sou · H7B351 · 2019-12-02 00:00:00 — I syfte att främja en helhetssyn i planeringen för krisberedskap och höjd beredskap ska planeringen för berörda myndigheter, de bevakningsansvariga myndigheterna, bedrivas inom ett antal samverkansområden.7 Strukturen med samverkansområden etablerades , i samband med bildandet av , och ersatte då tidigare struktur med funktionsansvar. De bevakningsansvariga myndigheterna ska särskilt bl.a. samverka med övriga statliga myndigheter, kommuner, landsting, sammanslutningar och näringsidkare som är berörda. Representation av näringslivet, av företag eller branschorganisationer, saknas dock i samverkansområdena. Utredningen konstaterar att såväl Försvarsberedningen som regeringen anser att nuvarande struktur med samverkansområden inte utgör en ändamålsenlig grund för en sammanhållen totalförsvarsplanering.8 Utredningen ansluter sig till dessa slutsatser. 6.2.2Samverkansformer inom militärt försvar Inom det militära försvaret finns Centrala som bildades . I rådet ingår Försvarsmakten, Företagarna, , , och högskoleförbund, Teknikföretagen och Arbetsförmedlingen. Syftet med rådet är bl.a. att samarbeta i frågor som kompetensförsörjning och kommunikation. Genom samverkan ska rådet underlätta för medarbetare att planera för sin framtid efter en anställning i Försvarsmakten. Regionala försvarsmaktsråd finns i , , , , , och . 7Förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. 8Försvarsberedningen Ds 2017:66 Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025. Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer 6.2.3Samverkansformer initierade av näringslivet och dess företrädarorganisationer har varit värd för det fristående (). Nätverket består huvudsakligen av säkerhetsansvariga vid företag, men inkluderar även representanter från den offentliga sektorn. NSD har en regional verksamhet, uppdelad i sex regioner (Södra, Västra, Östra, , Bergslagen och Norra), och en central delegation som inkluderar näringslivsrepresentanter samt cheferna för den militära underrättstjänsten, Säkerhetspolisen, MSB och Polisen. Under det hade NSD ett antal heltidsanställda och betydligt mer resurser. är det stora värdet nätverkande och seminarieverksamhet. På initiativ av bildade MSB en samverkansgrupp som hade sitt första konstituerande möte . Även Försvarsmakten deltar i gruppen. Syftet med samverkansgruppen är att lyfta frågor och exempel på lösningar rörande privat-offentlig samverkan utifrån ett övergripande perspektiv. MSB betraktar inte samverkansgruppen som en grund för ett nationellt näringslivsråd. 6.3Samverkansformer på regional nivå har såväl i fred som under höjd beredskap viktiga uppgifter för samordning och inriktning. I fredstid ska vara sammanhållande för krisberedskapen inom sitt geografiska område samt före, under och efter en kris verka för samordning och gemensam inriktning av de åtgärder som behöver vidtas. ska för ändamålet bl.a. ha ett regionalt råd för krisberedskap och skydd mot olyckor, i vilket representanter för och berörda aktörer i krishanteringssystemet bör ingå, för att skapa nödvändig samordning.9 har vidare ett geografiskt områdesansvar på regional nivå, vilket bl.a. innebär att vara en sammanhållande funktion mellan lokala aktörer (t.ex. kommuner, landsting och näringsliv) och den nationella nivån.10 9Förordningen (2017:870) om länsstyrelsernas krisberedskap och uppgifter vid höjd beredskap. 10Förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer Regeringen ställer krav på regionala råd för krisberedskap och skydd mot olyckor. Råden bör bestå av representanter för berörda aktörer i krishanteringssystemet.11 Krishanteringssystemet omfattar alla aktörer, privata och offentliga, vars verksamhet är nödvändig eller mycket väsentlig för att en redan inträffad kris i samhället ska kunna hanteras så att skadeverkningarna blir så små som möjligt. Därmed bör de regionala råden omfatta representation från näringslivet som speglar respektive läns förutsättningar. Utredningens uppfattning är att samverkan med näringslivet i frågor om totalförsvar behöver utvecklas på regional nivå. Skälet till det är att under höjd beredskap bl.a. ska verka för att verksamhet hos civila myndigheter och andra civila organ som har betydelse för försvarsansträngningarna bedrivs med en enhetlig inriktning, samt att länets tillgångar fördelas och utnyttjas så att försvarsansträngningarna främjas. 6.4Samverkansformer på lokal nivå Kommunerna ska påbörja planeringen för sina uppgifter inom totalförsvaret. Planeringen ska avse den verksamhet som kommunen ska bedriva under höjd beredskap samt dess krigsorganisation och krigsplaceringar. Det framgår av en överenskommelse mellan och Landsting om kommunernas arbete med civilt försvar.12 Kommuners geografiska områdesansvar innebär att kommunstyrelsen under höjd beredskap ska verka för att den verksamhet som bedrivs i kommunen av olika aktörer samordnas och för att samverkan kommer till stånd mellan dem som bedriver verksamheten.13 Av överenskommelsen framgår att det geografiska områdesansvaret innefattar en förberedande del som är nödvändig såväl för den fredstida krishanteringen som för den verksamhet som ska bedrivas under höjd beredskap. Utredningen noterar att många kommuner har ett samverkansorgan för krisberedskap, som används för den förberedande delen av det geografiska områdesansvaret. Formerna för hur det geografiska områdesansvaret ska tillämpas inför 11Förordningen (2017:870) om länsstyrelsernas krisberedskap och uppgifter vid höjd beredskap. 12MSB MSB2018–05681 samt Kommuner och Landsting 18/01807 Överenskommelse om kommuners arbete med civilt försvar 2018–2020. 13Lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer och vid höjd beredskap kommer att utvecklas , enligt överenskommelsen. Utredningen konstaterar att kommunerna har viktiga uppgifter vid höjd beredskap, som bl.a. syftar till att värna befolkningen och säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna. Kommunala bolag som bedriver samhällsviktig verksamhet har i regel också stor betydelse för totalförsvaret. Utredningens uppfattning är att många kommuner, inte minst i militärstrategiskt prioriterade områden, behöver ha nära kontakter och utbyte med företag som bedriver totalförsvarsviktig verksamhet. Skälet till det är att kommunstyrelsen under höjd beredskap ska verka för att den verksamhet som bedrivs i kommunen av olika aktörer samordnas och för att samverkan kommer till stånd mellan dem som bedriver verksamheten. 6.5Exempel på samverkan inom prioriterade försörjningsområden Ett stort antal forum finns för samverkan och informationsutbyte mellan privata och offentliga aktörer inom i princip samtliga prioriterade områden. Genomgången ska inte ses som heltäckande, men ger ändå en god bild över samarbetena. Befintliga forum för privat-offentlig samverkan kännetecknas av att de är frivilliga baserade på ett gemensamt och delat intresse hos de deltagande aktörerna. Administration och eventuell kanslifunktion hanteras av samordnande myndigheter. Dessa finansieras delvis via anslag 2:4 Krisberedskap efter ett ansökningsförfarande. Vidare står företag och branschorganisationer för sina egna kostnader medan det offentliga står för administrativa kringkostnader. Ofta förekommer inget eller svagt mandat att ingå överenskommelser syftande till gemensam inriktning och samordning. Utredningens slutsats är att de befintliga forumen inte är tillräckliga för en effektiv planering mellan offentliga och privata aktörer i syfte att tillgodose totalförsvarets kritiska behov i händelse av höjd beredskap och då ytterst krig. Det beror framför allt på att samverkan utgår från krisberedskapens förutsättningar, att deltagande aktörer saknar rådighet över resurser samt att de saknar mandat att ingå överenskommelser. Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer är elberedskapsmyndighet enligt elberedskapslagen, vilket innebär ett ansvar att se till att hela den svenska elförsörjningen har beredskap för störningar som ligger utanför de enskilda elföretagens eget ansvar. Till stöd för verksamheten har verket ett antal råd, bl.a. för att bevaka det övriga totalförsvarets och elföretagens intressen i frågor om elberedskap. är ett insynsråd där ledamöterna utses av regeringen. Rådet ska ges tillfälle att yttra sig i frågor av principiell eller större betydelse som rör inriktning på beredskapsåtgärder, föreskrifter och ålägganden om beredskapsåtgärder. Rådet har inga beslutsbefogenheter. Vidare finns , som är ett informations- och samrådsorgan för i elmarknads- och tariffrågor. Deltagarna ska representera aktörerna på elmarknaden och nomineras av Energiföretagen och . behandlar frågor om bl.a. tillämpning och utveckling av avtalsvillkor för nyttjande av stamnätet samt ersättningsfrågor rörande olika systemtjänster. I rådet ingår, förutom balansansvariga vid ett antal energiföretag, också några stora elanvändare. Av mer operativ karaktär är den frivilliga organisationen , som samordnas av branschorganisationen i samverkan med . Elsamverkan bygger på inriktning och samordning av personella och materiella resurser, bl.a. distributionselektriker, vid stora avbrott och störningar. Funktionaliteten i elnätet kan då skyndsamt återställas i enlighet med elnätsbranschens riktlinjer. Inriktning och samordning sker i sju elsamverkansområden, med ledningsgrupper i respektive område. Privat-offentlig samverkan inom gasmarknaden sker bl.a. i . är ett informations- och samrådsorgan som behandlar frågor om tariffer, villkor för balansansvar och överföring, utveckling på gasmarknaden, mätning- och avräkningsfrågor samt systemövervakning. Medlemmarna utgörs av och samt företrädare för balansansvariga företag, nätföretag, förbrukare av gas och branschföreningen . När det gäller oljeprodukter organiserar Svenska en beredskapsgrupp som behandlar frågor om lagringsskyldighet enligt internationella åtaganden om Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer Målet är att verka för att lagringen fullgörs på ett rationellt sätt ur samhällsekonomisk synpunkt inom ramen för fastställd beredskapsnivå.14 Medlemmar är företagen , Circle K, Nynas, OKQ8, Preem, , och St1. Utredningen konstaterar att eftersom det inte ingår några offentliga aktörer i gruppen, är det svårt att tala om privat-offentlig samverkan. har ett nationellt samordningsansvar när det gäller kris- och beredskapsplanering av livsmedelsförsörjning i leden efter primärproduktionen.15 För att konkretisera och utveckla arbetet bildade Samrådsgrupp för krisberedskapsplanering av livsmedelsförsörjning (SKAL), med cirka 15 ordinarie deltagare . Syftet med arbetet är att bidra till ökad förmåga till trygga leveranser av säker mat vid olika samhällsstörningar. Näringslivet representeras i SKAL av två företag, ICA och Lantmännen. Dessutom deltar branschorganisationerna Livsmedelsföretagen, Svensk Dagligvaruhandel, Livsmedelshandlarna, , och . Kvalificerad hälso- och sjukvård bedrivs i huvudsak av regionerna (landstingen). Ett privat akutsjukhus finns dock, och flera privata vårdföretag. samarbetar och Försvarsmakten inom ramen för projektet sjukvårdssystem. Syftet med samarbetet är att identifiera sårbarheter och förändringsbehov för att möta behovet av sjukvård vid olyckor, katastrofer och krig. Myndigheterna har bl.a. tagit fram ett koncept om hur civilmilitär samordning av planering, utbildning och kompetensförsörjning samt resurser för omhändertagande och vård ska kunna bidra till en ökad nationell förmåga. Inga privata aktörer deltar i projektet. Vidare noterar utredningen att regeringen har tillsatt en utredning 14https:///om-spbi/arbetsgrupper-och-kommitteer/beredskapsgruppen/ 15Förordningen (2009:1426) med instruktion för . Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer för att förtydliga landstingens, kommunernas, statens och privata aktörers ansvar inom hälso- och sjukvården vid allvarliga händelser och höjd beredskap.16 Produktionen av medicinsktekniska produkter liksom läkemedel utförs av privata aktörer. återstartades nätverk för läkemedelsfrågor vid kris eller höjd beredskap (SNÄL) enligt önskemål från Försvarsmakten. Syftet med nätverket är att samverka och probleminventera frågeställningar kring läkemedel inför kriser och höjd beredskap. I nätverket ingår även MSB, , , , , , regionrepresentanter samt Kommuner och Landsting.17 deltar även privata aktörer och branschorganisationer i nätverket.18 fick ansvar för övergripande samordning och planering för krisberedskap och det civila försvaret för transportområdet. Det innebär att myndigheten ska, med utgångspunkt i ett trafikslagsövergripande perspektiv, samverka med andra aktörer och därvid vidta åtgärder i syfte att utveckla och samordna krisberedskap och planering för höjd beredskap inom transportområdet.19 I den nationella trafikslagsövergripande planen för transportinfrastrukturen –2029 anges bl.a. att ska vidareutveckla krisberedskapen och det civila försvaret samt förmågan att hantera händelser både i fredstid och vid höjd beredskap och ytterst krig. har inrättat en kanslifunktion till forumet Transportsektorns samverkan inför samhällsstörningar (TP SAMS). Syftet med forumet är att stärka transportsektorns samlade förmåga att hantera samhällsstörningar genom utökad privat-offentlig samverkan kring frågor om krisberedskap och åtgärder inför och vid höjd beredskap. Ett 20-tal myndigheter och branschorganisationer ingår 16Kommittédirektiv Dir 2018:77 Hälso- och sjukvårdens beredskap och förmåga inför och vid allvarliga händelser i fredstid och höjd beredskap. 17Försvarsdepartementet Fö2015/01505/MFI, Svar på fråga 2015/16:327 av , L. (M) Försvarsmaktens tillgång till läkemedel. 18Leth, E. (2019) Resursförstärkt läkemedelsförsörjning inför kris, höjd beredskap och krig. 19Förordningen (2010:185) med instruktion för . Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer i TP SAMS. Jernhusen och Swedavia, båda helägda av staten, deltar som enda företag. Den finansiella sektorn består till största delen av privata aktörer. finns Finansiella Sektorns Privat-Offentliga Samverkan (FSPOS), som är ett frivilligt samverkansforum med deltagare från näringslivet och de offentliga institutionerna i finanssektorn. Syftet är att stärka den finansiella infrastrukturen genom att samverka, öva, kartlägga och dela information. Visionen är att samhällsviktiga finansiella tjänster alltid ska fungera, men fokus har uteslutande legat på fredstida kriser snarare än totalförsvarets behov. Styrelsen, som sammanträder , består av representanter från de deltagande organisationerna. Ordförandeskapet roterar mellan deltagarna. En stor del av verksamheten bedrivs i ett antal arbetsgrupper, som har tagit fram vägledningar och rekommendationer om bl.a. övning och kontinuitetsplanering. En mer operativ förmåga finns inom ramen för Krissamverkan i det centrala betalningssystemet. Deltagandet utgörs, förutom och Riksgälden, av systemviktiga banker samt finansiella institut som hanterar transaktioner och avvecklingar. Aktörerna har förberedda rutiner för clearing och avveckling av pengar och värdepapper samt för att hantera finansiella transaktioner under allvarliga störningar eller då ordinarie rutiner inte är tillräckliga. Målet med samverkan är att stärka beredskapen i det centrala betalningssystemet och att minimera oönskade effekter av störningar. Ett strukturerat informationsutbyte ligger till grund för samordnade åtgärder och kommunikation. Nationella telesamverkansgruppen (NTSG) bildades och är ett frivilligt samarbetsforum med syfte att stödja återställandet av den nationella infrastrukturen för elektroniska kommunikationer vid allvarliga samhällsstörningar. I ett förberedande skede syftar arbetet till att vidmakthålla förmågan genom bl.a. regelbundna övningar och utbildningar för informationsdelning m.m. Gruppen fungerar även Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer som referensgrupp i beredskapsfrågor inom sektorn. NTSG består av en permanent kärna av medlemmar representerade av en eller två personer från respektive organisation. Kriteriet för deltagande är att organisationen förfogar över egen teknisk utrustning samt har kunskaper eller resurser som påverkar kritiska infrastruktur för elektronisk kommunikation. Ordförandeskap och administration av gruppen sker genom Post- och försorg. Deltagarna står för egna kostnader, medan bekostar administration, sekretariatet och vissa tekniska verktyg som har utvecklats. Frivilliga ur bidrar med stabsresurser när NTSG har aktiverats. Vid situationer med omfattande och allvarliga konsekvenser för samhället verkar NTSG bl.a. för att inventera sektorns resurser och samordna aktörsgemensamma insatser. Utredningen konstaterar att en framgångsfaktor tycks vara en hög grad av tillit och förståelse för varandras roller och ansvar. Detta möjliggör informationsdelning, gemensamma inriktningar och en förbättrad samordning. Etablerade och övade rutiner främjar effektiv planering och genomförande av gemensamma insatser. Inom informations- och cybersäkerhetsområdet finns ett antal tematiska forum för privat-offentlig samverkan. Dessa forum för informationsdelning avseende cybersäkerhet finns inom områdena vård och omsorg, finanssektorn, telekomsektorn, samt industriella informations- och styrsystem. Forumen syftar till att öka informationssäkerheten inom respektive område genom bl.a. informationsutbyte, omvärldsanalys och framtagande av gemensamt material. Några av forumen bildades av dåvarande , medan andra har tillkommit 2010 respektive 2015. Deltagarna träffas normalt 4–. Arbetet koordineras av MSB och styrs av gemensamt överenskomna riktlinjer. Riktlinjerna reglerar t.ex. vilka organisationer och personer som får tillträde samt hur information som delas får spridas.20 IMediernas beredskapsråd, som bildades av Styrelsen för psykologiskt försvar, förs dialog om medieföretagens säkerhet, beredskap, krisledningsförmåga och samverkan. Arbetet sker på frivillig basis och en av rådets viktigaste uppgifter är att arbeta för en öppen dialog och ett ömsesidigt förtroende mellan aktörerna. Rådet sammanträder och ordförande är 20MSB MSB2017–7117 Stärkt privat-offentlig samverkan på informations- och cybersäkerhetsområdet. Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer Från näringslivet deltar de privata företagen (TV4), , Com Hem, MTG, och Tidningarnas Telegrambyrå samt det statliga bolaget . Dessutom deltar branschorganisationerna Radiobranschen och Tidningsutgivarna. Näringslivet i framhålls ofta ha en större roll inom totalförsvaret än vad det har i . har bl.a. ett annat sätt att strukturera och organisera försörjningstryggheten. Försvarssamarbetet mellan och är det mest långtgående och intar i det avseendet en särställning. Det finsk-svenska samarbetet inbegriper samtliga stridskrafter samt områden som säkra sambandssystem mellan länderna, logistik och materiel. Tyngdpunkten i den gemensamma operativa planeringen har ursprungligen legat på marin- och flygstridskrafternas roll, men omfattar nu i högre utsträckning också markstridskrafterna. undertecknades ett övergripande samförståndsavtal (MoU) mellan och som ett ramverk i syfte att skapa långsiktighet och kontinuitet för gemensam verksamhet. Försvarsberedningen pekade på att upphandlings- och avtalsformer kan utgöra ett exempel för hur privata aktörer inom försvarsområdet i i större utsträckning ska kunna bidra till och integreras med det militära försvaret. Den finska försörjningstryggheten kännetecknas av ett mycket nära samarbete mellan stat och näringsliv. Möjligheterna att underhålla och producera reservdelar och förnödenheter är central i den finländska förmågeutvecklingen och materielförsörjningen. Utredningen har noterat att det finns en stor medvetenhet om betydelsen av försvaret i det finska näringslivet. Det finns ett intresse att medverka till en försörjningstrygghet. Det kan vidare konstateras att den finska och svenska materielförsörjningsmodellen skiljer sig åt genom att har ett arv av att utveckla materiel i en högre utsträckning. materielförsörjning har däremot i stor utsträckning byggt på anskaffning av färdigutvecklad materiel men med tydliga och ambitiösa försörjningstrygghetskrav. Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer Utredningen noterar att försvarssamarbetet med är ett tydligt exempel på en politisk strävan att bygga upp ett långsiktigt förtroende mellan de båda staterna. Samarbetet omfattar såväl täta kontakter mellan försvarsministrarna, som stärkande av relationerna på tjänstemannanivå och konkreta samarbetsprojekt. Det breda samarbetsavtalet inom försvarsområdet som även omfattar övningar inom alla stridskrafter och funktioner samt gemensam planering för situationer bortom fredsförhållanden, är ett exempel på hur samarbetet har utvecklats. Utredningen konstaterar att samarbetet kan bidra till att stärka försörjningstryggheten ytterligare, framför allt om åtgärder som exempelvis stärker uthålligheten inkluderas. En skillnad mellan och är att det i endast är ett fåtal mycket viktiga beslut som fattas av regeringen som kollektiv. I stället har de enskilda ministrarna ett eget beslutsmandat. Försvarsministern fattar t.ex. såväl beslut om riktlinjer för materielförsörjningen som större beslut om anskaffningar. har inte ett totalförsvar enligt svensk modell. I stället finns en doktrin för allomfattande säkerhet sedan början av 1990- talet. Kopplat till doktrinen finns 52 stycken strategiska uppgifter för de olika departementen baserat på sju vitala samhällsfunktioner. De vitala funktionerna är ledning, internationell verksamhet och EU-verksamhet, försvarsförmåga, den inre säkerheten, ekonomi, infrastruktur, försörjningsberedskap, befolkningens handlingsförmåga och service, samt mental kristålighet. För att bistå statsrådet och ministerierna finns , med organisatorisk hemvist i . består av statssekreterare för samtliga departement, samt verkställande direktören för Försörjningsberedskapscentralen (NESA), chefen för säkerhetspolisen och ordföranden för finska Röda korset. har inget beslutsmandat utan ska ses som ett rådgivande och beredande organ för interdepartementala överläggningar. redovisar utveckling och status inom de sju vitala samhällsfunktionerna till presidenten Former för samverkan mellan offentliga och privata aktörer och regeringen.21 stöds av ett mindre permanent sekretariat. Den finska försvarsindustrin organiseras i (), som har cirka 120 medlemsföretag. Deras sammanlagda omsättning var . De största företagen är Patria, Millog och Insta, som alla också är s.k. strategiska partners till den finska försvarsmakten. Patria ägs till av den och till av det norska företaget . Patria är i huvudsak verksamt inom armé- och flygunderhållsområdet, och hade 2 800 anställda och en omsättning på . Insta är ett privatägt företag, i huvudsak verksamt inom ledningssystemområdet, och med en omsättning 2017 på och 800 anställda. Millog bildades genom en sammanslagning av flera företag verksamma inom arméområdet, och genom överföring av arméns underhållsresurser. Millog ägs till av Patria och till av Insta. Företaget har en omsättning på , cirka 1 100 anställda och ansvarar för underhåll och reservdelsförsörjning till den finska armén och marinen. Företaget har en särställning vad gäller försörjningstryggheten och när anskaffar materiel från utländska leverantörer, är det Millog som ansvarar för underhållet. Det finsk-norska företaget (där Patria respektive den äger vardera), verksamt inom ammunitionsindustrin, är också viktigt för den finska försörjningstryggheten, även om företaget inte är en strategisk partner.