sou · H7B360 · 2019-12-13 00:00:00 — Har ett företag blivit föremål för nedskrivning eller konvertering, i eller utanför resolution, ska resolutionsmyndigheterna enligt arti- kel 45m.5 fastställa en lämplig övergångsperiod för att uppnå kraven enligt artikel 45e eller 45f för resolutionsenheter respektive dotter- företag i samma resolutionsgrupp eller tillämpningen av arti- kel 45b.4, 45b.5 eller 45b.7. De minimikrav som avses i artikel 45c.5 eller 45c.6 får vidare enligt artikel 45m.3 inte tillämpas räknat från det datum som resolutionsenheten blivit föremål för nedskrivning eller konvertering i eller utanför resolution eller i enlighet med artikel 32.1 b. Enligt artikel 10.6 och 7 om översyn av resolutionsplanen ska företaget ha en rimlig övergångsperiod för att återigen uppfylla kraven på kapitalbas och kvalificerade skulder, och att resolutionsmyndigheten när den fastställer sådana övergångs- perioder ska beakta den övergångsperiod som företaget har för att åter uppfylla artikel 104b i kapitaltäckningsdirektivet. När resolutionsmyndigheten tillämpar artikel 45m.15 ska den enligt artikel 45m.6 meddela företaget ett planerat krav på kapitalbas och kvalificerade skulder för varje tolvmånadersperiod under över- gångsperioden. Syftet är att underlätta en gradvis uppbyggnad av företagets kapacitet för förlustabsorbering och återkapitalisering. Vid slutet av övergångsperioden ska kravet på kapitalbas och kvali- ficerade skulder vara lika med det belopp som fastställs enligt arti- Kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder kel 45b.4, 45b.5, 45b.7, 45c.5, 45c.6, 45e och 45f, beroende på vad som är tillämpligt. När resolutionsmyndigheterna fastställer övergångsperioderna ska de enligt artikel 45m.7 beakta förekomsten av insättningar och avsaknaden av skuldinstrument i finansieringsmodellen, tillgången till kapitalmarknaderna för kvalificerade skulder och vilken ut- sträckning resolutionsenheten är beroende av kärnprimärkapital för att uppfylla det krav som avses i artikel 45e. Resolutionsmyndigheterna enligt artikel 45m.8 inte vara förhind- rade att revidera vare sig övergångsperioden eller ett planerat krav på kapitalbas och kvalificerade skulder som meddelas enligt punkt 6. Skälen till utredarens förslag I artikel 45m finns bestämmelser om övergångsarrangemang för hur ett företag ska uppfylla kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder efter det att företaget genomgått nedskrivning eller konvertering eller när en resolutionsenhet kvalificerat sig som ett globalt system- viktigt institut, en europeiskt systemviktig resolutionsenhet eller en nationellt systemviktig resolutionsenhet. Ikraftträdande och över- gångsperioder i samband därmed behandlas i avsnitt 21. Övergångsarrangemang med anledning av ny kvalificering av en resolutionsenhet genomgår förändringar som alla andra företag. Får en resolutionsenhet egenskaper som kvalificerar det för att vara en europeiskt systemviktig resolutionsenhet eller en natio- nellt systemviktig resolutionsenhet ska övergångsperioden enligt artikel 45m.4 vara , vilket överensstämmer med motsvarande bestämmelse för globalt systemviktiga institut enligt artikel 92a.2 a tillsynsförordningen. Övergångsperioden ska räknas då, som det heter i direktivet, resolutionsenheten hamnade i den situation som avses i artikel 45c.5 eller 45c.6. Det är alltså företagets individuella förutsättningar för ett beslut om krav på efterställning enligt respektive bestämmelse som avses, inte tidpunkten för Riks- gäldskontorets beslut. Kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder Övergångsarrangemang efter att företaget genomgått nedskrivning eller konvertering Efter att resolutionsenheten eller dess eventuella dotterföretag varit föremål för nedskrivning eller konvertering, i eller utanför resolu- tion, ska fastställa en lämplig övergångsperiod. För en europeiskt systemviktig resolutionsenhet eller en nationellt systemviktig resolutionsenhet, liksom för ett globalt systemviktigt institut enligt artikel 92a.2 b och c i tillsynsförordningen, ska över- gångsperioden dock alltid vara . Det ingår i resolutionsplanen att sätta en övergångsperiod, se artikel 10.7 o och p. ska fastställa övergångsperioderna med beaktande av förekomsten av insättningar och avsaknaden av skuldinstrument i företagets finansieringsmodell, tillgången till kapitalmarknaderna för kvalificerade skulder och vilken utsträckning resolutionsenheten är beroende av kärnprimärkapital för att uppfylla kravet på resolutions- gruppnivå på konsoliderad basis. För att underlätta en gradvis upp- byggnad av företagets kapacitet för förlustabsorbering och återkapi- talisering, ska meddela företaget ett planerat krav på kapitalbas och kvalificerade skulder för varje tolvmånadersperiod . ska inte vara förhindrad att revidera över- gångsperioderna som myndigheten beslutat eller de planerade krav på kapitalbas och kvalificerade skulder som meddelats. Detta ska dock inte gälla de initiala övergångsperioderna som Riksgäldskonto- ret beslutar i enlighet med övergångsbestämmelserna till denna lag. 15.1Avtalsenligt erkännande av skuldnedskrivning och konvertering Utredarens förslag: Hänvisningen till artikel 55.3 i 5 kap. 2 § första stycket 4 ska ändras till artikel 55.5. får besluta att kravet i 5 kap. 2 § på avtals- enligt erkännande av skuldnedskrivning och konvertering inte ska gälla för företag vars krav på kapitalbas och kvalificerade skulder fastställts till det belopp som ska absorberas enligt 4 kap. 3 § första stycket 3 a. Om ett företag bedömer att det av rättslig eller annan anled- ning inte är möjligt att ta in ett sådant villkor som avses i 2 § första stycket i ett avtal om en skuld ska företaget underrätta och ange till vilken kategori skulden hör. Det gäller dock inte ett skuldavtal som innefattar relevanta kapitalinstrument eller skuldinstrument utan säkerhet. Under- rättelsen innebär att kravet upphör att gälla i samband med att tar emot den. Om bedö- mer att det är möjligt att ta med villkoret ska myndigheten dock kräva att företaget inom rimlig tid inför villkoret. ska bedöma vilken inverkan en underrätt- else har på möjligheterna att försätta företaget i resolution. Myn- digheten ska även bedöma möjligheterna att försätta ett företag i resolution om en kategori, som omfattar kvalificerade skulder, till består av skulder som inte är nedskrivnings- bara enligt 2 kap. 2 § första stycket 1–11, som undantagits från kravet på ett avtalsvillkor eller som sannolikt kommer att undantas från nedskrivning eller konvertering. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de kategorier av skulder för vilka ett företag får bedöma att det inte är möjligt att ta in ett villkor om erkännande av skuldnedskrivning eller konvertering. Utredarens bedömning: Det följer redan av bestämmelserna i 3 kap. att ska vidta de åtgärder som är lämpliga för att undanröja ett väsentligt resolutionshinder. Innehållet i direktivet: I fråga om avtalsenlig skuldnedskrivning har det i artikel 55, förutom språkliga justeringar, gjorts vissa tillägg och ändringar. I artikel 55.1 har ett nytt andra stycke lagts till där det anges att resolutionsmyndigheten får besluta att skyldigheten att ta med ett villkor om avtalsenlig skuldnedskrivning inte ska tillämpas på institut eller enheter för vilka kravet enligt artikel 45.1 är lika med det belopp för förlustabsorbering som fastställts i artikel 45c.2 a, förutsatt att de skulder som uppfyller villkoren för avtalsenlig skuld- nedskrivning och vilka inte inbegriper det avtalsvillkor som anges i det, räknas med vid uppfyllandet av detta krav. I artikel 55.2 har tillägg gjorts avseende de fall ett företag fast- ställer att det av rättslig eller annan anledning är ogörligt att i avtal som reglerar en skuld ta med ett villkor om avtalsenlig skuldned- skrivning. Av bestämmelsen framgår att företaget ska underrätta resolutionsmyndigheten om fastställandet samt ange vilken kategori den fastställda skulden tillhör. Företaget ska vidare förse reso- lutionsmyndigheten med all information som resolutionsmyndig- heten begär inom en rimlig tidsram. I de fall en sådan underrättelse lämnas ska skyldigheten att ta med ett villkor om avtalsenlig skuld- nedskrivning automatiskt upphöra att gälla från och med den tid- punkt när resolutionsmyndigheten tagit emot underrättelsen. Om resolutionsmyndigheten dock konstaterar att det inte är rättsligt eller av annan anledning ogörligt att ta med villkoret, med hänsyn till behovet av att säkerställa möjligheten att försätta företaget i reso- lution, ska den inom en rimlig tidsfrist efter underrättelsen kräva att villkoret införs. får dessutom kräva att före- taget ändrar sin praxis avseende tillämpning av undantag från avtals- enligt erkännande av skuldnedskrivning. Möjligheten att fastställa att ett avtalsvillkor är ogörligt innefattar inte övriga primärkapitalinstrument, supplementärkapitalinstrument och sådana skuldinstrument som avses i artikel 2.1.48 ii, om dessa instrument är skulder utan säkerhet. Skulder som inte omfattas av aktuella avtalsvillkor eftersom det är ogörligt ska rangordnas före de skulder som avses i artikel 108.2 a, b och c och artikel 108.3. Om resolutionsmyndigheten i samband med bedömningen av möjligheten att försätta ett företag i resolution enligt artikel 15 och 16, eller vid varje annan tidpunkt, fastställer att det inom en kategori av skulder som omfattar kvalificerade skulder, det skuldbelopp som inte inbegriper ett villkor om avtalsenlig skuldnedskrivning tillsam- mans med de skulder som är undantagna från tillämpningen av skuldnedskrivningsverktyg i enlighet med artikel 44.2 eller som sannolikt kommer att undantas i enlighet med artikel 44.3 uppgår till av den kategorin, ska myndigheten bedöma effekten av detta faktum på möjligheten att försätta före- taget i resolution. Det inbegriper även effekten på den möjlighet till resolution som följer av ett brott mot de skyddsåtgärder för borge- närer som föreskrivs i artikel 73 vid tillämpningen av skuldnedskriv- nings- och konverteringsbefogenheten avseende kvalificerade skul- der. Om resolutionsmyndigheten på grundval av en sådan bedömning konstaterar att de skulder som inte innehåller ett villkor om avtals- enlig nedskrivning skapar ett väsentligt hinder för möjligheten att för- sätta ett institut i resolution ska myndigheten tillämpa de befogen- heter som avses i artikel 17 när det är lämpligt för att undanröja detta hinder mot resolution. Skulder för vilka företaget inte inkluderar ett villkor om avtalsenlig skuldnedskrivning eller för vilket kravet inte är tillämpligt med hänsyn till att det är ogörligt får inte räknas med vid uppfyllandet av minimikravet för kapitalbas och kvalificerade skulder. Genom artikel 55.7 görs dessutom ett tillägg om att resolutions- myndigheten ska, i de fall den anser det nödvändigt, ange de kate- gorier av skulder för vilka företaget får göra ett fastställande att det av rättslig eller annan anledning är ogörligt att ta med ett villkor om avtalsenlig skuldnedskrivning utifrån de villkor som närmare fast- ställts som ett resultat av tillämpningen i av de tekniska standarder för tillsyn som kommissionen antagit enligt punkten 6. Enligt artikel 55.6 och 55.8 ska utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn för att närmare specificera bestämmelserna i artikel 55.2. Skälen för utredarens förslag och bedömning: Bestämmelserna i artikel 55 i krishanteringsdirektivet syftar till att de inom EES hemmahörande företagen ska se till att behandla frågan om skuld- nedskrivning och konvertering i avtal som omfattas av lagstiftningen i tredjeland för att underlätta möjligheterna att verkställa ett beslut om nedskrivning eller konvertering (se prop. 2015/16:5 s. 282 f.). Av 5 kap. 2 § första framgår att ett företag i avtal som avser relevanta kapitalinstrument och kvalificerade skulder och som om- fattas av lagstiftningen i tredjeland ska ta in villkor som innebär att skulden kan komma att skrivas ned eller konverteras och att borge- närerna accepterar en eventuell minskning av kapitalbeloppet eller det utestående beloppet, eller konverteringar eller indragningar som kan bli följden av ett beslut om resolution eller av ett beslut om nedskrivning eller konvertering av relevanta kapitalinstrument. Av andra stycket framgår att kravet dock inte gäller i vissa särskilt angivna fall, bland annat om det framgår av tekniska standarder som antagits av Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 55.3 i krishan- teringsdirektivet att sådana avtalsvillkor inte krävs. Eftersom bemyn- digandet att utfärda dessa standarder har flyttats till artikel 55.5 bör hänvisningen i 5 kap. 2 § 4 ändras. Tillägget i artikel 55.1 andra stycket innebär att Riksgäldskonto- ret får besluta att skyldigheten att införa villkor om avtalsenligt erkännande inte ska gälla för företag vars krav på kapitalbas och kvalificerade skulder har fastställts till förlustabsorberingsbeloppet enligt den föreslagna 4 kap. 5 § första stycket 3 a. Denna möjlighet att besluta att villkoret inte ska gälla förutsätter att det i förlust- absorberingsbeloppet räknas in de skulder som kan skrivas ner eller konverteras, men som inte innehåller ett villkor om avtalsenligt erkännande. Möjligheten att inte tillämpa kravet i dessa fall bör framgå av lag i anslutning till kravet på avtalsenligt erkännande. Det kan dock finnas fall där ett företag inte kan ta med ett villkor om erkännande av nedskrivning och konvertering i ett avtal. Det skulle till exempel kunna anses vara omöjligt att införa aktuella villkor med hänvisning till rättsordningen i tredjeland, företagets bristande möjligheter att påverka avtalsvillkoren eller omständigheter kopplade till skulden som sådan. I artikel 55.2 har det därför tillkommit bestäm- melser som innebär att kravet på ett villkor om avtalsenlig skuld- nedskrivning och konvertering inte ska gälla i dessa fall. Den nuvarande regleringen i svensk rätt innehåller inte några undantag från kravet på ett avtalsvillkor om erkännande av skuldned- skrivning och konvertering. Bestämmelser motsvarande artikel 55.2 behöver därför genomföras. Det ska då röra sig om situationer som innebär att det inte är möjligt att ta med villkoret. Det förhållandet att motparten inte vill gå med på att vara bunden av villkoret utgör således inte en sådan grund (se skäl 26 i krishanteringsdirektivet). Möjligheten att bedöma att det inte är möjligt att i ett avtal som reglerar en skuld ta med villkor om erkännande av nedskrivnings- och konverteringsbefogenheter gäller dock inte i fråga om övriga primär- kapitalinstrument, supplementärkapitalinstrument och skuldinstru- ment utan säkerhet. Det bör framgå av lag. Med skuldinstrument avses i detta sammanhang obligationer och andra former av överlåt- bara skuldförbindelser samt instrument som skapar eller bekräftar en skuld (se artikel 2.1.48 ii i krishanteringsdirektivet). Utifrån de tekniska standarder för tillsyn som kommissionen enligt artikel 55.6 ska anta för att precisera de förutsättningar enligt vilka det av rättslig eller annan anledning inte skulle vara möjligt att för vissa kategorier ta med aktuella avtalsvillkor ska resolutions- myndigheten enligt artikel 55.7, där det är nödvändigt, ange de kate- gorier av skulder för vilka ett företag får bedöma att det inte är möjligt att ta med ett sådant avtalsvillkor. Eftersom det av artikel 55.2 dess- utom framgår att ett företag ska ange vilken kategori en skuld tillhör är det lämpligt att det klargörs vilka kategorier av skulder som kan vara aktuella i detta hänseende. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därmed bemyndigas att komplettera kom- missionens tekniska tillsynsstandarder med föreskrifter i den delen. Vad som i artikel 55.2 föreskrivs om att företaget, när det har bedömt att det inte är möjligt att ta in ett villkor i ett avtal, ska underrätta om det och ange till vilken kategori skulden hör, bör framgå av lag. Företaget ska då också ange skälen för sin bedömning. Det bör vidare av lag framgå att en sådan underrättelse innebär att det aktuella kravet upphör att gälla. ska när det mottar en underrättelse göra en bedömning av om avtalsvillkoret av rättlig eller annan anledning inte är möjligt att införa. Om bedömer att det är möj- ligt att ta med villkoret i avtalet ska myndigheten kräva att företaget inom rimlig tid inför villkoret. I de fall företagets bedömning grun- dat sig på en praxis avseende tillämpning av undantag från avtals- enligt erkännande av skuldnedskrivning och konvertering bör det inkludera en rätt för att även kräva att företaget ändrar sin praxis. Vad som i fråga om införande av avtalsvillkor ska anses vara rimlig tid ska kommissionen närmare specificera i tek- niska tillsynsstandarder (se artikel 55.6). I samband med företagets underrättelse ska bedöma vilken inverkan underrättelsen har på möjligheterna att för- sätta företaget i resolution. För att kunna göra den bedömningen är företaget skyldig att lämna sådan information som myndigheten begär. Det följer redan av 28 kap. 1 § att företaget ska lämna de upplysningar om sin verk- samhet och därmed sammanhängande omständigheter som myndig- heten begär. Direktivets krav i den delen medför således inte några särskilda åtgärder för att genomföras. Om kan konstatera att av en kategori av kvalificerade skulder består av skulder som inte är nedskrivningsbara enligt 2 kap. 2 § första stycket 1–11, har undantagits från kravet på avtalsvillkor i 5 kap. 2 § eller sannolikt kommer att undantas från nedskrivning eller konvertering enligt 21 kap. 27 § ska myndigheten enligt vad som följer av artikel 55.2 femte stycket bedöma vad det förhållandet innebär i fråga om möjligheterna att försätta ett företag i resolution. Direktivets specifika reglering i denna del bör framgå av lag. Vad som anges i sjätte stycket samma artikel innebär att om det aktuella förhållandet bedöms skapa ett väsentligt resolutionshinder ska reso- lutionsmyndigheten vidta de åtgärder som är lämpliga för att undan- röja hindret. Sådan skyldighet följer redan av bestämmelserna i 3 kap. och kräver därför inte någon ytterligare reglering. Av 18 § förmånsrättslagen (1970:979) framgår att fordringar som inte är förenade med förmånsrätt har inbördes lika rätt, men att fordringar som är hänförliga till skuldinstrument som avses i 21 kap. 15 § 3 b medför rätt till betalning efter sådana fordringar men före fordringar som enligt fordringsavtal ska ha rätt till betalning först efter övriga borgenärer. Bestämmelsen innebär att sådana skul- der som avses i artikel 108.2 och 108.3 medför rätt till betalning efter oprioriterade fordringar men före efterställda fordringar. De skulder som omfattas av kravet på villkor om avtalsenligt erkännande av skuldnedskrivning eller konvertering, men där ett sådant villkor inte behöver tas in i ett avtal eftersom det inte är möjligt, är att betrakta som oprioriterade fordringar. Den nuvarande regleringen överens- stämmer således med vad som anges i artikel 55.2 fjärde stycket. behöver därmed inte vidtas några särskilda åtgärder för att genom- föra krishanteringsdirektivet i den delen. Enligt den föreslagna bestämmelsen i 4 a kap. 1 § får endast skulder som uppfyller kriterierna i artikel 72a, 72b, med undantag för 72b.2 d, och 72c i tillsynsförordningen räknas med vid uppfyl- landet av kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder. Av artikel 72b.2 n framgår att den avtalsenliga dokumentationen för instrument som ges ut efter uttryckligen ska hän- visa till möjligheten att utöva nedskrivnings- och konverterings- befogenheterna för att skulden ska kunna räknas som ett kvalificerat instrument. En skuld som regleras av rättsordningen i ett tredjeland och som antingen är undantagen från kraven på ett villkor om avtalsenligt erkännande av skuldnedskrivning och konvertering eller för vilken det bedömts att det inte är möjligt att ta in ett sådant vill- kor, uppfyller därmed inte förutsättningen i artikel 72b.2 n i tillsyns- förordningen. Det följer således redan av regleringen i 4 a kap. 1 § att en sådan skuld inte kan räknas med i uppfyllandet av kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder. Det behöver därmed inte heller vidtas några ytterligare åtgärder för att genomföra artikel 55.2 sjunde stycket i krishanteringsdirektivet. 15.2Avtalsenligt erkännande av befogenheten att vidta tillfälliga åtgärder Utredarens förslag: Ett företag ska i finansiella avtal som omfattas av lagstiftningen i tredjeland ta in villkor som innebär att avtalet kan komma att bli föremål för tillfälliga åtgärder och att ett beslut om resolution, resolutionsåtgärd eller tillfälliga åtgärder utgör hinder mot att utöva rättshandlingar enligt 11 kap. 3–7 §§. Ett moderföretag i ska säkerställa att dess dotterföretag i tredjeland i finansiella avtal tar in ett villkor om att en sådan åtgärd som avses i 11 kap. 3 § inte får vidtas på grund av ett beslut om tillfälliga åtgärder avseende moderföretaget enligt 7 a kap. 1 § och 13 kap. 1, 7, 8, 11 och 12 §§. Skyldigheten gäller dock endast om dotterföretaget är ett företag som skulle betraktas som ett kreditinstitut eller ett värdepappersföretag om det bedrivit verk- samhet i eller är ett finansiellt institut. Innehållet i direktivet: Det införs i artikel 71a i krishanterings- direktivet en ny bestämmelse om avtalsenligt erkännande av befogen- heten att vidta tillfälliga åtgärder. Av artikel 71a.1 framgår att med- lemsstaterna ska kräva att sådana institut och enheter som avses i artikel 1.1 b, c och d, i alla finansiella avtal som de har ingått och som regleras av tredje lands rätt tar med villkor enligt vilket parterna erkänner att det finansiella avtalet kan komma att bli föremål för resolutionsmyndighetens utövande av sina befogenheter att tillfäl- ligt upphäva eller begränsa rättigheter och skyldigheter enligt artik- larna 33a, 69, 70 och 71 samt erkänner att de är bundna av kraven i artikel 68. I artikel 71a.2 ges medlemsstaterna dessutom möjlighet att kräva att unionsmoderföretag säkerställer att deras dotterföretag i tredje- länder i de finansiella avtalen tar med villkor för att utesluta att resolutionsmyndigheternas utövande av befogenheter att tillfälligt upphäva eller begränsa rättigheter och skyldigheter för moderföre- taget inom unionen används som ett giltigt skäl för förtida uppsäg- ning, tillfälligt upphävande, ändring, nettning, utövande av kvitt- ningsrätter eller hävdande av säkerhetsrätter med avseende på dessa avtal. Sådant ytterligare krav kan tillämpas på dotterföretag som är kreditinstitut, värdepappersföretag (eller företag som skulle betrak- tas som värdepappersföretag om de hade ett huvudkontor i berörd medlemsstat) eller finansinstitut. Enligt artikel 71a.3 är kravet på avtalsenligt erkännande i artikel 71.1 tillämpligt på finansiella avtal som medför en ny för- pliktelse eller en väsentlig ändring av en befintlig förpliktelse efter ikraftträdandet av de bestämmelser som antagits på nationell nivå för att införliva bestämmelsen och som föreskriver en eller flera upp- sägningsrätter eller rättigheter att göra säkerhetsrätt gällande som artikel 33a, 68, 69, 70 eller 71 skulle vara tillämplig på det finansiella avtalet regleras enligt en medlemsstats lagstiftning. I artikel 71a.4 konstateras att om ett institut eller en enhet inte tar med det avtalsvillkor som krävs ska det inte hindra resolutions- myndigheten från att tillämpa de befogenheter som avses i artikel 33a, 68, 69, 70 eller 71 på avtalet i fråga. Genom artikel 71a.5 ska vidare utarbeta förslag till tekniska tillsynsstandarder som ska antas av kommissionen. Skälen för utredarens förslag: En viktig aspekt i en effektiv reso- lution är att säkerställa att en motpart i ett finansiellt avtal inte kan säga upp sina skyldigheter enbart på grund av att ett företag försätts i resolution eller blir föremål för tillfälliga åtgärder (se 11 kap. 3–7 §§ ).