sou · H7B33 · 2019-01-30 00:00:00 — De senare rör arbetslöshets- försäkringen, arbetstillstånd, vissa anställningsfrämjande åtgärder samt totalförsvaret. I 13 § anges att Arbetsförmedlingen i övrigt har de uppgifter som framgår av förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspoliti- ska verksamheten eller av lag eller annan förordning. Därefter framgår av 14 § att Arbetsförmedlingen ska samverka med vissa myndigheter inom ramen för rehabiliteringsområdet. När det gäller unga med funktionshinder ska samverkan ske med skolan och (15 §). De uppgifter som regleras i Arbetsförmedlingens nuvarande in- struktion beskrivs mer ingående i kapitel 13, med fokus på vilka de- lar av dessa uppgifter som innebär myndighetsutövning. Uppgiften att aktivt säkerställa att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en omställningsförsäkring redogörs därutöver närmare för i kapitel 6. När det gäller ledning och organisation annat att myn- digheten leds av en styrelse, att generaldirektören är myndighets- chef, att det ska finnas en central enhet för omprövning, ett partsråd, en överdirektör och en personalansvarsnämnd. Slutligen anges att ska tillämpa internrevisionsförordningen (2006:1228) och personalföreträdarförordningen (1987:1101). 4.2.2Tidigare förslag till ny instruktion för Arbetsförmedlingen Inom ramen för en översyn av det arbetsmarknadspolitiska regel- verket lämnade förslag till en ny in- struktion för Arbetsförmedlingen (Ds 2014:29). till ett tydligare och mer samlat regelverk som skulle skapa förut- sättningar för en effektivare verksamhet hos Arbetsförmedlingen. Översynen var i huvudsak redaktionell och den instruktion som depart- ementet lämnade förslag om överensstämde i stort med den befint- liga instruktionen. Nedan redogörs för ett urval av departementets föreslag till förändringar: 1.I portalparagrafen (1 §) angavs att Arbetsförmedlingen ska bedri- va offentlig arbetsförmedling och sådan annan arbetsmarknads- politisk verksamhet som framgår av förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten (verksamhetsförord- ningen). 2.Det föreslogs en bestämmelse om att Arbetsförmedlingen ska främja jämställdhet. 3.Uppgiften att säkerställa att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en omställningsförsäkring lyftes upp till 2 §. 4.Strukturella justeringar i form av ändrade rubriker, som ansluter till riktlinjerna för instruktioner, och omflyttning av bestämmel- ser, föreslogs. 5.Den generella bestämmelsen om samverkan med andra aktörer på arbetsmarknaden, såsom arbetsmarknadens parter, andra myndig- heter, kommuner, enskilda företag och organisationer, föreslogs flyttas från verksamhetsförordningen till instruktionen. Remissinstanserna var generellt positiva till förslagna förändringar. Trots detta infördes ingen ny instruktion. Däremot har till exempel bestämmelsen om jämställdhet införts i nuvarande instruktion. 4.3.1En ny instruktion för Arbetsförmedlingen Förslag: En ny förordning med instruktion för Arbetsförmed- lingen införs och förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen upphävs. De uppgifter som framgår av Arbetsförmedlingens instruktion bör sammantaget ge en god bild av myndighetens huvudsakliga verksam- het, vara lämpliga för att redovisa verksamhetens resultat och vara formulerade som uppgifter. Instruktionens struktur bör vidare över- ensstämma med riktlinjer. Bestämmelser som inte är nödvändiga ska undvaras. Utredningen bedömer att Arbetsförmedlingens nuvarande instruk- tion inte uppfyller dessa kriterier. Myndighetens uppdrag, såsom det formuleras i instruktionen, är mot bakgrund av detta inte ändamåls- enligt och utredningen lämnar därför förslag till en ny förordning med instruktion för Arbetsförmedlingen. Myndighetens huvudsakliga verksamhet utgörs av att erbjuda arbetsmarknadsstöd till arbetssökande anmälda vid myndigheten. I huvudsak utgörs detta stöd av praktiskt stöd som syftar till att de arbetssökande ska stärka sin kompetens och därmed närma sig arbets- marknaden, samt av ekonomiskt stöd som syftar till att de arbets- sökande ska få eller bibehålla ett arbete. En begränsad del av arbets- marknadsstödet utgörs av platsförmedling. Detta bör framgå av myn- dighetens instruktion. En sådan förändring av uppdraget bör även avspeglas i myndighetens namn, vilket behandlas i avsnitt 4.3.9. I avsnitt 4.3.3 redogörs för den närmare preciseringen av bestäm- melsen om arbetsmarknadsstöd. Den nya instruktionen innefattar därtill i huvudsak uppgifter och inte andra typer av bestämmelser, i syfte att ytterligare tydliggöra myndighetens uppdrag. Det innebär att prioriteringar och krav på verksamhetens utformning flyttas till annan förordning. Vidare koncentreras bestämmelser om samverkan till instruktio- nen och särskilda bestämmelser om samverkan med kommuner re- spektive regionalt utvecklingsansvariga aktörer läggs till. Ytterligare några uppgifter införs i instruktionen mot bakgrund av den analys och de förslag som återfinns i betänkandet.7 Slutligen genomförs vissa justeringar av instruktionens struktur i förhållande till nuvarande instruktion, för att i ökad utsträckning följa gällande riktlinjer för myndigheters instruktioner. Förslaget beskrivs och motiveras närmare i de avsnitt som följer. 7Den analys och de förslag som har gett upphov till nya bestämmelser i instruktionen åter- finns i kapitel 6, 7, 9, 10 och 11. 4.3.2Fokus flyttas från förmedling av arbeten till olika former av arbetsmarknadsstöd Förslag: Arbetsförmedlingens övergripande uppdrag formuleras på följande sätt: Arbetsförmedlingen är förvaltningsmyndighet för frågor som har sin grund i arbetsmarknadspolitiken och an- svarar för den offentliga arbetsförmedlingen. Verksamheten be- står huvudsakligen i att erbjuda arbetsmarknadsstöd till den som är anmäld hos myndigheten. Begreppet ”den offentliga arbetsförmedlingen” signalerar att myn- dighetens ansvar huvudsakligen omfattar förmedling av arbeten. 4.3.1framgår att detta inte ger en rättvisande bild av den verksamhet som myndigheten bedriver. Bestämmelsen har en historisk grund. rådde ett offentligt arbetsförmedlings- monopol. Detta avskaffades 1993 och ett av huvudsyftena med denna förändring var att öka den offentliga arbetsförmedlingens effekti- vitet genom att konkurrensutsätta den platsförmedlande funktio- nen.8 En av få begränsningar för de privata arbetsförmedlingarnas verksamhet är att det är förbjudet att ta betalt av de som söker arbete. finns en privat marknad för arbetsförmedling för arbetssö- kande som har arbete (ombytessökande) samt för arbetssökande som är arbetslösa men som står relativt nära arbetsmarknaden. Det rör sig om omställningsorganisationer som arbetsmarknadens parter står bakom, privata bemannings- och rekryteringsföretag samt internetbaserade aktörer. Det är också vanligt att arbetsgivare sköter sin egen kompetensförsörjning via annonsering och informella kontakter. Behovet av en offentlig aktör som förmedlar arbeten för dessa arbetssökande är därför inte lika stort som det historiskt har varit. En stor del av de arbetssökande som är anmälda hos Arbetsförmedlingen bedöms emellertid stå långt ifrån arbetsmark- naden. Dessa arbetssökande kan i regel inte direkt matchas till arbete genom platsförmedling. För att kunna sammanföra arbetssökande och arbetsgivare behövs därför i regel andra typer av stöd föregå eller erbjudas i anslutning till platsförmedling, exempelvis utbildning eller anställningsstöd. 8SOU 1990:31 och SOU 1992:116. Utredningen inför i instruktionen ett nytt begrepp – arbets- marknadsstöd – för att beteckna det stöd som Arbetsförmedlingen ger. Arbetsmarknadsstödet utgör kärnan i det statliga åtagandet för arbetsmarknadspolitiken och ska riktas till de arbetssökande som bedöms stå längst ifrån arbetsmarknaden. Uppgiften att erbjuda arbetsmarknadsstöd bör mot bakgrund av detta framgå direkt av instruktionen. Utgångspunkt för arbetsmarknadsstödet ska vara behoven hos de som är anmälda som arbetssökande hos myndigheten. Detta innebär att myndighetens huvudsakliga uppdrag inte omfattar stöd som ut- går från en viss arbetsgivares behov av arbetskraft, annat än i det fall detta behov kan tillgodoses genom arbetssökande som är anmälda hos myndigheten och som bedöms vara i behov av stöd. Vidare innebär regleringen av Arbetsförmedlingens ansvar för att erbjuda arbetsmarknadsstöd att myndighetens ansvar avgränsas från det ansvar för stödjande insatser som ligger inom ramen för andra myndigheters ansvarsområden. Socialt stöd utgör exempelvis inte arbetsmarknadsstöd. Arbetsförmedlingen ska i stället för att erbjuda socialt stöd därför samordna sitt arbetsmarknadsstöd med kommu- nernas sociala stöd till den enskilde. Ett tydligt och sammanhållet ansvar för att erbjuda arbetsmark- nadsstöd för samtliga arbetssökande som är anmälda vid myndighe- ten krävs för att Arbetsförmedlingen ska ha möjlighet att ackumu- lera kunskap om vilken effekt olika typer av arbetsmarknadsstöd ger för olika målgrupper. Myndighetens ansvar tydliggörs och avgränsas på motsvarande sätt i förhållande till andra myndigheter genom det tillägg i instruk- tionen som anger att Arbetsförmedlingen är förvaltningsmyndighet för frågor som har sin grund i arbetsmarknadspolitiken. 4.3.3Närmare precisering av arbetsmarknadsstödet Förslag: Begreppet arbetsmarknadsstöd definieras på följande sätt i den nya instruktionen: Med arbetsmarknadsstöd avses ekonomiskt och praktiskt stöd i syfte att 1. den som söker arbete ska komma närmare arbetsmarknaden, 2.sammanföra den som söker arbete med den som söker arbets- kraft, eller 3.den som har en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga ska kunna behålla ett arbete. Arbetsförmedlingen ska genom arbetsmarknadsstödet bidra till en varaktigt högre sysselsättning och lägre arbetslöshet. Trots att mål normalt inte regleras i instruktionen har utredningen funnit ett behov att ange mål för verksamheten i förhållande till det arbetsmarknadsstöd som myndigheten ansvarar för, för att stävja att den enskilde handläggaren behöver göra sådana överväganden i det dagliga arbetet. I instruktionen preciseras därför tre syften med arbetsmarknadsstödet, vilka är ämnade att täcka in alla subventioner, arbetsmarknadsprogram och andra insatser som förekommer . Något särskilt kan sägas om de två första punkterna. Att bidra till att arbetssökande kommer närmare arbetsmarknaden, exempelvis ge- nom kompetenshöjande insatser, kan ibland kallas för att de arbets- sökande rustas. Att sammanföra den som söker arbete med den som söker arbetskraft kan ibland kallas för matchning. Utredningen har valt att inte använda dessa begrepp i den nya instruktionen, dels på grund av att det saknas en tydlig och enhetlig användning av dessa begrepp, dels på grund av att de inte förekommer i någon annan för- fattning inom arbetsmarknadsområdet. Det praktiska och ekonomiska arbetsmarknadsstöd som ansvarar för syftar dels till att arbetssökande ska kom- ma i sysselsättning (utan ekonomiskt stöd) och uppnå egen varaktig försörjning, dels till att främja delaktighet på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning som innebär arbetshinder. Myn- digheten ska genom arbetsmarknadsstödet bidra till en varaktigt hög- re sysselsättning och lägre arbetslöshet.9 9Begreppet ekonomiskt stöd avser inte arbetslöshetsersättning eller annan ersättning till den enskilde vid arbetslöshet. Se definition i kapitel 2. 4.3.4Prioriteringar och krav på utförandet flyttas till verksamhetsförordningen Förslag: I förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspoli- tiska verksamheten anges att: Den arbetsmarknadspolitiska verksamheten ska utformas så att 1.den bedrivs på ett effektivt, enhetligt och rättssäkert sätt, 2.de som står långt ifrån arbetsmarknaden prioriteras, 3.den anpassas till enskildas behov och förutsättningar i hela lan- det, 4.den som söker arbete erbjuds likvärdig service i hela landet, 5.den inte snedvrider konkurrensförutsättningarna på markna- den såvida det inte är arbetsmarknadspolitiskt motiverat, och 6.den inte bidrar till att arbetstillfällen trängs undan såvida det inte är arbetsmarknadspolitiskt motiverat. Uppgifterna i instruktionen innehåller både syftesbeskriv- ningar, prioriteringar och ett urval av uppgifter, vilket gör att det är otydligt vilka uppgifter som åvilar myndigheten. Utredningen anser att bestämmelser som anger hur verksamheten ska utformas och vil- ka grundläggande prioriteringar som ska göras ska regleras i verk- samhetsförordningen i stället för i Arbetsförmedlingens instruktion.10 Att verksamheten ska anpassas till skilda förutsättningar och be- hov i olika delar av landet och leda till ökad geografisk och yrkes- mässig rörlighet bland de arbetssökande utgör krav på den verksam- het som myndigheten enligt andra bestämmelser har att bedriva. Dagens bestämmelser i instruktionen kan förstås mot bakgrund av den tidigare organisationen i och länsarbets- nämnder. Utredningen anser att bestämmelsen om rörlighet, som finns i den nuvarande instruktionen, kan undvaras i föreslagen re- glering. Skälet är att rörlighet inte bör vara ett självändamål och att bestämmelsen inte är nödvändig för styrningen av den sammanhållna nationella myndighet som Arbetsförmedlingen är. 10Här avses prioriteringar som ligger till grund för myndighetens huvudsakliga uppdrag och som är bestående . Prioriteringar som gäller för bör i stället återfinnas i regleringsbrev eller i särskilda regeringsbeslut. 4.3.5En mer rättvisande förteckning av uppgifter Förslag: Följande uppgifter läggs till i förteckningen över Arbets- förmedlingens uppgifter: 1.anmäla, omregistrera och avregistrera enskilda som arbetssö- kande hos myndigheten, 2.bedöma den enskildes avstånd till arbetsmarknaden, besluta om arbetsmarknadsstöd och planera beslutat arbetsmarknads- stöd tillsammans med den enskilde, 3.utveckla, förvalta och tillämpa samhällsekonomiska analyser som grund för beslut om hur praktiskt arbetsmarknadsstöd kan utformas och tillhandahållas på det samhällsekonomiskt mest effektiva sättet, 4.stödja arbetssökande i att uppfylla villkor för ersättning under arbetslöshet genom information, uppföljning och kontroll och 5.samla in uppgifter om arbetsmarknadens kompetensbehov. Uppgiften om att göra bedömningar av arbetsmarknadsläget för att tillhandahålla beslutsunderlag för den framtida arbetsmarknads- politiken omformuleras till att förse regeringen med relevant un- derlag som grund för utveckling av arbetsmarknadspolitiken. Uppgifterna om att bistå myndigheter och andra som bedriver uppföljning och utvärdering inom myndighetens verksamhetsom- råde och att säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs och motverka bidragsbrott samt i detta arbete samverka med berörda parter behålls. ska främja mångfald och jämställdhet samt motverka diskriminering i arbetslivet och en könsuppdelning på arbetsmarknaden flyttas från annan plats i nuvarande instruktion. Bestämmelserna som avser kompletterande aktörer, att in- hämta information om lediga arbeten, deltagande i handläggning samt uppgifter inom totalförsvaret tas inte med. Av myndighetens nuvarande uppgifter bör vissa, av skäl som redo- visas i detta kapitel, inte tas med i en ny instruktion. Vidare omfor- muleras vissa befintliga uppgifter och ett antal nya uppgifter tillkom- mer. Kraven på verksamhetens utformning i 2 § punkten 2 och 3 § punk- ten 1–7 regleras inte i den nya instruktionen då de inte utgör uppgifter och i övrigt inte har en naturlig plats i instruktioner. Bestämmelserna behålls dock men läggs in i verksamhetsförordningen. I nuvarande instruktion anges inte att Arbetsförmedlingen ska ansvara för anmälan av arbetssökande. Detta bör framgå av den nya instruktionen. Begreppet anmäla används i den nya instruktionen i syfte att överensstämma med de begrepp som används i andra författningar, däribland lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäk- ring. Däremot ska avanmälan inte användas eftersom det har använts i tidigare reglering för att beteckna avanmälan från arbetslöshets- ersättning, vilket därmed kan leda till missförstånd. I stället används avregistrering, och omregistrering. I kapitel 7 lämnas förslag om en förstärkt arbetsmarknadsbedöm- ning. Ansvaret för en sådan bedömning bör framgå av instruktionen varför en sådan uppgift tas in. Att säkerställa att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en om- ställningsförsäkring har ersatts med en uppgift som även omfattar andra individersättningar (aktivitetsstöd, etablerings- ersättning och utvecklingsersättning). Det tydliggörs också att upp- giften består av flera delar; att informera den enskilde om vad som gäller för aktuell ersättning samt att följa upp och kontrollera att den enskilde uppfyller villkoren. En uppgift om att ta utforma, förvalta och tillämpa samhällseko- nomiska analyser införs i instruktionen. Skälen till detta redovisas i kapitel 11. Det faller sig naturligt att myndighetens uppdrag inte kan full- göras utan kännedom om arbetsgivarnas kompetensbehov. arbetet med att inrätta en ny myndighet för kompetensförsörj- ning (se kapitel 9) pågår bör denna uppgift framgå av Arbetsförmed- lingens instruktion, främst för att skapa en organisatorisk hemvist för verksamheten. I och med inrättandet av den nya myndigheten bör ansvaret för uppgiften dock ses över. Ordningen på uppgifterna har valts utifrån principen att bestäm- melsen inleds med uppgifter som gäller ett individärende och där- efter anges uppgifter utan sådan direkt koppling. (Ds 2014:29) bedömde att bestäm- melsen om skyldighet att delta i handläggning kunde tas bort eftersom det inte förekommer något sådant samråd. Dess- utom finns det allmänna bestämmelser som avser myndighetssam- verkan. Det framgår av myndighetsförordningen. Av de länsstyrelser som yttrade sig över promemorian var det ingen som framförde några invändningar mot denna del av förslaget. Uppgiften bör därför utgå. När det gäller uppgifter inom totalförsvaret konstaterade vidare att Arbetsförmedlingen inte har något särskilt ansvar enligt förordningen (2015:1053) om totalförsvar och höjd beredskap. Därför bör även denna uppgift utgå. Utredningen noterar att det i nämnd förordning anges att lagen (1994:2077) om arbetsförmedlingstvång ska tillämpas vid beredskapslarm (13 §). Det innebär att regeringen, eller den myndighet som reger- ingen bestämmer, får förbjuda att någon annan än den offentliga arbetsförmedlingen utövar arbetsförmedling. Utredningen delar den bedömning som görs i promemoria och anser att bestämmelsen inte ska tas med i den nya instruktionen. Skyldigheten att anlita kompletterande aktörer för att snabbt och effektivt få arbetssökande i arbete tas inte med i den nya instruk- tionen. Skälen till detta redogörs för i kapitel 11. Uppgiften om att aktivt inhämta information om lediga arbeten tas inte med i den nya instruktionen. Även om konkurrensproble- met inte upplevs som stort från den privata marknadens sida när det gäller rekryteringstjänster innebär en prioritering av begränsade re- surser att Arbetsförmedlingen, för att kunna utföra denna uppgift, behöver prioritera ned eller bort något annat. Det bör finnas ett legi- timt motiv till varför myndigheten ska ägna sig åt rekryteringstjäns- ter mot enskilda arbetsgivare. Utredningen anser att staten bör kunna erbjuda en grundlägg- ande infrastruktur där alla arbetsgivare har möjlighet att avgiftsfritt annonsera efter arbetskraft. har tillgång till omfattande och aktuell information om lediga platser är också en förutsättning för andra delar av den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten. Vad gäller andra allmänna arbetsmarknadstjänster11, som 11Allmänna arbetsmarknadstjänster definieras i kapitel 2 och beskrivs närmare i inledningen till kapitel 11. är öppna för alla, ska Arbetsförmedlingen ha möjlighet att erbjuda sådana. I övrigt överförs bestämmelserna som avser särskilda ansvarsom- råden, medverkan i EU-arbetet, myndighetens skyldighet att redo- visa åtgärder med anledning av Inspektionen för arbetslöshetsför- säkringens identifierade brister vid granskning, vissa uppgifter som avser arbetslöshetsförsäkringen, arbetstillstånd och vissa anställnings- främjande åtgärder. 4.3.6Bestämmelser om samverkan koncentreras till instruktionen och utökas Förslag: Bestämmelser om samverkan flyttas från förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten till instruktionen. Den övergripande bestämmelsen i 2 § i den förord- ningen omformuleras till att omfatta aktörer som bidrar till att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Skyldighet att särskilt samverka med kommuner och de regio- nalt utvecklingsansvariga aktörerna läggs till. En myndighets skyldighet att samverka ska framgå av instruktionen. De bestämmelser i verksamhetsförordning som avser samverkan flyttas därför till instruktionen. Den övergri- pande bestämmelsen om samverkan som återfinns i verksamhetsför- ordningen omformuleras i samband med att uppgiften regleras i in- struktionen. I stället för en exemplifiering av organisationer som Arbetsförmedlingen ska samverka med föreslås en mer generell for- mulering; samverkan ska ske med aktörer som bidrar till att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Nya tillägg till avsnittet om samver- kan föreslås vidare, mot bakgrund av de förslag som lämnas i kapitel 9 (om kompetensförsörjning) och kapitel 10 (om ansvarsfördelning och samverkan mellan stat och kommun). Samverkan ska därmed ske med kommuner i syfte att samordna stödet till den som är anmäld som arbetssökande och med de regionalt utvecklingsansvariga aktö- rerna i syfte att stärka arbetsmarknadspolitikens bidrag till den regi- onala kompetensförsörjningen. 4.3.7Förberedelse för automatiserade beslut Förslag: Följande bestämmelser i myndighetsförordningen (2007:515) ska inte tillämpas på myndigheten i fråga om beslut som fattas genom automatiserad behandling: 1.21 § punkten 3 om att det för varje beslut i ett ärende ska upp- rättas en handling som visar vem som har fattat beslutet, 2.21 § punkten 4 om att det för varje beslut i ett ärende ska upp- rättas en handling som visar vem som har varit föredragande, 3.21 § punkten 5 om att det för varje beslut i ett ärende ska upprättas en handling som visar vem som har varit med vid den slutliga handläggningen utan att delta i avgörandet. Utredningen föreslår att den nya instruktionen har en bestämmelse som tillämpas för eventuella automatiserade beslut. Bestämmelsen avser undantag från myndighetsförordningens bestämmelser om krav som ställs på myndigheters beslut. Det bedöms att automati- serade beslut skulle kunna bli aktuella i Arbetsförmedlingens verk- samhet. Liknande bestämmelser återfinns i förordningen (2009:1174) om instruktion för och förordningen (2007:1110) med instruktion för . Formuleringarna skiljer sig åt. Utredningen har valt en formulering som dels formuleras som undan- tag, dels anger bestämmelsernas innebörd. I övrigt görs mindre strukturella justeringar i syfte att instruktionen i högre utsträckning ska följa riktlinjer för myn- digheters instruktioner. Rekommenderade benämningar på rubriker används och Arbetsförmedlingen nämns endast första gången vid namn och därefter används ”myndigheten”. Vidare avlägsnas bestäm- melsen om avgifter i verksamheten från verksamhetsförordningen. Härvid har utredningen även bedömt att det inte är nödvändigt att ange att verksamheten ska vara avgiftsfri, eftersom det framgår av 3 § avgiftsförordningen (1992:191), utan enbart när avgifter får tas ut. Några få språkliga justeringar, som även föreslogs i Arbetsmark- nadsdepartementets promemoria, har också gjorts. Bestämmelsen om sektorsansvaret för handikappfrågor har formulerats om och an- ges i form av att myndigheten har ett sektorsansvar för funktions- hindersfrågor. Det kan jämföras med nuvarande instruktion där det anges att Arbetsförmedlingen har ett samlat ansvar, sektorsansvar, för handikappfrågor. I stället för att myndigheten ska vara samlande i förhållande till berörda parter föreslås även att den ska vara sam- ordnande.