sou · H7B322 · 2019-04-29 00:00:00 — Däremot blir det lite svårare när man vill undersöka saker som är mer diffust kopplade till företagens verksamhet, tror hon. −Det är nog svårt att få jordbrukare att betala för övervakning av biologisk mångfald. Många skulle nog tycka att ”det kan vi väl finansiera via skatten”. Staten måste även i fortsättningen stå för den förutsättningslösa miljöövervakningen, menar hon. Den som håller ett brett vakande öga mot det okända. är miljöchef på . Hon är agronom och tidigare riksdagspolitiker för . Fler forskare kan göra miljöövervakningen mer effektiv Sif på forskningsrådet (EviEM) efterlyser en tätare koppling mellan miljööver- vakning och forskning. För att nå dit skulle myndigheterna kunna utlysa särskilda forskningspengar och kanske även fasta forskar- tjänster relaterade till miljöövervakning, föreslår hon. styrs miljöövervakningen till stor del av EU-direktiv och andra internationella överenskommelser. Det kräver en omfattande överblick av myndigheterna som beställer miljöövervakning. −Jag skulle önska att miljöövervakningen uppvärderades och hölls ihop av en grupp kvalificerade personer som kunde fungera som en nod mellan utförare, forskare och uppdragsgivare. Denna nod skulle även ha mandat att utlysa forskningsmedel relaterade till miljöövervakningsprogrammen, eller rentav tillsätta fasta forskar- tjänster. För att locka till sig riktigt bra forskare skulle uppdragen inkludera analyser och publicering. En del övervakningsprogram skulle nog också kunna utformas mer effektivt efter tidsserie- analyser och utvärdering, menar . Ett sådant upplägg ställer stora krav på kompetens även hos dem som lägger ut upp- dragen, så att miljöövervakningen ger vad vi behöver, förtydligar hon. En viktig aspekt som Sif tror att forskare kan tillföra är problemdimensionering, det vill säga att avgöra vad som kan orsaka allvarliga problem. Vad behöver följas av nationell miljö- övervakning och vad kan ses som mer lokala problem, där mindre omfattande uppföljning räcker? Just detta, att skilja mygg från kameler, är en viktig uppgift inom miljöövervakningen, menar hon. −Vi har så bra analysmetoder , så vi kan exempelvis mäta mycket låga förekomster olika kemikalier, men detta måste relateras till problembilden i stort. Vilka konsekvenser har ett ämne på lång sikt och vilka effekter har det i samverkan med andra kemikalier eller annan miljöpåverkan? På många områden är vi styrda av EU-direktiv och har inte så stor frihet i hur vi lägger upp miljöövervakningen. ingår vi ett större sammanhang som ger möjligheter till storskaliga analyser och upptäckter av trender som är gemensamma i flera länder. Sif efterlyser därför ett ökat internationellt samarbete. Exempelvis Fin- land och skulle kunna dra mycket mer nytta av varandra och utforma gemensamma program, tror Sif , med tanke på att videlar hela och har ganska likartade skogsmiljöer. Gemensamma forskningsprogram finns , exempelvis BONUS (Science for a better future for the Baltic Sea region). −I dag redovisar ofta EU-ländernas rapporter till de olika direk- tiven var för sig. Det är viktigt och måste naturligtvis också redovisas på detta sätt, men jag tror att ännu mer tid borde läggas på över- gripande analyser. Generellt tycker Sif att man ska vara mycket försiktig innan man avslutar pågående övervakningsprogram. Som exempel nämner hon halterna av PCB och DDT i som har sjunkit sedan mätningarna började, men som inte längre sjunker. De kom- mer fortfarande med luften från internationella utsläppskällor till . Det finns all anledning att fortsätta följa trenderna. måste vi vara beredda på att det kan uppstå nya miljö- problem, poängterar hon. −I dag vet vi att det finns stora mängder av mikroplast i havet. Det finns inte tydligt nämnt i EU:s direktiv. Det visar att vi inte kan begränsa vår miljöövervakning till att följa direktiv och inter- nationella överenskommelser till minsta möjliga nivå. Sif har förståelse för att man kanske måste minska övervakningen på vissa områden för att ge utrymme på andra, men hon vill framhålla att har många långa tidsserier och att det är något vi borde vara stolta över. −Vi har något ganska unikt och det tycker jag att skulle föra fram ännu mer, inte minst internationellt. Nödvändiga nedskärningar borde i första hand göras genom att fundera på om programmen kan ske mer effektivt, exempelvis mer strategiskt och rum eller med hjälp av automatiska mätningar, tycker hon. vill Sif nämna vikten av återkoppling till oss som medborgare. Vi vill gärna se att våra försök att ändra vårt beteende och leva mer miljövänligt får effekt. −Om vi äter mindre kött och detta medför mindre kväveutsläpp så är det bland annat miljöövervakningen som kan fånga upp det. Ett gammalt exempel är när provtagningar i visade på fiskar med krökta ryggrader efter att de varit utsatta för avlopps- vatten från pappersbruk. När konsumenterna krävde papper som inte påverkade miljön på det sättet, slutade fabrikerna att bleka papper med klor. Nya provtagningar visade att fisken blev friskare, och kon- sumenterna fick ett incitament att fortsätta leva på ett mer miljö- vänligt sätt. Att visa på resultat hur vårt beteende påverkar miljön är ett viktigt mål för miljöövervakningen, tycker Sif . Sif är programchef på , som är forsknings- stiftelsen råd för evidensbaserad miljövård. Hon har dispu- terat på med en avhandling som rör över- gödning av och sedan arbetat med forskningsfrågor på . Hon har även jobbat på Miljödirektoratet i med EU:s direktiv. ”Miljöövervakningen är en kollektiv livförsäkring” Miljöövervakningen kan ses som en växande snöboll som slukar mer och mer resurser. Eller så kan man se det tvärtom, som att den är en väldig resurs och att det är positivt att den växer, menar miljö- historikern . Man skulle kunna göra en allé av älgkäkar från till , med hjälp av de tusentals käkar som finns lagrade hos . Detta räknade ut under ett möte när han satt i museets styrelse. Då fick han också följa med in i de gigantiska frysboxarna som härbärgerar många ton av frusen miljöövervakning. Där finns bland annat frusna fågelägg som rymmer den svenska historien om miljögiftet PCB. Det är en framgångssaga om hur ett problem upptäcktes, åtgärdades och löstes. är äggen inte längre lika intressanta för forskare, men museet måste förvalta dem. −Det blir som en datakyrkogård. Detta kan naturligtvis bli viktigt som referensmaterial , men just nu finns det ingen som vill använda sina surt förvärvade forskningsanslag till att för- valta dem, säger . Forskare upptäcker saker som sedan staten får ta över ansvaret för. beskriver miljöövervakningen som en växande snöboll. −Det finns uppgjorda spår för att lägga till saker men inte för att ta bort. sitter han i styrelse och berättar att en stående punkt på mötena är så kallade kassationsärenden. Det kan vara en trasig halmhatt som ska slängas, men varje föremål som ska lämna museet måste övervägas av ledningen. −Det är inga lätta frågor, om man ska behålla saker eller inte, varken på sin egen vind eller i ett samhälle. Det finns många svar på sådant, men för miljöövervakningens del måste värdet av att behålla mätserier och data kopplas till jordens framtid och vår egen överlevnad, menar . −Jag kan förstå om man ser det som problematiskt att kost- naderna för miljöövervakning växer, men jag tror att det är helt naturligt, det borde vara en tillväxtbransch. Han jämför med läkemedelsområdet där man samlar mer och mer information om enskilda individer, och det ses enbart som något positivt. −Där förfasas ingen över att datamängderna växer, men det är kanske tydligare att det finns pengar att hämta. Därför är det oerhört viktigt att formulera betydelsen av miljöövervakning, för att inse att det är en gemensam angelägenhet som vi måste vara beredda att betala för, menar . −Om vi tittar ut genom fönstret förefaller världen oöverblick- bar. Hur kan det vara möjligt att påstå att planeten har gränser? För att kunna visa det krävs den här sortens data. Han ser det som en slags infrastruktur som behövs för att kunna hantera relationen till naturen, som vår existens bygger på. −Jämför man det med annan infrastruktur, som vägar, så är det inga pengar alls. Det är naturligtvis lättare att beräkna samhälls- nyttan per krona av en väg än av miljöövervakningens olika delar. Varje enskilt bidrag kanske saknar den konkretion och specificitet som andra samhällsfunktioner har. Den omedelbara nyttan kan vara svår att urskilja, precis som i andra arkiv. Som ett exempel nämner han data om djurs förflyttning. På 1960- talet började forskare att sätta sändare på djur och har kunskapen vuxit enormt. Skulle man fråga en enskild person om hen skulle vara beredd att betala för att operera in ett mikrochip i en ladusvala eller en älg så skulle ganska få människor göra det. Ändå har vi alla nytta av kunskapen, exempelvis när det gäller hur vi ska sätta upp viltstängsel eller stoppa spridningen av fågelinfluensa. Utredningen om miljöövervakning skulle kunna göra ett stort jobb i att skapa en berättelse om betydelsen av dessa data, menar . −De flesta människor kommer aldrig i direktkontakt med data från miljöövervakningen, men om man saknade dem så skulle det vara svårt att göra en kolossal massa saker. Vem hade kunnat ana hur intressanta gamla mätningar av glaciärernas tjocklek och utbredning skulle vara ? Han påminner om att begreppet miljöövervakning är ganska ungt. −Det är lätt att tro att det här förlorar sig i någon historisk forntid, men de flesta dataserier i dagens miljöövervakning är . Många är bara ett par årtionden gamla. Världens äldsta mätserie på glaciärer finns i Tarfala och börjar 1946. Själva begreppet miljö i den nutida betydelsen fanns inte förrän efter , berättar . När Riksskogs- taxeringen inleddes handlade det snarare om ”information om resurser”. Skogens tillväxt avgjorde landets rikedom. Först på 1980- talet blev skogens miljöegenskaper viktiga för taxeringen. −Kanske är det att betrakta miljödata som en resurs. En kollektiv livförsäkring och en del av den kollektiva ekonomin, säger . Miljöövervakningen gränsar till många sociala frågor. Det handlar inte bara om ifall vattnet är rent nog att bada i och hur befolkningen mår, utan också om sådant som samband mellan människors in- komst och hur de befinner sig i förhållande till en utsläppskälla. −Det finns en slags miljömässig segregering som är nästan omöjlig att belägga utan hårda data. I kombination med människor som kan lyfta blicken och se samband. Som exempel på vikten av att lyfta blicken nämner han en veten- skapshistoriker från , . Hon undersökte gifter som sköljs ner från höghusens fasader. Kemisterna kände redan till att en mängd olika miljöfarliga ämnen följde med regnet från byggnaderna ut i dagvattnet. −Men med hjälp av medicinska och kemiska data lade hon ihop hur de här ämnena samlas i våra kroppar och det är då det plötsligt blir förståeligt. Även människornas kroppar blir ett miljöarkiv. Och som vanligt drabbas de socialt utsatta värst. kommer kanske även älg- käkar att hitta sitt sammanhang. De kan visa sig vara den saknade pusselbiten som behövs för att förstå en avgörande förändring i våra livsvillkor på jorden. är professor i miljöhistoria vid i . Han är ledamot av och har återkommande ingått i regeringens forskningsberedning . Uppsalaborna fortsatte att dricka förorenat vatten på grund av tröghet i systemet har lång erfarenhet från skilda delar av miljöområdet. Gång på gång har han sett brister i samordning och överblick när alla sitter strängt upptagna i sina egna stuprör. På frågan om vad som egentligen är poängen med miljööver- vakning svarar att det kan vi inte alltid veta exakt, och det behöver inte vara ett problem i sig. Han ser miljöövervak- ningen som en bank där vi sätter in data som kan visa sig vara bra att Denna bank förser beslutsfattare med underlag för åtgärder och vägval. −Miljöövervakningen måste både vara långsiktig och flexibel, det är en väldig utmaning. Ett sätt att öka flexibiliteten när det gäller miljögifter skulle kunna vara att utveckla metoder för ”non target screening”, det vill säga att göra systematiska stickprov som detekterar ett brett spekt- rum av ämnen. I miljöövervakning ingår ett blodprov på 5 000 slumpmässigt utvalda personer och tyska myndigheter jobbar på liknande sätt. Om vi i hade jobbat med mer förut- sättningslösa undersökningar skulle vi kanske ha upptäckt sprid- ningen av exempelvis PFAS-föroreningar snabbare än , tror . Han ledde en statlig utredning om PFAS i dricks- vatten 2015–2016 och såg då stora brister, både i själva miljööver- vakningen och i hur resultaten användes. Exempelvis i upp- täcktes PFAS-förorenat vatten. Miljöövervakningsprogrammet slog larm men resultaten redovisades med kraftig fördröjning vilket innebar att Uppsalaborna fortsatte att dricka detta vatten innan den förorenade vattentäkten togs ur bruk. slutsats av att studera detta och andra fall är att upptäckterna var delvis slumpmässiga och att det fanns en tröghet i systemet som gjorde att de data som fanns inte användes. −Både miljöövervakning och beslutsfattare borde ha varit snab- bare. Grundvattenövervakningen var svag, tillsynen var för dålig och myndigheterna samarbetade inte. För att försöka undvika liknande scenarier inom kemikalie- området tror att någon behöver ha en tydligare överblick på vad som händer i alla led. −I dag har vi ett antal rapporteringssystem och massor med recipientkontroll som inte samordnas. De som släpper ut ämnet ligger ju redan steget före, där vi behöver vara, i stället för att upp- täcka ämnena när de redan är spridda i samhället. Bristen på samordning ser som ett generellt problem när det gäller miljöövervakning. Inte bara inom ett område, som PFAS i dricksvatten, utan även mellan olika programområden. −För att följa utvecklingen på klimatområdet räcker det förstås inte att mäta luftkvalitén. Vi måste arbeta bredare, med grundvatten, ytvatten, naturmiljöer, förändringar av arters utbredningsområden, hälsa och värmeböljor … Klimatfrågan är en utmaning eftersom den spänner över vitt skilda områden och ligger på flera myndigheter. Han ser det som att vi behöver fler modeller för att lägga ihop data från olika områden och få översiktsbilder. −Vi lever i ett stuprörssamhälle med underskott på överblick, samordning, sammanställning och syntes. Den sortens synteser som efterlyser finns delvis redan på havsområdet, i årsrapporter som grundar sig på synteser från olika områden. Deras arbetssätt skulle kunna vara en bra förebild för arbetet med skog, klimat och jord- bruk, menar han. −Som det är nu så intecknas skogen över tillgångarna för både sågade trävaror, massa, bioenergi och biologisk mångfald, som nya användningsområden diskuteras. Diskussionen om vad våra skogar ska användas till är ständigt aktuell och det pågår en storskalig förändring i skogslandskapet. Därför är det viktigt att vi har fakta att luta oss emot, betonar . −Riksskogstaxeringen har mycket skogsdata men jag tycker inte de fullt ut fångar de storskaliga skeendena i skogslandskapet, så som den ökande intensiteten och likriktningen i skötseln. Det finns till exempel skrämmande bilder och siffror på hur skogsbilvägnätet har skurit sönder och fragmentiserat skogslandskapet. För att få utrymme för mer övervakning på vissa områden behö- ver vi kanske se över om några områden har blivit mindre intressanta att övervaka. −Miljöövervakning är i sin karaktär konservativ, och ska delvis vara det. Man bryter inte en lång tidsserie hur som helst, säger . Men han kan tänka sig att det finns områden där man kan se över omfattningen av övervakningen. −All denna ytvattenövervakning, behöver vi den? Det är väldigt lätt att ta vattenprover. Hälsa, biologisk mångfald och grundvatten är mer komplicerat men kanske ofta viktigare att övervaka. Ett sätt att utveckla övervakningen på vissa områden utan att behöva dra ner på andra kan vara att låta näringarna ta större ansvar, anser . −Hur långt går ansvaret för att se konsekvenserna i miljön, och vilka effekter verksamheten får längre fram? Den här frågan har aldrig riktigt blivit löst och det innebär att miljöövervakningen har varit underfinansierad. Jordbruk, skogsbruk, vägtrafik och kemikalier i varor har en storskalig påverkan på naturen men ingen har ännu vågat driva igenom att dessa sektorer ska betala något för att ha långsiktig koll på miljökonsekvenserna av sin verksamhet, enligt . −Om PFAS finns i nästan allt vi äter och reningsverken får ta hand om det, så är det väl inte orimligt att de som släpper ut ämnet är med och betalar kontrollen. Eller om vi behöver mäta kväve- utsläpp från stora hyggen så är det väl inte orimligt att de som skapar hyggena betalar en liten del av det. Ifall näringarna tog en del av finansieringen för miljöövervak- ningen skulle staten ha råd att satsa mer på syntes och överblick, menar . Men hur ska vi motivera näringarna att betala för något som de länge har fått gratis? −Vi behöver så bra underlag som möjligt för att ta viktiga beslut. Annars slår det tillbaka på oss själva och vår egen hälsa. Alla som bidrar till samhällsutmaningarna bör också bidra till lösningar om de kan. är landshövding i . Han har haft många uppdrag på miljöområdet, bland annat som statssekreterare på och , generaldirektör för och förvaltningschef på . har även arbetat med miljöfrågor på kommun och länsstyrelser och med flera statliga utredningar, bland annat om energisparlån, PFAS och havs- miljö. Ny teknik, smarta indikatorer och privatpersoner kan hjälpa oss att ligga steget före kan vi alla kolla luftkvalitén med mobilen. Och i stället för att åka ut och ta vattenprover kan vi sätta ut automatiska sensorer som känner igen farliga ämnen dygnet runt. Eller kanske räcker det att de känner igen ”inte önskvärda biologiska effekter”. sätt att effektivisera framtidens kemikaliespaning, enligt , miljöchef i . Som femåring satt och spejade efter surt regn genom fönstret. Då var det en helt ny insikt, att vi faktiskt importerade luftföroreningar. De som först förstod att svavelföreningar från andra länder försurade våra sjöar letade egentligen efter något helt annat. Att leta efter det okända är en av miljöövervakningens svåraste uppgifter som har brottats med både som forskare och som miljöchef. −Jag tänker ofta: vad är nästa stora grej som vi ännu inte har upptäckt, men som vi redan nu borde förstå är ett kommande miljö- problem? Långa rader av nya kemiska föreningar kommer ut på marknaden . Att göra specifika analyser för varje ämne som kan tänkas finnas i en miljö blir väldigt dyrt och i slutänden omöjligt. Ett sätt att överlista alla dessa framvällande kemikalier är att hitta ämnen som fungerar som indikatorer på en grupp, förklarar . −Vi behöver hitta ämnen som uppför sig på samma sätt i miljön. Men det är inte så enkelt som det låter, det är inte säkert att en ftalat kan representera alla ftalater. Indikatorer används redan, men skulle kunna användas mycket mer för att effektivisera miljöövervakningen, tror hon. Det viktiga är inte alltid att veta vilka kemiska föreningar som finns i ett prov, om man i stället kan se vilka biologiska effekter som finns i mark eller vatten. −Exempelvis i ett vattenprov skulle vi kunna säga att ”här finns ämnen som är hormonstörande”, även om vi inte vet exakt vilka. På det sättet kan vi hitta en kemikalie innan vi ens visste att vi borde leta efter den. Om vi hade jobbat med smarta indikatorer tidigare hade vi kunnat upptäcka PFOS och PFOA i grundvattnet mycket tidigare, tror . För att snabba på processen att hitta nya farliga ämnen behöver viockså utveckla sensorteknik, det vill säga sensorer som kan känna av vissa effekter. Exempelvis skulle de kunna känna av att det finns läkemedel i vattnet som binder på ett visst sätt till celler. Den här sortens sensorer finns redan, men mest på forskningsstadiet. stad kommer att testa sensorer som mäter luftkvalitet i samband med byggnaden av Västlänken , berättar . Ny teknik gör också att vi snart kan engagera privatpersoner i miljöövervakningen, vilket skulle kunna göra den både billigare och effektivare på vissa områden, tror hon. −Redan i dag kan vem som helst ladda ner en app som mäter buller, men än så länge finns ingenstans att rapportera in det. Det finns säkert fler saker som vi redan nu kan göra som privatpersoner. ser framför sig att vi snart kan mäta partikelhalter med mobilen och rapportera in i ett centralt system. Då får vi tid och koordinater för varje mätning, och myndigheterna kan snabbt få in väldigt mycket information. −Det skulle kunna fungera som Artportalen fast för vissa miljö- parametrar. Men kan vi lita på att folk vill ägna sig åt miljöövervakning ? −Jag tror det, om det blir enkelt och känns meningsfullt. Allt som vi kan göra med vår mobil gör vi ju faktiskt med glädje. Tänk om alla som går en runda med hunden skulle kunna analysera ett vattenprov med mobilen och upptäcka vissa typer av föroreningar … Vilken kraft det kan ligga i det! Fler borde kunna bidra till miljöövervakningen och fler borde också få del av resultaten, tycker . −I dag måste man höra av sig till väldigt många platser för att få tillgång till miljöövervakningsdata. Om de blev mer lättillgängliga så skulle fler kunna använda dem och se nya samband. Även här skulle kemin kunna lära mycket av Artportalen, som samlar alla öppna data på ett ställe. Smarta medborgare med smarta mobiler kan ge miljöövervak- ningen ny luft under vingarna framöver men naturligtvis måste grunden ligga hos myndigheterna. har arbetat både statligt, på universitet och kommunalt. Hennes slutsats är att kommunerna borde få ett större ansvar. Staten har en väldigt viktig roll när det gäller styrning, samordning och prioritering, men kommunerna skulle kunna sköta det lokala praktiska arbetet ännu mer än . −Eftersom vi sköter tillsynen så vet vi mycket väl vad vi har för utsläppare, och kan den lokala historien. Vi kan skräddarsy mät- program som inte hade varit möjligt på statlig nivå. visserligen förmånen att sitta på en stor kommun med relativt stora resurser, men jag tror ändå att kommunerna skulle kunna ta mycket större ansvar. kan kommunerna också få nytta av informationen direkt. I används exempelvis resultaten från luftövervak- ningen direkt av . Det hjälper dem att avgöra när de ska lägga bindningsmedel på gatorna som hindrar partiklar från att virvla ut i luften. väg in i miljöfrågorna började med försurningen, när hon satt som femåring och spanade efter surt regn. tror hon att detta kan vara ett område att se över, där en del av miljööver- vakningen kanske inte längre behövs. I övrigt tycker hon att det är svårt att peka ut områden som kanske inte längre behöver övervakas. −Vi vet ju inte vad som går förlorat när vi bryter en mätserie. Det har ju hänt mer än en gång att man har kunnat se samband i efterhand som man inte hade väntat sig. Bly hade kanske kunnat vara ett exempel på ett miljögift som minskar och som kanske inte längre behöver övervakas lika noga. Men i har blyhalten börjat öka igen eftersom många bygg- nader blästras och målas om, så färgrester med bly kommer ut idagvattnet, berättar . Tack vare övervakningen i kombi- nation med miljötillsynen kan kommunen nu komma åt problemet vid källan. Det är lättare att komma på saker som borde läggas till i miljö- övervakningen. En uppenbar sådan sak är övervakning av mikro- plaster, enligt . −De har vi fått upp ögonen för plast, från plastpåsar till nanopartiklar. Det problemet borde vi ha kunnat förutse och ta krafttag tidigare, innan havet var så fullt av plastkontinenter och mikroplast. Som exempel nämner hon färgen som används till att måla över- gångsställen. Sakta men säkert slits de ner och små plastpartiklar rinner iväg i dagvattnet som vi inte renar alls utan bara leder ut i havet. −Det låter självklart nu men varför förutsåg vi inte det, frågar hon sig. Vi borde lägga större resurser på att identifiera vad som kan få oönskade effekter längre fram. Framtidsanalyser är kanske inte