sou · H7B34 · 2019-01-28 00:00:00 — De olika förutsättningarna för huvudmän inom skolväsendet när det gäller ägar-, styrelse- och driftsform, storlek och geografisk pla- cering, elevsammansättning och studerandeunderlag, har betydelse för hur man väljer att organisera sin studie- och yrkesväglednings- verksamhet. Trots olikheterna är det ändå relevant att, som professor gör i rapporten och organisation av den breda studie- och yrkesvägledningen18, dela in de olika intressenterna som är involverade i arbetet med studie- och yrkesvägledning i fyra nivåer: 1.En beslutande nivå vilken omfattar politiska företrädare eller andra företrädare för styrelsen för utbildningen, förvaltningsansvariga och rektorer. 2.En verkställande nivå som omfattar rektorer, studie- och yrkes- vägledare samt lärare eller pedagoger. 3.En resursnivå som främst omfattar närsamhället, lokalt eller regionalt arbetsliv och arbetsförmedlingen. 4.Sist men inte minst finns en mottagarnivå som är elever och vård- nadshavare. En viktig framgångsfaktor är att samtliga dessa nivåer är involverade i arbetet med studie- och yrkesvägledningen. Främst är det viktigt att representanter för de tre första nivåerna känner ett gemensamt ansvar och någon form av samordning bör därför finnas hos huvud- mannen. Likaså behöver arbetet vara väl känt, förankrat och genom- syra alla nivåer hos huvudmannen. Hur detta organiseras på bästa sätt är en öppen fråga och det finns inte några undersökningar som pekar mot att någon organisationsmodell skulle vara bättre än någon annan. 1720 kap. 10 §, 21 kap. 10 § och 29 kap. 9 § skollagen. 18Styrning och ledning av den breda studie- och yrkesvägledningen. En bakgrund och tre fallstudier. Ansvarsfördelning, organisation och samverkan Den vanligaste organisationen, i grundskolor och gymnasieskolor, har varit att ha en studie- och yrkesvägledare anställd på skolan med rektor som chef. Men det har förändrats under de senaste 15–20 åren och en samlad, central vägledning har blivit allt vanligare. I huvudsak kan följande tre huvudspår skönjas. 1.Vägledarna är samlade i en central förvaltningsorganisation, t.ex. i ett vägledningscentrum, med en egen chef. 2.Vägledarna är anställda på en eller flera skolor med skolornas rektorer som chefer. 3.Vägledarna köps in som konsulter, ofta från bemanningsföretag. I den enkät som låtit göra inom sin uppfölj- ning av studie- och yrkesvägledningen avseende och gymnasieskolan svarade av rektorerna att deras studie- och yrkesvägledare var anställda på skolan med rektorn som chef. Detta var den vanligaste organisationsformen. Nästan fyra av tio väg- ledare var anställda med rektor som närmsta chef. av rek- torerna svarade att huvudmannen hade samlat vägledarna centralt och att de anlitade studie- och yrkesvägledare via beman- ningsföretag vid behov. av rektorerna uppgav att studie- och yrkesvägledaren hade en annan anställningsform eller anlitades på något annat sätt. av rektorerna svarade att de saknade studie- och yrkesvägledare helt på skolan, det gällde främst grund- skolor som endast hade årskurs 1–6. I arbetar allt fler studie- och yrkesvägledare på flera skolor. En förklaring till det kan vara att det blivit vanligare att grund- skolan organiseras som enheter med årskurs 0–9 och därmed har renodlade högstadieskolor blivit färre. Eftersom vägledarnas tjänster oftast dimensioneras och organiseras utifrån främst elevantalen i års- kurs 7–9 (ibland årskurs 6–9), och genom att det har blivit färre elever per skolenhet i de högre årskurserna har vägledarna i större utsträck- ning fått ansvar för flera skolor. När vägledaren har färre timmar på varje skolenhet innebär det en risk för att det blir svårare att till- sammans med den pedagogiska personalen arbeta med vägledning i det vida perspektivet. Även i gymnasieskolan har antalet vägledare som har fler skolor i sin tjänst ökat. Det kan förklaras delvis med att det finns fler fristående skolor än för exempelvis , där är det också är betydligt fler elever per vägledare. Ansvarsfördelning, organisation och samverkan yrkesvägledare som har fått färre timmar i sin tjänst för vägledning, har på många håll fått olika typer av sidouppgifter. Administrativa uppgifter som att lägga upp individuella studieplaner, att rekrytera elever, organisera prao eller andra frågor som ligger utanför den egentliga vägledarprofessionen. Ett sätt att lägga upp den snäva vägledningen som vissa grund- skolor använder sig av är att eleverna själva får teckna sig för hos vägledaren för samtal. Eftersom alla elever inte gör det får väg- ledaren möjlighet att ägna mer tid åt de elever som har störst problem med sina studier eller val. Nackdelen med ett sådant system är att elever som inte självmant tar kontakt med en vägledare inte får ett samtal även om de faktiskt skulle ha behov och utbyte av ett sådant. Erfarenheterna visar att just de elever som har störst behov av stöd och vägledning är de som undviker vägledningssamtalet eller skjuter det framför sig. Ett annat vanligt sätt att organisera verksamheten i förefaller vara att vägledaren efter samråd med lärare, bokar in alla elever i årskurs 9 för ett kort samtal. Flera av de vägledare som utredningen samtalat med menar att det inte kräver samma aktiva handling av eleverna, och att alla lättare fångas upp, kanske särskilt de som av olika skäl skjuter valet framför sig. Det här sättet att organisera verksamheten bygger på att vägledaren har förutsätt- ningar att träffa samtliga elever och att det finns utrymme att sam- råda med lärare om när det fungerar att eleverna går ifrån lektionen var, att det inte krockar med särskilda aktiviteter eller prov. saknas det en nationell bild av hur studie- och yrkesväg- ledningen inom vuxenutbildningen fungerar i praktiken. (U 2011:07)19 som presenterade sitt betän- kande 2013, genomförde en kartläggning som visade att eleverna oftast har tillgång till studie- och yrkesvägledning hos sin utbildningsanord- nare, som en del kommuner organiserar vägledningen cen- tralt. Utredningen konstaterade också att det fanns stora skillnader mellan olika kommuner när det gäller tillgång till studie- och yrkes- vägledning för eleverna och hur den är organiserad.20 19Översyn av den kommunala vuxenutbildningen på grundläggande nivå. 20Kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå – en översyn för ökad individanpassning och effektivitet, SOU 2013:20. Ansvarsfördelning, organisation och samverkan Som även nämns i betänkande har flera tidi- gare utredningar pekat på behovet av en samlad och oberoende väg- ledningsfunktion för vuxenstuderande.21 Krav på en oberoende funktion har framförts bl.a. mot bakgrund av att det minskar risken för en partisk vägledning och där risken för att den studerande vägleds in i utbildningsanordnarens eget utbud minskar. I likhet med gör denna utredning bedöm- ningen att det finns svårigheter förknippade med att från statligt håll styra hur kommunerna ska organisera sin vägledning för vuxna, även om det förstås är angeläget att den enskilde både får god och opartisk vägledning såväl inför som under utbildning. Som GRUV-utred- ningen konstaterat efter möten med kommunföreträdare finns nack- delar med att enbart ha en central funktion för vägledning, bl.a. då det kan bli svårare för eleven att spontant ta kontakt med en väg- ledare. Beroende på hur kommunen organiserar sin verksamhet finns det också olika behov av en central vägledningsfunktion. Idén om centralt organiserade vägledningstjänster har funnits . utvecklades de så kallade Infoteken i . Det var en öppen verksamhet, tillgänglig för alla medborgare, oavsett ålder eller utbildnings- och yrkesbakgrund. De ställde inte heller krav på att besökaren skulle vara inskriven vid t.ex. Arbetsförmed- lingen. Besökaren hade tillgång till information och vägledning som omfattade alla skolformer och yrkesområden. Infoteken bemannades av i första hand vägledare från kommunen och från Arbetsförmed- lingen som tillsammans ansvarade för verksamheten. På många håll medverkade också (). För att vara lätt tillgängliga var infoteken centralt placerade, ofta i anslut- ning till t.ex. ett bibliotek. De erbjöd en möjlighet för individer som funderade på att börja studera eller byta bana, att lätt komma i kon- takt med vägledning för att eventuellt påbörja en vägledningsprocess. Det fanns möjlighet att få enskild vägledning men också att delta i gruppvägledning, i workshops eller träffar på med olika teman. Karriärvägledning.se.nu, SOU 2001:45 och Med undervisningsskicklighet i centrum – ett ramverk för lärares och rektorers professionella utveckling, SOU 2008:17. Ansvarsfördelning, organisation och samverkan flera håll finns olika former av Infotek kvar, men det nationella finns . I finns en likande form av nationellt sam- ordnade infotek med syfte att ge grundläggande stöd vid olika över- gångar i livet. Målgruppen är ungdomar upp till . De drivs genom ett samarbete mellan kommun, skola och socialtjänst så att besökaren kan få den hjälp de behöver på en gemensam plats. De erbjuder också vägledning via telefon. Även i betänkandet Karriärvägledning.se.nu22 föreslogs att man skulle skapa en organisation för en plattform för vägledningsfrågor. Utredningen (U 1999:11) bedömde att kunskaper och insikter gällande karriärvägledning behövde nå beslutsfattare och vara tydligare för de politiskt ansvariga. En starkare styrning var nödvändigt för att nå styrdokumentens intentioner. Plattformen skulle vara lämplig för att stödja samverkan mellan myndigheter, organisationer, intresseinriktningar och enskilda yrkesutövare med likartade uppdrag och vara oberoende och neutral i förhållande till arbetsgivare, arbetsliv och utbildningsanordnare. Det grundläggande var att den enskilde medborgaren skulle besparas kontakterna med många olika myndigheter genom att man anordnade samordning och samverkan av det slag som förekommer i vissa andra länders väg- ledningsservice. Många kommuner eller kommunalförbund har en centralt organiserad studie- och yrkesvägledning. De centralt anordnade väg- ledningscentrumen skiljer sig åt i omfattning och utformning men vanligt är att studie- och yrkesvägledare som arbetar där är centralt anställda med en egen chef. En del vägledningscentrum omfattar alla vägledare och andra endast vägledare ifrån en eller två skolformer. Skälen till att man har valt att organisera sin studie- och yrkesväg- ledning centralt varierar. Ett skäl är att man vill stimulera kollegialt erfarenhetsutbyte och anordna kompetensutveckling eller andra pro- fessionsstärkande insatser. Ett annat skäl är att man vill effektivisera och samordna vägledningsverksamheten och därmed dra ner på kost- naderna. Ytterligare skäl är att man vill skapa fristående enheter där vägledningen kan renodlas och stå fri från olika påtryckningar. Nedan listas fördelar och nackdelar med att ha en centralt organi- serad studie- och yrkesvägledning. Ansvarsfördelning, organisation och samverkan •Vägledarna har en tydlig tillhörighet i en grupp. •Stärker professionen genom att det finns goda möjligheter att utbyta erfarenheter och hjälpa varandra. •Vägledarna får möjlighet att arbeta på olika skolor och till och med i olika skolformer. •De som fördelar resurserna från den centrala organisationen får en bra överblick över vilka behov som finns var och kan anpassa resurserna därefter. •Lättare att rekrytera behöriga vägledare eftersom det är populärt att arbeta på detta sätt. •Enklare och mer resurssnålt att med samlade medel köpa in fort- bildning och kompetensutveckling. •Ökad likvärdighet i fråga om tillgång till vägledning. •Vägledaren kommer långt från skolans personal och den pedago- giska verksamheten. •Vägledaren riskerar att komma längre från eleverna och det finns färre tillfällen för elever att spontant ställa frågor till studie- och yrkesvägledaren. •Svårare att stärka studie- och yrkesvägledningen i undervisningen när vägledaren inte ses som en del av personalen på skolan. •Vägledaren har svårare att komma in i de olika arbetsgrupper som finns på skolan, så som elevhälsan eller arbetslagen. Det är, som angivits ovan, vanligt att grundskolor har en studie- och yrkesvägledare anställd på skolan med rektorn som chef. Mindre skolor har sällan möjlighet att fylla en heltidstjänst för en studie- och yrkesvägledare vilket medför att studie- och yrkesvägledaren arbetar Ansvarsfördelning, organisation och samverkan på flera skolor eller att vägledaren får andra administrativa arbets- uppgifter. Utskottets uppföljning visar också att en stor andel av studie- och yrkesvägledarna delar sin arbetstid mellan flera skolor. För många medför denna situation stress och dåliga förutsättningar att vara en del av arbetsgemenskapen på skolorna, men också för att på ett bra sätt kunna arbeta stödjande gentemot övrig skolpersonal, bl.a. lärarna, i arbetet med den vida studie- och yrkesvägledningen. Flera undersökningar visar att många studie- och yrkesvägledare arbetar på flera skolor. Resultaten av en enkätundersökning som () publicerade 2017 visar att av studie- och yrkesvägledarna i som svarade på enkäten arbetade på två skolor och av vägledarna på fler än två skolor. I gymnasieskolan arbetade vägledarna enligt svaren i enkäten av vägledarna på två skolor och att de arbetade på mer än två skolor.23 Nedan listas fördelar och nackdelar med att ha en lokalt organi- serad studie- och yrkesvägledning. •Vägledaren har rektorn som närmaste chef, där ett tydligt ledar- skap kan öka förutsättningarna för att studie- och yrkesvägled- ningen blir hela skolans ansvar. •Vägledaren har möjlighet att arbeta nära den pedagogiska perso- nalen och kan vara en del av det pedagogiska arbetet med eleverna. •Vägledaren har större möjligheter att lära känna eleverna och deras behov. •Eleverna har en större möjlighet att spontant besöka en vägledare. 23Vägledningen måste bli hela skolans ansvar. Så tycker studie- och yrkesvägledarna att vägledningen fungerar i praktiken. Ansvarsfördelning, organisation och samverkan •Vägledaren är en knapp resurs som ska träffa många elever. •Vägledaren är ensam i sin yrkesroll och får sällan tillfälle att träffa kollegor för att utbyta erfarenheter, diskutera problem och lös- ningar. •Vägledaren används ofta för andra administrativa sysslor. •Vägledaren har svårt att göra sin röst hörd och få gehör för frågor som gäller studie- och yrkesvägledning i kampen om att få tid med eleverna. •Svårare att få kompetensutveckling. 6.2.3Vägledaren arbetar tillsammans med den pedagogiska personalen I vissa grundskolor arbetar studie- och yrkesvägledaren tillsammans med lärarna och ingår i arbetslagen. En sådan modell underlättar kopplingen mellan studie- och yrkesvägledningen och undervisningen liksom studie- och yrkesvägledarens möjlighet att vara med inne i klass- rummet. När studie- och yrkesvägledaren är synlig i undervisningssam- manhangen är det också lättare för eleverna att känna igen studie- och yrkesvägledaren och förstå vad vägledaren kan hjälpa till med. har sammanställt över 40 exempel på hur olika skolor som deltagit i kompetensutvecklingsinsatser arbetar för att stärka vägledningsperspektivet i sin undervisning.24 I en grundskola som utredningen haft kontakt med beskriver vägledaren tydliga förbättringar sedan lärare, skolledare och väg- ledare har börjat arbeta tillsammans. Som en följd av det har man fått ett gemensamt språk för vad studie- och yrkesvägledning innebär och lärarna har lättare att se värdet i att anlägga ett karriärperspektiv i undervisningen och att samverka med studie- och yrkesvägledaren. Vägledaren har fått möjlighet att använda sin expertkompetens och fortbilda lärarna. En SSA-grupp (samverkan skola arbetsliv) med lärare och vägledare har inrättats och bidragit vid en inventering av vad som 24Studie- och yrkesvägledning som hela skolans ansvar. Exempel från , grundsärskolan, gymnasieskolan, gymnasiesärskolan och vuxenutbildningen. Ansvarsfördelning, organisation och samverkan redan gjordes i undervisningen. Tillsammans har man utarbetat ett så kallat årshjul för skolans arbete med studie- och yrkesvägledning. Vinsterna har blivit flera. Årshjulet är känt för alla, och olika aktiviteter, så som studiebesök, mässor, teman och vägledarens besök i klasserna är synliga och planerade . På så sätt blir inte studie- och yrkesvägledningen ett störande inslag. Studie- och yrkesvägledaren menar att det är helt avgörande att rektor och lärarna ser förtjänsterna, att rektor skapar förutsättningarna och att vägledningen är en del av skolans systematiska kvalitetsarbete. Vägledaren menar också att den riktigt stora vinsten är att eleverna är bättre förberedda inför de enskilda vägledningssamtalen och att de uttrycker att de är väl rustade inför övergången till gymnasie- skolan. Exemplet är tyvärr ovanligt men det visar ändå på att det är möj- ligt att organisera verksamheten så att de nationella målen för studie- och yrkesvägledning får förutsättningar att uppnås. 6.2.4Vägledaren arbetar tillsammans med elevhälsan Imånga grund- och gymnasieskolor ingår studie- och yrkesväg- ledaren som en del i skolans elevhälsoteam. En sådan modell innebär fördelar framför allt i arbetet med de elever som har behov av flera olika insatser för att klara sin utbildning. Den underlättar också möjligheten att tillgodose behoven hos de elever som behöver medi- cinsk studie- och yrkesvägledning. I de skolor där man har valt denna modell ser man fördelar med att samla resurserna kring de som arbe- tar med samma elever och man ser studie- och yrkesvägledningen som en del i arbetet med att förebygga ohälsa, förhindra frånvaro och avhopp och att vara ett stöd för eleven genom skoltiden. SKL:s rapport och utmaningar i elevhälsan 201825 bygger på en webbenkät till alla kommuner och belyser personalsituationen, kvaliteten och aktuella utmaningar inom elevhälsa. I rapporten framgår att en majoritet av kommunerna, , har andra yrkesgrupper anställda inom elevhälsa utöver de som skollagen kräver. Av dem som har andra yrkesgrupper inom elevhälsan uppger att det handlar om studie- och yrkes- vägledare. 25Nuläge och utmaningar inom elevhälsan 2018, Kommuner och Landsting (SKL). Ansvarsfördelning, organisation och samverkan Utredningen om problematisk elevfrånvaro (U 2015:11) konsta- terar i sitt betänkande Saknad! Uppmärksamma elevers frånvaro och agera26 att studie- och yrkesvägledning är en viktig närvarofrämjande verksamhet och betydelsefull när det gäller att förebygga och åtgärda frånvaro. För att belysa elevhälsans roll när det gäller det närvaro- främjande arbetet på nationell nivå genomfördes en webbenkät om elevhälsans arbete i och motsvarande skolformer. I en- käten framkom bl.a. att det är relativt vanligt att huvudmän utifrån lokala behov anställer ytterligare yrkesgrupper till elevhälsoteamet som inte är reglerade i skollagen, så som studie- och yrkesvägledare. Enkäten visade även att studie- och yrkesvägledarna endast i liten utsträckning arbetar heltid på en skola, och kan följaktligen behöva arbeta i flera olika verksamheter för att nå upp till en heltidstjänst. I betänkandet Saknad! Uppmärksamma elevers frånvaro och agera lyfter Utredningen om problematisk elevfrånvaro även exempel på hur rektorer har satsat på att ha god tillgång till studie- och yrkes- vägledare som ett sätt att främja närvaro. Därutöver konstateras i betänkandet att team som arbetar med elevers problematiska från- varo behöver ha kunskap från flera professioner för att på bästa sätt hjälpa elever vidare. Här kan studie- och yrkesvägledaren hjälpa till med att skapa motivation för studier. 6.2.5Samordning av arbetsuppgifter inom studie- och yrkesvägledning hos huvudmannen Av utbildningsutskottets enkät till rektorer framkommer att omfatt- ningen av samverkan mellan olika personalkategorier, när det gäller studie- och yrkesvägledning, varierar på ett betydande sätt mellan huvudmän och mellan skolenheter. Även orsakerna till att man på en del skolor inte arbetar för att få till stånd ett aktivt samarbete mellan olika delar av personalen varierar. Hälften av rektorerna uppgav att de inte arbetade med att få olika personalkategorier att aktivt sam- verka i arbetet med studie- och yrkesvägledningen. Utskottets enkät visar att det var vanligare att gymnasierektorer arbetade för att de olika personalkategorierna på skolan aktivt skulle arbeta med och samverka om skolans uppdrag om studie- och yrkesvägledning än att rektorer i gjorde det. Det var också vanligare att rektorer Ansvarsfördelning, organisation och samverkan för skolor med enskild huvudman arbetade för att personalen aktivt skulle samverka om studie- och yrkesvägledningen. Det förefaller vara ganska vanligt att vägledare har olika nätverk i syfte att dela erfarenheter och material och för att stödja varandra. I nätverken träffas man också regelbundet för gemensamma kompe- tensutvecklingsinsatser och planering av olika aktiviteter. Vissa nät- verk hålls samman av vägledare själva medan andra nätverk organi- seras av kommunen. Det finns också kommuner där man har beslu- tat om en samordnande funktion. I utredningens kontakter med kommuner som har en samord- nande funktion framförs ofta som skäl att man ser behov av att någon på övergripande nivå skapar en röd tråd i arbetet och konkretiserar hur man ska arbeta mot målen för arbetet med studie- och yrkes- vägledningen. Man menar också att en samordnare kan se till att studie- och yrkesvägledningen kommer in i skolans systematiska kvalitets- arbete vilket ökar likvärdigheten i arbetet. Samordnande funktioner kan se ut på olika sätt och ha olika uppgifter. De exempel som utred- ningen har stött på innebär att samordnare för studie- och yrkes- vägledningen •är länk mellan skola och central förvaltning, •ansvarar för samverkan med det omgivande samhället och viktiga aktörer som Arbetsförmedlingen, näringslivsutvecklare för att stärka studie- och yrkesvägledningen, •administrerar och anskaffar av prao- och apl-platser, •har en sammanhållande funktion i ett vägledarnätverk för att diskutera viktiga gemensamma frågor, och •identifierar behov av och anordnar kompetensutvecklande insatser. 6.3Samverkan – skola, arbetsliv och närsamhället i övrigt En viktig förutsättning för att de nationella målen för skolans studie- och yrkesvägledning ska kunna nås är att det finns en god samverkan mellan skola, arbetsliv och närsamhället i övrigt. Ansvarsfördelning, organisation och samverkan för ska alla som arbetar i skolan verka för att utveckla kontakter med mottagande skolor och arbetslivet utanför skolan så att eleverna får konkreta erfarenheter av betydelse för deras val av fortsatt utbildning och yrkesinriktning. Motsvarande skrivningar finns för grundsärskolan, specialskolan och sameskolan. För gymnasieskolan slås det fast i läroplanen att gymnasieskolan ska samverka med de obligatoriska skolformerna, arbetslivet, univer- siteten och högskolorna samt med samhället i övrigt. Det är särskilt viktigt att skolan samarbetar med arbetslivet om yrkesutbildningen. Arbetsförmedlingar, näringsliv samt arbetsmarknadens parter och branschorganisationer är också viktigt att involvera i informationen till skolan och eleverna. Även i läroplanen för vuxenutbildningen framhålls samverkan – med arbetslivet, , folkhögskola, universitet och hög- skola samt med samhället i övrigt. Hur samverkan mellan skola och arbetsliv ska utformas och orga- niseras är upp till varje huvudman att besluta om. Det kan t.ex. ske genom entreprenörskapsprojekt, studiebesök på arbetsplatser eller besök av arbetslivsrepresentanter från olika branscher. En annan form av samverkan är den som sker inom prao och apl där eleverna ges värdefull kunskap om arbetslivets förutsättningar och krav. Natio- nella program i gymnasiesärskolan och nationella program i form av yrkesprogram i gymnasieskolan ska innehålla apl27. Inom gymnasie- skolan och gymnasiesärskolan finns dessutom gymnasial lärlings- utbildning.