sou · H7B33 · 2019-01-30 00:00:00 — Kunskaper om och insatser i linje med arbetsmarknadens kom- petensbehov är avgörande för Arbetsförmedlingens möjligheter att lyckas med uppdragen att sammanföra arbetssökande med de som söker arbetskraft, prioritera de individer som befinner sig långt från arbetsmarknaden samt bidra till att stadigvarande öka sysselsätt- ningen på lång sikt. För detta förfogar Arbetsförmedlingen över 33Förordning (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. 3411 § förordningen 2000:634 om arbetsmarknadspolitiska program. arbetsmarknadspolitiska insatser som syftar till att stärka den en- skildes möjligheter att få eller behålla ett arbete. För att insatserna ska ge resultat krävs att programmen är utformade med kunskap om arbetsgivares kompetensbehov. Icke desto mindre kan utredningen konstatera att arbetsgivares kompetensförsörjning inte är myndig- hetens huvudsakliga fokus. Snarare kan kunskapen om arbetsgivares kompetensförsörjning ses som ett medel för att åstadkomma de mål- sättningar som nämnts ovan. Detta kommer förtydligas ytterligare med den förändring av Arbetsförmedlingens instruktion som före- slås i kapitel 4. I utredningens direktiv ingår att utreda huruvida Arbetsför- medlingen har ett ändamålsenligt uppdrag. En av utredningens slut- satser är att myndigheten har ett mycket omfattande och komplext uppdrag. Det vore inte i linje med utredningens slutsatser för myndighetens framtida utformning att tillföra ytterligare upp- drag. Snarare behöver myndigheten avlastas och uppdraget avgränsas för att myndigheten ska kunna fokusera på de grunduppdrag som anges i myndighetens instruktion. Utredningens bedömning är därför att Arbetsförmedlingen inte är lämplig att ansvara för att samordna kompetensförsörjningspolitiken. Svenska är förvaltande och attesterande myndighet för det nationella socialfondsprogrammet för investering för tillväxt och sysselsättning.35 Det finns argument för att som myndig- het lyfts in i den nya myndigheten, alternativt att om- vandlas till att med delar från andra myndigheter bli den nya kom- petensförsörjningsmyndigheten. Ett sådant argument är att ESF- rådet har lång erfarenhet av utvecklingsprojekt inom kompetens- försörjningsområdet. Ett annat är att även har en regional organisation och erfarenhet av flernivåstyrning. Användningen av socialfondens utvecklingsmedel skulle även vinna på att kopplas till en myndighet för kompetensförsörjning, som beskrivits ovan i avsnittet om ansvar för socialfondsmedel och andra utvecklings- medel. Det skulle skapa förutsättningar för ett bättre strategiskt och långsiktigt nyttjande av medlen. 351 § förordningen 2007:907 med instruktion för Rådet för Europeiska socialfonden i . Det som emellertid talar emot att ska utgöra grund för den nya myndigheten är att man inte har den kompetens som krävs för att utföra många av de uppgifter som den nya myn- digheten föreslås få. Det gäller prognos- och analysverksamhet, metoder för validering och vägledning, en gemensam begreppsstruk- tur för att beskriva kompetensbehov, osv. har inte heller tillräckliga kontaktvägar uppbyggda gentemot övriga aktörer vars arbete är avgörande för kompetensförsörjningen. Samverkan med exempelvis utbildningsmyndigheterna, Arbetsförmedlingen och Till- växtverket skulle behöva stärkas betydligt. Det kan vara lättare att bygga upp kompetens och samarbete kring kompetensförsörjningspolitiken utifrån en helt ny organisa- tion utan etablerad position i det förvaltningspolitiska systemet och inarbetade arbetssätt. Med detta sagt är Svenska förmod- ligen den myndighet som ligger närmast till hands om en kompe- tensförsörjningsmyndighet skulle komma att byggas utifrån en be- fintlig organisation. Myndigheten för () ska verka för att behoven av eftergymnasial yrkesutbildning tillgodoses.36 Detta gör myndig- heten genom att analysera arbetsmarknadens behov av utbildningar på yrkeshögskolenivå, fatta beslut om vilka utbildningar som får ingå i samt fatta beslut om vilka utbildningsanordnare som ska beviljas statsbidrag eller särskilda medel. För detta krävs att myndigheten analyserar arbetsmarknadens behov, vilket bland annat görs genom branschråd där representanter från arbetslivet deltar. Utöver yrkeshögskoleutbildning har myndigheten även uppgifter som rör konst- och kulturutbildningar samt tolkutbildningar. MYH har även ansvar för två mer övergripande verktyg som kan bidra till stärkt kompetensförsörjning och öka rörligheten på arbets- marknaden – branschvalidering och SEQF. Uppdraget kring bransch- validering består i att myndigheten ska främja användningen och utvecklingen av validering inom de utbildningar som myndigheten ansvarar för och stödja branscherna i deras arbete med att utveckla och kvalitetssäkra samt informera om modeller för validering. 361 § förordningen 2011:1162 med instruktion för Myndigheten för . Myndigheten är också nationell samordningspunkt för den euro- peiska referensramen för kvalifikationer för livslångt lärande, Euro- pean Qualifications Framework (EQF).37 Trots myndighetens tydliga arbetsmarknadsfokus ansvarar MYH främst för att analysera och bevilja statsbidrag för utbildningar som löser kompetensbehov på yrkeshögskolenivå. Branschvalidering och referensramen för kvalifikationer är rörelsefrämjande verktyg som har potential att förbättra kompetensförsörjningen även på andra kvalifikationsnivåer, men utgör ännu en mindre del av myndighetens uppdrag. Utredningens bedömning är att MYH delvis har uppdrag som i hög grad stämmer med de uppgifter som är lämpliga att samla hos den nya myndigheten för kompetensförsörjning. Detta talar för att MYH skulle kunna utgöra bas för en kompetensförsörjnings- myndighet. utgör dessa delar dock en mindre del av MYH:s uppdrag, och skulle relativt enkelt kunna placeras i en ny myndighetsorganisation. huvuduppgifter är att i alla delar av landet främja hållbar näringslivsutveckling och hållbar regional tillväxt samt genom- föra strukturfondsprogram.38 Både näringslivsutveckling och regional tillväxt är sakområden som i hög grad rymmer frågor om kompe- tensförsörjning. Kompetensbrist är ett av företagens största hinder för att växa och konkurrera på en globaliserad världsmarknad och utgör även ett av de största tillväxthindren i många delar av . Detta gör att kompetensförsörjningsfrågor har blivit ett allt viktigare område för . Myndigheten analyserar före- tagens förutsättningar löpande, bland annat genom undersökningen Företagens villkor och verklighet. Utöver myndighetens huvuduppgifter har för när- varande ett antal särskilda regeringsuppdrag som rör kompetens- försörjning. Hit hör bland annat uppdraget att stödja projektet språnget, en satsning på praktikplatser för nyanlända med högre utbildning och därigenom skapa kontaktytor mellan deltagarna och 37Enligt förordningen (2015:545) om referensram för kvalifikationer för livslångt lärande. 381 § förordningen (2009:145) med instruktion för . arbetsgivare som efterfrågar deras kompetens, och uppdraget att främja samverkan mellan skola och industri för att motverka arbets- kraftsbrist.39 Myndigheten har fokus på näringslivsutveckling och därmed när- ingslivets kompetensbehov. Kompetensbrist finns även hos offent- liga arbetsgivare. Privata aktörer utgör dock även en stor del av arbetsgivarna inom välfärdsyrken, vilket innebär att myndighetens arbete också i viss mån omfattar kompetensförsörjning inom bl.a. vård och omsorg. Erfarenheter från dessa projekt kan även användas av offentliga arbetsgivare. har även i uppdrag att stödja de regionalt utveck- lingsansvariga aktörernas arbete med kompetensförsörjningsfrågor. Detta uppdrag är tidsbegränsat och pågår enligt det senaste beslutet fram till och med år 2020.40 har i återrapporteringar av uppdraget efterfrågat en mer långsiktig uppgift att stödja och sam- ordna arbetet för kompetensförsörjning. föreslår att regeringen etablerar ett nationellt kompetensförsörjningsråd och att har en samordnande roll i rådet. Utredningens bedömning är att framöver har en viktig uppgift att bidra till att stärka företagens förmåga att formu- lera sina kompetensbehov, kortsiktigt och . Strategisk kompe- tensförsörjning behöver ingå i företagens affärsutveckling vilken har en roll i att stärka. Detta talar för att skulle kunna utgöra bas för en kompetensförsörjningsmyndighet. Detta arbete skulle dock även kunna genomföras mer systematiskt i samverkan med en myndighet för kompetensförsörjning som bland annat ansvarar för branschsamverkan, en gemensam begreppsstruk- tur för att beskriva kompetensbehov samt utvecklingen av vägled- ning och branschvalidering. Ett tydligare samverkansuppdrag till befintliga myndigheter En förekommande invändning mot utredningens förslag om att samla ansvaret för kompetensförsörjningspolitiken hos en nationell myn- dighet är det inte är organisationen som skapar stuprör, överlappningar och glapp, utan den politiska styrningen. 39Näringsdepartementet 2018; 2016. samordna sig bättre kring styrningen av myndigheterna på kom- petensförsörjningsområdet kommer myndigheterna kunna göra det- samma. Utredningens slutsats är dock att styrningen kan underlättas betydligt av en tvärsektoriell myndighet där både kortsiktiga upp- drag och långsiktiga uppgifter från olika politikområden kan samlas. Den mängd tidigare utredningar och rapporter som konstaterat samma behov stärker detta resonemang. Som exempel kan nämnas att Myndigheten för , , , samt Tillväxtanalys fick i uppdrag av regeringen att öka samordningen på nationell nivå inom kompetensförsörjningsområdet. Arbetsgruppen konstaterade i redovisningen av regeringsuppdraget att det finns behov av att skapa en mer långsiktig och organiserad struktur när det gäller samverkan inom kompetensförsörjningsområdet. Ett av de förslag som lämnades till regeringen var att en nationell myndighet bör få ansvar att hålla samman och säkra långsiktighet i samverkan inom kompetensförsörjningsområdet (Myndigheten för yrkeshög- skolan 2012). 9.6.2Alternativ till att de regionalt utvecklingsansvariga aktörerna får ett stärkt mandat Utredningen har även övervägt andra sätt att stärka det regionala mandatet för kompetensförsörjningsfrågor än att de regionalt utveck- lingsansvariga aktörerna får ett stärkt mandat. Dessa redovisas nedan. En regional organisation av den föreslagna statliga kompetensförsörjningsmyndigheten Det är avgörande att den nya myndigheten för kompetensförsörj- ning har en regional förankring t.ex. när det gäller analyser av kom- petensbehov och stöd till genomförande av insatser. Utredningen menar att den föreslagna organisationskommittén därför behöver utreda huruvida myndigheten bör ha en regional organisation med kontor lokaliserade i olika delar av landet enligt den gemensamma regionala indelning i sex geografiska områden som Indelningskom- mittén (2018) föreslagit för statliga myndigheter. svårt för dessa regionkontor att fylla den funktion för kompetens- försörjningspolitiken som beskrivs i förslaget om ett förtydligat regionalt mandat. Uppgiften att samordna kompetensförsörjnings- frågorna på regional nivå kräver en närhet till bl.a. regionens kom- muner, utbildningsanordnare och privata och offentliga arbetsgiv- are. Sex statliga myndighetskontor skulle ha svårt att åstadkomma den närhet till verksamheten och de berörda aktörer som krävs. Att bygga upp fler statliga kontor än de eventuella sex för detta ändamål skulle bli kostsamt. Det vore också ineffektivt att bygga upp parallella strukturer till det regionala mandat som de regionalt ut- vecklingsansvariga redan har. Ett uppdrag till länsstyrelserna Länsstyrelserna ska verka för att nationella mål får genomslag i länet, med hänsyn till regionala förhållanden och förutsättningar. De ska, utifrån ett statligt helhetsperspektiv, arbeta sektorsövergripande samt inom myndighetens ansvarsområde samordna olika samhällsintressen och statliga myndigheters insatser. Länsstyrelserna har enligt för- ordning (2016:1363) om länsstyrelsernas uppdrag avseende insatser för asylsökande och vissa nyanlända invandrare i uppgift att driva och delta i planering, organisering och genomförande av insatser för nyanlända. De ska stödja kommuner i samordningen av verksamhet såsom svenska för invandrare och samhällsorientering. Ett alternativ till att ge de regionalt utvecklingsansvariga aktö- rerna ett utökat mandat i kompetensförsörjningsfrågor skulle vara att placera denna uppgift hos länsstyrelserna. Det hade möjligen gett en bättre styrbarhet då länsstyrelserna är statliga myndigheter. Utred- ningen ser dock att länsstyrelserna inte har en anknytning till kompetensförsörjningsfrågorna. Det regionala utvecklingsansvaret har övergått till landstingen i samtliga län, som därmed bildat region. Den regionala aktör som i större utsträckning har ett befintligt uppdrag på detta område och etablerade arbetssätt är därför regionerna. De flesta av dem har ett uppdrag att arbeta med kompetensförsörjningsfrågor, och även upparbetade nätverk och arbetssätt. Kommuner samverkar på olika sätt kring frågor som be- rör regional kompetensförsörjning. Det sker inte minst samverkan kring den kommunala vuxenutbildningen och ansökan om statsbidrag till regionalt yrkesvux. Under ansökningsomgången 2018 beviljades 289 av 290 kommuner statsbidrag för regionalt yrkesvux. Dessa kommuner har bildat 48 kluster som sökt tillsammans om medel (). Denna samverkan har vuxit fram organiskt utifrån konstaterade gemensamma behov. korre- lerar samverkan med länsgränserna, men i ett fåtal fall överskrids dessa (se figur 9.1). Kommunala företrädare har uttryckt en oro för att framtida regional organisering av kompetensförsörjningsfrågorna kan komma att bryta upp redan existerande samverkansformer. I stället önskar man sig en lösning som bygger på redan etablerad regional sam- verkan. Det som talar emot detta är dock att det är svårt att föreslå ett utökat mandat på regional nivå för en samverkan som dels är frivillig, dels kan förändras . Det regionala mandatet för kompetensförsörjning behöver vara långsiktigt och förutsägbart. Det behöver därför ha en struktur som ser likadan ut över landet, men som utgår från ett funktionellt perspektiv i sina analyser. Det regionala kompetensförsörjningsarbetet måste också täcka fler områden av kompetensförsörjningsbehoven än de som möts med vuxenutbildning. Lika viktigt är att skapa över- blick över utbildningsutbud inom folkbildningen, och högskolan. (2018). Turbodigitaliseringen tar jobben – Hög tid för ett kompetensavdrag. Arbetet (2016). Slutrapport – Analysgruppen Arbetet . Arbetsförmedlingen (2015). Strategi för extern samverkan. Arbetsförmedlingen (2017a). Dnr Af-2017/0001 9810. Arbetsförmedlingen (2017b) Arbetsförmedlingens strategi för match- ning till jobb genom utbildning. Dnr: Af- 2016/0030 8007. Arbetsförmedlingen (2017c). Uppföljning av Arbetsförmedlingens stra- tegi för matchning till jobb genom utbildning. Bilaga 1: Statusrapport för införandeplan. Dnr: Af-2018/0009 2974. Arbetsförmedlingen (2018a). Slutrapport – Digital plattform för livs- lång vägledning. Dnr Af-2018/0019 2596. Arbetsförmedlingen (2018b). Arbetsförmedlingens nationella strategi för karriärvägledning. Dnr: Af-2018/0017 8563. (2017). Promemoria med översyn av stödet för yrkesintroduktionsanställningar. (2017). Vägledning för framtidens arbets- marknad. , German och Mörtvik, . (2018). –Fler som jobbar ska kunna studera. Dua (2017). Uppdrag: Samverkan – Steg på vägen mot fördjupad lokal samverkan för unga arbetslösa. Delbetänkande av Delegationen för unga och nyanlända till arbete SOU 2017:19. Dua (2018). Uppdrag: Samverkan 2018 – Många utmaningar återstår. Delbetänkande av Delegationen för unga och nyanlända till arbete. (U 2017:01). Kommittédirektiv beslutat vid regeringssamman- träde . (A 2016:03). Kommittédirektiv beslutat vid regeringssammanträde . Planering och dimensionering av gymnasial utbildning. Kommittédirektiv beslutat vid regeringssammanträde . Framtidens vårdkompetens (2018). Samverkansarenor på nationell och regional nivå för kompetensförsörjningen i hälso- och sjukvården (2008). – En reformerad gym- nasieskola. (2018). Myndighetsgemensam indelning – sam- verkan på regional nivå. (2017). En andra och en annan chans – ett komvux i tiden. Myndigheten för (2012). Myndighetssamverkan inom kompetensförsörjningsområdet. Dnr: YH 2010/348 Myndigheten för (2017). Standard och riktlinjer för branschvalidering av yrkeskompetens. MYH 2016/4742. Nationella lärlingskommittén (2011). –med fokus på kvalitet! Hur stärker vi kvaliteten i gymnasial lär- lingsutbildning? Slutbetänkande av Nationella lärlingskommittén. (2009). (…). N2009/9378/RT. (2012). Uppdrag att förstärka och vidare- utveckla de regionala kompetensplattformarna. N2012/06275/RT. (2015a). Förlängning av uppdraget att för- stärka och vidareutveckla de regionala kompetensplattformarna. N2015/02413/RTS. (2015b). Nationell strategi för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft –2020. Dnr: N2015.31. (2016). Uppdrag att främja samverkan mellan skola och industri för att motverka arbetskraftsbrist. N2016/06225/FÖF. (2017a). (…). N2017/07699/RTS. (2017b). Uppdrag att stödja regionalt kompe- tensförsörjningsarbete 2018–2020. N2017/07839/RTS. (2017c). Uppdrag att bistå med insatser vid varsel och omställning i näringslivet. N2017/01030/RTS. (2018). Uppdrag att genomföra Jobbsprånget. N2018/01431/FÖF. (2014). Skills Strategy Diagnostic Report: 2014. 2001/02:175. Ett system för individuell kompetensutveckling. 2006/2007:01. 2009/10:175. Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt. 2017/18:1 Budgetpropositionen . SKL (2018). Utbud, söktryck och samverkan i yrkesvux. om regionalt yrkesvux 2018. kommuner och landsting. (2017). Samling för skolan – Nationell strategi för kunskap och likvärdighet. Slutbetänkande av skolkommis- sion. (2017). Fördelningsmodell inom regional yrkesinriktad vuxenutbildning. (2016). Uppdrag om samverkan kring kompe- tensförsörjningsfrågor i hälso- och sjukvården. S2016/04992/FS. Statskontoret (2004). Statskontoret (2011). Samordning av varselinsatser under finanskrisen . Statskontoret (2014). Myndigheternas ledningsformer – en kartlägg- ning och analys. Styr- och resursutredningen (2018a). Övergripande modellförslag för styrning av universitet och högskolor. Promemoria 2018- 01-04. Styr- och resursutredningen. (2018b). Bilaga 2: Kompetensförsörj- ning. Vidareutveckling av övergripande modellförslag. Tillväxtanalys (2015). Funktionella analysregioner – revidering 2015. (2016a). Delredovisning – Regionala kompetensplatt- formar N2012/6275/RT och N2015/02413/RTS. Dnr 1.2.2.-2013- 00007. (2016b). Förslag på riktlinjer för regionalt kompetens- försörjningsarbete N2016/06500/RTS. (2018a). Slutrapport – Regionala kompetensplattformar N2012/6275/RT och N2015/02413/RTS. Dnr 2013–000007. (2018b). Delredovisning av uppdrag att stödja regionalt kompetensförsörjningsarbete 2018–2020. N2017/07839/RTS. Dnr Ä 2018-3. (2016). Uppdrag om förberedande åtgärder med anledning av förordningen om statsbidrag för regional yrkes- inriktad vuxenutbildning. U2016/04619/GV. Utredningen för hållbart arbete (2018). Tid för utveckling. Delbetänkande av Utredningen för hållbart arbetsliv . Utredningen om individuellt kompetenssparande (2000). Individuellt kompetenssparande, IKS med start . Huvudbetänkande från utredningen om individuellt kompetenssparande. Valideringsdelegationen (2017). En nationell strategi för validering. Delbetänkande av Valideringsdelegationen 2015–2019. Valideringsdelegationen (2018). Samverkan kring validering på regional nivå – Vägledning för aktörer med ett regionalt utvecklingsansvar. (2015). 1.Santiagokonventionen mot organhandel. 2.Ingen regel utan undantag – en trygg sjukförsäkring med människan i centrum. 3.Effektivt, tydligt och träffsäkert – det statliga åtagandet för framtidens arbetsmarknad. Effektivt, tydligt och träffsäkert –det statliga åtagandet för framtidens arbetsmarknad. Santiagokonventionen mot organhandel. Ingen regel utan undantag – en trygg sjukförsäkring med människan i centrum.