sou · H7B37 · 2019-02-07 00:00:00 — En statlig myndighet eller kommun är skyldig att ställa resurser till förfo- gande om de har lämpliga resurser och ett deltagande inte allvar- ligt hindrar dess vanliga verksamhet. Det bör anges i förordning att MSB är den statliga myndighet som får begära stöd enligt ovan. När stöd- och förstärkningsresurser behövs i flera kommuner vid allvarliga olyckor får den statliga myndighet som regeringen bestämmer besluta om hur användningen av tillgängliga resurser ska inriktas och prioriteras. Kommunerna ska samarbeta med den statliga myndigheten och meddela vilka resurser som finns till- gängliga till stöd för de drabbade kommunerna. I förordning bör anges att MSB är den statliga myndighet som ska fatta beslut om inriktning och prioritering av tillgängliga resurser. Av MSB:s instruktion bör framgå att myndigheten ska sam- ordna kommunernas verksamheter när det gäller området skydd mot olyckor, stödja kommunerna med råd och information. samt utföra tillsyn. Vidare bör framgå att myndigheten ska ha förmåga att vid allvarliga olyckor och kriser inrikta och prioritera resurser. Bakgrund och gällande rätt Enligt nu gällande rätt är en statlig myndighet eller en kommun skyl- dig att med personal eller egendom delta i en räddningsinsats på be- gäran av räddningsledaren. En sådan skyldighet föreligger dock en- dast om myndigheten eller kommunen har lämpliga resurser och ett deltagande inte allvarligt hindrar dess verksamhet (6 kap. 7 § LSO). Erfarenheterna från arbetet med att släcka sommarens skogsbrän- der visar att en klar framgångsfaktor var att MSB, efter ett visst in- ledningsskede, tog på sig rollen att inrikta och prioritera de resurser, såväl nationella som internationella, som fanns tillgängliga. Detta var möjligt och blev effektivt då MSB:s särskilda organisation med tiden Förslag till ändringar i författningsförslag skaffade sig tillräcklig räddningstjänstkompetens samt fick en över- blick över brandsituationen nationellt och över vilka resurser som fanns att tillgå. MSB:s arbete möjliggjorde att de resurser som fanns tillgängliga kunde utnyttjas på ett effektivare sätt. Visst stöd för MSB:s agerande finns i MSB:s instruktion. Av denna framgår att myndigheten ska arbeta med och verka för samordning mellan berörda samhällsaktörer för att förebygga och hantera bl.a. olyckor och kriser (1 § förordning [2008:1002] med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap). Av instruktionen framgår också att myndigheten ska ha förmåga att bistå med stöd- resurser i samband med allvarliga olyckor och kriser samt stödja berörda myndigheters samordning av åtgärder vid en kris eller höjd beredskap. Myndigheten ska också se till att berörda aktörer under en kris får tillfälle att bl.a. samordna åtgärder och effektivt använda samhällets samlade resurser och internationella förstärkningsresurser (7 §). Anledningen till att MSB:s arbete med att inrikta och prioritera resurser fungerade var att uppgiften genomfördes i samförstånd och i nära samarbete med berörda kommunala räddningstjänster och att inte heller någon annan satte sig emot detta. föreslår att MSB nationellt ska sam- ordna kommunernas verksamhet enligt LSO och stödja dem med råd och information (5 kap. 1 a § andra stycket förslag till lag om ändring i LSO). MSB ska därmed utföra uppgifter som riktar sig mer direkt mot kommunerna. Dels samordna kommunerna, dels stödja dem med råd och information. Vad gäller samordningen så kan den på de områden där MSB har föreskriftsrätt bli tvingande för kom- munerna. På andra områden har MSB att på andra sätt verka för fri- villig samordning där det bedöms lämpligt5. I samordningen menar ingår att MSB ska kunna samordna räddningstjänsten nationellt för att större räddningsinsatser ska kunna genomföras på ett effektivt sätt6. 5SOU 2018:54 s. 335. 6SOU 2018:54 s. 268. Förslag till ändringar i författningsförslag föreslår också att MSB:s uppdrag ska förtydligas genom att det ska framgå att myndigheten utifrån nationell riskbild ska upprätthålla beredskap för att bistå med stöd- resurser i samband med omfattande eller komplexa olyckor och kriser. anför att detta förtydligande ska göra det möjligt för MSB att agera proaktivt med förstärknings- resurserna och ta ansvar för att beredskapen upprätthålls. Eftersom MSB får en uttrycklig uppgift att upprätthålla beredskap med hänsyn till nationell riskbild kan också myndigheten prioritera förstärknings- resurserna7. Utredningen anser att en statlig myndighet, i detta fall MSB, vid allvarliga olyckor ska kunna begära att en annan statlig myndighet eller kommun med personal och egendom ska delta i en räddnings- insats. En sådan skyldighet ska vara begränsad på samma sätt när det gäller en statlig myndighets begäran, som bestämmelsen är begrän- sad när det gäller en begäran från räddningsledaren. Skyldig- heten att delta med personal eller egendom i en räddningsinsats ska bara föreligga om myndigheten eller kommunen har lämpliga resur- ser och ett deltagande inte allvarligt hindrar dess verksamhet. I för- ordning bör anges att MSB är den statliga myndighet som får begära stöd enligt ovan. Vi anser att MSB:s möjlighet att samordna resurser vid allvarliga olyckor bör förtydligas jämfört med vad föreslår. Vi föreslår därför att det av LSO ska framgå att regeringen får uppdra åt en statlig myndighet att vid allvarliga olyckor bestämma hur användningen av tillgängliggjorda resurser ska inriktas och prio- riteras när resurser behövs i flera kommuner. Kommunerna ska sam- arbeta med den statliga myndigheten och meddela vilka resurser de har tillgängliga till stöd för drabbade kommuner. I FSO bör anges att MSB är den statliga myndighet som får bestämma om hur till- gängliggjorda resurser ska inriktas och prioriteras. Förslaget innebär att den statliga myndighet som regeringen bestämmer vid allvarliga olyckor självständigt får bestämma om hur 7SOU 2018:54 s. 289 f. Förslag till ändringar i författningsförslag tillgängliggjorda räddningsresurser ska inriktas och prioriteras i för- hållande till berörda räddningschefers ansvar för räddningstjänst- verksamheten. Syftet med utredningens förslag i denna del är att ge MSB stöd i författning för att fatta beslut om inriktning och prioritering av till- gängliggjorda nationella och internationella räddningsresurser vid framtida omfattande olyckor. MSB ska utföra detta arbete i nära samverkan med de kommunala räddningstjänsterna. Detta ska även förtydligas i myndighetens instruktion. Av instruktionen bör även framgå att MSB, i enlighet med för- slag, ska samordna kommunernas verksamheter när det gäller området skydd mot olyckor, stödja kommunerna med råd och information samt utföra tillsyn8. Förslag: Om särskilda skäl föreligger kan det bestämmas att kom- munernas självrisk ska sänkas till ett lägre belopp. Om en räddningsinsats i har medfört be- tydande kostnader, har kommunen rätt till ersättning av staten för den del av kostnaderna som överstiger en självrisk. En förutsättning för rätt till ersättning är att kostnaderna är direkt hänförliga till rädd- ningsinsatsen. Självrisken beräknas enligt grunder som regeringen bestämmer (7 kap. 3 § LSO). Självrisken utgörs av ett belopp som motsvarar av det sammanlagda skatteunderlag som står till kommunens förfogande året före det år då kostnaderna uppkommit (7 kap. 2 § FSO). Frågor om ersättning prövas av MSB (7 kap. 3 § FSO). 8Se 5 kap. 1 a § förslag till ändring i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Förslag till ändringar i författningsförslag Utredningens utvärdering av sommarens bränder visar att osäkerhet om finansiering kan påverka vilka släckningsåtgärder som vidtas. Höga kostnader för luftburna släckresurser vid skogsbränder kan få kommuner att tveka inför att sätta in denna typ av resurser i ett tidigt skede. Detta kan få omfattande negativa konsekvenser för brandens spridning. Utredningen anser att de finansiella förutsättningarna för kom- munerna att agera kraftfullt i situationer när t.ex. en hög brandrisk råder behöver förbättras. Utredningen har övervägt om MSB bör kunna besluta om att en lägre självrisk ska gälla när särskilda omstän- digheter råder, t.ex. ett extremt högt brandriskvärde. Utredningens bedömning är emellertid att det bör ankomma på regeringen att fatta sådana beslut. Utredningen förslår att det av bestämmelsen i 7 kap. 2 § FSO bör framgå att denna möjlighet finns. Förslag: Författningsändringarna ska träda i kraft . De författningsändringar som vi föreslår bör träda i kraft med att de författningsförslag som Räddningstjänst- utredningen föreslår träder i kraft. Enligt 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474) ska konsekven- serna av en utrednings förslag redovisas i olika avseenden. Vid förslag till nya eller ändrade regler ska en konsekvensbeskrivning uppfylla de närmare krav som ställs i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. I direktiven till utredningen anges att om vi lämnar förslag på åtgärder eller författningsändringar ska de åtföljas av en bedömning av eventuella konsekvenser för statliga myndigheter, landsting, kom- muner och andra relevanta aktörer som kan beröras. Om förslagen påverkar kostnader eller intäkter för staten, landstingen, kommunerna eller enskilda ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas och utredaren ska föreslå finansiering för detta. Vidare ska de samhälls- ekonomiska konsekvenserna av förslagen redovisas. Av direktivet framgår också att om något av förslagen påverkar det kommunala självstyret, så ska även dessa konsekvenser och de särskilda övervägandena som lett till förslagen redovisas. Bedömning: Utredningens förslag och rekommendationer ryms inom den konsekvensbeskrivning som lämnat. förslag och våra förslag förslag syftar till att minska skador till följd av olyckor i samhället. Vår utrednings förslag syftar till att minska skador till följd av skogsbränder. Vi föreslår att Räddnings- tjänstutredningens förslag genomförs med en ändring och ett tillägg. Syftet med ändringen och tillägget är att, mot bakgrund av somma- rens erfarenheter, göra bestämmelserna än mer effektiva. Vi lämnar även ett antal rekommendationer med samma syfte. föreslår att en statlig myndighet, MSB, ska få överta berörda kommuners räddningstjänstvid särskilt omfattande räddningsinsatser eller om det annars finns synnerliga skäl. Den författningsändring som vi föreslår när det gäller över- tagande av ansvaret för innebär att den statliga myndigheten även ska kunna ta över ansvaret för delvis. Enligt förslag ska MSB nationellt samordna kommunernas verksamheter och stödja dem med råd och information. Som exempel på nationell samordning nämner Rädd- ningstjänstutredningen att nationell samordning behövs för att större räddningsinsatser ska kunna genomföras på ett effektivt sätt (s. 268). föreslår även en ändring i MSB:s instruk- tion för att förtydliga att myndigheten bl.a. ska ha en mer uttalad möj- lighet än att prioritera var myndighetens förstärkningsresurser ska sättas in (s. 287). Vi föreslår ett förtydligande av detta i författ- ning. Vårt förslag innebär att det i författning ska anges att en statlig myndighet, MSB, vid allvarliga olyckor ska kunna begära att andra statliga myndigheter eller kommuner vid en räddningsinsats ska delta med personal eller egendom. Vi föreslår även att en statlig myndig- het, MSB, vid allvarliga olyckor ska kunna inrikta och prioritera till- gängliga resurser när förstärkningsresurser behövs i flera kommuner. Kommunerna ska samarbeta med myndigheten och meddela vilka resurser som de har tillgängliga till stöd för drabbade kommuner. lämnar en utförlig redogörelse över vilka konsekvenser som utredningens förslag kan väntas medföra. Rädd- ningstjänstutredningen konstaterar att alla i någon mån berörs av förslagen samt att utredningens förslag kommer att leda till att färre dör och färre skadas i olyckor. När det gäller de ekonomiska konsekvenserna för kommunerna bedömer att föreslagen på lång sikt kan anses som kostnadsneutrala. Förslaget att kommunerna ska ha en kontinuerlig övergripande ledning uppskattas dock medföra en total kostnadsökning om för kommunsektorn. De utökade uppgifter som MSB får bedöms medföra en kostnad som ska finansieras genom ett ökat förvaltningsanslag om 15,8 mil- joner kronor. föreslår också att MSB ska få disponera anslaget 2:3 Ersättning för räddningstjänst m.m. för att finansiera kostnader för aktivering av förstärkningsresurser. konstaterar att utredningens förslag innebär inskränkningar i av det kommunala självstyret. Inskränk- ningarna har begränsats i så stor utsträckning som möjligt och går inte utöver vad som är nödvändigt för de ändamål som ligger till grund för förslagen. Vår uppfattning är att vårt förslag om möjlighet till delvis övertagande av ansvaret för ryms inom den konse- kvensbeskrivning som lämnade. Även förslaget om förstärkt mandat för MSB ryms inom nämnda konse- kvensbeskrivning. Detta eftersom för- slag också innefattade att ge MSB en stärkt roll när det gäller nationell samordning. Även de rekommendationer som utredningen lämnar ryms enligt vår bedömning inom kon- sekvensbeskrivning. De förslag vi lämnar som syftar till att MSB ska samordna större räddningsinsatser innebär inskränkningar i det kommunala självstyret. På samma sätt som när det gäller för- slag har inskränkningarna begränsats i så stor utsträckning som möj- ligt och går inte utöver vad som är nödvändigt för de ändamål som ligger till grund för förslagen. Enligt vårt förslag ska det framgå av FSO att kommunernas själv- risk om särskilda skäl föreligger kan sänkas till ett lägre belopp. Den kan tänkas medföra en ökad kostnad. Emellertid blir den samlade effekten snarare det omvända. Den sänkta självrisken möjliggör för kommunerna att i dessa särskilda situationer agera snabbt för att undvika stora skogsbränder och därmed de höga kostnader som be- kämpningen av dessa för med sig. 23.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor Den statliga myndighet som regeringen bestämmer får ta över ansvaret för räddningstjänsten i en eller flera kommuner som berörs av en rädd- ningsinsats, om denna är särskilt omfattande eller det annars finns syn- nerliga skäl. Ett övertagande får begränsas till att omfatta en viss rädd- ningsinsats (delvis övertagande). Myndigheten ska vid övertagande av räddningstjänsten utse en rädd- ningsansvarig. Det som i denna lag anges om räddningschefen ska då gälla för honom eller henne. Vid delvis övertagande ska myndigheten i stället utse en räddningsledare. I fråga om sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning får regeringen föreskriva eller i särskilda fall besluta att en länsstyrelse ska ta över ansvaret för saneringen inom flera län eller att någon annan statlig myndighet ska ta över ansvaret inom ett eller flera län. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att före- skriva eller i särskilda fall besluta om övertagande av och ansvaret för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning. Materiella förändringar görs i fråga om övertagande av i nuvarande första stycket som delas upp i två stycken. Utredningens förslag överensstämmer med Räddningstjänstutred- ningens förslag förutom att den nu föreslagna bestämmelsen gör det möjligt för den statliga myndigheten att överta ansvaret även delvis. Överväganden angående delvis övertagande finns i avsnitt 21.1. Vårt förslag bygger på den skyldighet som gäller för kommunerna och de statliga myndigheterna att samordna sitt arbete (1 kap. 6 § LSO). I övrigt hänvisas till författningskom- mentar (s. 332 f.). En statlig myndighet eller en kommun är skyldig att med personal och egendom delta i en räddningsinsats på begäran av räddningsled- ningen eller, vid allvarliga olyckor, den statliga myndighet som reger- ingen bestämmer. En kommun eller en statlig myndighet är också skyl- dig att med personal och egendom delta vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen på begäran av den myndighet som ansvarar för saneringen. En sådan skyldighet som anges i första stycket föreligger dock en- dast om myndigheten eller kommunen har lämpliga resurser och ett deltagande inte allvarligt hindrar dess vanliga verksamhet. Paragrafen föreskriver enligt gällande lydelse en skyldighet för statliga myndigheter och kommuner att på begäran av en räddningsledare delta med personal eller egendom i en räddningsinsats. Materiella förändringar görs när det gäller statliga myndigheters och kommu- ners skyldigheter och paragrafen delas upp i två stycken. I förarbetena till bestämmelsen nämns bl.a. följande. Genom att ansvaret för de olika delarna av räddningstjänsten är uppdelat på olika myndigheter kan räddningsåtgärderna i vissa fall brista i effek- tivitet. Avsikten med paragrafen är att göra det möjligt att använda räddningsresurserna på ett effektivare sätt. Många statliga och kom- munala myndigheter som inte ansvarar för räddningstjänst eller sanering efter radioaktiva ämnen har betydelsefulla resurser som de använder i sin verksamhet och som kan vara av betydelse vid en rädd- ningsinsats eller vid sanering. Paragrafen gör det möjligt att ta dessa resurser i anspråk. Skyldigheten att delta i ett ingripande med per- sonal och egendom gäller dock inte om ett deltagande allvarligt hind- rar myndighetens vanliga verksamhet (se vidare prop. 2002/03:119 s. 120 f.). På samma sätt som förslag inne- håller vårt förslag den ändringen att det ankommer på räddningsled- ningen, inte räddningsledaren, att utöva den befogenhet som följer av paragrafen (se s. 337 f.). Vårt förslag innebär därutöver att även den statliga myndighet som regeringen bestämmer ska ha möjlighet att begära att en annan statlig myndighet eller en kommun ska delta i en räddningsinsats med personal eller egendom. Närmare över- väganden finns i avsnitt 21.2. Avsikten med den föreslagna ändringen är att skapa effektivitet i användandet av tillgängliga resurser. En sådan möjlighet att allokera och få en överblick över tillgängliga resurser innebär att en statlig myndighet kan avlasta de lokala räddningsledningarna och göra arbe- tet med att tillgängliggöra resurser mer effektivt. Avsikten är att den statliga myndigheten endast ska använda sig av denna befogenhet vid allvarliga olyckor. När stöd- och förstärkningsresurser behövs i flera kommuner vid all- varliga olyckor får den statliga myndighet som regeringen bestämmer inrikta och prioritera tillgängliga resurser. Kommunerna ska samarbeta med myndigheten och meddela vilka resurser de har tillgängliga till stöd för drabbade kommuner. Paragrafen är ny. Den anger att när stöd- och förstärkningsresurser behövs i flera kommuner vid allvarliga olyckor får den statliga myn- dighet som regeringen bestämmer inrikta och prioritera tillgängliga resurser. Övervägandena finns i avsnitt 21.2. Syftet med bestämmelsen är att göra det möjligt för den statliga myndigheten att styra över de resurser som finns tillgängliga i syfte att de ska utnyttjas där de gör mest nytta. Med att inrikta menas här att, vid flera pågående räddningsinsatser, prioritera vilken räddnings- insats som är i störst behov av resurserna. Avsikten är att den statliga myndigheten endast ska använda sig av denna befogenhet vid allvar- liga olyckor. Bestämmelsen ålägger även kommunerna att samarbeta med den statliga myndigheten och också meddela vilka resurser som de har tillgängliga och som kan användas till stöd för drabbade kommuner. 23.2Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får i enlighet med 6 kap. 7§ lagen (2003:778) om skydd mot olyckor begära stöd av andra myn- digheter och kommuner. Paragrafen är ny. Den innehåller en bestämmelse om att MSB är den myndighet som ska fatta beslut enligt 6 kap. 7 § LSO. Se kommen- taren nedan. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får i enlighet med 6 kap. 7a § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor inrikta och prioritera till- gängliga resurser. Paragrafen är ny. Den innehåller en bestämmelse om att MSB är den myndighet som ska fatta beslut enligt 6 kap. 7 a § LSO. Avsikten med bestämmelserna i 6 kap. 2–3 §§ är att MSB ska ha en tydlig grund i författning för att vid framtida allvarliga olyckor utföra det samordnande arbete som myndigheten gjorde års skogsbränder, då med visst stöd i myndighetens instruktion. Genom att allokera resurser, inrikta och prioritera dessa, kunde de nationella och internationella resurser som fanns tillgängliga utnyttjas på ett effektivt sätt. Självrisken enligt 7 kap. 3 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor utgörs av ett belopp som motsvarar av det sammanlagda skatteunderlag som står till kommunens förfogande året före det år då kostnaderna uppkommit. Om särskilda skäl föreligger kan det be- stämmas att kommunernas självrisk ska sänkas till ett lägre belopp. Paragrafen anger hur den kommunala självrisken ska beräknas. Andra meningen är ny. Avsikten är att det av författningstexten ska framgå att regeringen kan besluta om en sänkt självrisk. Närmare övervägan- den finns i avsnitt 22.3. 23.3Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har ansvar för frågor om skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar, i den ut- sträckning inte någon annan myndighet har ansvaret. Ansvaret avser åtgärder före, under och efter en olycka, kris, krig eller krigsfara. 1.utveckla och stödja arbetet med civilt försvar, 2.samordna kommunernas verksamheter när det gäller området skydd mot olyckor, stödja kommunerna med råd och information samt utföra tillsyn, 3.utveckla och stödja samhällets beredskap mot olyckor och kriser och vara pådrivande i arbetet med förebyggande och sårbarhetsredu- cerande åtgärder, 4.arbeta med och verka för samordning mellan berörda samhälls- aktörer för att förebygga och hantera olyckor, kriser och konsekven- ser av krig och krigsfara, 5.bidra till att minska konsekvenser av olyckor, kriser, krig och krigsfara, 6.följa upp och utvärdera samhällets arbete med krisberedskap och civilt försvar 7.se till att utbildning och övningar kommer till stånd inom myn- dighetens ansvarsområde, och 8.företräda det civila försvaret på central nivå i frågor som har betydelse för avvägningen mellan civila och militära behov av sam- hällets resurser om inte något annat följer av annan författning. Paragrafen innehåller en ny punkt i andra stycket, p. Den anger att MSB ska samordna kommunernas verksamhet när det gäller om- rådet skydd mot olyckor, stödja kommunerna med råd och infor- mation och utföra tillsyn. I förslag anges att MSB ska sam- ordna kommunernas verksamheter och stödja kommunerna med råd och information. Förslaget innebär ett förtydligande av att även denna uppgift ankommer på myndigheten. Närmare överväganden finns i avsnitt 21.2. Myndigheten ska utifrån nationell riskbild upprätthålla beredskap med stödresurser för att kunna lämna bistånd i samband med allvarliga olyckor och kriser och vid höjd beredskap. Myndigheten ska även ha förmåga att vid allvarliga olyckor och kriser inrikta och prioritera sådana resurser som har gjorts tillgängliga genom mottagande av internationellt stöd eller från kommuner eller statliga myndigheter. Paragrafen är ny. Det första stycket överensstämmer med Räddnings- tjänstutredningens förslag (7 a §) i allt förutom att paragrafen anpas- sats till den förordningsändring som trädde i kraft . MSB ges i första stycket en uttrycklig uppgift att upprätthålla beredskap med hänsyn till nationell riskbild, för att kunna lämna bi- stånd i samband med bl.a. allvarliga olyckor. Avsikten är att förtyd- liga att MSB ska agera proaktivt med sina förstärkningsresurser och ta ansvar för att beredskapen upprätthålls.