sou · H7B33d2 · 2019-01-30 00:00:00 — Till lagen hör förordningen (2017:820) om etablerings- insatser för vissa nyanlända invandrare, som är ett arbetsmarknads- politiskt program. Enligt 4 § lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända in- vandrare ansvarar Arbetsförmedlingen för att (vissa) nyanlända in- vandrare erbjuds insatser som syftar till att underlätta och påskynda deras etablering i arbets- och samhällslivet (etableringsinsatser), och ska enligt 5 § samordna etableringsinsatser och vara stödjande och pådrivande i förhållande till berörda parter. Trots den likartade lydelsen mellan uppgiften i instruktionen re- spektive i lagen om etableringsinsatser finns det i praktiken en betydel- seskillnad mellan de två. Uppgiften i instruktionen är inte avgränsad till vissa nyanlända invandrare. Det saknas en lagstadgad definition av vad som avses med nyanlända invandrare. Enligt Arbetsförmed- lingen är det arbetssökande födda utanför EU/EES som har varit i mindre än 37 månader efter de fått sitt uppehållstillstånd enligt utlänningslagen (2005:716) som avses med definitionen.7 Upp- giften i lagen om etableringsinsatser avser enbart nyanlända invandr- are som är och som har fått uppehållstillstånd som flykting, kvotflykting eller skyddsbehövande enligt utlännings- lagen (2005:716), samt personer som under vissa förutsättningar 7https:///Om-oss/Om-Arbetsformedlingen/Etablering-av- nyanlanda/Fragor-och-svar-om-etableringsprogrammet.html Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? kommit till som anhöriga till personer med sådana uppehålls- tillstånd. Uppgiften i lag respektive instruktion att vara samordnande, stödjande och pådrivande i förhållande till andra berörda parter tar dels sikte på en övergripande nivå, dels gäller den i förhållande till enskilda. På nationell nivå samverkar Arbetsförmedlingen, Migrationsver- ket, , SKL och länsstyrelserna inom ramen för en nationell samverkansdelegation kring mottagande och etablering av nyanlända. Arbetsförmedlingen är vidare sammankallande och initia- tivtagare till lokala överenskommelserna (LÖK) som tecknas mellan Arbetsförmedlingen, kommuner och andra myndigheter och organi- sationer. Överenskommelserna ska redogöra för parternas ansvars- fördelning, rutiner och gemensamma insatser. Arbetsförmedlingen ansvarar för regelbunden uppföljning och revidering av sådana över- enskommelser (Arbetsförmedlingen, 2018). Arbetsförmedlingen deltar även i Delegationen för unga och ny- anlända till arbetes arbete. Delegationen har i uppdrag att utgå från det samordnande uppdrag som Arbetsförmedlingen har i relation till andra aktörer inom etableringsuppdraget och stödja och följa upp Arbetsförmedlingens samverkan med kommuner och andra relevan- ta aktörer. I förhållande till enskilda tillhandahåller Arbetsförmedlingen och andra myndigheter individanpassad service och information till ny- anlända invandrare inom ramen för myndighetsgemensamma mötes- platser, i syfte att dessa snabbare ska nå etablering i form av arbete, studier eller annan aktivitet. ansvarar för samord- ning och uppföljning av arbetet med myndighetsgemensamma mötes- platser. Nyss nämnda uppgifter bör enligt utredningens mening ses som ett bemyndigande för Arbetsförmedlingen att agera inom vissa om- råden. Det är dock inte insatser som förutsätter någon särskild pröv- ning för enskildas rätt att ta del av dem och utgör inte myndighets- utövning. Vad gäller lagen och förordningen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare utmynnar det, genom förordningen, ock- så i etableringsprogrammet, som är ett arbetsmarknadspolitiskt pro- gram. Detta ska bedömas på samma sätt som övriga arbetsmarknads- politiska program (se avsnitt 13.5.6). Det innebär att anvisningar till Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? programmet och beslut som i övrigt hör samman med detta, t.ex. kring etableringsersättning eller återkallelse är myndighetsutövning, däremot inte utförandet av insatserna. 13.5.9Funktionshinder och arbetslivsinriktad rehabilitering Bedömning: Uppgiften i 5 § instruktionen om Arbetsförmed- lingens sektorsansvar för handikappfrågor inom arbetsmarknads- politiken, utifrån vilket myndigheten ska vara samlande, stödjande och pådrivande i förhållande till övriga berörda parter, är inte myndighetsutövning. Uppgiften i 14 § instruktionen om att Arbetsförmedlingen särskilt ska samverka med , och i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser inom rehabiliteringsområdet, är inte myndig- hetsutövning. Uppgiften om att Arbetsförmedlingen i samma syfte ska sam- verka med , kommun och landsting enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsin- satser, vilket nämns upplysningsvis i paragrafen, är inte myndig- hetsutövning. Arbetslivsinriktad rehabilitering, som anges i 5 § 1 st. p. 5 i för- ordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten är inte i sig myndighetsutövning. Beslut om att erbjuda en arbetssökan- de arbetslivsinriktad rehabilitering är dock myndighetsutövning. Arbetsförmedlingen ska enligt 15 § instruktionen när det gäl- ler unga med funktionshinder särskilt samverka med skolan för att underlätta övergången från skola till arbetsliv och med För- säkringskassan för att öka möjligheterna till egen försörjning genom arbete. Uppgiften utgör inte myndighetsutövning. Sektorsansvaret tar sikte på en mer övergripande nivå än ärenden som avser enskilda. Arbetsförmedlingen anger på sin webbplats att man som sektorsansvarig myndighet inom arbetsmarknadspolitiken bidrar till att uppfylla de nationella handikappolitiska målen. Insatser kan bl.a. avse att öka deltagandet i arbetsmarknadsutbildningar eller påverka arbetsgivarnas vilja att anställa personer med en funktions- nedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Det handlar om att Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? alla personer ska ges samma möjligheter att delta i arbetslivet, där det viktigaste målet anses vara att öka sysselsättningsgraden bland arbetssökande med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbets- förmåga så att den överensstämmer med befolkningens som helhet.8 I uppdraget ingår bland annat att arbeta för att verksamhet, information och lokaler ska vara tillgängliga för personer med funk- tionsnedsättning. Sådan verksamhet är inte myndighetsutövning. Sektorsansvaret ska alltså skiljas från Arbetsförmedlingens upp- gifter som avser ärendehandläggning i ett enskilt fall. Myndigheten kan t.ex. besluta om insatser enligt förordningen (2017:462) om sär- skilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga, vilket är ett arbetsmarknadspolitiskt program som bl.a. kan innefatta beslut om subventionerade anställningar samt Särskilt introduktions- och uppföljningsstöd (). Beslut av denna karaktär är myndighetsutövning och bedöms på annat håll i kapitlet. Arbetsförmedlingen ska enligt 14 § instruktionen särskilt samverka med , och i syf- te att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser inom rehabiliteringsområdet. Uppgiften är nära knuten till myndighetens sektorsansvar och de två uppgifterna samredovisas i myndighetens årsredovisning. Samverkan inom rehabiliteringsområdet syftar till att förbättra förutsättningarna på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning och ge dessa personer ett samlat stöd på väg mot arbete eller utbildning. Samverkansuppdraget utgör inte myndighetsutövning. Arbetsförmedlingen ska även, i samma syfte, samverka med För- säkringskassan, kommun och landsting enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser, vilket nämns upp- lysningsvis i ovanstående paragraf. I lagen anges uttryckligen att samordningsförbunden inte får besluta i frågor om förmåner eller rättigheter för enskilda eller vidta åtgärder i övrigt som innefattar myndighetsutövning eller som avser tillhandahållande av tjänster av- sedda för enskilda. 8https:///Om-oss/Om- Arbetsformedlingen/Samverkan/Arbetsinriktad-rehabilitering/Sektorsansvar-inom- handikappolitiken.html Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? verkar enligt uppdrag i regleringsbrev kring individer som är sjuk- skrivna eller har sjuk- eller aktivitetsersättning med insatser som för- kortar tiden i sjukförsäkringen. Arbetslivsinriktad rehabilitering, som anges i 5 § första stycket p.5 i förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten, är inte i sig myndighetsutövning. Med arbetslivsinriktad rehabilite- ring avses enligt 11 § i förordningen om den arbetsmarknadspoli- tiska verksamheten att den som är i behov av särskilt stöd erbjuds utredande, vägledande, rehabiliterande eller arbetsförberedande in- satser. Det är inte tydligt vad Arbetsförmedlingens uppgift i detta avseende består av, om det avser faktiska insatser som är särskilda förmåner för en enskild eller om uppgifterna är av en mer övergrip- ande karaktär, i meningen att myndigheten ska hålla sig med vissa typer av insatser, oavsett om de kräver särskild prövning eller inte. Förfarandet tycks dock likna t.ex. arbetsplatsintroduktion och de arbetsmarknadspolitiska programmen. Arbetsförmedlingen ska enligt 15 § instruktionen när det gäller unga med funktionshinder särskilt samverka med skolan för att under- lätta övergången från skola till arbetsliv och med för att öka möjligheterna till egen försörjning genom arbete. Upp- giften preciseras närmare i 12 § i förordningen om den arbetsmark- nadspolitiska verksamheten, i vilken anges att Arbetsförmedlingen ska samverka med skolan för att genom vägledning och information underlätta övergången från skola till arbetsliv för den som har ett funktionshinder och har fyllt men inte . I samma paragraf nämns upplysningsvis även Arbetsförmedlingens ansvar att enligt förordningen (2010:1710) samverka med för att öka möjligheterna till egen försörjning genom förvärvsarbete för den som får aktivitetsersättning enligt socialförsäkringsbalken. Detta samverkansuppdrag utgör i likhet med övriga samverkansuppdrag inte myndighetsutövning. Verksamhetens omfattning: Sektorsansvaret för handikappfrågor ingår i likhet med den arbetslivsinriktade rehabiliteringen i presta- tionen Rustande och stärkande insatser under den s.k. huvuduppgif- ten Prioritering av dem som står långt från arbetsmarknaden. Presta- tionen omfattade totalt sett av personalresurserna till en förvaltningskostnad av . Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? förmedlingens årsredovisning anges att 169 944 personer med funk- tionsnedsättning var inskrivna vid myndigheten vid utgången av 2017, vilket motsvarar av samtliga inskrivna vid myndig- heten. Någon särskild redovisning av de personalresurser som av- sattes till sektorsansvaret eller några volymer kopplade till detsamma anges inte i Arbetsförmedlingens årsredovisning. Arbetsförmedlingen genomförde i samverkan med Försäkrings- kassan cirka 10 000 gemensamma kartläggningar av arbetssökande . Totalt uppgick Arbetsförmedlingens förvaltningskost- nader för samverkan med inom rehabiliteringsom- rådet till , vilket fördelades ut i myndighetens marknadsområden (Arbetsförmedlingen och , 2018). Den gemensamma kartläggningen finansierades genom anslag 1:6 utgiftsområde 10, som disponeras av . Arbetsförmedlingen beslutade därutöver om att tillhandahålla SIUS-konsulenter till cirka 9 300 arbetssökande. redovisas som tidigare nämnt under prestation Rustande och stärkande insatser, trots att verksamheten sker inom ramen för ett arbetsmarknads- politiskt program. 912av myndighetens totala personalresurser. SIUS-konsulenterna finansieras genom anslag 1:4 utgiftsområde 14. Vad gäller samverkan med , kommun och lands- ting enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabili- teringsinsatser (Finsam) uppger Arbetsförmedlingen i sin inlaga till utredningen att uppgifter om personalresurser och förvaltningskost- nad saknas, men uppskattar att det handlar om cirka 332 deltidsre- surser.9 Redovisning av personalresurser och förvaltningskostnad saknas vad gäller uppdraget att samverka med skolan kring unga med funk- tionsnedsättning. 9Under 2017 fanns det 83 samordningsförbund och i varje förbunds styrelse deltog med minst en ordinarie ledamot och en ersättare. Arbetsförmedlingen uppskattar att ytterligare två delresurser avsattes för varje bereda underlag till respektive förbundsstyrelse. Sammantaget avsattes cirka 332 deltidsresurser till uppdraget. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? Bedömning: Upprättande av en handlingsplan i enlighet med 6 § förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten är inte myndighetsutövning. Även om handlingsplanerna har nära koppling till myn- dighetsutövningen finns inte hinder för att lägga över planerings- ansvaret för den enskilde på en privat aktör. Ett förändrat ansvar kan dock kräva andra ändringar. Om Arbetsförmedlingens roll i ett framtida system skulle kom- ma att ändras, kommer den arbetsmarknadspolitiska bedömning som görs som en del av handlingsplanen få en annan bety- delse. Denna kommer sannolikt att utgöra myndighetsutövning. Arbetsförmedlingen ska enligt 6 § förordningen om den arbetsmark- nadspolitiska verksamheten upprätta en individuell handlingsplan där sökandens skyldigheter, planerade aktiviteter och arbetssökan- dets inriktning anges. Som huvudregel ska planen upprättas senast från det att någon anmäler sig som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen. Vidare ska upprättandet ske under den arbets- sökandes medverkan. Arbetsförmedlingen har utvecklat digitala verk- tyg för att underlätta för den arbetssökande att själv lägga in aktivi- teter. I samband med det talar myndigheten numera om planering snarare än handlingsplan, då det senare har upplevts vara en ensidig åtgärd från myndigheten10. Formellt är det dock fortsatt handlings- planer som upprättas. Arbetsförmedlingens ansvar för att upprätta handlingsplanerna påverkas inte av förenklingar för den enskilde att själv lägga in aktiviteter. Tvärtom förutsätter regelverket att den enskilde aktivt medverkar i att upprätta handlingsplanerna. Det är dock slutligen Arbetsförmedlingen som måste godkänna aktiviteter som den enskilde själv lagt in. Det framgår av Arbetsförmedlingens föreskrifter (AFFS 2014:1) om individuella handlingsplaner att handlingsplanen ska innehålla en arbetsmarknadspolitisk bedömning som utgår från den arbetssökan- des förutsättningar för arbete, arbetsmarknadens krav och Arbets- förmedlingens uppdrag. Handlingsplanen ska också innehålla inrikt- ningen för arbetssökandet vad gäller yrkesområden och geografiskt 10Se t.ex. På jobbet #3 2017, s. 12. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? Vidare ska det framgå vilket stöd den arbetssökande kommer att få från Arbetsförmedlingen. Planerade aktiviteter ska ha sin utgångspunkt i den arbetsmarknadspolitiska bedömningen, vara tidsatta och kunna följas upp. Det ska också anges hur och när själva handlingsplanen ska följas upp. Revidering ska göras vid behov så att handlingsplanen alltid är aktuell. Det har direkta konsekvenser för den enskilde att inte medverka vid upprättandet av handlingsplanen, då det medför en varning eller avstängning som kan påverka rätten till ersättning från arbetslös- hetshetsförsäkringen (43 § första stycket 1 ) eller aktivitetsstöd (6 kap. 2 § första stycket 1 förordningen om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser). För mottagare av ekonomiskt bistånd kan ställa krav på att en person medverkar vid upprättandet av en handlingsplan för att hen ska anses stå till arbets- marknadens förfogande i enlighet med 4 kap. 1 § andra stycket SoL (se t.ex. prop. 2015/16:136 s. 22). Handlingsplanen är inte bindande Trots den stora betydelse som handlingsplanerna har för den arbets- sökande bedömer utredningen att uppgiften att under den sökandes medverkan upprätta handlingsplaner inte är myndighetsutövning. Handlingsplanen är inte bindande och kan inte i sig ligga till grund för några sanktioner eller rättigheter för den enskilde. Anvisningar till program eller andra insatser (se ovan/nedan) är att betrakta som egna beslut, med tillhörande krav på motiveringar m.m. i det särskil- da fallet. En annan sak är att beslut om anvisningar kan fattas i sam- band med handlingsplanen. Handlingsplanen kan vara en del av underlaget i bedömningen av huruvida en arbetssökande aktivt sökt lämpliga arbeten. I samband med förändringar i arbetslöshetsförsäkringen uttalade regeringen att handlingsplanen är en viktig utgångspunkt vid bedömningen av om den sökande är aktivt arbetssökande och att den inriktning på ar- betssökandet som framgår av handlingsplanen därför är av stor vikt (prop. 2012/13:12 s. 37). Ytterst utgår dock bedömningen inte från om den arbetssökande följt sin handlingsplan eller inte, utan från tillämpliga regelverk inklusive IAF:s föreskrifter (IAFFS 2015:3) Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? om lämpligt arbete. I den mån handlingsplanen ges betydelse i be- dömningen bör detta närmast liknas vid ett yttrande. Vidare gäller reglerna i från och med att personen anmäler sig som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen. Den sökande ska lämna in en aktivitetsrapport inom utsatt tid om inte något godtag- bart skäl föreligger. Det faktum att Arbetsförmedlingen ännu inte hunnit upprätta en handlingsplan utgör enligt Arbetsförmedlingen inte ett godtagbart skäl för att inte lämna en aktivitetsrapport. Detta resonemang gäller även om Arbetsförmedlingen även har förflutit inte har upprättat en handlingsplan (se avsnitt 7.11.1 i kapitel 7 om bristerna i detta avseende), eller om en tidigare upprät- tad handlingsplan är aktuell. Resonemanget kan applice- ras även på deltagare i arbetsmarknadspolitiska program, men då uti- från 6 kap, 2 § punkten 2 förordningen (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser. Myndighetsutövningen sker således oavsett om en handlingsplan är upprättad eller inte. Den arbetssökandes skyldigheter ska anges i handlingsplanen, vil- ket bör ses som en upplysning om befintliga krav, t.ex. att aktivitets- rapportera eller, för den som uppbär ersättning, att aktivt söka lämp- liga arbeten. Vidare har handlingsplanerna, inklusive den arbetsmarknadspoli- tiska bedömningen, betydelse för vilka aktiviteter som erbjuds den arbetssökande och vad som förväntas av denne. Att det redan av handlingsplanen ska framgå vilket stöd som den arbetssökande kom- mer att få från Arbetsförmedlingen innebär dock inte att det är fråga om myndighetsutövning genom att besluta om förmåner eller annat. Som framgått ska beslut om anvisningar till program m.m. bedömas för sig. Om en anvisning inte görs på initiativ av Arbetsförmedlingen har den arbetssökande möjlighet att själv påkalla en sådan prövning. Kravet på att medverka vid upprättandet Den arbetssökande kan bli föremål för sanktioner om hen inte med- verkar till att upprätta handlingsplanen. I sådant fall är det dock själva sanktionen, beslut om indragen ersättning i någon form, som är myn- dighetsutövning. På samma sätt kan den enskilde bli föremål för sanktioner om hen inte deltar i den faktiska verksamheten hos en Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? kompletterande aktör, inte kommer på möten hos Arbetsförmed- lingen eller liknande. Denna kontroll skulle kunna göras av även om handlingsplanen upprättades av någon annan. Förutom att uppgiften att upprätta en handlingsplan inte bedöms vara myndighetsutövning i sig bedöms den därför heller inte ske vid myndighetsutövning. Ett förändrat ansvar kan kräva andra ändringar Oaktat bedömningen huruvida upprättandet av handlingsplanerna är eller sker vid myndighetsutövning bör dock särskilt påpekas hand- lingsplanernas faktiska betydelse i sanktionssystemet. Detta kan givet- vis påverka bedömningen huruvida det är lämpligt att uppgiften sköts av någon annan än en myndighet. Det innebär emellertid inte hinder för att lägga över planeringsansvaret för den enskilde på t.ex. en privat aktör. En konsekvens av en förändrad ansvarsfördelning mellan Arbetsförmedlingen och externa aktörer i detta avseende kan också bli att formerna för sanktionsarbetet justeras. Det kan t.ex. handla om åtgärder för att säkerställa att arbetslöshetskassorna ska få tillgång till relevant information i samband med beslut. Den arbetsmarknadspolitiska bedömningen kan få annan betydelse Som framgår ovan ska en arbetsmarknadspolitisk bedömning ingå i en handlingsplan, vilket följer av Arbetsförmedlingens föreskrifter. I sin nuvarande form innebär detta inte myndighetsutövning (väl att skilja mot den prövning av om en insats är arbetsmarknadspolitiskt motiverad som görs inför en anvisning). Utredningen anser emeller- tid att denna bedömning ska tydliggöras och stärkas, vilket huvud- sakligen behandlas i kapitel 7. Som utredningen bedömer i avsnitt 13.6.3bör en sådan bedömning vara en grundläggande uppgift för en central arbetsmarknadsmyndighet, och den är vidare en central ut- gångspunkt i de modeller för möjliga förändringar i ansvaret för ut- förande som beskrivs i avsnitt 13.7, detta bl.a. för att säkerställa att personer längre från arbetsmarknaden berättigar mer ersättning till en extern aktör än en person närmare arbetsmarknaden. Mycket talar för att det i dessa fall kan utgöra myndighetsutövning, då det blir en Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? författningsstyrd bedömning som bestämmer vilka förmåner (i form av praktiskt och ekonomiskt stöd) som den enskilde får ta del av. Oaktat om en sådan prövning innebär myndighetsutövning behöver den emellertid av verksamhetsskäl ligga hos den offentliga arbetsför- medlingen (se avsnitt 13.6.3). Verksamhetens omfattning: Arbetet med handlingsplanerna kan härledas till prestationen Tjänster för att söka arbete i Arbetsför- medlingens årsredovisning . Totalt omfattar prestationen av tillgängliga personalresurser och en förvaltningskost- nad om . Prestationen innefattar också annat än arbete med handlingsplanen, som att informera om arbetsmark- naden och tjänster som erbjuds via digitala kanaler. Det bör dock kunna antas att en betydande del utgörs av arbetet med den arbets- marknadspolitiska bedömningen och att upprätta och uppdatera hand- lingsplanerna. upprättades 227 000 handlingsplaner för ny- och återinskrivna arbetssökande (s. 42), saknas mot- svarande uppgifter.11 Bedömning: Vägledning som anges i 5 § första stycket 2 förord- ningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten är inte myn- dighetsutövning. Vägledning innebär enligt 8 § förordningen om den arbetsmarknads- politiska verksamheten att den enskilde får stöd och information för att kunna göra ett övervägt val av arbete och utbildning. Som visades i utredningens delbetänkande Vägledning för framtidens arbetsmark- nad (SOU 2017:82) kan vägledning bedrivas i många olika former, där enklare vägledning t.ex. kan vara i form av information på nätet med möjlighet att ställa frågor eller av mer kvalificerat slag i form av samtal med en professionell studie- och yrkesvägledare. Vägledning utmynnar inte i beslut eller andra åtgärder som riktar sig mot den 11Arbetsförmedlingen införde ett nytt administrativt system för handlingsplaner. Det gamla och det nya systemet användes inledningsvis parallellt, med anledning att dubbletter kan förekomma kan uppgifter om antalet handlingsplaner kan inte summeras för de två syste- men. Analys: Hur kan Arbetsförmedlingens uppdrag läggas ut på andra aktörer? Det är därför inte myndighetsutövning. Beroende på arbe- tets organisering kan anvisningar till t.ex. en arbetsmarknadspolitisk insats göras i nära samband med vägledningen. Eventuella sådana anvisningar görs dock utifrån sitt eget regelverk och är inte del av vägledningen.