sou · H7B316 · 2019-04-01 00:00:00 — presenterade (SOU 2003:122) en översyn av radioaktivt avfall från verksamheter utanför det kärntekniska om- rådet. Utredningen skulle föreslå ett system för omhändertagande och slutförvaring av radioaktivt avfall från sådan icke-kärnteknisk verksamhet. Ett förslag var att införa ett producentansvar för vissa typer av radioaktivt avfall vilket bedömdes kunna säkerställa att allt avfall i form av kasserade strålkällor skulle omhändertas. 160Översyn av producentansvaret för produkter som innehåller radioaktiva ämnen. Utredningens överväganden och förslag ledde dock inte till någon sammanhållen lagstiftning om producent- ansvar för radioaktiva produkter. Elektriska och elektroniska produkter representerar en stor pro- duktgrupp som, i likhet med de flesta andra produktgrupper där pro- ducentansvar införts, konsumeras av både enskilda privatpersoner och av företag. Vissa av produkterna kan innehålla en eller flera strål- källor. Den nationella regleringen styrs genom EU:s WEEE- direktiv161 och den svenska förordningen (2014:1075) om producent- ansvar för el-utrustning (WEEE-förordningen). Förordningen (2007:193) för producentansvar för vissa radio- aktiva produkter och herrelösa strålkällor (RP-förordningen) gällde för allt icke-kärntekniskt radioaktivt avfall som inte omfattas av WEEE-förordningen. Förordningen upphävdes när den nya strål- skyddslagen infördes. 4.11.3Strålsäkerhetsmyndighetens utredning om producentansvar för produkter med radioaktiva ämnen slutsatser i den utredning som lämna- des till regeringen kan sammanfattas enligt följande. WEEE-förordningen reglerar insamlingen av den stora mängden använda strålkällor, dvs. joniserande brandvarnare och rökdetek- torer. Dessutom ingår vissa produkter med strålkällor från bl.a. medicinskteknisk utrustning. El-Kretsen och kommuner har tillsammans skapat insamlingssystem på återvinningscentraler runt om i landet. Som producent finns det även möjlighet att ansluta sig till en kollektiv finansieringsgaranti. Övriga produkter med strål- källor, som inte är hushållsavfall, ska lämnas direkt till producenten som kan ta ut en ersättning vid omhändertagandetillfället. Med några få undantag fungerar detta system väl. RP-förordningen tillämpades däremot i liten omfattning och något fungerande system för omhändertagande i form av en branschgemen- sam lösning har inte skapats för dessa strålkällor (som inte faller under EU:s WEEE-direktiv). Producenterna tecknar i stället avtal med sina kunder för omhändertagandet av avfallet för att undvika framtida höga kostnader när en strålkälla returneras. 161Europaparlamentets och rådets direktiv /19/EU av om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE). Utredningens överväganden och förslag statligt omhändertagande etablerats genom att Strålsäkerhetsmyn- digheten har finansierat hanteringen av herrelösa strålkällor över myndighetens förvaltningsanslag. disponerar anslagspost 2 under Natur- vårdsverkets anslag 1:4 för sanering och återställning av förorenade områden. RP-förordningens bestämmelser om att myndigheten ska lämna en strålkälla till producenten för omhändertagande tilläm- pades inte och inte heller reglerna om att producenterna ska ta del i finansieringen av omhändertagandet. har föreskriftsrätt men inga föreskrifter har utfärdats. I rapporten före- slog att: 1.regeringen tar initiativ till en förändring som innebär att RP- förordningen utgår, 2.regeringen tar initiativ till en förändring i strålskyddsförord- ningen som tydliggör mandat för reglering i frågor som rör herrelösa strålkällor, 3.regeringen tar initiativ till förändring i Strålsäkerhetsmyndig- hetens instruktion som tydliggör myndighetens uppgifter i fråga om finansieringen av omhändertagandet av herrelösa strålkällor, 4.regeringen säkerställer en fortsatt nationell finansiering för om- händertagande av herrelösa strålkällor, åtminstone i nivå med nu- varande medelstilldelning över saneringsanslagets anslagspost 2, samt att 5.regeringen beaktar förslag i uppdra- get om att i svenska lagstiftning införliva direktiv /70/Eur- atom från om inrättandet av ett gemenskaps- ramverk för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall att uppdra till att upprätthålla en nationell plan för allt radioaktivt avfall enligt direktivets artikel 12. Vidare avsåg att: 1.Med stöd av 13 § i dåvarande strålskyddslagen (1988:220) utveckla föreskrifter för säkerställande av finansiering för omhänder- tagande av HASS-strålkällor (High Activity Sealed Sources). Utredningens överväganden och förslag 2.Säkerställa att det vid licensiering och förändring av innehav av strålkällor anges hur strålkällan ska tas om hand. 3.Begära in uppgifter från verksamheter som har tillstånd för handel med strålkällor att lämna uppgifter om hur strålkällor som returneras omhändertas. 4.Utveckla myndighetens rutiner för hantering av herrelösa strål- källor samt tydliggöra systemet för att återta kontrollen över herrelösa strålkällor och hur dessa ska hanteras genom att upp- datera den nationella planen för allt radioaktivt avfall. 5.Inom ramen för genomförandet av insamlingskampanjer, åt- gärdsförslag sex i den nationella planen för allt radioaktivt avfall (SSM rapport 2009:29), prioritera information till företag som hanterar rökdetektorer angående omhändertagandet av uttjänta rökdetektorer. föreslog författningstext till de förslag som syftade till ändringar i lagar och förordningar. Myndigheten ansåg att de föreslagna åtgärderna skulle innebära en tydligare reglering av omhändertagandet av strålkällor och en regelförenkling för de företag som berörs. Vidare bedömde myndigheten att förutsätt- ningarna att bedriva en effektiv myndighetsutövning förstärks sam- tidigt som strålsäkerheten kan upprätthållas. Som ett led i det svenska genomförandet av rådets direktiv /59/ EURATOM om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd mot de faror som uppstår till följd av exponering för joniserande strålning har antagit en ny strålskyddslag (2018:396). Vidare har regeringen med stöd av den nya lagen antagit en ny strålskyddsförordning (2018:506) där de förslag som Strål- säkerhetsmyndigheten lämnade i sin rapport genomförts. Därmed bedömde regeringen att problemen relaterade till produ- centansvaret för radioaktivt avfall från icke-kärntekniska verksam- heter blivit lösta. Utredningens överväganden och förslag Utredningen bedömer att de åtgärder som regeringen vidtagit och de beslut som fattats sedan utredningen tillsattes är ändamålsenliga och tillräckliga. Utredningen avstår därför från att lämna ytterligare förslag gällande producentansvar för radioaktivt avfall från icke- kärnteknisk verksamhet. Utredningens överväganden och förslag 4.12Förslag till ny kärnteknikförordning Utredningens förslag: Den nuvarande förordningen (1984:14) om kärnteknisk verksamhet upphävs och ersätts av en ny för- ordning. Innehållet i den nuvarande förordningen förs i huvudsak över till den nya förordningen i fråga om bemyndiganden och gränsvärden för undantag från kärntekniklagens krav. Vissa nya bestämmelser införs om stegvis prövning av en kärn- teknisk anläggning, anmälningsplikt inför permanent avstäng- ning av kärnkraftsreaktorer samt om sanktionsavgifter. Vissa nuvarande bestämmelser kompletteras eller ändras, t.ex. gällande föreskriftsrätt, innehåll och redovisning av program för forsknings- och utvecklingsverk- samhet samt om tillståndsgivning och anmälningsplikt. I förhållande till den nuvarande förordningen görs relativt om- fattande redaktionella ändringar i syfte att öka läsbarheten. Utredningen har i samband med utarbetandet av förslaget till ny kärntekniklag gjort en översyn av den nu gällande förordningen (1984:14) om kärnteknisk verksamhet (kärnteknikförordningen). Utredningen föreslår en ny kärnteknikförordning. I detta avsnitt redo- görs för utredningens överväganden i denna del. Innehållet i den nuvarande förordningen kommer i stora delar att vara oförändrat, men vissa förändringar föreslås. Ändringar görs t.ex. angående undantagsnivåer i fråga om tillåtet innehav av vissa kärnämnen utan tillstånd enligt lagen och i fråga om krav på program för forsknings- och utvecklingsverksamhet. Vissa bestämmelser följer av nya regler i förslaget till ny kärn- tekniklag. Bland dessa återfinns bl.a. bestämmelser om processen för s.k. stegvis prövning av kärntekniska anläggningar, anmälningsplikt i fråga om när en kärnkraftsreaktor är permanent avstängd och när allt använt kärnbränsle och övrigt kärnämne under kärnämnes- kontroll har avlägsnats från en sådan reaktor samt nya bestämmelser om sanktionsavgifter. Utredningens överväganden och förslag Kärnteknikförordningen innehåller förutom bemyndiganden för att meddela föreskrifter på det kärntek- niska området bland annat bestämmelser om tillståndsgivning, till- ståndsvillkor, olika former av anmälningsplikt och regler om undan- tag från kärntekniklagens krav. Förordningen har ändrats sedan ikraftträdandet . Nedan följer en kort historik över viktigare ändringar. 1992 bemyndigades dåvarande ut- färda de föreskrifter som behövs för att fullgöra internatio- nella åtaganden avseende att förhindra spridning av kärnvapen, olov- lig befattning med kärnämne och fysiskt skydd. Inför inträde i EU infördes i kärntekniklagen en bestämmelse om att det är förbjudet att utan synnerliga skäl och tillstånd i slutförvara utländskt kärnavfall vilket också åter- speglas i kärnteknikförordningens bemyndiganden. En större änd- ring genomfördes också i samband med EU-inträde 1995 när reglerna som begränsade utförsel ur riket av viss utrustning togs bort från förordningen. infördes bemyndiganden för Statens kärnkraftinspek- tion och att föreskriva att miljökonse- kvensbeskrivning ska upprättas i enlighet med bestäm- melser i ärenden enligt kärntekniklagen. bildades genom en samman- läggning av och Statens strålskydds- institut. De tidigare bemyndigandena ändrades till att gälla den nya myndigheten. infördes bestämmelser i samband med genomförandet av kärnavfallsdirektivet som bland annat innebar krav på avtal m.m. för slutförvaring av svenskt kärnavfall i andra länder, i synnerhet länder utanför den Europeiska unionen. –2017 innehöll förordningen särskilda be- stämmelser om myndighetens godkännande av och krav på upp- dragstagare att bedriva kärnteknisk verksamhet. Dessa bestämmelser togs bort 2017 i samband med genomförandet av ändringar i kärn- säkerhetsdirektivet (se avsnitt 5.1.4). Utredningens överväganden och förslag Närmare om vissa undantag i nuvarande kärnteknikförordning Vissa av förordningens bestämmelser har funnits med sedan ikraft- trädandet 1984 och är i stort sett oförändrade i förhållande till Kunglig Maj:ts kungörelse från 1970162. Det gäller bl.a. regler om vad var och en, angivet i vikt eller på annat sätt, utan tillstånd får förvärva, inneha, bearbeta och eljest ta befattning med i form av naturligt, an- rikat och utarmat uran, uran-233, uran-235, plutonium och torium. Specifikt anges t.ex. vad universitet, högskolor, forskningsinstitu- tioner eller liknande vetenskapliga organisationer får inneha. I vissa fall krävs en anmälan av innehavet till tillsynsmyndigheten. När det gäller uran och torium finns undantag för tillverkning och användning av en rad tekniska produkter där dessa grundämnen används utanför det kärntekniska området, bl.a. i motvikter, strål- skärmar, till färgning av keramiska produkter, i legeringar, elektro- der, glödnät och glödstrumpor, lysämnen och linser. Kärnteknikförordningen medger också att var och en får för- värva, inneha och i övrigt befatta sig med eller till föra in isotoperna deuterium, tritium eller litium för annat ändamål än för att åstadkomma självunderhållande kärnreaktioner. Detta gäller även instrument, apparater eller preparat för medicinskt eller liknande ändamål där dessa ämnen ingår. Tillstånd till att förvärva, inneha, överlåta, bearbeta eller på annat sätt ta befattning med anrikat uran, vissa uranisotoper eller pluto- nium ges av regeringen men kärnteknikförordningen bemyndigar tillsynsmyndigheten att utfärda vissa av de tillstånd som krävs enligt kärntekniklagen, speciellt avseende de fall där mängderna kärnämne är begränsade och där koncentrationen av vissa uranisotoper är under vissa nivåer. 4.12.1Förslag till ny kärnteknikförordning Förslaget till ny förordning innehåller följande kapitel: 1 kap. Förordningens innehåll Ordförklaringar Säkerhet i kärnteknisk verksamhet Föreskrifter om internationella överenskommelser Föreskrifter om tillståndshavares skyldigheter 162Kunglig Maj:ts kungörelse Nr 749, given . Utredningens överväganden och förslag Systematisk helhetsbedömning av säkerheten och strålskyddet Kontroll, provning och besiktning av anordningar för kärnteknisk 3 kap. Vissa bestämmelser om avveckling av och avfall från kärn- teknisk verksamhet Program för forskning och utveckling Förutsättningar för att tillåta slutförvaring utomlands Förutsättningar för tillstånd till införsel av använt kärnbränsle Underrättelse till Europeiska kommissionen Tillstånd Ansökan om tillstånd Ansökan om tillstånd till utförsel av kärnavfall Ansökan om tillstånd till slutförvaring utomlands Ansökan om tillstånd till införsel av använt kärnbränsle eller kärnavfall Frågor om tillstånd som ska pröva Ärenden som prövas enligt annan lag Bestämmelser om stegvis kontroll och prövning av säkerheten vid kärntekniska anläggningar 5 kap. Frågor om anmälningsskyldighet Anmälningsskyldighet i fråga om kärnkraftsreaktorer Anmälningsskyldighet i fråga om forsknings- och utvecklings- Anmälningsskyldighet i fråga om kärnteknisk utrustning Anmälningsskyldighet i fråga om vissa kärnämnen Föreskrifter om anmälningsskyldighet Föreskrifter om internationella övervakare Utredningens överväganden och förslag Ändringar i bestämmelser om anmälningsplikt, undantag och vissa tillstånd Utredningen har i det nya förslaget till kärnteknikförordning valt att dela upp bestämmelserna så att regler om vad var och en får göra utan att anmäla detta till tillsynsmyndigheten återfinns i sjätte kapitlet Undantag och dispenser medan sådant som omfattas av en anmäl- ningsskyldighet återfinns i femte kapitlet Frågor om anmälningsskyl- dighet. Utredningen har också övervägt att revidera och generalisera de nuvarande bestämmelserna om t.ex. vad var och en får förvärva, inne- ha, överlåta, hantera, m.m. avseende naturligt eller utarmat uran eller torium (se t.ex. 8 § och 9 § i nuvarande förordning) när det gäller utformningen i form av punktlistor med vissa specifika syften. I brist på ett tillräckligt bra underlag för att göra en sådan revidering och efter att ha inhämtat synpunkter från om bestämmelsernas fortsatta giltighet har utredningen dock valt att lämna sakinnehåll och formulering oförändrat även om bestäm- melsernas innehåll delats upp i två olika kapitel enligt ovan. Bestämmelserna i 12 och 14 §§ i nuvarande kärnteknikförordning har reviderats. Nuvarande formulering av 12 § första stycket 4 ger den som har tillstånd enligt kärntekniklagen att förvärva, inneha, överlåta, bearbeta eller på annat sätt ta befattning med kärnämne från ett annat land i Europeiska unionen rätt att till föra in använt kärnbränsle. Det bedöms inte förenligt med 24 b § andra stycket i nuvarande förordning där ett rekvisit för att få föra in sådant använt kärnbränsle är att det kommer att föras ut från inom eller att det finns ett tillstånd till slutförvaring i . I för- slaget till ny förordning har därför nuvarande 12 § första stycket 4 strukits. Vidare har 14 § 1 strukits eftersom kunskapen om ett sådant förvärv av kärnämne i ett annat land än inte bedöms behövas för att upprätthålla kärnämneskontroll. Det räcker att en anmälan görs innan sådant ämne förs in till (12 § andra stycket nuvarande förordning). Enligt 16 och 16 a §§ i nuvarande förordning prövar Strålsäker- hetsmyndigheten frågor om tillstånd att förvärva, inneha, överlåta, hantera, bearbeta, eller på annat sätt ta befattning med eller till föra in högst plutonium i ren form eller ingående i för- ening. Utredningen föreslår att denna gräns sänks från högst till Utredningens överväganden och förslag mindre än plutonium. Motivet till ändringen är att en sådan gräns passar bättre med Internationella atomenergiorganets () indelning i kategorier163 där den högsta ”hotkategorin” avseende pluto- nium i ren form eller ingående i förening, kategori I, gäller för mängder om eller mer och sådana ärenden skulle då avgöras av regeringen och inte av . Ändringen bedöms inte få några stora praktiska konsekvenser eftersom sådana ärenden är mycket ovanliga. Några bemyndiganden till om att få ut- färda föreskrifter är nya eller kompletterade. Det gäller t.ex. före- skrifter om att skydda en kärnteknisk anläggning mot obehörigt in- trång och förhindra obehörig befattning med kärnteknisk utrustning, kärnämne eller kärnavfall. Ett annat nytt bemyndigande gäller att få meddela föreskrifter om de administrativa och organisatoriska för- utsättningar samt den tillgång till personella resurser och kvalifika- tioner som krävs för att en tillståndshavare ska kunna fullgöra sina skyldigheter. får med stöd av gällande kärnteknik- förordning meddela föreskrifter om provning och kontroll av anord- ningar för kärnteknisk verksamhet. Utredningen föreslår att bemyn- digandet vidgas till att omfatta att få ställa krav på ackreditering, oberoende ställning och kompetens, rapportering m.m. för de organ som genomför sådan provning, kontroll och besiktning. Program för forskning och utveckling Utredningen har förslagit ändringar i kärntekniklagens bestämmel- ser om krav på att reaktorinnehavare upprättar ett program för den allsidiga forsknings- och utvecklingsverksamhet som behövs för att kunna avveckla stängda anläggningar och omhänderta använt kärn- bränsle och kärnavfall och placera det i ett slutförvar som slutligt 163IAEA Recommendations on Physical Protection of Nuclear Material and Nuclear Facilities (INFCIRC/225/Revision 5) INTER- NATIONAL ATOMIC ENERGY AGENCY , 2011. Utredningens överväganden och förslag försluts (FUD-program). Bestämmelserna i förordningen har upp- daterats i enlighet med utredningens förslag och bl.a. har bestäm- melser om innehåll, omfattning och redovisning av programmet placerats i kärnteknikförordningen. Vissa förutsättningar för att tillåta slutförvaring utomlands Enligt den nuvarande förordningen ska , innan en fråga om tillstånd till slutförvaring i ett land utanför Euro- peiska atomenergigemenskapen avgörs, vidta rimliga åtgärder för att försäkra sig om att det land där slutförvaring ska ske har ingått ett avtal med Europeiska atomenergigemenskapen som omfattar kärn- avfall (19 c § 1). Detta motsvarar delvis artikel 4.4 b) i kärnavfalls- direktivet. Enligt direktivet anges att den exporterande medlemsstaten ska vidta rimliga åtgärder för att försäkra sig om att det mottagande landet har ingått ett avtal med Europeiska atomenergigemenskapen eller är part i kärnavfallskonventionen. Utredningen noterar att den nuvarande lydelsen är snävare än direktivets. Utredningen bedömer inte att det finns något skäl att inskränka handlingsfriheten i detta avseende och föreslår därför att formuleringen i den nya förordningen följer direktivet (3 kap. 6 § i förslaget till ny kärnteknikförordning). Krav på anmälningsskyldighet i fråga om kärnkraftsreaktorer Utredningen har föreslagit nya bestämmelser i kärntekniklagen om att en tillståndshavare för en kärnkraftsreaktor är skyldig att anmäla till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att ett beslut har fattats om att permanent stänga av en kärnkrafts- reaktor och från vilket datum som reaktorn är permanent avstängd (6 kap. 1 §). Vidare ska tillståndshavaren även anmäla när allt kärn- bränsle och annat kärnämne som omfattas av kärnämneskontroll har avlägsnats från den permanent avstängda reaktorn. I förslaget till kärnteknikförordning anges att dessa anmälningar ska göras till . Utredningens överväganden och förslag Bestämmelser om stegvis prövning Utredningen föreslår nya bestämmelser i kärntekniklagen om steg- vis kontroll och prövning av kärntekniska anläggningar. I förord- ningen föreslås bestämmelser om att ska utföra kontroll och provning och fatta beslut om godkännande av varje steg (moment) i en sådan prövning. Myndigheten får föreskriva om de krav som ska vara uppfyllda för att ett godkännande ska kunna ges och om hur en ansökan om kontroll, prövning och godkännande ska göras och vad den ska innehålla. ska även svara för att samråd med andra myndigheter, kommuner och andra som är berörda i lämplig omfattning kommer till stånd inför sådana godkännanden. Samråd föreslås enligt kärntekniklagen vara obligatoriskt om besluten rör större kärntekniska anläggningar. Det föreslås även att Strålsäker- hetsmyndigheten på sin webbplats ska kungöra en ansökan om god- kännande att få påbörja ett nytt moment i en stegvis prövning efter att den har inkommit. Ett förslag till beslut ska kungöras minst före beslut och i kungörelsen ska myn- digheten informera om hur synpunkter på förslaget kan lämnas. Utredningen föreslår i förslaget till ny kärntekniklag dels bestäm- melser angående statens subsidiära ansvar för säkerheten i kärn- teknisk verksamhet, dels bestämmelser om att staten ansvarar för ett slutligt förslutet geologiskt slutförvar. I lagförslaget finns ett be- myndigande till regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer att få meddela föreskrifter om vad en ansökan om att slut- ligt få försluta ett geologiskt slutförvar ska innehålla och hur en redovisning ska göras av de åtgärder som har vidtagits i enlighet med regeringens beslut. Utredningen har avstått från att i förordningen föreslå ett be- myndigande till någon specifik myndighet eller att ange hur sådana krav ska vara utformade. Utredningen bedömer att det mot bak- grund av den långa tidsperiod som kan antas förlöpa innan det blir aktuellt med en ansökan om att slutligt få försluta ett geologiskt slutförvar inte är lämpligt att redan nu föreslå sådana bestämmelser. Utredningens överväganden och förslag Bestämmelser om straff och överklagande Den nya kärnteknikförordningen föreslås i likhet med den nu- varande innehålla bestämmelser enligt vilka vissa överträdelser av närmare angivna förskrifter som har med- delat med stöd av förordningen ska kunna straffas med böter. Den nya förordningen föreslås även innehålla bestämmelser om sanktions- avgifter, som kan meddelas med stöd av den nya kärntekniklagen. Utredningens överväganden i dessa delar finns i avsnitt 4.10 i betänkandet. och internationellt samarbete på kärnteknikområdet 5.1Regelverk under det europeiska samarbetet Inom det som innefattar det europeiska samarbetet finns flera för- drag. De som reglerar det europeiska samarbetet är i huvudsak för- draget om Europeiska unionens funktionssätt (tidigare benämnt EEG eller ) och fördraget om upprättandet av den Europeiska unionen (även benämnt eller Lissabon- fördraget). För samarbetet som rör användning av kärnenergi utarbetades ett särskilt fördrag, nämligen Fördraget om upprättandet av den euro- peiska atomenergigemenskapen (Euratom), se avsnittet nedan. För de verksamhetsutövare som bedriver kärnteknisk verksamhet finns därmed specifika bestämmelser som följer av Euratomfördraget eller dess sekundärlagstiftning men även bestämmelser under det övriga europeiska samarbetet som inte rör de specifikt kärntekniska aspek- terna av verksamheten. De bestämmelser som regleras under EU- fördragen kommer inte att beskrivas i detta betänkande. 5.1.1Fördraget om upprättandet av den europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) som blev medlem i den Europeiska Unionen (EU) 1995 blev även medlem i den europeiska atomenergigemen- skapen Euratom. Fördraget om upprättandet av den europeiska atomenergigemen- skapen (Euratomfördraget) undertecknades och Gällande bestämmelser och internationellt samarbete ...