer, till exempel , prövas enligt reglerna för nätkoncession för linje. Förslaget att nätkoncession för område även ska kunna omfatta regionnät innebär att ett nätföretag som innehar regionnätet inom ett område ska kunna bygga ut ledningsnätet på vissa spänningsnivåer enligt samma process som ledningar på lokalnätsnivå. Vi har övervägt om det innebär ett problem att ledningar som byggs med stöd av nät- koncession för område inte omfattas av någon miljöprövning enligt ellagen, till exempel krav på miljökonsekvensbeskrivning för hela sträckan, utan endast av allmänna bestämmelser. Vår be- dömning är att så inte är fallet. Det finns 312 aktiva nätkonces- sioner för område, varav det stora flertalet har en spänningsnivå på . I sammanlagt 13 fall har nätkoncession för område meddelats för spänningsnivåer upp till 40–för luftledningar. Två av dessa är meddelade för , fyra för 50–och sju för (uppgif- ter från Ei). Dessa områden är förvisso få till antalet, men geografiskt rätt omfattande med känsliga natur- och kulturmiljöer (hela , i princip hela , delar av och stora områden längs ). Det som framkommit i utredningen tyder på att de prövningar och bedömningar som följer direkt av miljö- balken är tillräckliga. Genom att tillåta regionnät att byggas ut med samma process som lokalnät ges likartade och mer effektiva prövningsförhållanden för likartade ledningar. Vi föreslår att kopplingen mellan koncessions- form och hur en ledning ska redovisas ändras på så sätt att vissa led- ningar som omfattas av nätkoncession för lokalnätsområde ska kunna redovisas som regionnät om ledningarna har regionnätsfunktion. Genom att möjliggöra att sådana ledningar redovisas efter sin funk- tion möjliggör det att högsta tillåtna spänning för ett koncessions- område kan höjas utan att det påverkar tariffsättningen på regionnätet i de fall det är samma nätföretag som äger både regionnätsledningen och lokalnätet inom koncessionsområdet. Vi föreslår också att innehavaren av en nätkoncession för lokal- nätsområde ska få tillåta andra nätföretag att bygga ledningar inom området. Genom förslaget undviks behovet av nätkoncession vilket leder till förenklad administration i vissa fall. Effekter på elmarknadens effektivitet och energiomställningen En ökad elektrifiering av samhället, bland annat transportsektorn, i kombination med de politiska målen inom klimatområdet innebär ett ökat behov av att snabbt kunna bygga ut elnätet, bland annat för att kunna ansluta nya produktionsanläggningar. Förslaget underlättar utbyggnaden av elnätet på spänningsnivåer över och möjliggör i ökad utsträckning att ledningar på samma spänningsnivå prövas på samma sätt oavsett var de byggs i landet. Nuvarande ordning med före- träde för anslutning till lokalnät före regionnät behålls oförändrad. Vi har fått in scheman över olika projektprocesser från . Enligt dessa scheman är hela projektprocessen för en ledning som byggs med stöd av nätkoncession för linje , medan den för en ledning inom en nätkoncession för område är . Projektprocessen för nätkoncession för linje avser regionnätsledningar på högre spänningsnivåer medan projektprocessen för nätkoncession för område avser ledningar upp till och med . Tiderna varierar förstås med projektets komplexitet, men exemplen från visar på en potential att i många projekt halvera den totala tiden. Ellevio gör en något mer försiktig bedömning av den totala tidsvinsten för ett projekt på grund av förslaget. Tidsvinsten vid nybyggnation kan vara omfattande, förutsatt att nätföretaget lyckas nå en överenskommelse med alla berörda markägare. De ser dock fördelar med ett koncessions- beslut, eftersom det förkortar ledningsrättsförfarandet i de fall nät- företaget inte lyckas nå en överenskommelse med alla markägare. Förslaget innebär också att Lantmäteriet ska göra en form av pröv- ning av ledningens allmänna lämplighet som annars hade gjorts av Ei. Osäkerhet om hur Lantmäteriet kommer att genomföra prövningen samt långa handläggningstider riskerar att minska de potentiella tids- vinsterna av förslaget. Två möjliga konsekvenser av förslaget är att ersättningen till be- rörda markägare ökar samt att regionnätsföretagen får ökade incita- ment att beakta markkabel vid planeringen eller alternativ lednings- sträckning, även i de fall det inte är samhällsekonomiskt motiverat. Detta i syfte att undvika konflikter med markägare som riskerar att förlänga ledningsrättsförfarandet. Syftet med att undvika samhällsekonomiskt olönsamma ledningar ska beaktas när nätkoncession beviljas. En nätkoncession för ett region- nätsområde bör endast meddelas om sökanden redan har ett utbyggt nät på det sökta spänningsintervallet inom det geografiska området. Det befintliga regionnätet skulle i det fallet troligen vara ett hinder för att höja den högsta tillåtna spänningen för lokalnäts- området. Om flera nätföretag har relativt utbyggda regionnät inom samma område skulle det innebära en avsevärd fördel att bevilja nät- koncession för område för ett av dessa företag. Med lagda förslag blir det största kvarstående hindret mot att bygga ledningar på 30–med stöd av nätkoncession för område förmodligen att det i ett om- råde finns flera nätägare med utbyggda nät på dessa spänningsnivåer. Så är fallet bland annat runt flera större stadsområden. Dessa bedöms dock omfatta högst av yta. Vi bedömer att förslaget primärt kan omfatta företagen , och . Även kan få vissa lättnader på grund av författningsförslagen.