sou · H7B33d2 · 2019-01-30 00:00:00 — Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster utbildningsbehov inte kan tillgodoses genom det reguljära utbild- ningssystemet. Bestämmelsen följer av det förslag som i kapitel 8 lämnas om att Arbetsförmedlingen i första hand ska använda reguljär utbildning. Utbildning som ges genom bidrag till folkhögskolor ge- nom kommenteras särskilt i avsnitt 11.4.5. Av tabell 11.1 framgår vilka uppgifter i nu gällande förordningar som ska kunna ingå i en särskild arbetsmarknadstjänst enligt utred- ningens förslag till reglering. I samband med den nya regleringen av dessa uppgifter ska motsvarande uppgifter avlägsnas från de arbets- marknadspolitiska programmen. Tabell 11.1 Nuvarande reglering av de former för praktiskt stöd som föreslås kunna ingå i arbetsmarknadstjänster som erbjuds arbetssökande Form för praktiskt stöd Definieras i följande bestämmelser 8 § verksamhetsförordningen och § 1 st. 1 p. programförordningen § programförordningen och 30 § 1 st. 2 p. § 1 st. 1 p. programförordningen förordningen (2003:623) om arbetsplatsintroduktion samt 11 § förordningen (2017:462) om särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som § förordningen (2017:462) om särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför Utredningen föreslår vidare att en bestämmelse införs om att får meddela närmare föreskrifter för respektive form av praktiskt stöd, i den författning som reglerar det praktiska stöd som Arbetsförmedlingen ansvarar för. Detta gäller exempelvis i vilken omfattning eller en viss form för praktiskt stöd får tillhandahållas. Regelverket bör ge förutsättningar att er- bjuda ett evidensbaserat stöd som utgår från den arbetssökandes individuella behov. Ett sådant syfte är inte förenligt med en detal- jerad reglering i författning som föregriper arbetsmarknadsbedöm- ningen. Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster Utöver ovan angivna former av praktiskt stöd som ska kunna ingå i arbetsmarknadstjänster som Arbetsförmedlingen erbjuder den en- skilde, avser övriga bestämmelser i förordningarna om de arbetsmark- nadspolitiska programmen endera ekonomiskt stöd – exempelvis lönebidrag, arbetsträning och särskilt anställningsstöd – eller under- lagstjänster. Med underlagstjänster avser utredningen tjänster som syftar till att klargöra den arbetssökandes kompetens eller förmåga. Kartläggning och validering utgör sådana underlagstjänster. Under- lagstjänster ska enligt utredningens förslag i kapitel 7 utgöra ett be- slutsunderlag till Arbetsförmedlingens arbetsmarknadsbedömning, och kan ligga till grund för myndighetens beslut om att erbjuda praktiskt eller ekonomiskt stöd. Förslaget kan genomföras tillsammans med de författningsför- slag som utredningen lämnar i detta betänkande. Det kan också ingå som en del i den utredning med uppdrag att lämna förslag om ett ändamålsenligt arbetsmarknadspolitiskt regelverk som föreslås i av- snitt 5.5.3 i kapitel 5. Det praktiska stöd till enskilda som ges i form av arbetsmark- nadstjänster bör, i förhållande till bland annat ersättning för del- tagande, regleras på motsvarande sätt som de uppgifter stödet mot- svarar i de befintliga förordningarna om arbetsmarknadspolitiska program.20 Det innebär bland annat att ersättning får lämnas till del- tagare i praktiskt stöd i form av arbetsmarknadstjänster enligt samma villkor och förutsättningar som ersättning får lämnas till deltagare som inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program tar del av praktiskt stöd. De följdändringar som krävs inbegriper ändringar i förordningen (1980:631) om ersättning av allmänna medel för skada orsakad av deltagare i ett arbetsmarknadspolitiskt program eller arbetslivsinriktad rehabilitering m.m.; förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring, förordningen (2002:623) om behandling av personuppgifter inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten och förordning (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmark- nadspolitiska insatser. 20Arbetsplatsintroduktion utgör inte ett arbetsmarknadspolitiskt program, men bör regleras på motsvarande sätt som övriga former för praktiskt stöd som kan ingå i arbetsmarknads- tjänster. Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster 11.3.2Ett nytt anslag för arbetsmarknadstjänster Förslag: beslutar om ett nytt anslag för arbetsmark- nadstjänster. Samtliga medel för arbetsmarknadstjänster ska an- slås till det nya anslaget. Den statliga budgetprocessen regleras i regeringsformen (1974:152), budgetlagen (2011:203) och anslagsförordningen (2011:223). Riks- dagen bestämmer hur stort ett specifikt anslag får vara och till vad pengarna får användas, det vill säga ändamålet med anslaget. Genom att anvisa anslag till särskilda ändamål bestämmer hur sta- tens medel ska användas i de statliga verksamheterna. Regeringen kan inom ramen för beslut fastställa ytterligare begräns- ningar för myndigheternas möjligheter att utnyttja anslagen och ger en eller flera myndigheter rätt att använda statens medel för de ända- mål som anslaget avser inom ramen för de villkor som riksdag och regering har bestämt. En anslagspost (ap.) är ett belopp som avser ett deländamål under ett anslag. I styrningsperspektiv och ur ett myn- dighetsperspektiv är anslagsposter och delposter att jämställa med separata anslag. Skillnaden är att en anslagspost eller delpost normalt inte underställs för beslut. Ändamålet med alla former av arbetsmarknadsstöd är att stärka den enskildes möjlighet att få eller behålla ett arbete. Det praktiska stöd som ges i form av arbetsmarknadstjänster kan vara inriktat på att direkt uppnå detta ändamål, exempelvis platsförmedlingstjänster, eller på att successivt föra den arbetssökande närmare ändamålet, exempelvis förberedande tjänster. Ytterligare ett sätt att kategorisera det stöd som Arbetsförmedlingen tillhandahåller är enligt typ av arbetsmarknadsstöd. I detta fall kan det vara praktiskt stöd respek- tive ekonomiskt stöd. Det praktiska stödet tillhandahålls i form av arbetsmarknadstjänster som kan vara endera allmänna eller särskilda. Kostnader för verksamhet med samma ändamål och av samma typ bör hållas samman. De arbetsmarknadstjänster som Arbetsförmedlingen ansvarar för finansieras genom ett antal olika anslag och anslags- poster. Arbetsmarknadstjänster i intern regi finansieras genom ut- giftsområde (UO) 14 anslag 1:1 Arbetsförmedlingens förvaltnings- kostnader, med undantag för , som finansieras genom anslag 1:4 Lönebidrag och m.m. Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster tillhandahålls i extern regi finansieras genom UO 14 anslag 1:3 Kostnader för arbetsmarknadspolitiska program och insatser, med undantag för de deltagare som tillhör det förstärkta samarbetet med , där arbetsmarknadstjänster i extern regi belastar UO 10 anslag 1:6 ap. 5 Bidrag för sjukskrivningsprocessen, som till skillnad från ovan nämnda anslag disponeras av . För anslaget 1:3 görs därtill skillnad mellan ap. 5 Ersättning för in- satser för vissa nyanlända invandrare, genom vilken externa tjänster för deltagare i etableringsprogrammet finansieras, och ap. 1 Kost- nader för arbetsmarknadspolitiska program och insatser, genom vilken externa tjänster finansieras för arbetssökande som anvisats till något av de arbetsmarknadspolitiska programmen i övrigt. En grundläggande utgångspunkt är att respektive anslag i statens budget ska finansiera verksamhet med ett visst ändamål och av en viss typ. En viss kombination av ändamål och typ ska endast finansi- eras genom ett anslag, för att anslagen inte ska överlappa varandra. Detta gäller oavsett om myndigheten upphandlar denna verksamhet eller utför densamma i egen regi, då det är typen av verksamhet och dess ändamål som är avgörande. Som framgår av ovan belastar prak- tiskt stöd till arbetssökande i form av arbetsmarknadstjänster ett antal olika anslag. En och samma arbetsmarknadstjänst kan i prak- tiken belasta flera olika anslag och anslagsposter. Ersättning till leve- rantörer av Arbetsförmedlingens upphandlade tjänst STOM belastar exempelvis ap. 1 och ap. 5 under UO 14 anslag 1:3 samt ap. 5 under UO 10 anslag 1:6.21 De medel som används till arbetsmarknadstjänster och som be- lastar olika anslag, så som INAB (anslag 1:3) och (anslag 1:4), har mer gemensamt med varandra än med det ekonomiska stöd i form av bland annat anställningsstöd till arbetsgivare som anslagen i övrigt till stor del består av. De arbetsmarknadstjänster som utförs i intern regi genom myndighetens förvaltningsanslag (anslag 1:1) har i likhet med detta mer gemensamt med de arbetsmarknadstjänster som belastar ovan nämnda anslag, än de förvaltningsutgifter som i övrigt belastar anslaget. De kostnader som i övrigt belastar anslag 1:1 består bland annat av kostnader för myndighetsutövning, sam- verkan med andra myndigheter samt arbete med analys, uppföljning och utvärderingar av den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. 21E-post från Arbetsförmedlingen . Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster Mot bakgrund av att alla kostnader för att utföra arbetsmarknads- tjänster består av kostnader för praktiskt stöd till arbetssökande, oavsett om de ges i intern eller extern regi och oavsett vilken mål- grupp de riktas till, föreslår utredningen att beslutar om ett nytt anslag för arbetsmarknadstjänster. Då anslaget avser arbets- marknadspolitisk verksamhet bör det ligga under UO 14 och dis- poneras av Arbetsförmedlingen. Utredningen föreslår att samtliga medel som avsätts till arbetsmarknadstjänster inom ramen för UO 14 anslag 1:1, anslag 1:3 och anslag 1:4 och UO 10 anslag 1:6 ska anslås till det nya anslaget. I avsnitt 11.1.1 föreslår utredningen att Arbetsförmedlingen ska tillhandahålla respektive arbetsmarknadstjänst på det samhällseko- nomiskt mest effektiva sättet. För att möjliggöra detta krävs att budgetmässiga hinder för beslut om att val av utförare för en viss typ av arbetsmarknadstjänst avlägsnas. Detta möjliggörs genom det före- slagna nya anslaget. Arbetsförmedlingens möjlighet att tillhandahålla arbetsmarknads- tjänster på ett ändamålsenligt sätt bör därutöver underlättas av att myndigheten kan öka respektive minska kostnader för olika arbets- marknadstjänster utifrån ett förändrat behov, utan att regeringen eller först behöver fatta beslut om detta. En anslagstilldelning som på inte förhand låser en viss andel av de medel som avsätts för verksamhet med samma ändamål, utifrån om verksamheten ska utföras i intern eller extern regi, kan bidra till ökad effektivitet. Som framgår av avsnitt 12.6.4 i kapitel 12 saknas stöd för att externa utförare i sig bidrar till högre effektivitet. Trots detta tilldelas merparten av de medel som finansierar arbetsmarknads- tjänster till anslag 1:3, medel som Arbetsförmedlingen endast kan använda för att köpa arbetsmarknadstjänster av externa utförare, då det i anslagsvillkoren anges att Arbetsförmedlingen inte får använda dessa medel för ”utgifter av förvaltningskaraktär”. Ett nytt anslag för samtliga arbetsmarknadstjänster bidrar därut- över till ökad transparens och möjlighet att följa upp denna typ av verksamhet. Det nya anslaget innebär att arbetsmarknadstjänster särredovisas i förhållande till såväl Arbetsförmedlingens förvalt- ningsutgifter som de ekonomiska ersättningar som utbetalas till arbetssökande och arbetsgivare. Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster 11.4.1Alla utförare ska behandlas likvärdigt Bedömning: I verksamhetsförordningen införs en bestämmelse om att Arbetsförmedlingen ska behandla alla utförare likvärdigt, såvida det inte finns skäl för något annat. Utredningen föreslår att det i Arbetsförmedlingens verksamhetsför- ordning införs en bestämmelse om att myndigheten ska behandla alla utförare likvärdigt, såvida det inte finns skäl för något annat. Förslaget syftar till att Arbetsförmedlingens interna och externa ut- förare ska ges likvärdiga förutsättningar att tillhandahålla arbets- marknadstjänster. Ett liknande krav finns i 7 kap. 3 § andra stycket hälso- och sjuk- vårdslagen (2017:30) och innebär att landstingen ska behandla alla utförare, interna som externa, likvärdigt inom ramen för det vård- valssystem som tillhandahålls enligt LOV, om det inte fins skäl för något annat. I förarbetena till LOV framhålls att den upphandlande myndig- heten i största möjliga utsträckning ska ge egenregiverksamheten samma förutsättningar och ställa samma krav som den ställer på leverantörerna (prop. 2008/09:29). anges att total konkur- rensneutralitet mellan leverantörer och egenregiverksamhet kan vara svårt att uppnå eftersom den upphandlande myndigheten måste ta det yttersta ansvaret för att tjänsterna tillhandahålls medlemmarna i kommunen eller . Detta kan till exempel medföra att egenregiverksamheten måste få extra resurser som innebär att den i realiteten kan bära det ansvaret. har i ett beslut (dnr 348/2013) framfört att landstingsdrivna vårdenheter inte är att anse som leverantörer i sådan mening som avses i 1 kap. 2 § LOV. Att en upphandlande myndighet behandlade egenregiverksamheten och externa leverantörer olika i det aktuella fallet ansågs därmed inte kunna prövas mot likabehand- lingsprincipen i det lagrummet. Vägledning till vad kravet på att alla utförare ska behandlas lika innebär kan hämtas från (2012) granskning av landstingens egenregiverksamheter och privata vårdgivare. Konkur- rensverket undersöker om uppdragen till och kraven på utförarna är Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster I detta ingår exempelvis att klargöra om egenregiverk- samheten har några särskilda uppdrag, inom eller i anslutning till det uppdrag som studeras, som kan påverka verksamhetens ekonomi. Ett sådant uppdrag kan vara ett så kallat sistahandsansvar för verk- samheten. undersöker vidare om den ekonomiska ersätt- ningen utgår enligt samma principer till alla utförare. Här konsta- teras att en likvärdig ersättning kan vara en differentierad ersättning, så länge den är relaterad till verksamheten och dess innehåll, exem- pelvis vårdtyngd och geografisk belägenhet, och inte beror på vem som tillhandahåller vården. De ekonomiska villkoren är inte likvär- diga om egenregiverksamheten får ytterligare ersättning eller inte behöver bära med sig uppkomna underskott i en balansräkning, vilket kan ses som en indirekt subventionering av egenregiverksam- heten. Den bestämmelse om att Arbetsförmedlingen ska behandla alla utförare likvärdigt som föreslås införas i Arbetsförmedlingens verk- samhetsförordning bör, i förhållande till den praktiska tillämpningen, följa principer i enlighet med ovan. För att kunna avgöra om den ekonomiska ersättningen är likvär- dig krävs en transparent ekonomisk redovisning där den egna regins intäkter och kostnader per arbetsmarknadstjänst framgår. Därutöver krävs en modell för fördelning av overheadkostnader. Modeller för självkostnadskalkylering, inklusive fördelning av direkta och indi- rekta OH-kostnader och beräkningar av kringkostnader, finns ex- empelvis för och landstingsdriven verksamhet.22 I de fall Arbetsförmedlingens egen regi uppvisar över- eller un- derskott bör orsakerna till detta analyseras. Det kan till exempel bero på att tjänsterna är för högt respektive lågt prissatta. En över- prissättning kan strida mot och en underpris- sättning riskerar att leda till verksamhet av låg kvalitet hos såväl egenregin som hos de externa utförarna. Underskott kan också bero på att den egna regin har särskilt kostnadsdrivande förutsättningar som inte har specificerats, eller på att egenregin inte är tillräckligt effektiv. 22Se exempelvis SKL (2009a, 2009b, 2012) och (2012, 2013). Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster I syfte att uppnå likvärdiga förutsättningar för interna och ex- terna utförare behöver den arbetssökandes val av eller tilldelning till en utförare därutöver konstrueras på ett utförarneutralt sätt. Ända- målet kan uppnås genom olika tillvägagångssätt. Tjänsten kan till- handahållas i ett valfrihetssystem enligt LOV eller genom att låta den arbetssökande välja utförare i genom att använda en fördel- ningsnyckel som tar hänsyn till individens val.23 De arbetssökande kan också tilldelas en utförare utifrån med turordning som för- delningsnyckel.24 Det förekommer även andra tänkbara varianter. ISödertälje tillhandahålls exempelvis hemtjänst i egen regi och genom externa utförare utifrån ett ramavtal som kombinerar kundval och volymandelar.25 Kravet på att behandla alla utförare likvärdigt gäller från beställ- ning och användning till uppföljning av utförare av arbetsmarknads- tjänster. Arbetsförmedlingen har en verksamhet för att hantera behovsanalys, beställning, användning och uppföljning av arbets- marknadstjänster i extern regi. De arbetsmarknadstjänster som till- handahålls i extern regi utgör av det totala utbudet av arbetsmarknadstjänster. Den kostnad som tillkommer för att tillämpa motsvarande arbetssätt i förhållande till de av arbetsmarknadstjänsterna som ges i intern regi beräknas till cirka 65–per år.26 11.4.2Krav på att använda kompletterande aktörer tas bort Förslag: Kravet i Arbetsförmedlingens instruktion om att använ- da kompletterande aktörer tas bort. I 4 § punkten 2 Arbetsförmedlingens instruktion anges att myndig- heten ska anlita kompletterande aktörer för att snabbt och effektivt få arbetssökande i arbete. Vad denna uppgift innebär i praktiken har 23Det är tillåtet för myndigheter att inom ramen för använda en fördelningsnyckel som tar hänsyn till individens val eller behov, se not 50 i kapitel 12. 24Fördelningsnyckeln turordning beskrivs närmare i not 11. 25Södertälje kommun FFU TI 2017-1203 Hemtjänst till kommun. 26Kostnaden för Arbetsförmedlingens arbete med att beställa och följa upp externa utförare beräknas i avsnitt 12.7.2 i kapitel av kostnaden för tjänsterna. De kostnader som tillkommer för att inkludera de interna utförarna i Arbetsförmedlingens arbete beräknas utifrån motsvarande andel av tjänstekostnaderna utgöra en årlig kostnadsökning om cirka 65– uppskattas kostnaderna för egenregiverksamheten till mellan 3,2 och . För mer information, se kapitel 12. Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster inte närmare definierats, exempelvis om kravet på att de ska använ- das för att snabbt och effektivt få arbetssökande i arbete innebär att myndigheten ska pröva om och när de kompletterande aktörerna bidrar till detta, eller om kompletterande aktörer alltid ska användas oavsett och i så fall i vilken utsträckning. Bestämmelsen har tillämpats utan hänsyn till krav på rela- tiv effektivitet, det vill säga kompletterande aktörer har använts trots att belägg saknas för att de i praktiken har bidragit till att arbets- sökande snabbt och effektivt kommit i arbete. Ett sådant krav står i motsättning med utredningens förslag om att alla arbetsmarknads- tjänster ska tillhandahållas på det samhällsekonomiskt mest effektiva sättet. Även i det fall relativ effektivitet skulle vägas in i kravet på att använda kompletterande aktörer saknas skäl att reglera valet av ut- förare utöver det krav på samhällsekonomisk effektivitet som före- slås i avsnitt 11.1.1. Utredningens förslag gäller därtill samtliga arbets- marknadstjänster och därmed alla leverantörer, det vill säga betydligt fler leverantörer än myndighetens så kallade kompletterande aktörer. 11.4.3Konkurrensverket ska följa upp om interna och externa utförare behandlas likvärdigt Förslag: ges i uppdrag att följa upp och utvär- dera om Arbetsförmedlingen behandlar interna och externa ut- förare av arbetsmarknadstjänster likvärdigt, såvida skäl för något annat saknas. I uppdraget ingår att analysera hur olika utförare av arbetsmarknadstjänster konkurrerar med varandra och om kon- kurrensen bidrar till en effektiv användning av samhällets resurser. Förslaget om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster syftar till att arbetsmarknadstjänster ska tillhandahållas på det sam- hällsekonomiskt mest effektiva sättet. För att kunna följa och utvärdera vilka arbetsmarknadstjänster som tillhandahålls mest effek- tivt i intern respektive extern regi krävs att förutsättningarna för respektive utförare är likvärdiga, då skillnader i utfall i annat fall kan bero på skillnader i förutsättningar. Därtill krävs att Arbetsförmed- lingen utformar system för att tillhandahålla arbetsmarknadstjänster Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster genom interna och externa utförare som bidrar till en effektiv och ändamålsenlig konkurrens. har på uppdrag av regeringen undersökt kon- kurrensförhållandena inom vissa valfrihetssystem som tillhandahålls av kommuner och landsting. Inom ramen för dessa uppdrag har Kon- kurrensverket följt och analyserat om konkurrens på likvärdiga vill- kor råder mellan egenregiverksamhet och privata utförare i lands- tingens respektive kommunernas valfrihetssystem (Konkurrensver- ket, 2012 och 2013). Utredningen föreslår att ges i uppdrag att följa upp och analysera om Arbetsförmedlingen behandlar alla utförare av arbetsmarknadstjänster som ges i intern och extern regi likvärdigt, såvida skäl för något annat saknas; hur olika utförare av arbetsmark- nadstjänster konkurrerar med varandra; samt om Arbetsförmed- lingen utformar system för att tillhandahålla dessa arbetsmarknads- tjänster på ett sätt som bidrar till en effektiv och ändamålsenlig konkurrens och ett effektivt utnyttjande av samhällets resurser. I genomförandet av det föreslagna uppdraget ska Konkurrens- verket på lämpligt sätt tillvarata de kunskaper och den erfarenhet som finns på det arbetsmarknadspolitiska området hos utvärdering (IFAU) och på upphandlingsområdet hos . Konkurrens- verket får därutöver föra dialog med andra myndigheter och organi- sationer som verket bedömer lämpliga. får för uppdragets genomförande använda . Kostnaderna ska belasta UO 14 Arbets- marknad och arbetsliv, anslag 1:1 Arbetsförmedlingens förvaltnings- kostnader, ap. 1 Förvaltningskostnader för Arbetsförmedlingen. 11.4.4IFAU ska följa upp om ratingsystemets konstruktion och tillämpning är utförarneutralt Förslag: IFAU ges i uppdrag att följa upp och utvärdera om Ar- betsförmedlingens ratingsystem leder till en ändamålsenlig kon- kurrens som bidrar till en effektiv användning av samhällets resurser. I uppdraget ingår att följa upp och utvärdera om rating- systemet har konstruerats på ett sätt som innebär att interna och externa utförare behandlas likvärdigt. Förslag om ett effektivt utförande av arbetsmarknadstjänster Arbetsförmedlingen använder ett ratingsystem för STOM, en arbetsmarknadstjänst som tillhandahålls inom ramen för ett valfrihetssystem. Ratingsystemet bygger på en statistisk sanno- likhetsmodell som tar hänsyn till att de arbetssökandes förutsätt- ningar att få ett arbete eller övergå i utbildning kan skilja sig åt. I modellen ingår exempelvis faktorer som den arbetssökandes ålder, utbildningsnivå och yrkeserfarenhet samt arbetslösheten i kommu- nen där den arbetssökande är bosatt. Ratingsystemet innebär att alla leverantörer av tjänsten får en inbördes rangordning. Ett ratingsystem utvärderar de olika utförarnas resultat givet deras förutsättningar. Ett ratingsystem kan användas vid sidan av ett avtal, i det fall det enbart ska användas som grund för utvärdering. Det kan också användas inom ramen för ett avtal. Det nuvarande ratingsystemet används i tjänsten STOM som information till de arbetssökande som ska välja leverantör, som grund för ickevalsalter- nativet i tjänsten samt för att utesluta de leverantörer som uppnår sämst resultat. Ett ratingsystem skulle på motsvarande sätt kunna användas för att avstå från att förlänga ett avtal enligt , såvida upplägget inte strider mot de upphandlingsrättsliga principerna eller några andra bestämmelser i upphandlingsregelverket. i enlighet med utredningens förslag kom- mer att tillhandahålla vissa arbetsmarknadstjänster i såväl intern som extern regi krävs väl fungerande och utförarneutrala system för ut- värdering.