sou · H7B337 · 2019-07-15 00:00:00 — Det finns flera andra förhållanden som hör samman med utförandet av in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation och som bör regleras på lagnivå, t.ex. vilken myndighet som ansvarar för kontrollerna, vem som ska omfattas av kontrollerna, vem som ska utföra kontrollerna, hur genomförandet ska gå till, vad följden blir om en person inte vill genomgå kroppsvisitation och vad som ska hända med elektroniska hjälpmedel som hittas vid en sådan kontroll. Även denna omständighet talar för att en särskild lag är den mest lämpliga lösningen. Mot denna bakgrund anser vi det mest lämpligt att möjligheten att utföra kontroll med radiovågsdetektor och in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation i samband med högskoleprovet regleras i en särskild lag. Lagen bör ha namnet lagen om kontroll vid högskoleprovet. Lagen bör också innehålla närmare reglering av villkoren för sådana kontroller och det praktiska genomförandet av in- och utpasseringskontroller med kroppsvisitation. Bör konsekvenser för provdeltagare regleras i lagen? Genom den föreslagna lagen regleras kontroll med radiovågsdetektor och in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation av provdeltagare i samband med högskoleprovets genomförande. Innehållet bör, menar vi, begränsas till bestämmelser som avser just kontroll- 37 kap. 12, 13 och 20–22 §§ högskoleförordningen (1993:100). En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås Den föreslagna lagen tangerar emellertid i många avseenden redan existerande reglering på lägre normnivå som rör själva genomförandet av högskoleprovet.4 Det har inte ingått i vårt uppdrag att se över regleringen av högskoleprovets genomförande som sådant. Med detta sagt ser vi anledning att redan nu beröra frågan om man i den föreslagna lagen också bör reglera vad som blir konsekvensen för en provdeltagare i de fall man med hjälp av radiovågsdetektor kan slå fast att det förekommer radiokommunikation till eller från honom eller henne eller om det kan klarläggas att en provdeltagare, som påträffas med ett elektroniskt hjälpmedel i en in- eller utpasseringskontroll, försökt fuska på provet, t.ex. därför att det är fråga om utrustning som modifierats för dold användning. I denna fråga gör vi följande bedömning. Vad som kan bli följden för en provdeltagare som underlåter att stänga av teknisk utrustning och lägga den på anvisad plats framgår av Universitets- och högskolerådets (UHR) föreskrifter om högskoleprovet5 och konsekvensen av att genom användning av otillåtna hjälpmedel försöka vilseleda på högskoleprovet regleras i högskoleförordningen.6 Det finns alltså redan tillämplig generell reglering av möjliga konsekvenser för en provdeltagare i de fall man med hjälp av radiovågsdetektor kan konstatera pågående radiokommunikation till eller från provdeltagaren och i de fall man kan påvisa att provdeltagaren försökt fuska med hjälp av elektroniska hjälpmedel. Det vore, menar vi, missvisande och osystematiskt att i den nya lagen reglera just de specialfall av överträdelser eller fusk som identifieras med de kontroller vi föreslår, medan konsekvenser vid samma slags eller andra slags överträdelser av ordningsregler och fuskförsök regleras i annan reglering på lägre föreskriftsnivå. Det ska nämligen hållas i åtanke att elektronisk fuskutrustning kan påträffas på annat sätt vid ett prov än genom den kontrollverksamhet vi föreslår och att en provledare kan höra en provdeltagares mobiltelefon plinga till under ett provpass där ingen kontroll görs. Vilka konsekvenser som bör kunna följa på fuskförsök eller överträdelser av ordningsregler hör vidare, enligt vår mening, till genomförandet av högskoleprovet all- 4Se 7 kap. 20–22 §§ högskoleförordningen (1993:100) och UHR:s föreskrifter om högskoleprovet, UHRFS 2015:3, 2016:4 och 2017:1. 533 och 40 §§ UHR:s föreskrifter om högskoleprovet. 67 kap. 21 § andra stycket högskoleförordningen. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås deles oavsett om de upptäcks till följd av kontrollverksamheten enligt den nya lagen eller inte. De bör därför fortsatt regleras samlat och på samma författningsnivå som . Konsekvenser för provdeltagare regleras därför inte särskilt i den föreslagna lagen. Däremot bör upplysas i den föreslagna lagen om att regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om konsekvenser för provdeltagare som påträffas med pågående radiokommunikation eller elektroniska hjälpmedel vid kontroller enligt lagen, se vidare avsnitt 7.3.4 och 7.4.12. Utredningens förslag: I lagens inledande paragraf anges att kontroll får ske av provdeltagare vid högskoleprovet. Vidare anges det övergripande ändamålet med kontrollverksamheten. Detta är att motverka förekomsten av fusk som sker genom användning av elektroniskt hjälpmedel. Med ett elektroniskt hjälpmedel avses i lagen elektronisk utrustning som kan lagra, innehålla, sända eller ta emot information. Utredningens bedömning: Det finns med ett undantag inte anledning att i lagen undanta vissa kategorier av provdeltagare. Undantaget avser personer som inte får kroppsvisiteras. Som beskrivs i kapitel 6 finns det behov av att utföra kontroller med radiovågsdetektor under pågående prov och kontroller med kroppsvisitation vid inpassering eller utpassering till provlokaler för ändamålet att motverka förekomsten av fusk som sker genom användning av elektroniskt hjälpmedel. Tyngdpunkten bör, enligt vår bedömning, ligga på kontroll med radiovågsdetektor, som det ska finnas en möjlighet att utföra kroppsvisitation av en viss mindre andel av provdeltagarna. De olika typerna av kontroller bedöms ha avskräckande effekt, men på olika sätt och i olika omfattning (se avsnitt 6.3.5). Vi menar att det är den tillämpande myndigheten som är bäst skickad att bedöma vilken typ av kontroll som är mest effektiv i det konkreta fallet. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås En omständighet som bör beaktas i detta sammanhang är att högskoleprovet genomförs i lokaler som disponeras tillfälligt för ändamålet. Provet genomförs i många olika typer av lokaler, t.ex. klassrum på grundskolor och föreläsningssalar på universitet, och antalet provdeltagare i en provlokal och andra förhållanden kan därför variera. Frågan om det i en specifik lokal är mest lämpligt att utföra en kontroll med radiovågsdetektor, en inpasseringskontroll eller en utpasseringskontroll är beroende av faktorer som t.ex. provlokalens utformning, hur många provdeltagare som skriver provet i lokalen och om det ligger flera provlokaler i samma byggnad eller i närheten av varandra. Dessa omständigheter innebär att det vore olämpligt att utforma lagstiftningen på ett sådant sätt att en viss typ av kontroll ska utföras på ett visst sätt i ett visst antal lokaler. Det förhållandet att in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation endast ska tillåtas utföras på en viss andel av anmälda provdeltagare gör det också olämpligt att närmare reglera om en kontroll ska utföras som en in- eller utpasseringskontroll eller var sådana kontroller ska utföras. I stället föreslår vi en reglering som, inom vissa givna ramar, gör det möjligt för de ansvariga myndigheterna att använda sig av de olika åtgärderna på det sätt som de finner mest effektivt och lämpligt i övrigt. Den föreslagna lagen bör inledas med en bestämmelse där det slås fast att kontroll enligt lagen får ske av provdeltagare vid högskoleprovet. Utförandet av de olika kontrollerna kan då anpassas efter hand, när de ansvariga myndigheterna genom erfarenhet kan avgöra vilken uppsättning parallella åtgärder som är mest effektiv, och som också är praktiskt genomförbar. Ändamålet med kontrollerna är att verka långsiktigt avhållande på provdeltagare och försvåra för den typ av organiserad och kommersiell fuskverksamhet som blivit känd . Att det samlade ändamålet med kontrollerna är att motverka förekomsten av fusk totalt sett bör framgå i lagens inledande paragraf. Den blir därmed ett slags portalparagraf som talar om vad kontrollverksamheten i stort går ut på. Det är en annan sak att de olika typerna av kontroll som får utföras enligt lagen i sin tur har varierande omedelbara syften och funktionssätt. Lagen möjliggör alltså kontroll med radiovågsdetektor och in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation. Det bör i detta sammanhang föras fram att kontroll med radiovågsdetektor och in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation är två åtgärder som är En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås fristående från varandra. Avsikten är alltså inte att kontroll med radiovågsdetektor ska ske och att, vid indikation på att en eller några specifika provdeltagare använder elektronisk utrustning under provpasset, utpasseringskontroll med kroppsvisitation utförs på just dessa provdeltagare på vägen ut ur lokalen. Om dessa har använt sig av elektroniska hjälpmedel för att vilseleda vid provet, och skrivit under den sanningsförsäkran som avslutar varje provpass7, kan han eller hon ha gjort sig skyldig till brott, nämligen osann försäkran enligt 15 kap. 10 § . Det framstår inte som lämpligt att kroppsvisitation genom utpasseringskontroll i detta fall ska kunna användas som ett instrument för att utreda om brott har begåtts. Detta gäller särskilt då visitationen, enligt vårt förslag, ska utföras av ordningsvakt (se avsnitt 7.4.4). En ordningsvakt får med stöd av 19 och 29 §§ polislagen (1984:387) utföra provisorisk skyddsvisitation i samband med ett frihetsberövande. Det innebär att han eller hon av säkerhetsskäl får undersöka om den omhändertagne bär på skjutvapen, verktyg eller andra farliga föremål. En ordningsvakt får däremot inte enligt gällande rätt kroppsvisitera en person i syfte att konstatera om ett brott har begåtts. Det vore systemfrämmande, menar vi, att i detta sammanhang föreslå en ordning som skulle innebära att en ordningsvakt får till uppgift att – vid sidan av bestämmelser om kroppsvisitation som ett straffprocessuellt tvångsmedel – utföra kroppsvisitation på en person som är skäligen misstänkt för brott, i syfte att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredningen om brottet. Brottsutredande uppgifter bör förbehållas , och andra brottsutredande myndigheter. Kontroll med radiovågsdetektor och utpasseringskontroll med kroppsvisitation bör därför inte systematiskt kunna kombineras på ett sådant sätt att vissa specifika provdeltagare väljs ut för kroppsvisitation. Det skulle vara ett sätt att kringgå de vanliga reglerna om kroppsvisitation i , och innebära helt andra, lägre, krav för användningen av ett straffprocessuellt tvångsmedel i samband med högskoleprovet. Vidare förutsätter ett sådant tillvägagångssätt en mobilitet hos dem som ska utföra kroppsvisitationen som vi bedömer inte är praktiskt möjlig. Dessa båda åtgärder, kontroll med radiovågsdetektor och in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation, bör i stället genomföras oberoende av varandra. I enstaka fall kommer det naturligtvis ändå kunna styras så att utpasseringskontroll med 735 a § UHR:s föreskrifter om högskoleprovet. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås kroppsvisitation sker i en lokal där man vid en kontroll med radiovågsdetektor har detekterat pågående radiokommunikation. Men då ska utpasseringskontrollen genomföras som en allmän utpasseringskontroll av samtliga provdeltagare i provlokalen. Vilka får kontrolleras? De enda som har anledning att komma in i en lokal där högskoleprovet skrivs är provdeltagare, provledare och annan personal på provet. Det finns inget skäl att generellt undanta någon grupp provdeltagare från att genomgå kroppsvisitation. Kontrollen bör således vara allmän, dvs. omfatta samtliga provdeltagare som är på väg in i eller på väg ut ur en provlokal eller som befinner sig i en provlokal. Det kan finnas medicinska hjälpmedel som kan ge utslag i en metalldetektor eller annan sådan utrustning. Vidare finns det medicinska hjälpmedel som är utrustande med radiovågsteknik, t.ex. bluetooth. Provdeltagare kan också vara i behov av andra typer av berättigade hjälpmedel för att kunna skriva högskoleprovet, som antingen kan ge utslag i en metall- eller magnetdetektor eller avge radiovågor. Det kan av vissa upplevas som kränkande att i samband med inpasseringskontroll eller utpasseringskontroll behöva visa upp sitt hjälpmedel eller förklara sig i en kö med väntande provdeltagare. Detsamma gäller för den som har hjälpmedel som avger radiovågor och som därmed kan detekteras med en radiovågsdetektor. På motsvarande sätt kan det upplevas som störande och kränkande att redogöra för behovet av hjälpmedel under pågående prov. Det är dock inte befogat att helt och hållet undanta de personer som är i behov av hjälpmedel som kan ge utslag i en metall- eller magnetdetektor från att genomgå en sådan kontroll. Inte heller finns det skäl göra undantag från kontroll med radiovågsdetektor för den som har något medicinskt hjälpmedel som avger radiovågor. I stället bör man följa de rutiner som redan finns t.ex. för den som har en synskada, en funktionsnedsättning eller diabetes och därför är i behov av anpassning av provet. Provdeltagaren ska i sådana fall kontakta det lärosäte som han eller hon har anmält dig till, eller UHR i de fall provet genomförs av den myndigheten, och styrka behovet av anpassning En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås av provet med läkarintyg eller motsvarande, senast sista anmälningsdag.8 På motsvarande sätt bör den som har ett medicinskt hjälpmedel eller är i behov av något annat hjälpmedel som kan ge utslag i en radiovågsdetektor, metalldetektor eller annan utrustning som kan komma att användas i kontrollerna, vara ålagd att ta kontakt med UHR och senast sista anmälningsdag styrka behovet av hjälpmedel med läkarintyg eller motsvarande intyg eller utlåtande. Uppgiften om vem som har ett sådant hjälpmedel kan då förmedlas till den personal som ska utföra kontrollen och till aktuella provledare, så att de är förberedda på att det i provlokalen finns provdeltagare som är i behov av hjälpmedel. Provdeltagaren bör också kunna uppmanas att ta med sig intyget till provtillfället, för att kunna visa upp det innan provpasset och en eventuell kontroll. Personalen är då förberedd på vilka provdeltagare som har sådana hjälpmedel som kan ge utslag vid kontrollen, och kan hantera situationen på ett diskret sätt. Genom förberedelse och tydliga rutiner bör man kunna undvika att provdeltagare med behov av medicinska och andra hjälpmedel känner sig utpekade eller upplever kontrollsituationen som särskilt kränkande. En ytterligare åtgärd som kan minska exponeringen för provdeltagare är att portabla skärmväggar används för att skapa avskildhet när mer ingående visitationer behöver göras eller medicintekniska hjälpmedel behöver visas upp, se avsnitt 7.4.7. Enligt våra direktiv ska vi också mot bakgrund av konvention om barnets rättigheter () särskilt beakta att provdeltagare kan vara minderåriga. förekommer mycket unga personer, ner , som skriver provet. Det kan konstateras att provet är en frivillig handling och att målgruppen för provet är en helt annan än barn och ungdomar i skolåldern. Mot denna bakgrund kan det argumenteras för att inga särskilda hänsyn bör tas avseende underåriga som skriver högskoleprovet. Så ser vi på det när det gäller kontroll med radiovågsdetektor och beträffande in- eller utpasseringskontroll av barn som fyllt och därmed är straffmyndiga. Det är känsligt att utsätta barn, särskilt de som är , för integritetsintrång i form av kontroller med kroppsvisitation. Vår bedömning är att det skulle vara alltför ingripande att utsätta barn 84–8 §§ UHR:s föreskrifter om högskoleprovet och hogskoleprovet-funktionsnedsattning/hogskoleprovet-for-dig-med-funktionsnedsattning/ (). En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås under för in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation i samband med högskoleprovet. Personer bör alltså undantas från sådana kontroller. I sammanhanget kan nämnas att det i högskoleförordningen införs begränsningar som bl.a. innebär att den som vill delta i högskoleprovet ska ha fyllt eller fylla det kalenderår då provet genomförs samt att den som börjar gymnasieskolan tidigare än det kalenderår då han eller hon fyller får delta i högskoleprovet första gången på vårterminen då han eller hon går årskurs två.9 Ändringen innebär att det efter detta datum kommer att vara ytterst få personer som skriver högskoleprovet. Undantaget från in- eller utpasseringskontroll med kroppsvisitation för personer som är bör framgå i lagen vilket vi återkommer till i avsnitt 7.4.2. I övrigt bör kontrollerna omfatta samtliga provdeltagare som är på väg in i en provlokal, befinner sig i en provlokal eller är på väg ut efter ett avslutat provpass. Det är en annan sak att provets fasta tidsramar för de olika provpassen medför att det vid enstaka tillfällen kan inträffa att alla helt enkelt inte hinner kontrolleras trots noggrann planering och förberedelser. Högskoleprovet genomförs i det ansvariga eller högskolans egna lokaler och i lokaler som eller högskolan hyr tillfälligt för genomförandet. Kontroll enligt den föreslagna lagen ska få utföras i samtliga sådana provlokaler i . Vidare genomför UHR högskoleprovet i lokaler på vissa orter utomlands. När det gäller kontroll med radiovågsdetektor torde sådan undersökning kunna göras, om det utgör en tillåten aktivitet enligt lagstiftningen i det land som kontrollen vidtas. In- och utpasseringskontroller med kroppsvisitation utgör en form av myndighetsutövning. En annan stats möjlighet att utöva myndighet inom det egna territoriet är i de flesta länder begränsad på olika sätt. För att bedöma om det är möjligt att genomföra kontroll med radiovågsdetektor eller in- eller utpasseringskontroller med kroppsvisitation i en provlokal utomlands krävs alltså en analys av lagstiftningen i det aktuella landet. 921 § förordning om ändring i högskoleförordningen (2018:1503). En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås Vi har i avsnitt 5.1 konstaterat att vårt övergripande uppdrag är att föreslå åtgärder som motverkar att den sortens fusk vid högskoleprovet som sker organiserat och i stor skala med hjälp av mobiltelefoner och andra elektroniska hjälpmedel. Det är enligt vår bedömning betydelsen av att motverka denna omfattande och kommersialiserade typ av fuskverksamhet som motiverar ett ingrepp i grundlagsskyddet mot kroppsvisitation. Det bör därför framgå tydligt av inledningsbestämmelsen att syftet med kontroll av provdeltagare i samband med högskoleprovet är att motverka fusk med hjälp av just elektroniska hjälpmedel på provet. En lag som den föreslagna bör vara så specifik som möjligt. För att avgränsa vilken typ av föremål som ska eftersökas vid kontrollerna bör lagen därför innehålla en definition av vad som avses med ett elektroniskt hjälpmedel. Vid det fusk på högskoleprovet som har uppdagats har tillvägagångssättet varit att den fuskande provdeltagaren har haft med sig en dold mobiltelefon och trådlösa hörselsnäckor på provet, och fått de korrekta svaren upplästa under pågående prov. Det har alltså rört sig om utrustning som kan inhämta information. Man skulle också kunna tänka sig att en provdeltagare kan vara hjälpt av elektronisk utrustning som kan lagra och innehålla information. Det är alltså inte enbart sådan utrustning som kan användas för kommunikation under pågående prov som kan användas vid fusk, utan även sådan elektronisk utrustning som kan tillföras information innan provet och som kan användas på ett diskret sätt under pågående prov som kan utgöra fuskhjälpmedel. Kontroll av provdeltagare för att motverka fusk på högskoleprovet bör därför vara inriktad på sådana elektroniska hjälpmedel som kan lagra, innehålla eller ta emot information. Kontrollen bör också omfatta elektroniska hjälpmedel som kan sända information, t.ex. en dold kamera som sprider vidare ett delprov. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås 7.3Närmare om regleringen av radiovågsdetektion 7.3.1En bestämmelse som ger tydligt lagstöd för kontroll med radiovågsdetektor Utredningens förslag: Kontroll med radiovågsdetektor ska få utföras i de lokaler som högskoleprovet genomförs, för att upptäcka pågående radiokommunikation till eller från provdeltagare under provet. Som vi konstaterar i avsnitt 6.5.2 bör möjligheten att genomföra kontroll med radiovågsdetektor i provlokalen, med hänsyn till åtgärdens ingripande karaktär, regleras i lag. Eftersom kontrollens syfte är att detektera pågående radiokommunikation till eller från en provdeltagare under provet, måste kontrollen, för att vara ändamålsenlig, utföras under pågående prov. Just denna omständighet, att kontrollen får utföras i provlokalen medan provet pågår, kan innebära ett störnings- eller orosmoment för provdeltagarna. Att den som utför kontrollen i vissa fall kan behöva komma nära den som undersöks, rikta utrustningen mot provdeltagaren eller cirkulera runt honom eller henne kan uppfattas som en integritetskränkning. Det bör därför i den nya lagen införas en bestämmelse som ger tydligt stöd för att genomföra kontroll med radiovågsdetektor i provlokalerna under pågående högskoleprov. Vad kan detekteras med en radiovågsdetektor? En radiovågsdetektor är ett instrument som kan detektera radiokommunikation. Radiokommunikation, eller trådlös kommunikation, definieras som överföring, utsändning eller mottagning av tecken, signaler, skrift, bilder, ljud eller meddelanden av varje slag med hjälp av radiovågor. Radiovågor är elektromagnetiska vågor med viss frekvens som breder ut sig utan särskilt anordnad ledare.10 Begreppet radiokommunikation innefattar bl.a. traditionell ljudradio och tv, olika former av kommunikationsradio, mobiltelefoni och trådlös dataöverföring av olika slag, t.ex. bluetooth. 101 kap. 7 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. En lag om kontroll vid högskoleprovet föreslås vänds för olika ändamål, vilket också har harmoniserats internationellt. De svenska mobiloperatörerna har fått tillstånd från för att använda vissa frekvensband, dvs. avsnitt avgränsade av en undre och en övre frekvens, för mobiltelefoni. För annan radiovågskommunikation, exempelvis bluetooth, som är en standard för radioförbindelser på mycket kort avstånd, används ett annat frekvensband. Det bör i sammanhanget påpekas att en mobiltelefon och annan sådan elektronisk utrustning sänder ut radiovågor när den är påslagen. Det är alltså inte nödvändigt att det pågår ett samtal från eller till en mobiltelefon för radiovågor ska kunna detekteras med en radiovågsdetektor. Syftet med kontrollen med radiovågsdetektor En radiovågsdetektor kan, som beskrivs i föregående avsnitt, användas till att detektera radiovågskommunikation till eller från en provdeltagare under pågående prov. Med hjälp av radiovågsdetektorn går det alltså att kontrollera om en provdeltagare bryter mot ordningsregeln att mobiltelefoner och annan otillåten teknisk utrustning ska vara avstängd och förvaras på anvisad plats under pågående prov. Följden av en detekterad pågående radiokommunikation är, enligt nuvarande reglering, att provdeltagaren inte får något resultat på det aktuella provpasset.11 Det bör betonas att det genom pejlingen inte kommer att kunna avgöras om kommunikationen sker i syfte att fuska på högskoleprovet eller inte. I vissa fall kan det t.ex. röra sig om en provdeltagare som helt enkelt glömt att stänga av sin mobiltelefon och lägga den på anvisad plats. Oavsett syftet med radiokommunikationen rör det sig dock om en överträdelse av UHR:s ordningsföreskrifter, som kan resultera i uteblivet resultat för provdeltagaren. Att inte få något resultat på ett provpass påverkar naturligtvis det totala resultatet på provet väsentligt. Risken för att bli påkommen med en påslagen mobiltelefon eller andra elektroniska hjälpmedel ger kontroll med radiovågsdetektor en generellt avskräckande effekt och motverkar därmed fusk genom användning av elektroniska hjälp- 1133 och 40 §§ UHR:s föreskrifter om högskoleprovet.