sou · H7B315 · 2019-03-28 00:00:00 — I en eventuell framtida satsning på samlad information om forskning och utvärdering av medicinska metoder bör även forskning och utvärdering av KAM-metoder inkluderas samt länkar till KAM-portalen göras. Ett av utredningens uppdrag har varit att föreslå ett system som bidrar till att patienter får sådan information som är nödvändig för att göra välövervägda vårdval och för att undvika oseriösa och farliga behandlingsalternativ. Som beskrivs i kapitel 8 är den offentliga informationen om mycket begränsad i och endast fragmentariskt presenterad via 1177 Vårdguiden eller olika myndigheters hemsidor (med undantag för ). En stor del av den informa- tion som finns om KAM-metoder tillhandahålls av andra aktörer som oftast har kommersiella eller andra egenintressen. En inter- nationell genomgång av tillgänglig information visar samma mönster, där informationen sällan kommer från myndigheter. Informationen på hemsidorna innehåller ofta ett antal fördelar med KAM-meto- derna men nämner sällan potentiella nackdelar (1). SOU 2019:15 Information om till allmänhet, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonal Uppdraget har gällt information till patienter för att de ska kunna göra informerade val om sin vård. Utredningen har i detta avseende valt att även inkludera såväl allmänheten som hälso- och sjukvårds- personal som målgrupp för information om . Skälen till det är desamma som de som anförs avseende utbildning om (kapitel 20), såsom behovet av att hälso- och sjukvårdspersonal har en grundläggande förståelse för KAV och vad olika KAM-metoder innebär. Dessutom behöver personalen lätt kunna hitta uppdaterad information när frågor uppkommer från patienter och anhöriga. Som tidigare beskrivits finns en betydande användning av KAM- metoder bland patienter (kapitel 6). Hälso- och sjukvårdspersonal är därför en potentiellt viktig informationskanal. Enligt en Novus-under- sökning får majoriteten av svenska läkare frågor relaterade till minst en gång (2). Ytterligare ett skäl för att hälso- och sjukvårdspersonal behöver tillgång till information om är meto- dernas potentiella interaktioner med den etablerade vården som ges. Utredningens bedömning är att kunskapsnivån och behovet av information avseende KAM-metoder är densamma för hälso- och sjukvårdspersonal som för vårdsökande och allmänhet och att man därför inte behöver särskilja informationen för dessa målgrupper. 21.2Vilken typ av information behövs? För att göra välövervägda vårdval behövs tillgång till information om vilka behandlingsmetoder som finns för de symtom eller den sjuk- dom patienten har och vad man vet och inte vet om nytta och risk med dessa metoder. Vad gäller att undvika oseriösa och farliga behandlingsalternativ finns det delar som rör information, men även delar som rör lag- stiftning och reglering av metoder. Oseriösa behandlingar kan tänkas vara sådana där utövaren framför allt är ute efter ekonomisk genom att erbjuda dyra behandlingar eller genom falsk marknads- föring. Farliga behandlingsalternativ kan handla om behandlingar som i sig ger allvarliga biverkningar eller risk för sådana. Det kan även handla om att patienten explicit eller implicit uppmanas att inte söka etablerad vård för sitt tillstånd (se avsnitt 9.4). Information om till allmänhet, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonal Information för att undvika oseriösa och farliga alternativ kan dels handla om vad man bör ta reda på om en behandling/behandlare om man överväger en KAM-metod. Det kan även röra vilka för- säkringar som gäller och vart man kan vända sig om man har klago- mål om behandlingen. Utredningens bedömning är således att det behövs i huvudsak tre kategorier av obunden information till vårdsökande, allmänheten och hälso- och sjukvårdspersonal för att patienter ska kunna göra välövervägda vårdval och undvika farliga behandlingsalternativ: 1.vad enskilda KAM-metoder innebär, 2.vad man vet om nytta och risk med metoderna för olika indika- tioner, samt 3.vad man som vårdsökande generellt bör känna till och ta reda på om man överväger en KAM-metod. 21.3Förslag på KAM- portal som görs tillgänglig av 1177 Vårdguiden Som beskrivs i kapitel 8 har och offentligt finansi- erade portaler för KAM-metoder, där alla tre nämnda kategorier information finns tillgänglig. Underlagen för den norska portalen tas fram av Nasjonalt forskningssenter innen komplementær og alter- nativ medisin (NAFKAM) vid Universitet i . I ansvararar numera IVO:s motsvarighet, Styrelsen for Patientsikker- hed för informationen om . Styrelsen for Patientsikkerhed håller på att revidera sin portal (kapitel 8). Utredningens bedömning är att allmänheten, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonalen skulle gynnas av tillgången till en mot- svarande portal i . Utredningen anser att informationen bäst skulle nå rätt målgrupp om den låg på 1177 Vårdguiden (webbplat- sen ) där allmänheten söker information rörande hälsa och sjukdom. Informationen bör tas fram av en obunden organisation i nära samarbete med sakkunniga inom metoden. Förslaget är att 1177 Vårdguiden åtar sig att bygga upp en statligt finansierad KAM-portal baserat på underlag som tas fram av Social- styrelsen. skulle kunna sluta avtal med och för att kunna utgå från deras material, men ha en egen svensk SOU 2019:15 Information om till allmänhet, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonal redaktion som är ansvarig för textinnehållet. Redaktionen bör ta stöd av ett råd, med en relevant sammansättning såsom representan- ter från patientorganisationer, KAM-utövare, hälso- och sjukvården och myndigheter. skulle således vara källägare till texterna, medan man på 1177 Vårdguiden skulle ha det redaktionella ansvaret. Den norska hemsidan i den utformning den numera har skulle i delar kunna vara en bra förlaga till portalen, både vad gäller val av presenterade metoder, nytta och risk vid olika indikationer samt generisk information. Den svenska portalen skulle kunna innehålla cirka 50–60 terapier. Urvalet av metoder bör i första hand vara base- rat på förekomst i . Ingången till informationen kan vara genom metoden, sjukdomen eller symtomen. Texterna från de norska respektive danska portalerna bör faktagranskas av den svenska redak- tionen och anpassas till svenska förhållanden. I den mån förlagorna inte är relevanta kan den svenska redaktionen behöva ta fram egna texter. Detsamma gäller KAM-metoder som inte finns i de norska eller danska förlagorna men har vunnit betydande insteg i . Materialet om behöver i innehåll och utformning gå i linje med 1177 Vårdguidens sätt att presentera information. Däremot bör det tydligt framgå att dessa metoder inte tillhör hälso- och sjuk- vården. Detta kan t.ex. åstadkommas genom att länka till ny sida med annan färgsättning samt en markering att 1177 Vårdguiden här tillhandahåller en beskrivning av KAM-metoder (med Socialstyrel- sen som källägare) för att patienter ska ha tillgång till obunden infor- mation. Generisk information rörande patientsäkerhet (se nedan) bör vara framträdande på sidan. För information om vad som är känt avseende nytta och risk kan man hänvisa till Cochrane, till social utvärdering (SBU) i de fall en SBU-utvärdering gjorts (se för- slag på regeringsuppdrag till SBU i avsnitt 19.2), och eventuellt andra källor. I de fall det är aktuellt kan det finnas en särskild länk om fördjupning kring behandlingsinteraktioner. Det är dock inte utredningens avsikt att ska utföra egna utvärderingar av eventuella behandlingseffekter. Det bör även finnas generisk information om regelverk, försiktig- hetsåtgärder etc. Textunderlag för vad man som patient generellt bör tänka på om man överväger en KAM-metod finns att utgå ifrån på både de norska och danska sidorna. Det finns även information om Information om till allmänhet, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonal detta i broschyren från –(kapitel 8). Det rör sig bl.a. om behandlarens yrkesbakgrund och inställning till hälso- och sjukvårdens metoder, om potentiellt nega- tiv samverkan mellan olika behandlingar och om reglering och för- säkring. Det kan även finnas ett behov av information om vad som skiljer snarlika behandlingar såsom naprapati jämfört med osteopati eller akupunktur av legitimerad jämfört med icke-legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Det är få myndigheter som har direkt uttalade uppdrag rörande , men däremot har de i uppdrag att i olika sammanhang ta ställning till vad som är hälso- och sjukvård enligt vetenskap och beprövad erfarenhet och vad som inte är det (kapitel 5). finns information om i olika utsträckning på myndigheters hemsidor, beroende på myndigheternas olika uppdrag (kapitel 8). Det finns dock ingen självklar ingång till information om vad man bör tänka på om man överväger en KAM-metod, om regelverk, för- säkring eller instanser att vända sig till om man vill framföra klago- mål om en KAM-metod eller utövare. Utredningen föreslår därför att ges i uppdrag att samordna myndigheters gene- riska information om . Det kan även finnas ett behov av en vägledning avseende lagstiftningen på området, vilket utredningen återkommer med i slutbetänkandet. Vad gäller tillsynsansvar kan särskilt behöva tydliggöra sin roll med information på sin hemsida. har inget uppdrag att utföra tillsyn över utövare inom KAV som inte tillhör hälso- och sjukvårdspersonal enligt definitionen i patientsäkerhetslagen. har dock, enligt patientsäkerhetslagen, skyldighet att agera i vissa situationer när missförhållanden bland KAM-utövare kommer till myndighetens kännedom. Det handlar bl.a. om när någon som inte tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen brutit mot någon bestäm- melse i 5 kap. 1 § 1–7 patientsäkerhetslagen. Myndigheten ska då vidta åtgärder så att bestämmelsen följs och om det behövs göra anmälan till åtal (se 7 kap. 23 §). kan också besluta om förbud för någon att utöva verksamhet som avses i 5 kap. 1 §. SOU 2019:15 Information om till allmänhet, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonal Ett sådant beslut får förenas med vite (se 10 kap. 8 § patientsäkerhets- lagen). Enligt utredningens uppfattning kan det för en utomstående uppfattas som otydligt dels vilken roll har när det gäller KAV- utövare (tillsynsansvar eller inte), dels vilka sanktioner som kan vid- tas av myndigheten om missförhållanden i en verksamhet föreligger. Otydligheten består enligt utredningen dels av att lagstiftningen på området (främst patientsäkerhetslagen) är relativt svår att följa. Dels saknas lättillgänglig information om myndighetens uppdrag gällande på myndighetens hemsida. Det gäller både vad myndigheten kan och inte kan göra om en enskild person vill klaga på en verksam- het eller utövare. Information om IVO:s roll beträffande finns inte heller på . Även om inte formellt har ett tillsynsansvar över KAM- utövare måste det vara tydlig för invånarna att så är fallet eftersom det som enskild kan vara svårt att avgöra om en verksamhet är att betrakta som hälso- och sjukvård enligt lagstiftningens definition eller inte. som ett tillsynsansvar saknas har långt- gående befogenheter när det gäller KAM-utövare som missköter sig. Utredningen anser därför att ska få i uppdrag att se över, komplettera och revidera den information som myndigheten lägger ut om myndighetens roll när det gäller . Detta får anses redan ingå i myndighetens uppdrag. Utöver information om på , anser utredningen att information även bör publiceras på . administrerar sidan ”Hallå konsument” () som innehåller oberoende konsumentvägled- ning inom en rad olika tjänsteområden (avsnitt 5.7). På sidan återfinns exempelvis tips vid köp av närbesläktade tjänster som skönhets- ingrepp, gym, val av personlig tränare eller val av tandläkare. När det gäller skönhetsingrepp uppmanas exempelvis konsumen- ten att söka information om det aktuella företaget och kontrollera att det är seriöst och kompetent och att företaget har en ansvars- försäkring. Vidare uppmanas konsumenten att läsa villkoren i avtalet med företaget för att se vad som gäller vid skada eller om resultatet Information om till allmänhet, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonal inte blir det önskvärda och att man som konsument bör rådgöra med den som ska utföra behandlingen och fråga om vilka risker det finns i samband med behandlingen. En genomgång görs även av gällande lagstiftning. Vid val av personlig tränare uppmanas vidare konsumen- ten att ta reda på vilken utbildning tränaren har. rekommenderar här en kompetens som motsvarar minst gymnasie- nivå. Enligt utredningen är den slags information som tagits fram om exempelvis skönhetsingrepp viktig även för att informera kon- sumenter om . bör därför få regeringens uppdrag att ta fram en relevant konsumentinformation om på sidan ”Hallå konsument”. uppdrag är att presen- tera information ur ett konsumenträttsligt perspektiv, men på sidan bör även hänvisningar göras till relevant information hos andra myndigheter som , SBU och liksom till 1177 Vårdguiden. Det är centralt att de olika aktörernas roller är pre- ciserade i uppdraget och att det etableras ett samarbete mellan och . samverkar med en rad aktörer som förmedlar opartisk information till konsumenter. Det är också viktigt att den information om som tar fram, blir allmänt känd bland allmänhe- ten. Särskilda resurser bör därför avsättas för att göra informationen känd. Som tidigare nämnts anser utredningen att hälso- och sjukvårds- personal är i behov av samma information rörande som all- mänheten. Däremot kan den nå denna målgrupp också via ytterligare kanaler såsom Kunskapsguiden eller olika vårdhandböcker. Utredningens bedömning är att forskning och utvärdering av nytta och risk med KAM-metoder för specifika indikationer är, uti- från patientens perspektiv, lämplig att presentera på samma ställen som den för metoder som finns inom hälso- och sjukvården. Utred- ningen om genomförandet av ett nationellt sammanhållet system för kunskapsbaserad vård (S 2018:12) har fått regeringens uppdrag att utveckla det förslag om en nationell digital kunskapstjänst som SOU 2019:15 Information om till allmänhet, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonal lämnades av i betänkande Kunskaps- baserad och jämlik vård (3). föreslog att de ekonomiska resurser som går till olika utvecklingsprojekt för att ta fram digitala kunskapsstöd till vården borde samlas och användas till att ta fram en samlad digital kunskapstjänst. Syftet med tjänsten var enligt utredningen att skapa förutsättningar för vårdprofessionerna hos alla sjukvårdshuvudmän och vårdgivare att enkelt söka och få tillgång till kunskap. I tjänsten borde enligt utredningen, förutom kvalitets- säkrade kunskapsstöd, även avgiftsfri tillgång till vetenskapliga artik- lar ingå. hänvisade även till det förslag till ett nationellt hälsobibliotek som SBU hade redovisat för reger- ingen 2013. Om beslut tas om en framtida nationell digital kunskapstjänst, bör enligt utredningen även forskning och utvärderingar av ingå. Att inkludera information om i en sådan tjänst skulle också medföra tekniska och ekonomiska skalfördelar. Dessutom minimerar man antalet ingångar för vårdprofessionerna och allmänheten. Baserat på ovanstående resonemang, sammanfattat i tabell 21.1 och figur 21.1, föreslår utredningen således följande: •1177 Vårdguiden ansvarar för en KAM-portal där staten står för hela kostnaden. sluter avtal med och för att kunna samverka och utgå från materialet på deras portaler. har en egen redaktion knuten till som är ansvarig för textinnehållet och tar stöd av ett råd, med sakkun- niga, brukarrepresentanter etc. •Socialstyrelsen ges dessutom uppdraget att samordna myndig- heters generiska information om . uppdras särskilt att tydliggöra informationen kring sin roll avseende klagomålshanter- ing på KAM-området. •Konsumentverket ges i uppdrag att presentera konsumentväg- ledande generisk information om på sidan ”Hallå kon- sument”. Information om till allmänhet, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonal •KAM-metoder inkluderas i ytterligare kanaler till hälso- och sjukvårdspersonal, såsom i Kunskapsguiden och vårdhandböcker samt i eventuellt nya informationssatsningar som aviserats i Utredningen om genomförandet av ett nationellt sammanhållet system för kunskapsbaserad vård (S 2018:12) och Kunskapsstöds- utredningen (3). SOU 2019:15 Information om till allmänhet, vårdsökande och hälso- och sjukvårdspersonal Info om KAM-metoder (till 1177). att använda eller länka till av t.ex. patient- och Utbildningsmaterial (kapitel 20). (källägare). som potentiellt kan införas i hälso- och sjukvården (kapitel 19). 1.Chen AT., , ., Park A., . Characterizing Websites That Provide Information About Complementary and Integrative Health: Systematic Search and Evaluation of Five Domains. Interactive journal of research. 2018;7(2):e14. Epub 2018/10/12. 2.Novus-undersökning – Synen på komplementär vård – läkare och övrig vårdpersonal i utförd på uppdrag av . 3.Kunskapsbaserad och jämlik vård. Förutsättningar för en lärande hälso- och sjukvård. – vägledningar och register Utredningens bedömning är att de större branschorganisatio- nerna inom aktivt bör arbeta för att skapa förutsättningar för att teckna en eller flera branschöverenskommelser med . Detta för att stärka patientsäkerheten och tydliggöra för KAM-utövare vilka regler och villkor som gäller för branschen främst gällande klagomålshantering och god mark- nadsföringssed. Överenskommelsen skulle också kunna kom- pletteras med vägledningar från om hur KAM- utövare kan arbeta för att erbjuda säkra tjänster. Utredningen anser att inom ramen för sitt övergripande uppdrag bör intensifiera sin dialog med KAM- branschen och undersöka vilka insatser som är mest lämpliga samt analysera förutsättningarna för att ta fram en eller flera branschöverenskommelser för KAM-branschen. 22.1Branschorganisationer inom bör sträva efter att teckna branschöverenskommelser m.m. med Regeringen anger i direktiven till utredningen att en förutsättning för det system för information som utredaren ska lämna förslag till är att det finns kännedom om vilka vårdgivare och behandlings- metoder som finns utanför den etablerade vården. Bedömning om branschöverenskommelser – vägledningar och register Utredningen lämnar i kapitel 21 förslag som innebär att infor- mation om olika behandlingsmetoder inom ska tas fram samt vilka eventuella risker som är förknippade med metoderna liksom vad forskningen säger om eventuella effekter. Information ska också tas fram som handlar om vad konsumenter bör tänka på i kontakter med och vilka lagar och bestämmelser som är tillämpliga. Därutöver kommer utredningen i slutbetänkandet att lämnas förslag till ny lagstiftning för att reglera vårdverksamhet som bedrivs av personer som inte utgör en del av hälso- och sjukvårds-personalen. Utöver förslagen ovan, anser utredningen att ytterligare åtgärder bör vidtas för att stärka patientsäkerheten. Dessa åtgärder bör främst riktas mot KAM-branschens aktörer och bl.a. omfatta aspekter som klagomålshantering och god marknadsföringssed, detta för att stärka konsumentskyddet. Ett initiativ som skulle kunna tas är att KAM-branschen tecknar särskilda branschöverenskommelser med som innehåller information om principer och regler som branschen har att förhålla sig till. Sådana branschöverenskommelser finns inom en rad olika områden. Det mest närliggande exemplet är en bransch- överenskommelse mellan . Därutöver har tillsammans med olika bransch- förbund tagit fram vägledningar för hur tjänster ska erbjudas konsu- menterna. Bland annat finns en vägledning om hur en personlig tränare bör arbeta för att erbjuda en säker tjänst till konsumenten. En redogörelse för syftet med branschöverenskommelser och väg- ledningar samt exempel på sådana, återfinns i kapitel 17. Utredningens kartläggning (se kapitel 12) visar dessutom att det finns flera exem- pel på bransch- och yrkesorganisationer inom som syste- matiskt arbetar med att ställa krav på sina medlemmar gällande hur vården ska utföras, etiska riktlinjer, krav på försäkring m.m. De branschorganisationer som är tillräckligt representativa för sin sektor, bör enligt utredningen inleda ett arbete tillsammans med för att ta fram branschöverenskommelser. Över- enskommelserna skulle också kunna kompletteras med vägledningar. Bedömning om branschöverenskommelser – vägledningar och register I utformningen av överenskommelser finns förlagor hos Konsument- verket. Även organisationernas egna bestämmelser kan tjäna som vägledning för arbetet. Utredningen anser att branschöverenskommelserna skulle kunna kompletteras med vägledningar för särskilda yrkesgrupper inom , i likhet med den vägledning som tagits fram för personliga tränare och som redogörs för i kapitel 17. Därutöver bör det av överenskommelser och vägledningar tydligt framgå andra myndigheters uppdrag inom området. Här kan bl.a. nämnas uppdrag att utfärda allmänna råd kring hygienisk verksamhet och som berör flera KAM-utövare. Förutsättningarna för konsumenterna att göra informerade val av utförare skulle underlättas genom branschöverenskommelser och vägledningar. En branschöverenskommelse kan tjäna som en slags kvalitetsgarant när det gäller grundläggande regler kring klagomål, information, marknadsföring m.m. Konsumenten har då också möj- lighet att välja bort aktörer som inte har ingått en branschöverens- kommelse. Utredningen anser att bör initiera ett arbete med att undersöka förutsättningarna för en eller flera bransch- överenskommelser med KAM-branschen och/alternativt vägled- ningar. Uppdraget är dessutom särskilt angeläget mot bakgrund av de förändringar av lagstiftningen som utredningen anser bör genom- föras och som kommer att presenteras i utredningens slutbetänkande. Utredningen är väl medveten om de utmaningar som finns när det gäller att ta fram branschöverenskommelser för KAM- branschen. Framtagandet av överenskommelser kräver stora in- satser, vilket beskrivs i kapitel 17. Därutöver måste Konsument- verket ha en lämplig motpart. Vid val av motpart måste ambitionen vara att få en så bred anslutning som möjligt. Utredningens kart- läggning visar att KAM-branschen är relativt heterogen och har få starka enskilda aktörer. För det fall att branschöverenskommelser inte är en framkomlig väg, får andra lösningar övervägas av Konsu- mentverket. Flera alternativ finns. tillsynsverk- samhet består i huvudsak av fyra olika aktiviteter: löpande tillsyn, tematisk tillsyn, branschöverenskommelser och samverkan med näringslivet. Valet av aktivitet styrs bl.a. av marknad och bransch och hur omfattande konsumentproblemet bedöms vara. När det gäller har hitintills fokuserat på löpande Bedömning om branschöverenskommelser – vägledningar och register och tematisk tillsyn eftersom branschöverenskommelser har varit en svårframkomlig väg. Oavsett denna bedömning anser utredningen att KAM-branschen som sådan skulle främjas genom ett mer struk- turerat samarbete med . Utredningens bedömning: Ett särskilt register över KAM-utövare bör inte skapas. Utredningen har enligt direktiven i uppdrag att se över frågan om ett register över KAM-utövare. Frågan om att inrätta ett register över KAM-utövare har utretts . En redogörelse för de tidigare utredningarna görs i kapitel 3. Inget av de tidigare lagda utredningsförslagen har lett till några initiativ från regeringens sida. Som redovisats i bl.a. kapitel 17 har branschorganisationer inom register över sina utövare. Om dessa förbund dessutom tecknar branschöverenskommelser med , blir det än lättare för konsumenterna att identifiera vilka förbund som finns och som dessutom har ambitionen att systematiskt arbeta med kvalitet och säkerhet bland sina medlemmar. Enligt utredningens bedömning får de register som branschen själva administrerar, och helst i kombination med branschöverens- kommelser, anses vara fullt tillräckliga åtgärder för att konsument- erna på ett relativt säkert sätt ska kunna söka efter utövare.