sou · H7B339 · 2019-08-16 00:00:00 — Utredningens förslag innebär att det nya kapitlet om videodelnings- plattformar i radio- och tv-lagen får en bestämmelse med innebörden att vissa reklamregler gäller i fråga om audiovisuella kommersiella meddelanden som marknadsförs, säljs eller arrangeras av dessa leve- rantörer av videodelningsplattformar. Bestämmelsen avser att genom- föra artikel 28b.2 första stycket. Ytterligare en bestämmelse föreslås för att täcka de situationer som avses i artikel 28b.2 andra stycket. Det handlar om reklam och andra annonser som förekommer på video- delningsplattformar men inte tillhandahålls av leverantörer av video- delningsplattformar. Följande bestämmelser om reklam och andra annonser i radio- och tv-lagen bör enligt utredningen gälla för leverantörer av videodelnings- plattformar; 8 kap. 3 § om avbrott för reklam i barnprogram, 8 kap. 5 § om annonssignatur, 8 kap. 7 och 8 §§ om reklam och barn och 8 kap. 14 § om förbud mot reklam för medicinsk behandling som endast är tillgänglig efter ordination. Även 7 kap. 3 § alkohollagen (2010:1622) om förbud mot reklam för alkoholdrycker och alkohol- drycksliknande preparat och 4 kap. 1 och 4 §§ lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter om förbud mot reklam för tobaks- varor respektive elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare, 3 § lag (2013:1054) om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring om förbud mot marknadsföring av modersmjölks- ersättning, 15 kap. 6 § spellagen (2018:1138) om förbud mot reklam för spel som tillhandahålls av någon som saknar nödvändig licens bör gälla för leverantörer av videodelningsplattformar. Ändringsdirektivet innebär att definitionen av sponsring i artikel 1 k utvidgas så att den utöver audiovisuella medietjänster även omfattar videodelningsplattformstjänster. Definitionen av produktplacering i artikel 1 m ändras på så sätt att varan eller tjänsten kan ingå eller om- nämnas också i en användargenererad video. Av definitionen av audio- visuellt kommersiellt meddelande framgår att bl.a. tv-reklam, spons- ring, teleshopping och produktplacering ingår (artikel 1 h). Artikel 28b.2 stycke 3 innehåller en särskild bestämmelse om reklamidentifikation. Leverantörer av videodelningsplattformar ska tydligt informera användarna när program och användarproducerade videor innehåller audiovisuella kommersiella meddelanden, under förutsättning att användaren angett det vid uppladdning av videon eller om leverantören har kännedom om detta. Bestämmelsen bör kunna omfatta också sponsring och produktplacering, vid sidan av reklam och andra annonser, mot bakgrund av att ändringsdirektivets definitioner av dessa begrepp justeras till att omfatta också innehåll som tillgängliggörs på videodelningsplattformar. Utredningen bedömer att det finns skäl att förtydliga att vissa av radio- och tv-lagens bestämmelser om sponsring och produktplacer- ing ska gälla även för leverantörer av videodelningsplattformar. Det ligger också i linje med ett teknikneutralt genomförande. På samma sätt som för reglerna om reklam och andra annonser föreslås därför att en bestämmelse införs i det nya kapitlet om videodelningsplatt- formar som innebär att vissa närmare angivna regler om sponsring och produktplacering gäller för leverantörer av videodelningsplatt- formar. Hänvisningen bör omfatta bestämmelsen i 6 kap. 4 § radio- och tv-lagen om information om produktplacering. När det gäller spons- ring bör hänvisning ske till bestämmelserna i 7 kap. om vem som inte får sponsra program. Bestämmelserna om reklam i artikel 28b.2 innebär att medlems- staterna ska uppmana till användning av samreglering och främjande av självreglering genom uppförandekoder som syftar till att minska barns och minderårigas exponering för reklam för vissa ohälso- samma livsmedel. Uppförandekoderna ska syfta till att säkerställa att reklam inte betonar positiva näringsmässiga egenskaper hos sådana livsmedel och drycker. En liknande bestämmelse finns i artikel 9.4 som riktar sig mot reklam som åtföljer eller ingår i barnprogram. Den beskrivs närmare i kapitel 9. I det sammanhanget, dvs. för tv-sändningar och beställ-tv, pekar utredningen på det befintliga förbudet mot reklam riktad till barn som återfinns i 8 kap. 3, 7 och 8 §§ radio- och tv-lagen. Utred- ningens uppfattning är att det svenska förbudet mot barnreklam inne- bär att det inte finns behov av att föreslå några lagstiftningsåtgärder med anledning av ändringsdirektivets bestämmelser om att minska barns exponering för reklam för ohälsosamma livsmedel och drycker. 6.4.6Lämpliga åtgärder, medverkan till samreglering och granskning Förslag: Myndigheten för press, radio och tv får i uppgift att, i sam- råd med , medverka till samreglering för leveran- törer av videodelningsplattformar. Myndigheten får även i uppgift att bedöma om de åtgärder som avses i artikel 28b.3 är lämpliga. De regler som enligt ändringsdirektivet gäller för leverantörer av videodelningsplattformar är utformade så att medlemsstaterna ska säkerställa att leverantören ska vidta lämpliga åtgärder för att t.ex. skydda allmänheten från innehåll som uppmanar till våld och hat. Vad är lämpliga åtgärder? De lämpliga åtgärderna ska enligt artikel 28b.3 fastställas mot bak- grund av det berörda innehållets art, den skada som det kan orsaka, egenskaperna hos den kategori av personer som ska skyddas samt de rättigheter och legitima intressen som berörs, inklusive rättigheterna och de legitima intressena för leverantörerna av videodelningsplatt- formar och de användare som skapat eller laddat upp innehållet samt samhällsintresset. Vidare framgår följande av artikeln. Medlemsstaterna ska säker- ställa att alla leverantörer av videodelningsplattformar ska tillämpa de angivna lämpliga åtgärderna. Åtgärderna ska vara praktiskt genomför- bara och proportionella med beaktande av videodelningsplattforms- tjänstens storlek och den tillhandahållna tjänstens art. Åtgärderna får inte ge upphov till någon förhandskontroll eller uppladdnings- filtrering av innehållet, eftersom sådana åtgärder inte står i överens- stämmelse med artikel 15 i e-handelsdirektivet. För det skydd av minderåriga som föreskrivs i artikel 28b.1 a ska det skadligaste inne- hållet omfattas av de striktaste åtgärderna för åtkomstkontroll. Artikel 28b.3 fortsätter med en uppräkning av vad åtgärderna ska bestå i. Det handlar bl.a. om att leverantörerna av videodelningsplatt- formstjänster ska inkludera de krav som ställs i ändringsdirektivet i sina användarvillkor och att de ska tillhandahålla flaggningsfunktioner för sina användare så att de kan informera leverantören om innehåll som bryter mot reglerna. Sammantaget är de beskrivna åtgärderna av skiftande karaktär och de handlar i praktiken om relationen mellan leverantören av videodelningsplattformar och dess användare. Behövs författningsreglering för att säkerställa att lämpliga åtgärder vidtas? Förslaget till genomförande av artikel 28b.1 och 28b.2 bygger på att ett nytt kapitel införs i radio- och tv-lagen som samlar de bestäm- melser som ska gälla för leverantörer av videodelningsplattformar. Dessa bestämmelser innebär att leverantörerna ska vidta lämpliga åt- gärder för att skydda allmänheten från innehåll som uppmanar till bl.a. våld och hat samt att vissa regler om sponsring, produktplacering och reklam kompletteras så att det framgår att de också är tillämpliga på innehåll som tillgängliggörs på sådana plattformar. har även bedömt att en leverantör av en videodelningsplattform kan ha ett ansvar enligt BBS-lagen att avlägsna innehåll som träffas av ändringsdirektivets bestämmelser om innehåll på videodelningsplatt- formar. bestämmelser som föreslås i radio- och tv-lagen används änd- ringsdirektivets begrepp lämpliga åtgärder. Mot bakgrund av att de lämpliga åtgärder som beskrivs i ändringsdirektivet utgör en relativt lång lista bestående av både krav på plattformarnas användarvillkor och krav på att viss teknisk funktionalitet ska tillhandahållas för an- vändarna är det tveksamt om det är ändamålsenligt att slå fast dessa åtgärder i lag. För det första är detta ett område präglad av snabb utveckling och för det andra är det sannolikt mycket få leverantörer av videodelnings- plattformar, enligt definitionen i ändringsdirektivet, som kommer att omfattas av de svenska reglerna (se avsnitt 6.1). Utredningen be- dömer därför att den i artikel 28b.3 upptagna listan bestående av lämpliga åtgärder inte bör införas i lag. Åtgärderna blir dock indirekt reglerade med anledning av att Myndigheten för press, radio och tv föreslås få till uppgift att bedöma om åtgärderna enligt artikel 28b.3 är lämpliga, vilket beskrivs i nästa avsnitt. Medverkan till samreglering och granskning av myndighet För genomförandet av de åtgärder som avses i artikel 28b punkt 1 och 3 uppmanas medlemsstaterna att använda samreglering enligt artikel 4a.1 (artikel 28b.4). Samreglering enligt artikel 4a.1 beskrivs närmare i kapitel 5. Det kan handla om samreglering och främjande av självreglering genom uppförandekoder som antas på nationell nivå. När det gäller lämpliga åtgärder finns också en bestämmelse med innebörden att medlemsstaterna ska införa de mekanismer som är nödvändiga för att bedöma om de åtgärder som avses i punkt 3 och som vidtas av leverantörer av videodelningsplattformar är lämpliga. Medlemsstaterna ska anförtro bedömningen av dessa åtgärder åt de nationella tillsynsmyndigheterna (artikel 28b.5). Enligt skäl 49 är det lämpligt att så långt som möjligt involvera leverantörer av videodel- ningsplattformar när de mekanismer som ska vidtas enligt direktivet genomförs. Som nämnts ovan finns få leverantörer av videodelningsplattformar inom svensk jurisdiktion, i den mån de över huvud taget existerar enligt ändringsdirektivets definition. Möjligheten till samreglering på nationell nivå kan därmed vara begränsad, åtminstone . Det bör därför finnas utrymme att beakta självregleringsarbete på europeisk nivå. I sammanhanget kan nämnas att kommissionen en- ligt artikel 28b.9 ska uppmuntra leverantörer av videodelningsplatt- formar att utbyta bästa praxis om uppförandekoder för samreglering. Vidare får medlemsstaterna och kommissionen enligt artikel 28b.10 främja självreglering genom sådana unionsuppförandekoder som avses i artikel 4a.2. Kommissionen har initierat självregleringsmekanismer på detta område som involverat Facebook, Google, Twitter och Micro- soft (Code of Conduct on Countering Illegal Hate Speech Online). Av förordningen (2010:1062) med instruktion för Myndigheten för press, radio och tv framgår att myndigheten ska följa och analy- sera utvecklingen inom medieområdet och sprida kunskap om den till allmänheten (1 § andra stycket). Myndigheten har också i uppgift att utöva tillsyn enligt radio- och tv-lagen och över verksamhet en- ligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL, dvs. verksamhet med utgivnings- bevis, och utöva tillsyn enligt förordningen (1998:32) om standarder för sändning av radio- och tv-signaler (2 § punkt 3). Eftersom myndigheten har tillsynsansvar på medieområdet och samverkar internationellt inom Erga är det lämpligt att tillsyns- ansvaret utvidgas till att omfatta också videodelningsplattformar. Det bör framgå av myndighetens instruktion att myndighetens upp- gift också är att bedöma om de åtgärder som avses i artikel 28b.3 är lämpliga. Denna uppgift kan utföras som en del av myndighetens löpande tillsynsarbete. Det handlar om en bedömning av åtgärdernas lämplighet, t.ex. om det i användarvillkoren för en videodelnings- plattformstjänst finns bestämmelser i syfte att skydda minderåriga från innehåll i enlighet med artikel 28b.1 a, samt att åtgärderna inte står i strid med e-handelsdirektivets regler. Myndigheten för press, radio och tv bör också ges i uppgift att med- verka till samreglering på detta område. Denna uppgift bör Myndig- heten för press, radio och tv utföra i samråd med . Motivet är att enligt förordningen (2010:1923) med instruktion för ska verka för att stärka barn och unga som medvetna medieanvändare och skydda dem från skadlig mediepåverkan (1 § första stycket). har också i upp- gift att inom sitt verksamhetsområde särskilt verka för mediebranschens självreglering (2 § punkt 4). Av Statens medieråds instruktion fram- går vidare att myndigheten ska samverka med berörda myndigheter och aktörer, däribland det civila samhällets organisationer, i syfte att stärka barn och unga som medvetna medieanvändare och skydda dem mot skadlig mediepåverkan (3 a § första stycket). Båda myndigheternas instruktioner bör förtydligas med uppgiften att medverka till samreglering för leverantörer av videodelningsplatt- formar. Förslag: En bestämmelse införs i radio- och tv-lagen om att person- uppgifter som samlats in eller på annat sätt genererats av leveran- törer av videodelningsplattformar i syfte att säkerställa att minder- åriga inte får tillgång till innehåll som kan skada deras fysiska, mentala eller moraliska utveckling, inte får behandlas för kommer- siella ändamål såsom direktmarknadsföring, profilering och bete- endestyrd annonsering. Artikel 28b.3 fjärde stycket innebär att personuppgifter om minder- åriga som en leverantör av en videodelningsplattform samlat in genom plattformens ålders- och föräldrakontrollsystem inte ska användas för kommersiella ändamål, t.ex. marknadsföring. En liknande bestämmelse finns i artikel 6a.2 AV-direktivet genom ändringsdirektivet som gäller personuppgifter som samlas in för att skydda barn mot skadligt inne- håll i tv-sändningar och beställ-tv. Bestämmelsen beskrivs närmare i kapitel 8. Med anledning av artikel 6a.2 är utredningens förslag att det i radio- och tv-lagen införs en bestämmelse om att personuppgifter som sam- lats in eller på annat sätt genererats av leverantörer av medietjänster i att säkerställa att minderåriga inte får tillgång till innehåll med in- gående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller porno- grafiska bilder inte får behandlas för kommersiella ändamål såsom direktmarknadsföring, profilering och beteendestyrd annonsering (avsnitt 8.4). För att genomföra artikel 28b.3 fjärde stycket föreslår utredningen att en motsvarande bestämmelse om minderårigas personuppgifter som leverantörer av videodelningsplattformar samlat in eller på annat sätt genererat förs in i det nya kapitlet 5 a om videodelningsplatt- formar. Bestämmelsen ska övervakas av Datainspektionen (se vidare avsnitt 8.4.2). 6.4.7Mekanismer för prövning utanför domstol Förslag: Myndigheten för press, radio och tv får i uppgift att – inom ramen för arbetet med att medverka till samreglering på området –utveckla lämpliga tvistlösningsmekanismer. Enligt artikel 28b.7 ska medlemsstaterna säkerställa att mekanismer för prövning utanför domstol är tillgängliga för att lösa tvister mellan användare och leverantörer av videodelningsplattformar med avse- ende på tillämpningen av punkterna 1 och 3. Sådana mekanismer ska möjliggöra opartisk tvistlösning och får inte frånta konsumenten det rättsskydd som erbjuds i nationell rätt. Enligt artikel 28b.8 ska med- lemsstaterna säkerställa att användare kan försvara sina rättigheter in- för domstol i förhållande till leverantörer av videodelningsplattformar enligt punkterna 1 och 3. Punkt 7 handlar om förhållandet mellan användare och leveran- törer av videodelningsplattformar. En fråga är vad som kan omfattas av begreppet användare. De flesta användare av videodelningsplatt- formar tar sannolikt endast del av innehållet på plattformen. Några väljer att använda plattformen också för att dela innehåll som de skapat själva. De som delar innehåll kan göra det av olika skäl och med varierande syften. Det kan handla om allt från privatpersonen som delar ett enstaka klipp med en annan person till den aktiva bloggaren eller medieföretaget som använder videodelningsplattformen för att nå ut med innehåll till en större publik. Tvisten i fråga ska handla om tillämpningen av punkterna 1 och 3. Punkt 1 handlar om de skyldigheter som leverantörer av videodelnings- plattformar har att vidta lämpliga åtgärder för att skydda minderåriga från skadligt innehåll och att skydda allmänheten från uppmaningar till våld, hat och terroristbrott. Punkt 3 handlar om de lämpliga åt- gärderna, framför allt vad de kan bestå i. Utredningen bedömer att de krav som ställs på medlemsstaterna i artikel 28b.7 handlar om att skapa förutsättningar för tvistlösning utanför domstol mellan leverantörer av videodelningsplattformar som är etablerade i och deras användare, som kan vara konsu- menter eller näringsidkare, och att de tvister som ska kunna prövas handlar om de lämpliga åtgärder som en leverantör ska vidta, inte om innehållet som tillgängliggörs på plattformen. Ett alternativ för att genomföra bestämmelsen är att peka ut () som en möjlig tvistlösnings- mekanism utanför domstol, åtminstone för vissa tvister. är en statlig myndighet som har i uppgift att pröva tvister mellan konsu- menter och näringsidkare. En konsument som är missnöjd med en vara eller en tjänst kan vända sig till för att få en kostnadsfri prövning av tvisten. Vissa villkor är uppställda för att prövning ska kunna ske. Konsumenten måste först ha kontaktat näringsidkaren för att försöka lösa problemet. För att nämnden ska pröva en an- mälan krävs vidare att anmälan kommit in till myndigheten efter det att konsumenten gjort en reklamation till näringsidkaren. Ett ytterligare villkor för prövning är att värdet av vad som yrkas överstiger vissa belopp. Beloppen är olika beroende på vilken vara eller tjänst det är fråga om och framgår av ARN:s instruktion. När det gäller ARN:s lämplighet som tvistlösningsmekanism en- ligt artikel 28b.7 kan noteras att de tvister som ska kunna prövas utan- för domstol, dvs. tillämpningen av punkterna 1 och 3 i artikel 28b skiljer sig från de frågor som normalt behandlas av . Ytterligare en komplikation är att det kan vara svårt att i ett förhållande mellan en konsument och en leverantör av en videodelningsplattform sätta ett ekonomiskt värde på de åtgärder som kan bli föremål för en tvist, t.ex. ett bristande föräldrakontrollsystem. kan inte heller pröva tvister mellan leverantörer av videodelningsplattformar och användare som anses vara näringsidkare. Utredningen bedömer mot denna bakgrund att det inte är lämpligt att låta ansvara för den efterfrågade tvistlösningsmekanismen. I stället bör Myndigheten för press, radio och tv få i uppgift att inom ramen för arbetet med att medverka till samreglering på området utveckla lämpliga tvistlösningsmekanismer som uppfyller kraven i artikel 28b.7. Myndigheten för press, radio och tv får med utredningens förslag ansvar bl.a. för att bedöma om de åtgärder som leverantörer av video- delningsplattformar vidtagit är lämpliga åtgärder. De mekanismer för prövning utanför domstol som ska säkerställas enligt artikel 28b.7 ska kunna användas för att lösa tvister mellan användare och leve- rantörer med avseende på frågor om sådana åtgärder. Myndigheten kommer därmed att vara involverad i frågeställningar som har att göra med det som ska kunna prövas utanför domstol och få god kännedom om de aktörer som är verksamma på området. Myndighetens arbete med att främja samreglering skulle därför med fördel kunna omfatta också uppgiften att utveckla de prövningsmekanismer som efterfrågas i artikel 28b.7. Tvistlösningsmekanismen bör vara fristående från myndigheten så att myndighetens arbete med att bedöma de lämpliga åtgärderna enligt artikel 28b.5 inte påverkar förutsättningarna för en opartisk tvistlösning mellan en leverantör av en videodelningsplattform och en användare. Vidare bör tvistlösningsmekanismen inte utesluta möjlig- heten för användare att försvara sina rättigheter inför domstol, vilket krävs av artikel 28b.8. Den verksamhet som drivs av Telekområd- givarna kan eventuellt tjäna som förebild för myndighetens arbete med uppgiften. 7Innehåll som uppmanar till våld, hat eller terroristbrott En skyldighet för medlemsstaterna att säkerställa att tv-sändningar inte innehåller något som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet har funnits alltsedan tillkomsten av Rådets direktiv /552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (TV-direktivet). utöka- des skyldigheten till att även gälla innehåll i beställ-tv. AV- direktiv finns bestämmelsen i artikel 6, där det anges att medlems- staterna på lämpligt sätt ska säkerställa att tv-sändningar och beställ-tv under deras jurisdiktion inte innehåller något som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet. Ändringsdirektivet innebär att artikel 6 utvidgas på olika sätt. Inte bara uppmaningar till hat utan också uppmaningar till våld ska omfattas. Fler grunder för våld eller hat blir aktuella genom att det görs en koppling till bestämmelsen om diskriminering i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Ytterligare en nyhet är att medlemsstaterna på lämpligt sätt ska säkerställa att audio- visuella medietjänster inte innehåller offentlig uppmaning att begå terroristbrott. I detta kapitel redovisar utredningen uppdraget att analysera be- hovet av författningsändringar med anledning av utvidgningen av arti- kel 6. Utredningen lämnar också förslag till andra ändringar i radio- och tv-lagen som bidrar till ett effektivt genomförande av artikel 6. Medlemsstaterna ska även säkerställa att leverantörer av videodel- ningsplattformar inom deras jurisdiktion vidtar lämpliga åtgärder för att skydda allmänheten från program, användargenererade videor eller audiovisuella kommersiella meddelanden som bl.a. innehåller Innehåll som uppmanar till våld, hat eller terroristbrott uppmaning till våld, hat eller terroristbrott (artikel 28b). Dessa frågor behandlas i kapitel 6. 7.2.1Uppmaning till våld eller hat Bedömning: Svensk rätt uppfyller de krav som ställs i artikel 6.1 a AV-direktivet, i lydelsen enligt ändringsdirektivet, genom befint- liga straffbestämmelser i yttrandefrihetsgrundlagen och brotts- balken om hets mot folkgrupp, uppvigling och olaga hot samt genom demokratibestämmelsen i radio- och tv-lagen och möjlig- heten att i sändningstillstånd ställa upp villkor om att ta hänsyn till televisionens särskilda genomslagskraft. Enligt artikel 6 AV-direktiv ska medlemsstaterna på lämp- ligt sätt säkerställa att audiovisuella medietjänster inte innehåller något som uppammar hat grundat på ras, kön, nationalitet eller reli- gion. har konstaterat att syftet med bestämmelsen är att bekämpa alla ideologier som uttrycker förakt för mänskliga vär- den, och att de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som har jurisdiktion över ett tv-programföretag ska kontrollera att villkoret efterlevs, oberoende av om de berörda etniska eller kulturella grup- perna finns i denna medlemsstat eller inte. Tillämpningen av förbudet mot sändningar som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet är enligt domstolen inte beroende av de potentiella följderna av sändningen i sändnings- staten eller i en viss medlemsstat utan är endast beroende av huruvida de två rekvisiten – dvs. uppammar hat respektive grundat på ras, kön, religion eller nationalitet – är uppfyllda, se de förenade målen Mesopotamia Broadcast A/S METV respektive /S vs. , C-244/10 och C-254/10, där dom meddelades p. 38–46. En mottagande medlemsstat får också under vissa förutsättningar och efter iakttagande av en särskild samrådsprocedur hindra fri mot- tagning av sändningar med sådant innehåll , om Europeiska kommissionen (kommissionen) ger tillstånd till det. Innehåll som uppmanar till våld, hat eller terroristbrott Vid upprepade, uppenbara, allvarliga och grova överträdelser av be- stämmelsen kan sändarlandsprincipen därmed få ge vika (artikel 3.2 AV-direktiv). Ändringsdirektivets bestämmelse om uppmaning till hat i audio- visuella medietjänster innebär att nuvarande artikel 6 i AV-direktivet ersätts med en ny artikel 6.1 a.