sou · H7B331 · 2019-06-03 00:00:00 — 18Betänkandena Demokrati på arbetsplatsen – Förslag till ny lagstiftning om förhandlingsrätt och kollektivavtal (SOU 1975:1) s. 722, Ny anställningsskyddslag (SOU 1993:32) s. 227 och SOU 2008:76 s. 79–81 samt Lunning, L., Toijer, G., , P., Anställningsskydd, En lagkommentar, Zeteo, kommentaren till 1 §. 19Se bl.a. AD 1975 nr 33, AD 1975 nr 43, AD 1981 nr 121 och AD 2005 nr 16. 20Se bl.a. AD 1983 nr 159, AD 1994 nr 66, AD 1994 nr 130 och RH 1998 nr 73. F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare som i stället talar för att ett kringgåendesyfte föreligger är om en per- son som varit anställd hos en huvudman sedermera i bolags- form utför likartade arbetsuppgifter som tidigare för samma person eller att den person, vars bolag är avtalspart i ett arbetsavtal, har en personlig förpliktelse rörande arbetets utförande direkt gentemot huvudmannen.21 Näringskriterierna i 13 kap. 1 § IL används för att avgöra om någon ska beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet och för bedöm- ningen av om den som ansöker om att bli godkänd för F-skatt bedriver eller har för avsikt att bedriva näringsverksamhet. Flera av de omständigheter som har betydelse för att avgöra om det arbetsrättsligt föreligger ett anställningsförhållande har också betydelse för gränsdragningen mellan beskattning i inkomstslagen näringsverksamhet eller tjänst. Skatterätten bygger på civilrätten och huvudregeln är att rättsområdena ska följa varandra. Det är dock inte säkert att den som arbetsrättsligt faller utanför arbetstagarbegreppet ska beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet. Så kan t.ex. vara fallet om inte kravet på varaktighet är uppfyllt. Det är å andra sidan inte heller säkert att den som beskattas i inkomstslaget tjänst om- fattas av det civilrättsliga arbetstagarbegreppet. Det finns alltså ett utrymme där det kan uppstå en diskrepans mellan vem som arbets- rättsligt bedöms vara arbetstagare och vem som ska beskattas i inkomstslaget tjänst. Vid införandet av socialavgiftslagen, förkortad , diskuterades begreppen arbetsgivare respektive arbetstagare, när det gällde skyl- digheten att betala socialavgifter. Föredragande statsrådet framhöll i sammandrag följande. Det gäller ett utvidgat arbetsgivarbegrepp inom skatterätten medan begreppet har en mer inskränkt betydelse inom andra rättsområden. Även i dagligt tal har uttrycket en snävare betydelse. Eftersom uttrycket kan ersättas med ”den som utger ersättning” bör begreppet arbetsgivare inte användas som ett särskilt begrepp i avgiftssammanhang. På motsvarande sätt uppnås inga lag- tekniska fördelar med att använda begreppet arbetstagare för att 21Ds 2002:56 s. 119. F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare peka ut någon som tar emot ersättning för arbete, vilket är den prin- cipiella betydelse uttrycket har i nuvarande lagstiftning. Inte heller arbetstagare bör därför användas som ett särskilt begrepp i social- avgiftslagen.22 Att lagstiftaren utmönstrade begreppen arbetsgivare respektive arbetstagare ur regelsystemet inom skatterätten i övrigt har uttryckts som ett försök att mildra de oklarheter som tycktes råda på arbetsmarknaden på grund av den nuvarande diskrepansen mellan arbetstagarbegreppets olika innebörd inom t.ex. skatterätt och arbets- rätt.23 I den arbetsrättsliga bedömningen kan det vägas in om den arbetspresterande parten beskattas som näringsidkare och det kan ha betydelse om han eller hon driver verksamheten med godkännande för F-skatt.24 Att vara godkänd för F-skatt är då en omständighet som talar för att den arbetspresterande parten är att se som upp- dragstagare och inte arbetstagare.25 Det bör emellertid framhållas att bedömning inte är bindande vid det arbetsrättsliga ställningstagandet.26 I samband med utvärdering av ändringarna i 13 kap. 1 § IL gjorde en bedömning av ändringens effekter för arbetstagarnas ställning. Av denna framgår bl.a. följande.27 Arbets- miljöverket uppfattar inte att lagändringen står i strid med de kriterier myndigheten beaktar vid bedömning av om det ska anses föreligga ett anställningsförhållande eller inte. Det arbetsmiljörättsliga regelver- ket omfattar i många delar alla yrkesverksamma, alltså även egen- företagare. Men eftersom många arbetsmiljöregler inte är tillämpliga på egenföretagare, innebär en förskjutning mot fler egenföretagare att deras arbetsmiljö riskerar att försämras. Av yttrandet framgår vidare att har att göra en självständig bedömning, 22Proposition 2000/01:8 Ny socialavgiftslag s. 74. 23Ds 2002:56 s. 78–79. 24Malmberg, J., m.fl. Medbestämmandelagen, En kommentar del 1, 1 §, Zeteo . Där anges bl.a. att mot bakgrund av att beslut om godkännande av F-skatt inte föregås av någon ingående prövning av under vilka villkor och förhållanden som arbetet bedrivs har godkän- nandet begränsad betydelse för bedömning av om den arbetspresterande parten är arbets- tagare. 25Det finns flera utredningar som velat knyta bedömningar inom olika områden till innehav av F-skattsedel se bl.a. betänkandena Uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen (SOU 2011:52) och Ny anställningsskyddslag (SOU 1993:32). 26Se bl.a. AD 1998 nr 139, AD 2005 nr 16 och AD 2008 nr 4. 27Arbetsmiljöverket (2013), Angående effekterna av ändringen i 13 kap. 1 § inkomstskattelagen, JU2013/100476. I yttrandet används ömsom begreppen självständigt företagande och egen- företagare. I arbetsmiljölagen används emellertid inte något av dessa begrepp. F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare oberoende av den skattemässiga klassificeringen, av ifall en verksam- het ska anses vara ett självständigt företagande eller ett anställnings- förhållande. Frågan om skyddet för arbetstagare urholkas måste analyseras ut- ifrån de konsekvenser som klassificeringen för med sig vid ett even- tuellt kringgående. Att tillhöra arbetstagargruppen inom det arbets- rättsliga området innebär tillgång till ett omfattande arbetsrättsligt skydd. Andra trygghetsfaktorer som följer en arbetstagare till skill- nad från en uppdragstagare kan vara sådant som är reglerat i kollek- tivavtal som exempelvis årliga lönehöjningar, avtalade försäkringar och avtalspension. En arbetstagare skyddas dessutom av arbetsgiva- rens principalansvar, dvs. arbetsgivarens ansvar för skador som arbetstagare orsakar. Flera organisationer har uppgett att det inom deras branscher finns en trend där antalet anställningar minskar till förmån för ett ökat antal egenföretagare som arbetar under anställningsliknande förhållanden.28 Av remissvaren på utredningens delbetänkande fram- går också att genom att en uppdragstagare inte får ersättning enligt kollektivavtal (i den mån sådana finns) riskerar detta ofta leda till dumpade ersättningsnivåer. Andra negativa konsekvenser kan vara försvårat arbetsmiljöarbete, minskad social trygghet och minskat medinflytande. Uppdragstagaren drabbas också vid konkurser. Den trygghet som LAS ger i form av anställningsskydd saknas också för uppdragstagaren. 28Se utredningens delbetänkande SOU 2018:49 och , , och remissyttranden över betänkandet där ökningen bland deras medlemmar beskrivs. uppger i sitt remissyttrande att deras uppfattning är att inom konstområdet finns en ökande grupp företagande konstnärer i form av ” ofrivilliga företagare” som beskrivs ha en sorts ”dold anställning”. F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare Bestämmelser om rätten till socialförsäkringsförmåner finns i social- försäkringsbalken, förkortad (SFB). Socialförsäkringens grundläg- gande syfte är att ge ekonomisk trygghet vid t.ex. sjukdom, ålder- dom och föräldraledighet. Socialförsäkringen avgränsas utifrån ett praktiskt synsätt, och någon egentlig definition av själva begreppet socialförsäkring finns inte i balken.29 Området omfattar bl.a. sjuk- försäkring, pension och föräldraförsäkring. Socialförsäkringen finan- sieras till största delen av skatter och socialavgifter. Den svenska socialförsäkringen omfattar i stort sett alla som bor eller arbetar i . Socialförsäkringen är indelad i en bosättnings- baserad och en arbetsbaserad försäkring. För utredningen är det framförallt den arbetsbaserade försäkringen som är av intresse. Den arbetsbaserade försäkringen omfattar alla som arbetar i Sverige.30 Vad gäller anslutningen till försäkringen för arbetsbaserade förmå- ner, det vill säga reglerna i 6 kap. SFB, definieras arbete i som ”förvärvsarbete i verksamhet här i landet” (6 kap. 2 § första stycket SFB). Det finns en särskild definition av när näringsverksamhet som bedrivs av en fysisk person ska anses vara arbete i (6 kap. 2 § andra stycket SFB). Därutöver görs också skillnad mellan ”arbets- tagare” och ”andra” beträffande när försäkringen börjar gälla (6 kap. 8§ första stycket SFB). Vid tillämpningen av dessa regler – i synnerhet av om någon ska anses vara ”arbetstagare” görs en helhetsbedömning där såväl avtalet mellan parterna som andra omständigheter beaktas.31 Som beräkningsunderlag i den arbetsbaserade försäkringen an- vänds den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI). Bestämmelserna om SGI finns i 25 kap. SFB. SGI är den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete 29Av 1 kap. 1 § SFB framgår att balken innehåller bestämmelser om social trygghet genom de sociala försäkringar samt andra ersättnings- och bidragssystem som behandlas i avdelningarna B–G (socialförsäkringen). 30Skyddet gäller enligt huvudregeln i 6 kap. 2 § SFB, vid allt förvärvsarbete som rent fysiskt utförs i av fysisk person och för fysisk person som bedriver näringsverksamhet som har sådant fast driftställe i som avses i 2 kap. 29 § IL ska verksamhet som hänför sig till driftstället anses bedriven här i landet. Från denna regel finns det dock några undantag för särskilda personkategorier i både utvidgande och inskränkande riktning (jfr 3–5§§ SFB). 31Hessmark, L-G. m.fl., Socialförsäkringen – en kommentar,) kommentaren till 6 kap. 2 § SFB (Zeteo ) och remissvar över SOU 2018:49 s. 2. F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare antingen som arbetstagare i allmän eller i enskild tjänst (inkomst av anställning), eller på annan grund (inkomst av annat förvärvs- arbete).32 Beräkningsunderlaget ligger till grund för beräkningen av exempelvis sjukpenning och föräldrapenning. SGI kan enbart fast- ställas för fysiska personer och inte juridiska. Den närmare beräk- ningen av SGI skiljer sig åt mellan dem med inkomst av anställning och dem med inkomst av annat förvärvsarbete såsom inkomst av näringsverksamhet (se nedan). Ett godkännande för F-skatt innebär att ersättning för arbete som betalas ut till den som är godkänd för F-skatt eller åberopar godkännande för F-skatt alltid hänförs till inkomst av annat förvärvsarbete.33 Undantag gäller för delägare i handelsbolag där inkomster räknas som inkomst av annat förvärvs- arbete vid beräkningen av SGI även om ett godkännande för F-skatt saknas. Ett godkännande för F-skatt har således en avgörande bety- delse för de delar av socialförsäkringen som utgår ifrån SGI. För de fall en fysisk person är godkänd för F-skatt utan att förutsättningarna för det är uppfyllda, innebär bedömningen att man oavsett andra om- ständigheter betraktas som näringsidkare och får sin ersättning beräk- nad utifrån inkomst av annat förvärvsarbete i stället för av anställning. När det gäller andra försäkringar som sjukersättning och pen- sionsförsäkringar så beräknas inte dessa utifrån SGI. Till grund inom sjuk- arbetsskade- och pensionsförsäkringarna har ursprungligen lagts det civilrättsliga arbetstagarbegreppet, närmast det som har tillämpats inom semesterlagstiftningen. När det gäller arbetstagar- begreppet görs gränsdragningarna numera efter en helhetsbedöm- ning där såväl avtalet mellan parterna som andra omständigheter ska beaktas.34 I denna helhetsbedömning kan dock ett godkännande för F-skatt utgöra en av flera bedömningsgrunder. 3225 kap. 2 § SFB. benämndes detta som SGI-A respektive SGI-B. 33Se 25 kap. 7–14 § § SFB, vilka bestämmelser syftar till att harmonisera med skyldigheten att betala avgifter enligt socialavgiftslagen. Ett undantag avser ersättningar som betalas ut av en svensk semesterkassa som alltid anses som inkomst av anställning (2 kap. 11 § 5 ). 34Hessmark, L-G., m.fl., Socialförsäkringsbalken – en kommentar, kommentaren till 6 kap. 2 §, (Zeteo, ). F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare Några skillnader i SGI om den försäkrade är godkänd för F-skatt eller inte SGI fastställs på olika vis beroende på om den grundar sig på inkomst av anställning eller inkomst av annat förvärvsarbete. Den mest centrala skillnaden är att för den med inkomst av anställning bestäms SGI utifrån beräknad årlig arbetsinkomst. För den med inkomst av annat förvärvsarbete (den som är godkänd för F-skatt) bestäms SGI ut- ifrån näringsverksamhetens förväntade resultat, dvs. Eftersom det är den framtida inkomsten som ska uppskattas, så ska man i allmänhet bortse från skatterättsliga dispositioner som beror på resultat eller avsättningar från tidigare år.35 Om företagaren under en följd av år i inkomstdeklaration redovisat en lägre inkomst av näringsverksamhet än vad som motsvarar jämförelseinkomsten36 kan i stället SGI:n beräknas med ledning av de tre senaste årens beskatt- ningsbara inkomst. Det finns också särskilda bestämmelser om beräk- ningar av SGI under en verksamhets uppbyggnadsskede.37 Fysiska personer som driver enskild näringsverksamhet eller han- delsbolag brukar inom socialförsäkringen gemensamt omnämnas egenföretagare.38 Fysiska personer som bedriver verksamhet i aktie- bolagsform och därför är anställda i bolagen betraktas även inom socialförsäkringen som anställda och har därför en SGI beräknad på inkomst av anställning. Den socialförsäkringsrättsliga indelningen av inkomster är, som ovan nämnts, i princip avhängig förekomsten av ett godkännande för F-skatt. Eventuella brister i systemet för godkännande för F-skatt kan således ge följdeffekter inom socialför- säkringen. Tanken med systemet är att det så långt som möjligt ska vara neutralt i förhållande till om någon har inkomst av anställning eller av annat förvärvsarbete. Vissa skillnader finns dock utöver den gäl- lande SGI. Skillnad finns till exempel vad beträffar regler om karens i sjukförsäkringen. Även i fråga om rehabilitering vid nedsatt arbets- förmåga uppstår skillnader mellan egenföretagare och dem med en 35Försäkringskassan, Sjukpenninggrundande inkomst och årsarbetstid, Vägledning 2004:5 Ver- sion 14, s. 16. 36Den inkomst som motsvarar skälig avlöning för liknande arbete för annans räkning kallas för jämförelseinkomst. 3725 kap. 7 a och 9 §§ SFB. 38Proposition 2009/10:120, Trygghetssystemen för företagare (prop. 2009/10:120) s. 41. F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare anställning där arbetsgivaren har ett långtgående rehabiliterings- ansvar. En större osäkerhet kan emellertid upplevas för dem som bedriver näringsverksamhet framförallt beträffande förutsebarheten av vilken ersättning de är berättigade till.39 är dock av uppfattningen att flera av de skillnader som finns mellan hur anställda och näringsidkare behandlas inom socialförsäkringsrätten ofta faller ut till fördel för de som (felaktigt eller inte) betraktas som näringsidkare.40 Särskilt om pensionsgrundande inkomst I 59 kap. finns bestämmelser om pensionsgrundande inkomst (PGI). PGI beräknas av på inkomster som den försäk- rade har haft och som är pensionsgrundande (2 §). Pensionssyste- met, som är en del av socialförsäkringen, bygger på principen att den inkomstgrundade pensionen en person har rätt till som pensionär ska vara direkt kopplad till de avgifter som betalats in baserat på personens inkomst. Den allmänna pensionen är därför beroende av korrekt redovisade inkomster för att avgifterna som betalas in för pensionen ska bli rätt. Varje inkomstbortfall kan ge en lägre pension. Det beror på att pensionen grundas på alla inkomster en person har genom livet. PGI kan bestå av inkomst av anställning, inkomst av annat för- värvsarbete, eller skattepliktiga inkomster från socialförsäkringen, som till exempel sjuk- eller aktivitetsersättning, föräldrapenning och arbetslöshetsersättning. Till inkomst av annat förvärvsarbete räknas inkomst av näringsverksamhet. Vilka inkomster som är pensions- grundande regleras i 59 kap. 8–21 §§ SFB. beslutar om pensionsgrundande inkomst i samband med beslut om slutlig skatt för aktuellt inkomstår. som den försäkrade har pensions- grundande inkomst fastställs därmed en pensionsrätt. Avgörande för bedömningen av om en inkomst är att hänföra till inkomst av aktiv näringsverksamhet, och därmed ska anses som en pensionsgrundande 39Jfr a.a. s. 40 som hänvisar till undersökning Företagens villkor och verklighet 2008, vilken visade att etablerade företagare anser att de har mindre trygghet jämfört med anställda med avseende på ekonomisk trygghet vid sjukdom, arbetslöshet m.m. 40Försäkringskassans remissyttrande över utredningens delbetänkande SOU 2018:49. F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare inkomst av annat förvärvsarbete, är det ställningstagande som Skatte- verket gör vid inkomstbeskattningen.41 En arbetstagare betalar allmän pensionsavgift, därtill betalar den- nes arbetsgivare ålderspensionsavgift. En egenföretagare ska själv betala in motsvarande avgifter. har uppgett att de ser en risk för att personer som saknar erfarenhet av att bedriva näringsverksamhet och har bristande kunskaper om de förpliktelser som följer av detta, brister i redovisning och betalning av skatter. Myndigheten framhåller bl.a. att till skillnad från anställda så saknar många egenföretagare tjänstepension, vilket gör att de riskerar att få en lägre framtida pension än anställda med kollektivavtalad eller annan tjänstepension.42 Skillnader mellan företagare och anställda i förhållande till trygghets- systemen behandlades bl.a. av den parlamentariska socialförsäkrings- utredningen i slutbetänkandet Mer trygghet och bättre försäkring (SOU 2015:21). Utredningen ansåg att tryggheten vid sjukdom, för- äldraskap och arbetslöshet behövde bli bättre för de som har inkomst av annat förvärvsarbete och bedriver näringsverksamhet. Förslag i den riktningen har genomförts av regeringen och ytterligare arbete pågår.43 utsåg regeringen en särskild utredare att utreda ett antal frågor i syfte att förbättra villkoren i socialförsäkringssystemen för företagare och för att främja ett tryggare företagande. 41Proposition 1997/98:151 Inkomstgrundad ålderspension, m.m. s. 192–193. 42Pensionsmyndighetens remissyttrande över utredningens delbetänkande SOU 2018:49. 43Proposition 2017/18:168 Stärkt försäkringsskydd för studerande och företagare, betänkan- det Jämställt föräldraskap och goda uppväxtvillkor för barn – en ny modell för föräldra- försäkringen (SOU 2017:101) och det pågående arbetet inom i fråga om ett nytt beräkningsunderlag, ersättningsgrundande inkomst (EGI). I detta sammanhang ses även beräkningsunderlaget för dem som bedriver näringsverksamhet över. 44Kommittédirektiv 2018:54, Ett tryggare företagande i ett förändrat arbetsliv – för tillväxt och innovation (dir 2018:54). F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare Arbetslöshetsförsäkringen regleras i lagen (1997:238) om arbetslös- hetsförsäkring, förkortad , och syftar till att skydda den som blir arbetslös genom att ge ersättning nytt arbete söks. Arbetslöshetsförsäkringen skiljer sig från socialförsäkringen då den är frivillig och inte obligatorisk. Den omfattar både arbetstagare och företagare enligt 1 § , och kan komma i fråga för fysiska per- soner som har haft förvärvsarbete. Det kan handla om inkomst av anställning eller inkomst av annat förvärvsarbete. För- värvsarbetet kan ha avsett i princip vad som helst så länge det varit fråga om arbete i syfte att förvärva en inkomst, även om det kanske inte blev någon inkomst av arbetet.45 Bedömningen av om en person är att anse som företagare eller arbetstagare utgår från 34 § . Där anges att med företagare avses en fysisk person som bedriver näringsverksamhet som avses i 13 kap. 1 § IL, och som han eller hon personligen utför arbete i och har ett väsentligt inflytande över. Kravet på att den sökande personligen ska utföra arbete i verksamheten innebär att den sökande måste ha arbetat i verksamheten. Med väsentligt inflytande avses att den sökande har ett inflytande på verksamheten som varit så starkt att det ekonomiska utfallet till stor del berott på dennes kompetens samt de åtgärder och ställningstaganden som han eller hon har gjort i verksamheten. För att avgöra om så har varit fallet måste en sammanvägning av samtliga relevanta omständigheter göras i varje enskilt ärende.46 Det väsent- ligaste kriteriet vid bedömningen är den sökandes självständighet gentemot uppdragsgivaren och dennes verksamhet. För arbetstagare och företagare finns det i arbetslöshetsförsäkringslagen dels gemen- samma bestämmelser, dels särskilda bestämmelser för företagare. I rättspraxis används begreppen självständiga eller osjälvständiga uppdragstagare för personer som inte självklart kan hänföras till den ena eller andra gruppen. En självständig uppdragstagare anses van- ligtvis vara företagare och en osjälvständig uppdragstagare anses vara anställd. Då lagen reglerar förhållandet för arbetstagare eller före- tagare finns inte någon särskild reglering vad gäller uppdrags- tagare, och inte heller någon definition av begreppet i lagen. Upp- dragstagaren måste definieras som företagare eller som arbetstagare, 45Se RÅ 2005 ref. 90. 2009/10:120 s. 78. Se även resonemang i HFD 2015 ref 44. F-skattesystemets betydelse för skyddsregler för arbetstagare vilket innebär att bestämmelserna för den ena eller andra gruppen ska tillämpas på varje enskild sökande. Det skatterättsliga näringsbegreppet får direkt inverkan genom hänvisningen till 13 kap. 1 § IL i 34 § men också genom att ett godkännande för F-skatt utgör en av flera omständigheter som spe- lar roll vid bedömningen om någon ska anses som arbetstagare eller företagare vid tillämpning av lagen om arbetslöshetsförsäkring. Av rättspraxis framgår att man tillmäter just ett godkännande för F-skatt relativt stor betydelse vid bedömningen av självständighets- kriteriet, som också antalet uppdragsgivare i flera fall till- mätts en mycket stor betydelse.47 Några skillnader för dem som bedöms vara arbetstagare eller företagare Den avgörande skillnaden av att anses som arbetstagare eller före- tagare är på vilket sätt man har rätt till ersättning. En arbetstagare som blir arbetslös får arbetslöshetsersättning och kan söka jobb hos andra.48 För att en företagare ska få arbetslöshetsersättning måste denne lägga ner sin verksamhet eller begära tillfälligt uppehåll, och söka anställning i ett annat företag. Anledningen till det är att arbetslöshetsersättningen enligt lagen inte får subventionera företag. Det skulle skapa orättvisa konkurrensför- delar gentemot dem som inte uppbär någon arbetslöshetsersättning.49 47Jfr också Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, IAF, 2016:3 Uppdragstagare i arbets- löshetsförsäkringen - Kartläggning initierad av IAF. 48I inrättades en allmän arbetslöshetskassa 1998, arbetslöshetskassan Alfa, som vänder sig till både arbetare och företagare. Där kan den som inte är medlem i någon arbetslöshets- kassa i stället ansöka om arbetslöshetsersättning med ett grundbelopp. 2009/10:120 s. 83–85. finns möjligheten att ha ”tillfälligt uppehåll” i en verksamhet och man måste inte lägga ner den. Man kan då få arbetslöshetsersättning, ersätt- ning kan utgå vid flera uppehåll i näringsverksamheten. För att inte snedvrida konkurrensen finns dock en väntetid. Regeln får bara användas om det förflutit man själv eller någon närstående återupptog näringsverksamheten. ”Tillfälligt uppehåll” betyder förbud mot att vidta någon som helst åtgärd i företaget. Man får inte göra inköp, leta kunder eller marknadsföra sig.