sou · H7B346 · 2019-11-29 00:00:00 — Kommittén har lämnat ett delbe- tänkande i denna fråga, men ytterligare frågeställningar relaterade till denna utveckling ska analyseras.82 Det finns flera förklaringar till den minskade kontantanvändningen men en gemensam nämnare är den tekniska utvecklingen och medborgarnas vilja att använda elektro- niska lösningar som kortbetalningar, banköverföringar och Swish. har den lägsta användningen av kontanter som andel av BNP bland utvecklade länder och den negativa trenden har tilltagit det , se Figur 6.10. Kontantanvändningen och dess betydelse i samhället är en fler- dimensionerad fråga. I kommitténs delbetänkande behandlades främst det medborgerliga perspektivet beträffande möjligheten att få tag i och betala med kontanter. I kapitel 34 analyserar kommittén frågor som rör mål, uppgifter och befogenheter avseende kontanter. Därutöver berör kontantanvändningen en centralbanks 81Se avsnitt 20.3 för en beskrivning av hur ansvarsfördelningen ser ut i . 82Se kommitténs delbetänkande, Tryggad tillgång till kontanter (2018:42, kapitel 6) för en beskrivning av den minskade kontantanvändningen. har också beslutat om ett tillkännagivande till regeringen att tillsätta en utredning om statens roll på betalnings- marknaden, se 2018/19:FiU44. Centralbanker 1980–2019: Nationalekonomisk bakgrund till kommitténs uppdrag intjäningsförmåga då kontanter genererar s.k. seignorage.83 Om Riks- banken ska vara självfinansierad och endast i undantagsfall behöva tillskott från staten påverkar den minskande kontantanvändningen storleken på det kostnadsfria kapitalet.84 Slutligen är kontantanvändning och dess infrastruktur en del av betalningssystemet och därmed en beredskapsfråga i händelse av kris eller krig. Kommittén analyserar dessa frågor i kapitel 35. Nominellt belopp i mdkr (vänster skala) (höger skala) Anm. Exklusive kontanter i banksektorn. Källor: och . 83Sedlar och mynt är en skuld på balansräkning. Skulden är räntefri och Riks- bankens kostnader för sedlar och mynt består i huvudsak av tryckning och distribution. De tillgångar av motsvarande belopp som kan införskaffa för de sedlar och mynt som efterfrågas ger däremot avkastning. Den sistnämnda överstiger i allmänhet ovan nämnda kost- nader och skillnaden benämns seignorage och kan användas för att finansiera verksamhet. 84Det kostnadsfria egna kapitalet utgörs av egna kapital samt utestående sedlar och mynt. Se vidare kapitel 29 för en analys. SOU 2019:46 Centralbanker 1980–2019: Nationalekonomisk bakgrund till kommitténs uppdrag , M., S. Laséen, J. och M. Villani (2007), ”Bayesian estimation of an open economy DSGE model with incomplete pass-through”, , vol 72, nr 2, s. 481–511. Alesina, A. och A. (2011), ”The politics of monetary policy” Handbook of Monetary Economics, kapitel 8 i , B. och M. Woodford (reds. ), : North . (2019), ”Finanspolitik i ett penningpolitiskt perspek- tiv”, Ekonomiska kommentarer 2019:5, . (2016), ”A coming crisis of legitimacy?” i J. och A. Vredin (reds.) Nytänkande kring centralbankers mandat, Konferensvolym, . Balls, E., J. Howat och A. Stansbury (2016), ”Central bank indepen- dence revisited: After the financial crisis, what should a model central bank look like?”, Working paper nr 67, . (2016), Renewal of the inflation-control target, oktober. (2019), Summary of opinions at the monetary policy meeting on 14 and 15. Barro, R. J. och D. B. (1983), ”A positive theory of mone- tary policy in a natural rate model”, , vol 91, s. 589–610. Bean, C. (2017), Central banking after the Great recession, Wincott Lecture, november. Bernanke, B. (2004), The great moderation, tal, , Federal Reserve. Bernanke, B. S. och F. S. Mishkin (1997), ”Inflation targeting: A new framework for monetary policy”, tives, vol 11, s. 97–116. BIS (2017), ”III: Finalising post-crisis reforms”, Com- mittee on Banking Supervision, december, . Centralbanker 1980–2019: Nationalekonomisk bakgrund till kommitténs uppdrag Bloomberg (2018), ”’s Kuroda says wage gains needed for price goal”, . Tillgänglig på följande webbplats: /news/articles //bank-of-japan-s-kuroda-says-3-wage-gains- needed-for-price-goal Borio, C. och P. (2002), ”Assessing the risk of banking crises'”, , s. 43–54, december. Borio, C. och A. Zabai (2016), “Unconventional monetary policies: a re-appraisal”, BIS Working Papers, nr 570. Braconier, H. och S. (2017), ”Makrotillsynens roll i ”, Ekonomisk Debatt, vol 45, nr 4, s. 56–68. Brunnermeier, M. K. och I. Schnabel (2016), ”Bubbles and central banks: Historical Perspecitves”, i Bordo, M., Ø. Eitrheim, M. Flandreau och J. F. Qvigstad, Central banks at a crossroads: What can we learn from history?, : . Caballero, R. J., E. Farhi och P-O. Gourinchas (2017), ”The safe assets shortage conundrum”, , vol 31, nr 3, s. 29–46. Cahuc, P., S. Carcillo och A. Zylberberg (2014), Labor economics, andra upplagan, : . Calvo, G. (1983), ”Staggered prices in a utility-maximizing frame- work”, , vol 12, s. 383–398. Draghi, M. (2019), Twenty years of the ECB’s monetary policy, tal, , . (2002), ”Central bank independence democracy and dollarization”, , vol V, nr 1, s. 1–17. ECB (2017), ”Domestic and global drivers of inflation in the euro area”, Economic Bulletin, nr 4, . (2015), ”The Swedish 1990s banking crisis: A revisit in the light of the recent experience”, uppsats presenterad vid , 23–. SOU 2019:46 Centralbanker 1980–2019: Nationalekonomisk bakgrund till kommitténs uppdrag (2014), ”shifts stance and backs unions’ push for big pay rises”, . Tillgänglig på följande webbplats: /content/ 656ff1f6-10ec-11e4-94f3-00144feabdc0 (2014), ”och finansiell stabi- litet”, Promemoria, dnr 14-16747, . (1977), ”Long term contracts, rational expectations, and the optimal money supply rule”, , vol 85, s. 163–190. (1968), ”The role of monetary policy”, American Eco- nomic Review, vol 58, s. 1–17. Giavazzi, F. och F. S. Mishkin (2006), En utvärdering av den svenska penningpolitiken 1995–2005, Rapport från , 2006/07:RFR1. Goodfriend, M. (2005), ”The monetary policy debate since October 1979: Lessons for theory and practice”, of , vol 87, nr 2, s. 243–262. Goodfriend, M. och M. King (2016), Utvärdering av penningpolitik 2010–2015, Rapport från , 2015/16:RFR6. Goodfriend, M. och R. King, (1997), ”The new Neoclassical Syn- thesis and the role of monetary policy”, s. 231–282 i Bernanke, B. och . Rotemberg (reds. ), NBER Macroeconomics Annual, : . Goodhart, C. (2005), ”The future of central banking”, Special paper nr 162, , september. Goodhart, C. (2010), ”The changing role of central banks”, BIS Working paper nr 326, . Goodhart, G. och J-C. Rochet (2011), Utvärdering av penningpolitik och arbete med finansiell stabilitet 2005–2010, Rapport från , 2010/11: RFR5. Hakkio, C. S. och G. A. (2014), ”Evaluating monetary policy the zero lower bound”, Fed, . Hammond, G. (2012), State of the art inflation targeting, Centre for Studies, . HM Treasury (2013), Review of the monetary policy framework, mars. Centralbanker 1980–2019: Nationalekonomisk bakgrund till kommitténs uppdrag Holston, K., T. Laubach och J. C. (2017), ”Measuring the natural rate of interest: International trends and determinants”, , vol 108, s. 59–75. IMF (2014), ”Perspectives on global real interest rates”, kapitel 3 i World Economic Outlook, april, . IMF (2019), World Economic Outlook, april, Internationella valuta- fonden. (1993), ”politik 1945–1990”, del IV i L. (red. ), Från räntereglering till inflationsnorm: det finansiella systemet och politik 1945–1990, : . (2002), Tillbaka till konvertibilitetsprincipen? Penning- och finanspolitiska regimer i ett historiskt perspektiv, underlags- rapport till i SOU 2002:16, Stabiliseringspolitik i valutaunionen. Keynes, J. (1936), The general theory of employment, interest and money, : . Kiley, M. T. och J. M. (2017), ”Monetary policy in a low interest world”, Finance and Economics Discussion Serie nr 8, , . (2015), ”Lönsamheten i det svenska närings- livet”, fördjupning i Lönebildningsrapporten. (2017), ”Ny bedömning av realräntor på ”, fördjupning i Konjunkturläget, mars. Kydland, F. E. och E. C. Prescott (1977), ”Rules rather than discre- tion: The inconsistency of optimal plans”, , vol 85, s. 473–491. Leeper, E. (2018), ”’s fiscal framework and monetary policy”, Underlagsrapport nr 3 till Svensk Finanspolitik, Finans- politiska Rådet. Lombardi, M. J. och F. (2018), ”A shadow policy rate to calibrate U.S. monetary policy at the zero lower bound”, , vol 14, nr 5, december, s. 305–346. (1972), ”Expectations and the neutrality of money”, , nr 4, s. 103–124. Minsky, H. (1992), ”The financial instability hypothesis”, Work- ing paper nr 74, , . SOU 2019:46 Centralbanker 1980–2019: Nationalekonomisk bakgrund till kommitténs uppdrag Niemeyer, J. (2016), ”III, vad och varför”, Penning- och valuta- politik, 2016:1, s. 57–89. NOU 2017:13 (2017), Ny sentralbankslov, organisering av og statens pensjonsfond utland. (2016), Economic Outlook, nr 2. (2018), Economic Outlook, nr 2. , T. och L. (1993), ”och prisstabili- teten”, Ekonomisk Debatt, nr 6. (1993), ”ställning – teori, erfarenheter och slutsatser för ”, bilaga 2 i och prisstabili- teten, betänkande från , SOU 1993:20. , T. och G. Tabellini (1993), ”Designing institutions for monetary stability” –vol 39, s. 53–84. Phelps, E. (1967), ”curves, expectations of inflation and optimal unemployment over time”, Economica, vol 34, nr 135, s. 254–281. , . W. (1958), ”The relationship between unemployment and the rate of change of money wages in the 1861–1957”, Economica, vol 25, s. 283–299. , L. och T. D. (2015), ”Secular drivers of the global real interest rate”, Staff Working paper nr 571, . , L. and L. Summers (2019), ”On Falling Neutral Real Rates, Fiscal Policy, and the Risk of Secular Stagnation”, Brookings Papers on Economic Activity (under publicering). (2005), ”Financial markets, financial fragility, and central banking”, uppsats vid konferensen era: Lessons for the future, of ; , , augusti. (2013), ”Central bank design”, spectives, vol 27, nr 4, s. 17–44. Reuters (2014), ”ECB backs call for higher German wages”, . Tillgänglig på följande webbplats: backs-bundesbank-call-for-higher-german-wages-der-spiegel- idUKKBN0FW0FE20140727 Centralbanker 1980–2019: Nationalekonomisk bakgrund till kommitténs uppdrag Rieth, M. (2017), ”The inflation targeting debate”, DIW Working paper nr 107, für Wirtschaftsfor- schung. (1993), ”anger målet för penningpolitiken”, Pressmeddelande, . Flodén, M. (2018), Hur stor behöver balansräkning vara ?, tal, , Riksbank. (2018), ”Phillipskurvan och penningpolitiken”, för- djupning i Penningpolitisk rapport, juli. Rogoff, K. (1985), ”The optimal degree of commitment to an inter- mediate monetary target”, , vol 100, nr 4, s. 1169–1189. Smets, F. (2014), ”Financial stability and monetary Policy: How closely interlinked?”, , vol 10, s. 263–300. SOU 1993:20, och prisstabiliteten. E. O. (1997), ”Inflation forecast targeting: Implement- ing and monitoring inflation targets,” , vol 41, nr 6, s. 1111–1146. E. O. (2010), ”Inflation Targeting”, kapitel 22 i Hand- book of Monetary Economics, vol 3B, , B. M. och M. Woodford (reds. ), : . (1980), ”Aggregate dynamics and staggered contracts”, , vol 88, s. 1–24. (2016), ”How can central banks deliver credible commit- ment and be ‘Emergency institutions’?”, kapitel 1 Cochrane, J. och J. (reds.) Central bank governance and oversight reform, : . (2018), Unelected power, the quest for legitimacy in central banking and the regulatory state, : . (1995), “Optimal contracts for central bankers”, Ameri- can , vol 85, nr 1, s. 150–167. 7Det finansiella systemets roll, funktioner och risker I detta kapitel ges en översiktlig bakgrund till kommitténs arbete med frågor som rör det finansiella systemet, t.ex. varför ett väl fun- gerande finansiellt system är viktigt för ekonomisk effektivitet och vad som avses med finansiell stabilitet och systemviktiga företag. Vidare förklaras varför det finansiella systemet är sårbart för stör- ningar och vad som kan bli konsekvenserna av sådana störningar. Fokus i detta kapitel ligger på banker men även andra finansiella företag berörs. En viktig utgångspunkt för kommittén är att ett väl fungerande finansiellt system kan beskrivas i termer av effektivitet och stabilitet. Åtgärder för att stärka stabiliteten i det finansiella systemet kan, men behöver inte, påverka effektiviteten negativt. Ytterst är dock avvägningen mellan stabilitet och effektivitet i det finansiella systemet ett politiskt ställningstagande vilket diskuteras i kapitlet (se även avsnitt 20.8.2 för kommitténs bedömning i frågan). 7.2Det finansiella systemets betydelse 7.2.1Det finansiella systemet och dess grundläggande funktioner Det finansiella systemet spelar en viktig roll för samhället genom att det svarar för funktioner och tillhandahåller tjänster, som är nöd- vändiga för att samhällsekonomi och vardagsliv ska fungera. Det finan- siella systemets grundläggande funktioner brukar beskrivas som att Det finansiella systemets roll, funktioner och risker förmedla betalningar, kredit- och annan kapitalförsörjning (att om- vandla sparande till finansiering) och hantering av risk.1 Hushåll, företag och offentliga myndigheter behöver tillgång till finansiella tjänster som gör det möjligt att betala för varor och tjäns- ter. Om arbetsgivare inte kan betala ut löner eller om det inte är möjligt att betala räkningar och genomföra andra betalningar orsakar det snabbt stora problem både för enskilda och för ekonomin som helhet. Betalningar kan ske med kontanter, men detta svarar i numera för en mycket begränsad och krympande del av de värden som överförs. Det är i huvudsak banker som tillhandahåller betal- ningstjänster.2 Merparten av alla betalningar görs från och till kon- ton som bankerna tillhandahåller och med hjälp av betalningstjänster som de erbjuder. Det är även vanligt att hushåll och företag har krediter kopplade till ett betalkonto. Då kan de göra betalningar även om de i fråga inte har medel tillgängliga på sitt konto. Betalningar och krediter är på så sätt nära sammankopplade funktioner. Förutom konton krävs en teknisk infrastruktur för att kunna göra överföringar mellan konton på ett säkert och effektivt sätt. Detta tillhandahålls av bankerna själva, men till en del också av clearing- företag såsom Bankgirot och andra som är specialiserade på olika former av betalningshantering. har här en särskild roll genom att alla betalningar i svenska kronor, som inte är bankinterna eller görs med kontanter, sker via centrala betalnings- system . Som beskrivs i kapitel 4 har centralbanker en central betydelse för att betalningar ska kunna genomföras. För transaktioner med värdepapper, där både betalningsmedel och värdepapper ska byta ägare, finns det tekniska system som han- terar varje steg i transaktionen från det att en kund lämnar en köp- eller säljinstruktion till sin bank och till dess att affären är genom- förd. De slutliga betalningstransaktionerna görs dock via kontoöver- 1Liknande sätt att beskriva det finansiella systemets betydelse för samhället används bl.a. av regeringen; se prop. 2017/18:1 utgiftsområde 2, s. 39. 2Även så kallade betalningsinstitut är verksamma på betalmarknaden. Det finansiella systemets roll, funktioner och risker föring och via RIX-systemet på samma sätt som övriga betalningar för t.ex. varor och tjänster. Kredit och annan kapitalförsörjning (omvandlande av sparande till finansiering) Denna funktion behövs bl.a. för att hushåll ska kunna omfördela sin konsumtion över tiden och för företagens investeringar och rörelse- krediter. En effektiv omvandling av sparande till investeringar inne- bär att medel förs till investeringar med en avkastning som står i rimlig relation till risk. Därmed skapas goda förutsättningar för till- växt i ekonomin. Att kapitalförsörjningen fungerar är också av- görande för att företag ska kunna starta och expandera sin verksam- het. I funktionen ingår också att se till att företag med mer riskfylld verksamhet möter högre avkastningskrav eller t.o.m. stängs ute från kapital- och kreditmarknaden i den mån de inte har hållbara affärs- planer. Omvandlande av sparande till finansiering sker genom att de som sparar knyts ihop med de som lånar. Det görs bl.a. genom banker, som tar emot kortfristig inlåning från hushåll och företag och ger långfristiga krediter till investeringar i t.ex. bostäder och produk- tionskapital. Eftersom bankerna tar egen risk när de ger krediter har de incitament att identifiera kreditvärdiga aktörer och försöka und- vika att finansiera olönsamma eller alltför riskfyllda projekt. Ett väl fungerande kreditsystem kan därför bidra till en effektiv allokering av kapital. Hushåll och företag kan spara genom att göra insättningar i bank, genom att placera i olika finansiella produkter som exempelvis fond- andelar eller genom att köpa värdepapper som handlas på en mark- nad. Hushåll och företag som behöver låna kan exempelvis göra det genom att ta lån i en bank eller ett kreditmarknadsföretag. På så sätt kan hushåll med begränsade tillgångar köpa bostäder. Genom att hus- hållen, med hjälp av sparande och lån kan omfördela sin konsumtion över livscykeln höjs välfärden. För större företag, inklusive de finansiella företagen, finns också möjligheten att vända sig direkt till spararna och låna genom att ge ut värdepapper, i form av t.ex. aktier, obligationer och certifikat, s.k. marknadsfinansiering. För finansiering av offentlig verksamhet är även staten och kommunerna beroende av finansmarknaderna. Det finansiella systemets roll, funktioner och risker Det finansiella systemet erbjuder också möjligheter att minska, om- fördela och sprida risker. Hit hör exempelvis möjligheten att via försäkringsbolag försäkra sig mot oönskade händelser av typen stöld och brand, inkomstbortfall etc. Företag och banker kan försäkra sig mot ränte- och valutarisker via de finansiella marknaderna. I samband med kreditgivning sker en riskomfördelning som inne- bär att företag (ofta banker) tar över risk från andra som inte kan eller vill acceptera en viss risknivå (hushåll och företag). Eftersom krediter, t.ex. i form av kreditlinor, ökar låntagarnas tillgång till betal- ningsmedel, bidrar de också till att minska låntagarnas likviditetsrisker. Samband mellan de grundläggande funktionerna I det föregående beskrivs de grundläggande funktionerna som sepa- rata funktioner, men det finns tydliga samband mellan dem. Följande exempel kan nämnas. När en bank ger kredit så skapar den fordringar i form av inlåning som fungerar som betalningsmedel. Dessutom fungerar inlåning på betalkonto som en slags försäkring. Enskilda insättare har omedelbar tillgång till betalningsmedel utan att behöva gå runt med kontanter. kan banken låna ut på en jämförelsevis lång tidshorisont genom att alla insättare inte begär att få ut sitt sparande . Det gör att banker (i vart fall i vad som brukat uppfattas som normala räntelägen) kan skapa betalningsmedel som ger ränta. För att kunna betala ut krediter och genomföra värdepappersaffärer behöver betalningsförmedlingen fun- gera. Ett företag som vill ta en kredit för att göra en investering kan vilja försäkra sig mot vissa risker. 7.2.2En beskrivning av det finansiella systemet Det finansiella systemet kan sägas bestå av banker och andra aktörer (se fördjupningsrutan nedan), finansiella marknader och den finan- siella infrastrukturen i form av tekniska system inklusive de regler och rutiner som krävs för att göra transaktioner. Till det finansiella systemet brukar även det finansiella regelverket i form av lagstiftning och andra regler räknas. Det finansiella systemets roll, funktioner och risker Ett sätt att beskriva de finansiella företagen är som intermediärer –mellanhänder – mellan köpare och säljare av varor och tjänster, men också mellan sparare och investerare samt köpare och säljare av risk. Beroende på verksamhetens art och inriktning kan företaget ta över större eller mindre risker från de kunder som anlitar dem. Några företag (aktörer) i det finansiella systemet Här ges en översiktlig beskrivning av de viktigaste typerna av finansiella företag. (banker och kreditmarknadsföretag) Till bankernas kärnverksamhet hör att ta emot medel på bank- konton och förmedla betalningar som dess kunder initierar med hjälp av olika betalningsinstrument, t.ex. kontoöverföringar och kort. Dit hör också att finansiera och ge krediter till hushåll och företag. Bankerna värderar och hanterar i samband därmed risken för att låntagarna inte ska kunna betala sina skulder. Kreditmark- nadsföretagen lämnar liksom bankerna krediter som de finansierar via insättningar eller obligationer. Som exempel på kreditmarknads- företag kan nämnas bolåneinstituten. Kreditmarknadsföretagen får inte ägna sig åt betalningsförmedling via generella system och har därför inte samma centrala betydelse för betalningsförmedlingen som banker. I övrigt får de bedriva samma verksamhet som banker. Banker och kreditmarknadsföretag får, liksom värdepappersföre- tagen, bedriva värdepappersrörelse (se nedan). Värdepappersföretag (och kreditinstitut) får driva värdepappers- rörelse, t.ex. genom att handla med aktier och andra värdepapper för egen eller andras räkning, förmedling av kontakter mellan köpare och säljare av finansiella instrument eller garantigivning vid emission av fondpapper och liknande. En central aktör för riskhanteringen är försäkringsbolagen. Hushåll och företag kan genom att teckna försäkringar minska risken för att vissa oönskade händelser blir kostsamma. Försäk- ringsbolagen kan delas in i livförsäkringsbolag och skadeförsäk- ringsbolag. Det finansiella systemets roll, funktioner och risker Fondbolag administrerar och förvaltar kapital i värdepappersfon- der. De bankägda fondbolagen dominerar den svenska fondmark- naden. Börser tillhandahåller en knutpunkt för handeln med finansiella instrument. Som exempel på en svensk börs kan nämnas . Med finansiella infrastrukturföretag avses de företag som till- handahåller system som hanterar betalningar och transaktioner med finansiella instrument. Clearingorganisationer sammanställer instruktioner och infor- mation om en transaktion. Ett företag som clearar massbetal- ningar är (Bankgirot). Själva avveck- lingen, dvs. regleringen av fordringsförhållandet mellan bankerna, sker dock i betalningssystem . En central motpart (CCP) går in som säljare till alla köpare och köpare till alla säljare för att ta på sig den motpartsrisk som upp- står vid transaktioner med värdepapper och andra finansiella instru- ment. Förutom motpartsrisker hanterar den centrala motparten också clearingen av transaktionerna. Ett exempel på en central motpart är , som clearar vissa derivatkontrakt och repor i . För aktiemarknaden erbjuder nederländska EMCF central motpartsclearing av bl.a. de aktietransaktioner som görs på börsen. En värdepapperscentral kontoför elektroniskt registrerade värde- papper. När en värdepappersaffär är slutförd registreras den hos värdepapperscentralen. Ett sådant företag registrerar även andra händelser beträffande värdepapper, t.ex. pantsättning, och spelar en viktig roll för att utföra bolagshändelser. I finns det ett sådant företag, , som agerar både värde- papperscentral och avvecklingssystem för värdepapper. Det finansiella systemets roll, funktioner och risker 7.2.3Det finansiella systemet ska vara stabilt och effektivt Det finansiella systemet fyller som framgår ovan flera funktioner som har stor samhällsekonomisk betydelse. En situation där det finan- siella systemet inte kan upprätthålla sina grundläggande funktioner skulle därför snabbt skada samhället. Det kan leda till att betalningar inte kan genomföras, krediter inte kan ges eller att hushåll och före- tag står utan försäkringsskydd. Betydande störningar i kreditgiv- ningen skulle också kunna smitta av sig på betalningsväsendet t.ex. genom att hushåll och företag inte får tillgång till de betalningsmedel de behöver.