sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Utredarens förslag: ska beräkna det kontracykliska buffertriktvärdet och, vid behov, fast- ställa eller justera ett kontracykliskt buffertvärde. Värdena ska beräknas respektive fastställas på det sätt och utifrån de faktorer som anges i artikel 136.2 och 136.3 i kapitaltäckningsdirektivet. Utredarens bedömning: Skyldigheten för att bedöma intensiteten i cykliska systemrisker och lämpligheten hos det kontracykliska buffertvärdet samt att anmäla varje ändring av det kontracykliska buffertvärdet till ESRB omfattas av befintliga bestämmelser. Innehållet i direktivet: I artikel 136, som avser fastställande av kontracykliska buffertvärden, görs vissa justeringar. I artikel 136.3 specificeras att varje utsedd myndighet på kvartalsbasis ska bedöma intensiteten i cykliska systemrisker och lämpligheten i det kontra- cykliska buffertvärdet och att det kontracykliska buffertvärdet endast vid behov ska fastställas eller justeras. Förutom språkliga justeringar görs det i sista stycket i artikel 136.7 en ändring som innebär att utsedda myndigheter till ESRB endast behöver anmäla ändringar av det kontracykliska buffertvärdet. Skälen för utredarens förslag och bedömning: Av 7 kap. 1 § buffertlagen första stycket framgår att ska fastställa ett kontracykliskt buffertriktvärde och ett kontracykliskt buffertvärde. Det kontracykliska buffertvärdet ska enligt tredje stycket ligga till grund för beräkningen av storleken på den institutspecifika kontracykliska kapitalbufferten. I 7 kap. 2 § anges det vidare att det kontracykliska buffertvärdet ska fastställas på det sätt och utifrån de faktorer som avses i artikel 136.2 och 136.3 i kapitaltäckningsdirektivet. Genom att artikel 136.3 görs tillämplig i den lydelse som följer av ändringsdirektivet följer det direkt av bestämmelsen att ska bedöma intensiteten i cykliska systemrisker och lämpligheten hos det kontracykliska buffertvärdet. Tillägget i artikel 136.3 i sådan del föranleder därmed inte några ytterligare lagstiftningsåtgärder. Det bör dock av 7 kap. 1 och 2 §§ framgå att ska beräkna, och inte fast- ställa, det kontracykliska buffertriktvärdet och, vid behov, fastställa eller justera det kontracykliska buffertvärdet. Enligt 7 kap. 8 § buffertlagen ska informera ESRB och offentliggöra beslut om kontracykliska buffertvärden i enlighet med artiklarna 136.7, 137.2 och 139.5 i kapitaltäcknings- direktivet. Genom att artikel 136.7 görs tillämplig i den lydelse som följer av ändringsdirektivet följer att vad som där anges om att varje ändring av det kontracykliska buffertvärdet ska anmälas får genom- slag i svensk rätt genom hänvisningen. 5.5Underrättelser till europeiska myndigheter Utredarens bedömning: Behovet av genomförandeåtgärder i fråga om underrättelser till de europeiska myndigheterna bör övervägas på förordningsnivå. Innehållet i direktivet: För att förbättra samordningen mellan myndigheterna och säkerställa en tydlig ansvarsfördelning ges ESRB en central roll i fråga om bland annat överföring och offentlig- görande av information (se skäl 25 i kapitaltäckningsdirektivet). Genom ändringar i artikel 129.2 och 130.2, som ger medlemsstaterna en möjlighet att undanta små och medelstora värdepappersföretag från kraven på en kapitalkonserveringsbuffert och en institutspecifik kontracyklisk kapitalbuffert, är medlemsstater som beslutar att tillämpa undantag inte längre skyldiga att meddela det till kom- missionen, och de behöriga myndigheterna i de berörda med- lemsstaterna, utan endast till ESRB. ESRB ska därefter vidare- befordra underrättelserna till övriga myndigheter. Motsvarande ändringar och vissa tillägg har även gjorts i artikel 131.7, 131.12 och 134.2.Eftersom skyldigheten som tidigare fanns i artikel 131.11 nu återfinns i artikel 131.12, har artikel 131.11 tagits bort. Skälen för utredarens bedömning: Det noteras att begreppet ”notify” i artikel 131.7, 131.12 och 134.2 i kapitaltäckningsdirektivet i den svenska språkversionen visserligen har ändrats från ”under- rätta” alternativt ”meddela” till ”anmäla”. Avseende motsvarande begrepp i artikel 129.2 och 130.2 anges emellertid fortsatt ”under- rätta” i den svenska språkversionen. Mot den bakgrunden och efter- som någon ändring inte gjorts i den engelska språkversionen finns det inte anledning att anta att någon ändring i sak varit avsedd. Skyldigheterna att underrätta europeiska myndigheter har tidi- gare bedömts lämpliga att genomföras genom föreskrifter på förord- ningsnivå (se bland annat prop. 2013/14:228 s. 140, 146 och 156). Av 7 § förordningen om särskild tillsyn och kapitalbuffertar framgår att ska underrätta Europeiska kommissionen, ESRB, och unionens råd i den utsträckning som följer av kapitaltäckningsdirektivet. I den mån direktivet anger att behörig myndighet ska underrätta aktuella europeiska myndigheter behöver därför inte några särskilda genomförandeåtgärder vidtas för att uppfylla direktivet. Behovet av åtgärder i de delar direktivet föreskriver att medlemsstaterna ska underrätta aktuella myndigheter bör dock övervägs på förordningsnivå. Utredarens förslag: Det ska av lag framgå att systemriskbuf- ferten och bufferten för systemviktiga institut är kumulativa. Om summan av systemriskbuffertvärdet och buffertvärdet för globala systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut som gäl- ler för samma institut är högre än , får sådana värden dock fastställas endast om fullgjort under- rättelsekravet i artikel 131.7 i kapitaltäckningsdirektivet och åt- gärden godkänts av Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 131.5a i samma direktiv. Innehållet i direktivet: har artikel 131.14–17 och 133.4–7 innehållit bestämmelser om vilka kapitalkrav som ska gälla om ett institut är ålagd att hålla fler än en av kapitalbuffertarna för system- viktiga institut eller sådan kapitalbuffert och systemriskbufferten. Av dessa bestämmelser finns nu endast artikel 131.14 och 131.15 kvar. Av artikel 131.14 framgår fortfarande att om en grupp på gruppnivå omfattas av en buffert för globalt systemviktiga institut och av en buffert för andra systemviktiga institut ska den högsta av Vad som gäller om ett institut omfattas av en systemriskbuffert och en buffert för andra systemviktiga institut eller för globala systemviktiga institut regleras dock i artikel 131.15. I sådana fall ska buffertarna vara kumulativa. Det anges vidare att om summan av systemriskbuffertvärdet beräknat enligt artikel 133.10, 133.11eller 133.12 och det buffertvärde för globala systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut som gäller för samma insti- tut skulle vara högre än , ska förfarandet i punkt 5a i denna artikel tillämpas. Skälen för utredarens förslag: artikel 131.14–17 och 133.4–7 har genomförts genom 2 kap. 2 § samt 5 kap. 6–8 §§ buffert- lagen. Av 5 kap. 6 § framgår att om en tillämpning av bestämmel- serna om krav på kapitalbuffert på gruppnivå för globalt system- viktiga institut och kapitalbuffert för övriga systemviktiga institut skulle medföra att ett institut är skyldigt att på gruppnivå ha fler än en kapitalbuffert för systemviktiga institut, ska på den nivån endast den högsta av dessa kapitalbuffertar gälla. Bestämmelsen motsvarar den del av kraven i artikel 131.14 som finns kvar. I 5 kap. 7 och 8 §§ regleras situationen när ett institut både har en kapitalbuffert för systemviktiga institut och en systemriskbuffert enligt 4 kap. I sådana situationer ska i fråga om en systemriskbuffert på institutets exponeringar i ett annat land den högsta av dessa kapi- talbuffertar gälla på gruppnivå. I fråga om en systemriskbuffert för institutets exponeringar i ska systemriskbufferten och kapi- talbufferten för systemviktiga institut vara kumulativa. Detta fram- går även av 2 kap. 2 §. Enligt artikel 131.15 ska dock systemriskbuf- ferten vara kumulativ med den buffert för andra systemviktiga insti- tut eller för globala systemviktiga institut som ska tillämpas oavsett om den avser institutets exponeringar i eller i ett annat land. En ny bestämmelse i 5 kap. 7 § bör därför ersätta de tidigare bestäm- melserna i 5 kap. 7 och 8 §§ och 2 kap. 2 § bör justeras på mot- svarande sätt. Det ska även framgå att om summan av systemrisk- buffertvärdet och buffertvärdet för globala systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut som gäller för samma institut är högre än får sådana värden fastställas endast om fullgjort underrättelsekravet i artikel 131.7 i kapitaltäckningsdirek- tivet och åtgärden godkänts av Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 131.5a i samma direktiv. 5.7Åtgärder om det kombinerade buffertkravet inte uppfylls Utredarens förslag: Tiden för när ett institut ska lämna in en kapitalkonserveringsplan ska räknas från det konsta- terades att det kombinerade buffertkravet inte längre uppfylldes. I 8 kap. 3 § 3 buffertlagen ska begreppet primärkapitaltillskott ersättas med primärkapitaltillskottinstrument. Inskränkningarna enligt 3 § ska inte gälla om det leder till en betalningsinställelse som kan utgöra grund för att försätta institutet i resolution. Det ska av lag framgå när ett institut ska anses inte uppfylla det kombinerade buffertkravet. Innehållet i direktivet: I artikel 141.1–6 görs i huvudsak språkliga justeringar och förtydliganden. I artikel 141.2 c, som begränsar ett institut att göra utbetalningar utan att först ha beräknat sitt högsta utdelningsbara belopp, har den tidigare svenska språkversionen av Additional Tier 1 instruments ändrats från primärkapitaltillskott till primärkapitaltillskottinstrument. I fråga om överskottet som enligt artikel 141.5 a och b ska räknas med i artikel 141.4 har ändring gjorts som innebär att det ska bestå av nettobeloppet efter vinstutdelning eller betalningar som är resultatet av de åtgärder som avses i arti- kel 141.2 andra stycket, i stället för det som har genererats efter det senaste beslutet om vinstutdelning eller någon av de åtgärder som avses i artikel 141.2 andra stycket. Artikel 141.6 justeras också för att beakta även kapitalbaskraven i artikel 92.1 a och b samt det ytterligare kapitalbaskravet för andra risker än risken för alltför låg bruttosoli- ditet i artikel 104.1 a i direktivet. I en ny bestämmelse, artikel 141a, klargörs när ett institut ska anses underlåta att uppfylla det kombinerade buffertkravet enligt artikel 141. Så ska vara fallet om det inte har kapitalbas i den mängd och av den kvalitet som behövs för att uppfylla det kom- binerade buffertkravet och artikel 92.1 a, b eller c tillsynsförord- ningen tillsammans med det ytterligare kapitalbaskravet för andra risker än risken för allt för låg bruttosoliditet enligt artikel 104.1 a i direktivet. Skälen för utredarens förslag: Bestämmelser om ingripanden och restriktioner om det kombinerade buffertkravet inte uppfylls finns i 8 kap. buffertlagen. Justeringen från primärkapitaltillskott till pri- märkapitaltillskottinstrument i artikel 141.2 c beror på fel i den tidi- gare svenska språkversionen. Motsvarande justering, som endast är språklig och inte innebär någon ändring i sak, bör göras i 8 kap. 3 § 3. Justeringen i artikel 141.5 avser att ta bort fokuset från det senaste beslutet om vinstutdelning eller utbetalning eftersom ett sådant beslut kan vara begränsat till och därför inte korrekt återspeglar det belopp som bör beaktas vid beräkningen. Tillägget i fråga om det särskilda kapitalbaskravet i artikel 141.6 lig- ger i linje med övriga ändringar i direktivet som placerar de särskilda kapitalbaskraven i artikel 104.1 a framför det kombinerade buffert- kravet i turordningen. Att kraven i artikel 92.1 a och b, vid sidan av punkten c, ska uppfyllas innebär att institut måste ha tillräckligt med kärnprimärkapital för att uppfylla kraven vart och ett för sig tillsam- mans med det särskilda kapitalbaskravet. Dessa detaljerade bestäm- melser som i grunden avser att ange hur det högsta förfogandebeloppet ska beräknas har genomförts genom bestämmelser i nens föreskrifter om tillsynskrav och kapitalbuffertar (FFFS 2014:12) med stöd av bemyndiganden i 10 kap. 1 § 10 buffertlagen. Juster- ingarna av bestämmelserna är lämpliga att genomföra på motsvarande nivå med stöd av befintliga bemyndiganden. Det finns i buffertlagen inte någon bestämmelse som uttryckli- gen anger när ett institut ska anses underlåta att uppfylla det kom- binerade buffertkravet. Det är lämpligt att det av lag uttryckligen framgår att ett institut, för att uppfylla buffertkravet, ska ha kapi- talbas i den mängd och av den kvalitet som behövs för att uppfylla det kombinerade buffertkravet vid sidan av vart och ett av kraven i artikel 92.1 a, b och c tillsammans med det särskilda kapitalbaskravet för andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet. En bestämmelse motsvarande artikel 141a bör därför genomföras i 8 kap. buffertlagen. Med hänvisning till att möjligheterna att försätta ett institut i resolution har införts sedan artikel 141 genomfördes i 8 kap. buffert- lagen bör vidare ett tillägg göras i 4 § om att förbudet enligt 3 § inte heller ska gälla om en tillämning av bestämmelsen leder till en betal- ningsinställelse som kan utgöra grund för att försätta institutet i resolution. Det bör även i 8 kap. 1 § 2 förtydligas att tiden för att lägga fram en kapitalkonserveringsplan ska räknas från och med den dag när det konstaterades att det kombinerade buffertkravet inte uppfylldes (se vidare resonemang i avsnitt 5.8) 5.8Åtgärder om kravet på bruttosoliditetsbufferten inte uppfylls Utredarens förslag: Det ska i buffertlagen införas ett nytt kapitel om ingripanden och restriktioner om kravet på en bruttosolidi- tetsbuffert inte uppfylls. Bestämmelserna i kapitlet ska motsvara bestämmelserna i 8 kap. med undantag för att bestämmelserna i det nya kapitlet ska ta sikte på att återställa institutets primär- kapital utifrån kravet på en bruttosoliditetsbuffert enligt arti- kel 92.1a i tillsynsförordningen. En definition avseende primär- kapital ska vidare införas i lagen. Befintliga bemyndiganden i fråga om hur förfogandebeloppet ska beräknas och rapporteras, de krav som en kapitalkonserver- ingsplan ska uppfylla samt underrättelseskyldigheten till Finans- inspektionen ska även utvidgas för att omfatta bruttosoliditets- bufferten. Innehållet i direktivet: Det har genom artikel 141b och 141c, samt tillägg i artikel 142, införts bestämmelser om åtgärder som ska vidtas om kravet på bruttosoliditetsbufferten inte uppfylls. Bestämmel- serna motsvarar artikel 141 och 141a samt delvis artikel 142, som avser åtgärder om det kombinerade buffertkravet inte är uppfyllt. Artikel 141b motsvarar artikel 141 med undantag för att bestäm- melserna om bruttosoliditetsbufferten tar sikte på att institutet ska ha tillräckligt med primärkapital, och inte kärnprimärkapital, för att täcka specifika krav. Till skillnad mot vad som anges i artikel 141.8 behöver ett institut som inte uppfyller kravet på en bruttosoliditets- buffert och som har för avsikt att betala utdelning på utdelningsbar vinst eller vidta annan angiven åtgärd enligt artikel 141b.8 vidare inte lämna information om supplementärt kapital som det innehar. Bestämmelserna i artikel 141b innebär att ett institut som upp- fyller kravet på en bruttosoliditetsbuffert ska förbjudas att göra värdeöverföringar som minskar deras primärkapital till en nivå där buffertkravet är uppfyllt. Institut som inte uppfyller buffertkravet ska åläggas att beräkna sitt högsta förfogandebelopp med avseende på bruttosoliditetsgraden och anmäla det till den behöriga myndigheten. Artikel 141b.2 innehåller restriktioner för institut som inte uppfyller buffertkravet fram till dess att det har beräknat sitt högsta förfogandebelopp och i artikel 141b.3 finns re- striktioner för institut som har räknat fram det högsta förfogande- beloppet. I artikel 141b.4–6 finns detaljerade krav på hur beloppet ska räknas fram. Enligt artikel 141b.7 ska restriktionen inte tillämpas om en uppskjuten betalning eller en utebliven betalning innebär fallis- semang eller utgör en förutsättning för att inleda ett insolvens- förfarande avseende institutet. Ett institut som inte uppfyller buf- fertkravet men ändå har för avsikt att genomföra en värdeöverföring eller vidta en annan åtgärd enligt artikel 141b.2 a, b och c ska enligt artikel 141b.8 underrätta behörig myndighet om detta. I arti- kel 141b.9 ställs krav på institut att vidta åtgärder för att kunna beräkna förfogandebeloppet på ett korrekt sätt och på begäran kunna styrka riktigheten för tillsynsmyndigheten. I artikel 141b.10 anges att en utdelning kopplad till primärkapital ska omfatta samma faktorer som en utdelning kopplad till kärnprimärkapitalet enligt artikel 141.10, det vill säga en utbetalning i form av kontant utdel- ning, en utdelning av helt eller delvis betalda fondaktier eller andra kapitalbasinstrument som avses i artikel 26.1 a i tillsynsförord- ningen, inlösen eller uppköp av egna aktier eller andelar eller andra aktuella kapitalinstrument, återbetalning av belopp som utbetalats med anknytning till aktuella kapitalbasinstrument eller en utbetal- ning av poster som avses i artikel 26.1 b–e i tillsynsförordningen. Skyldigheten för ett institut att enligt artikel 142 utarbeta en kapitalkonserveringsplan och presentera den för den berörda myndig- heten ska gälla om bruttosoliditetsbufferten inte uppfylls på motsva- rande sätt som när det kombinerade buffertkravet inte är uppfyllt. Skälen för utredarens förslag: Artikel 141 har i huvudsak genom- förts genom bestämmelser i 8 kap. buffertlagen och kompletterande myndighetsföreskrifter med stöd av bemyndiganden i 10 kap. 1 § 10 och 12. I 1 kap. 2 § 8 och 16 har dessa bestämmelser kompletterats med definitioner avseende kärnprimärkapital och överföringar kopp- lade till kärnprimärkapitalet. Av 6 kap. 7 § framgår vidare att ett institut ska ha metoder som gör det möjligt att, i enlighet med föreskrifter som meddelats med stöd av 10 kap. 1 § 10, fortlöpande beräkna institutets högsta förfogandebelopp. Motsvarande bestämmelser bör i fråga om bruttosoliditetsbuf- ferten genomföras i ett separat kapitel i buffertlagen. I artikel 141b.2 b anges visserligen att institutet inte får skapa en skyldighet att betala ut vissa ersättningar om skyldigheten skapades när institutet underlät att uppfylla det kombinerade buffertkravet. Efter- som bestämmelserna tar sikte på åtgärder när bruttosoliditetsbuffer- ten inte uppfylls förefaller det vara en felskrivning att tidpunkten för när det kombinerade buffertkravet inte uppfylldes ska vara aktuell. I stället torde tidpunkten för när kravet på bruttosoliditetsbufferten inte längre uppfylldes vara relevant. För att i myndighetsföreskrifter kunna genomföra arti- kel 141b.4–6 och delvis artikel 141b.8 bör bemyndigandena i 10 kap. kompletteras för att omfatta ingripanden och restriktioner även när kravet på en bruttosoliditetsbuffert inte uppfylls. I 8 kap. 6 § första stycket buffertlagen anges att om ett institut inte uppfyller kraven i 8 kap., får tillämpa bestämmel- serna om ingripande i de lagar som reglerar institutets verksamhet. Det innebär att får tillämpa bestämmelserna om ingripande i 15 kap. LBF och 25 kap. LVM. Bestämmelsen genomför artikel 67.1 n i kapitaltäckningsdirektivet av vilken det följer att vissa administrativa sanktioner och åtgärder ska kunna riktas mot ett insti- tut, som i strid med artikel 141, gör betalning till innehavare av instrument som ingår i institutets kapitalbas. Det har inte gjorts någon ändring i artikel 67. Direktivet anger därmed inget krav på att motsvarande sanktioner och åtgärder ska gälla vid betalningar i strid med artikel 141b. anger artikel 67.1 att sanktionerna och åtgärderna ska vidtas under minst någon av de angivna omstän- digheterna. Det finns därför utrymme för att tillämpa sanktionerna och åtgärderna även i andra fall än de som räknas upp i artikel 67. Då det är lämpligt att , på motsvarande sätt som gäl- ler i fråga om det kombinerade buffertkravet, får tillämpa bestäm- melserna om ingripande i LBF och LVM när ett institut inte upp- fyller kraven i 8 a kap. bör en bestämmelse motsvarande 8 kap. 6 § första stycket även införas i 8 a kap. För att kunna tillämpa möjlig- heten att enligt 15 kap. 1 a § LBF respektive 25 kap. 1 d § LVM vidta åtgärder mot någon som ingår i ett företags styrelse eller är dess verkställande direktör eller ersättare för någon av dem vid aktuella överträdelser bör även en uttrycklig komplettering göras i dessa bestämmelser. I 8 kap. 1 och 2 §§ buffertlagen finns vidare bestämmelser, mot- svarande artikel 142, med krav på institut som inte uppfyller det kom- binerade buffertkravet att lämna in en kapitalkonserveringsplan som visar hur institutet inom rimlig tid ska uppnå det kombinerade buf- fertkravet och bestämmelser som ger möjlighet att ingripa. Med stöd av bemyndigandet i 10 kap. 1 § 11 finns vidare i föreskrifter (FFFS 2014:12) kompletterande bestämmelser om de krav som en kapitalkonserveringsplan ska upp- fylla. Artikel 142.3 har dock tidigare bedömts lämplig att genomföra genom föreskrifter på förordningsnivå (se prop. 2013/14:228 s. 160 f.). Motsvarande bestämmelser i fråga om kraven på kapitalkonser- veringsplan om ett institut inte längre uppfyller kravet på en brutto- soliditetsbuffert bör även införas avseende tilläggen i artikel 142.1. Vad som anges i 8 kap. 1 § 2 buffertlagen är dock i viss mån miss- visande eftersom det anges att en kapitalkonserveringsplan ska lämnas in från det att buffertkravet inte upp- fylldes medan artikel 142.1 i direktivet anger att tiden för att lägga fram planen ska räknas från det konstaterades att buffert- kravet inte uppfylldes. Detta bör uttryckligen framgå av lag. Före- skriftsnivån och regleringen i övrigt bör motsvara den i 8 kap. 1 och 2 §§ avseende det kombinerade buffertkravet. 6 Bolagsstyrning och riskhantering 6.1Krav på ansökan om tillstånd att driva bank- och finansieringsrörelse Utredarens bedömning: De kompletterande bestämmelserna i artikel 10.1 i kapitaltäckningsdirektivet om vad som ska bifogas en ansökan om auktorisation bör genomförs genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Kravet i artikel 10.2 på att behöriga myndigheter ska neka ett kreditinstitut auktorisation att inleda sin verksamhet om kredit- institutets styrformer, processer och metoder inte på ett tillfreds- ställande sätt gör det möjligt för institutet att hantera risker på ett sunt och ändamålsenligt sätt, ryms inom gällande rätt. Innehållet i direktivet: I artikel 10.1 i kapitaltäckningsdirektivet har tillägg gjorts om att den verksamhetsplan som ska fogas till en ansökan om auktorisation ska inkludera uppgifter om moderföretag, finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag inom gruppen. Medlemsstaterna ska också kräva att det till ansök- ningar om auktorisation bifogas en beskrivning av de styrformer, processer och metoder som avses i artikel 74.1. Enligt artikel 10.2 ska de behöriga myndigheterna neka ett kreditinstitut auktorisation att inleda sin verksamhet, såvida de inte bedömer att styrformerna, processerna och metoderna enligt artikel 74.1 på ett tillfredsställande sätt gör det möjligt för det institutet att hantera risker på ett sunt och ändamålsenligt sätt. Skälen för utredarens bedömning: Av 3 kap. 8 § LBF framgår att en ansökan om tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse prövas av . Närmare bestämmelser om vad en ansökan ska innehålla finns i förordningen (2004:329) om bank- och finansieringsrörelse. I 2 kap. 2 § i den förordningen anges det att det tillsammans med en sådan ansökan ska lämnas in en verksamhetsplan och ett förslag till bolagsordning, reglemente eller stadgar eller till ändring av dessa. Genom 5 kap. 2 § 1 har be- myndigats att meddela föreskrifter om innehållet i en sådan verk- samhetsplan. Kompletteringarna i direktivet om vad som ska fogas tillsammans med en ansökan om auktorisation bör på motsvarande sätt genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag.