sou · H7B339 · 2019-08-16 00:00:00 — •överväga om det finns behov och i övrigt är lämpligt att förändra tillståndstiden för annan marksänd tv än public service, och •vid behov lämna nödvändiga författningsförslag. I 9 kap. 1–4 §§ radio- och tv-lagen finns bestämmelser om skyldighet att vidaresända programtjänster (vidaresändningsplikt). Myndigheten för press, radio och tv har i rapporten , ut- rymmet för lokala kabelsändarorganisationer samt tillgång och upp- täckbarhet i onlinemiljö – översyn av nuvarande reglering och analys av framtida behov (Ku2017/00213/MF), lämnat förslag om att vidare- sändningsplikten ska omfatta maximalt fyra programtjänster som sänds och har olika innehåll samt omfatta text-tv. •bedöma om förslagen bör genomföras, och •vid behov lämna förslag till författningsändringar. Bör beställradio omfattas av radio- och tv-lagen? Radioprogram som tillhandahålls på lyssnarens begäran och vid en tid- punkt som denne bestämmer, bl.a. poddradio och liknande (beställ- radio), omfattas inte av radio- och tv-lagen. Det innebär att t.ex. varken demokratibestämmelsen eller bestämmelsen om otillbörligt gynnande gäller för beställradio från t.ex. . •överväga om det finns behov av en reglering motsvarande den som gäller för beställ-tv i relevanta delar för sådan beställradio som finansieras enligt lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst, och •vid behov lämna förslag till författningsändringar. Sanktioner i radio- och tv-lagen Radio- och tv-lagen saknar sanktioner kopplade till vissa villkor i sändningstillstånden för radio och tv, till skyldigheten att anmäla icke tillståndspliktig sändningsverksamhet och till skyldigheten för leverantörer av audiovisuella medietjänster att lämna viss information. Myndigheten för press, radio och tv har i en skrivelse till regeringen påpekat att avsaknaden av sanktioner i dessa fall försvårar myndig- hetens tillsynsarbete (Ku2016/02791/MF). Myndigheten har även fört fram att den vitessanktion som är kopplad till krav på att göra tv- sändningar tillgängliga för personer med funktionsnedsättning inte är effektiv. •analysera de förslag som lämnats av Myndigheten för press, radio och tv, •analysera effektiviteten i vitessanktionen som är kopplad till krav på att göra tv-sändningar tillgängliga för personer med funktions- nedsättning, •överväga behovet av författningsändringar, och •vid behov lämna förslag till författningsändringar. Utredaren får föreslå författningsändringar som inte direkt föranleds av uppdraget men som har samband med det, under förutsättning att uppdraget ändå bedöms kunna redovisas . Utredaren ska redovisa ekonomiska konsekvenser och andra kon- sekvenser av framlagda förslag för svenska företag, utländska företag som verkar eller avser att verka i , enskilda samt för det all- männa. Om förslagen kan förväntas leda till intäktsminskningar eller kostnadsökningar för det allmänna, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Samråd och genomförande av uppdraget Utredaren ska samråda med berörda myndigheter, företag och organi- sationer. Utredaren ska hålla sig informerad om och vid behov beakta relevant arbete som pågår inom och utrednings- väsendet – särskilt den parlamentariska kommitté som får i uppdrag att utreda vissa frågor på tryck- och yttrandefrihetens område (dir. 2018:51), Utredningen om kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om konsumentskyddssamarbete (Fi 2018:02), Utred- ningen om radiospektrumanvändning (N 2017:7), Kom- mittén om förbättrat skydd för totalförsvarsverksamhet (Fö 2017:02) och Utredningen om vissa säkerhetsskyddsfrågor (Ju 2017:08). Utredaren ska hålla sig informerad om förhandlingar och arbete som pågår i EU. Utredaren ska beakta betydelsen av förplik- telser enligt den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () för de frågor som ska utredas. Uppdraget ska redovisas . Europeiska unionens officiella tidning L 95/1 OCH RÅDETS DIREKTIV 2010/13/EU om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktiv om audiovisuella medietjänster) (kodifierad version) (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artiklarna 53.1 och 62, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, ienlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och av följande skäl: (1)och rådets direktiv /552/EEG av om samordning av vissa bestäm melser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella me dietjänster (direktiv om audiovisuella medietjänster) (2) har ändrats (3) på ett väsentligt sätt. För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direktivet kodi fieras. (2)Audiovisuella medietjänster som tillhandahålls över grän serna med hjälp av olika tekniker är ett sätt att uppfylla unionens mål. Vissa åtgärder är nödvändiga för att medge och säkerställa övergången från nationella marknader till (1) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (2) EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. Rättsaktens ursprungliga titel var ”Rådets direktiv /552/EEG av om samord ning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television”. (3) Se bilaga I del A. en gemensam produktions- och distributionsmarknad för program och för att garantera lojala konkurrensförhållan den utan att påverka den roll i det allmännas intresse som de audiovisuella medietjänsterna ska tillgodose. (3)har antagit om televi sion över gränserna. (4)Mot bakgrund av ny teknik för överföring av audiovisu ella medietjänster bör en rättslig ram för utförandet av sändningsverksamhet för television ta hänsyn till att af färsverksamheten påverkas av strukturella förändringar, informations- och kommunikationsteknikens spridning och den tekniska utvecklingen, i synnerhet när det gäller finansieringen av kommersiell sändningsverksamhet, och den bör garantera optimala konkurrensvillkor och rätts säkerhet för informationsteknik, mediebransch och me dietjänster i , liksom respekt för kulturell och språklig mångfald. (5)De audiovisuella medietjänsterna är i lika hög grad kul turella som ekonomiska tjänster. Deras ökande betydelse för samhälle och demokrati – särskilt som garanter för informationsfrihet, åsiktsmångfald och mediepluralism – utbildning och kultur motiverar särskilda regler för dessa tjänster. (6)Enligt artikel 167.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska unionen beakta de kulturella aspekterna då den handlar enligt andra bestämmelser i det fördraget, särskilt för att respektera och främja sin kulturella mång fald. L 95/2 Europeiska unionens officiella tidning (7)I sina resolutioner av (1) och (2) om Doharundan och WTO:s minister konferenser krävde att de viktigaste offentliga tjänsterna, såsom audiovisuella tjänster, bör un dantas från liberaliseringen inom ramen för förhandlings rundan om Allmänna tjänstehandelsavtalet (Gats). I sin resolution av (3) stödde Europaparla mentet konvention om främjande av och skydd för mångfalden av kulturella uttryck, vilken särskilt anger att ”kulturella aktiviteter, varor och tjänster är av både ekonomisk och kulturell art eftersom de är bärare av identiteter, värderingar och betydelser och därför inte bör behandlas som om de enbart hade ett handelsvärde”. Genom rådets beslut /515/EG av om ingående av konventionen om skydd för och främ jande av mångfalden av kulturyttringar (4) godkänns Unescokonventionen på gemenskapens vägnar. Konven tionen trädde i kraft . Detta direktiv respekterar principerna i den konventionen. (8)Det är viktigt att medlemsstaterna säkerställer att varje handling förhindras, som kan visa sig skadlig för den fria rörligheten och handeln med televisionsprogram eller som kan medföra dominerande ställningar som skulle leda till begränsningar av den tv-överförda informatio nens mångfald och frihet och av informationssektorn i dess helhet. (9)Detta direktiv påverkar inte existerande eller kommande unionsåtgärder beträffande harmonisering, särskilt för att tillfredsställa tvingande krav som rör skydd för kon sumenter och rimligheten i kommersiella transaktioner och konkurrens. (10)Traditionella audiovisuella medietjänster – såsom televi sion – och nya audiovisuella medietjänster kan skapa många arbetstillfällen i unionen, särskilt i små och me delstora företag, och främja ekonomisk tillväxt och inve steringar. Med tanke på betydelsen av lika konkurrens villkor och en verklig europeisk marknad för audiovisu ella medietjänster bör de grundläggande principerna för den inre marknaden, som fri konkurrens och likabehand ling, efterlevas i syfte att säkra öppenhet och förutsebar het på marknaderna för audiovisuella medietjänster och skapa låga hinder för tillträde. (11)Det är nödvändigt att se till att alla audiovisuella medie tjänster, både tv-sändningar (dvs. linjära audiovisuella me dietjänster) och audiovisuella medietjänster på begäran (dvs. icke-linjära audiovisuella medietjänster), omfattas av åtminstone en grunduppsättning samordnade regler, för att förhindra snedvridning av konkurrensen, öka (1) EUT C 285 E, 22.11.2006, s. 126. (2) EUT C 293 E, 2.12.2006, s. 155. (3) EUT C 296 E, 6.12.2006, s. 104. (4) EUT L 201, 25.7.2006, s. 15. rättssäkerheten, bidra till att fullborda den inre mark naden och underlätta framväxten av ett gemensamt infor mationsområde. (12)antog kommissionen ett med delande om framtiden för den europeiska lagstiftningen på det audiovisuella området, i vilket det betonas att regleringspolitiken inom den sektorn måste värna vissa allmänna intressen, som kulturell mångfald, rätt till infor mation, mediepluralism, skydd av minderåriga och kon sumentskydd samt att förstärka allmänhetens medveten het och mediekompetens, nu och . (13)I resolutionen från rådet och företrädarna för medlems staternas regeringar, församlade i rådet, av om radio och tv i allmänhetens tjänst (5), bekräftas att de programföretag som verkar i allmänhetens tjänst även fortsättningsvis måste dra nytta av den tekniska utvecklingen för att genomföra sitt uppdrag. Känneteck nande för den europeiska audiovisuella mediemarknaden är att privata och offentliga leverantörer av audiovisuella medietjänster verkar sida vid sida. (14)Kommissionen har antagit initiativet ”i2010 – Det euro peiska informationssamhället för tillväxt och sysselsätt ning” som syftar till att främja tillväxt och sysselsättning inom it- och mediebranschen. Detta är en övergripande strategi som ska uppmuntra produktion med europeiskt innehåll, den digitala ekonomins utveckling och använd ningen av informations- och kommunikationsteknik, mot bakgrund av konvergensen mellan informationssamhäl lets tjänster och medietjänster, nät och utrustning, genom att modernisera och utnyttja alla verktyg som EU för fogar över: lagstiftning, forskning och partnerskap med branschen. Kommissionen har förbundit sig att skapa en enhetlig ram för den inre marknaden för it-tjänster och medietjänster, genom att modernisera den rättsliga ramen för audiovisuella tjänster. Målsättningen med i2010 kom mer i princip att uppnås genom att branschen får utveck las med endast den reglering som är nödvändig, och genom att små, nystartade företag som kommer att skapa välstånd och sysselsättning ges möjlig het att utvecklas samt förnya och skapa nya arbetstill fällen på en öppen marknad. (15)(6), (7) och (8) antog resolutio ner vilka i princip stöder det allmänna tillvägagångssättet med grundläggande regler som omfattar alla audiovisu ella medietjänster och kompletterande regler för tv-sänd ningar. (5) EGT C 30, , s. 1. (EUT C 76 E, 25.3.2004, s. 453). resolution om risken för kränkning av yttrande- och informationsfriheterna (artikel 11.2 i stadgan om de grundläg gande rättigheterna) i EU och särskilt i (EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 1026). resolution om tillämpningen av artiklarna 4 och 5 i direktiv /552/EEG ”Television utan gränser”, direktiv /36/EG, för perioden –2002 (EUT C 193 E, , s. 117). Europeiska unionens officiella tidning L 95/3 (16)Det här direktivet ökar överensstämmelsen med de grundläggande rättigheterna och är helt i enlighet med de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (1), särskilt artikel 11. I detta hänseende bör detta direktiv inte på något sätt hindra medlemsstaterna från att tillämpa sina konstitu bestämmelser om pressfrihet och yttrandefrihet i medierna. (17)Det här direktivet bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter enligt och rådets direk tiv 98/34/EG av om ett informations förfarande beträffande tekniska standarder och föreskrif ter och enligt föreskrifter för informationssamhällets tjänster (2). Förslag till nationella åtgärder, tillämpliga på beställmedietjänster, av striktare eller mer detaljerad art än de som behövs för att endast införliva Europaparla mentets och rådets direktiv /65/EG av om ändring av rådets direktiv /552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författ ningar om utförandet av sändningsverksamhet för televi sion (3), bör därför följa de förfaranderegler som fastställs i artikel 8 i direktiv /34/EG. (18)och rådets direktiv /21/EG av om ett gemensamt regelverk för elek troniska kommunikationsnät och kommunikationstjäns ter (ramdirektiv) (4) påverkar, enligt artikel 1.3 i det di rektivet, inte de åtgärder som antagits på unionsnivå eller nationell nivå för att arbeta för mål som avser allmän intresset, särskilt när det gäller reglering av innehåll och audiovisuell politik. (19)Detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas och re spektive myndigheters ansvar i fråga om organisationen – inklusive systemen för tillståndsgivning, administrativ auktorisering eller beskattning – och finansieringen av program samt programinnehåll. Den kulturella utveck lingens oberoende i medlemsstaterna och bevarandet av den kulturella mångfalden inom unionen förblir därför opåverkade. (20)Inga bestämmelser i detta direktiv bör ålägga eller upp muntra medlemsstaterna att införa nya licens- eller till ståndssystem för någon typ av audiovisuella medietjäns ter. (21)I detta direktiv bör definitionen av en audiovisuell medie tjänst omfatta endast sådana audiovisuella medietjänster – oavsett om det rör sig om tv-sändningar eller beställ tjänster – som är massmedier, dvs. som är avsedda att (1) EGT C 364, 18.12.2000, s. 1. (2) EGT L 204, 21.7.1998, s. 37. (3) EUT L 332, 18.12.2007, s. 27. (4) EGT L 108, 24.4.2002, s. 33. tas emot av och kan tänkas ha en klar påverkan på en betydande andel av allmänheten. Tillämpningsområdet bör begränsas till tjänster enligt definitionen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och bör därför omfatta alla typer av ekonomisk verksamhet, även public service-företagens verksamhet, men bör inte omfatta verksamhet som primärt har icke-ekonomiska syften och som inte konkurrerar med tv-sändningar, såsom pri vata webbplatser och tjänster som innebär tillhandahål lande eller distribution av audiovisuellt innehåll som framställs av privata användare i syfte att delas och ut bytas inom intressegrupper. (22)I detta direktiv bör definitionen av audiovisuella medie tjänster omfatta massmedier i deras funktion att infor mera, underhålla och utbilda allmänheten, och bör inbe gripa audiovisuella kommersiella meddelanden, men bör utesluta alla former av privat korrespondens, som e-post meddelanden som sänds till ett begränsat antal motta gare. Definitionen bör utesluta alla tjänster vilkas huvud sakliga syfte inte är tillhandahållande av program, dvs. när det audiovisuella innehållet enbart är en sidoeffekt av tjänsten och inte dess huvudsakliga syfte. Ett exempel är webbplatser som innehåller audiovisuella element som endast är av underordnad betydelse, t.ex. animerade gra fiska element, korta reklaminslag eller information om en produkt eller tjänst som inte är av audiovisuell art. Av dessa skäl bör direktivet inte heller vara tillämpligt på hasardspel med en penninginsats, inklusive lotterier och vadslagning och andra former av speltjänster, och inte heller på online-spel och sökmotorer, men däremot på sändningar som handlar om hasardspel eller andra spel. (23)I detta direktiv bör begreppet audiovisuell avse rörliga bilder med eller utan ljud, vilket således innefattar filmer utan ljud men inte ljudöverföring eller radiotjänster. Även om det viktigaste syftet med en audiovisuell medietjänst är att tillhandahålla program, bör definitionen av en så dan tjänst även omfatta textbaserat innehåll som åtföljer programmen, såsom undertextningstjänster och elektro niska programguider. Separata textbaserade tjänster bör inte omfattas av detta direktiv, som inte bör påverka medlemsstaternas rätt att reglera sådana tjänster på na tionell nivå i enlighet med fördraget om Europeiska unio nens funktionssätt. (24)Audiovisuella medietjänster på begäran kännetecknas av att de är ”televisionsliknande”, dvs. att de konkurrerar om samma publik som tv-sändningar och att utformningen av och sättet att få tillgång till tjänsten får användaren att rimligen förvänta sig lagstadgat skydd enligt detta direk tiv. Mot bakgrund av detta och för att förebygga skill nader beträffande fri rörlighet och konkurrens bör be greppet program tolkas på ett dynamiskt sätt så att hän syn tas till utvecklingen inom tv-sändningsverksamheten. L 95/4 Europeiska unionens officiella tidning (25)Begreppet redaktionellt ansvar är grundläggande för fast ställandet av vilken funktion leverantören av medietjäns ter har och därmed för definitionen av audiovisuella me dietjänster. Medlemsstaterna får dessutom fastställa aspekter av denna definition av redaktionellt ansvar, bland annat begreppet faktisk kontroll, när de antar be stämmelser för att genomföra detta direktiv. Det här di rektivet påverkar inte tillämpningen av de undantag från ansvar som fastställs i och rådets direktiv /31/EG av om vissa rätts liga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (direktiv om elektronisk handel) (1). (26)I detta direktiv bör definitionen av leverantör av medietjänst inte omfatta fysiska eller juridiska personer som endast överför program för vilka tredje man har det redaktio nella ansvaret. (27)Som tv-sändningar betraktas i synnerhet analoga och digitala tv-sändningar, direktsändningar via Internet, webbutsändning och schemalagd beställvideo, medan exempelvis beställvideo är en audiovisuell medie tjänst på begäran. För tv-sändningar eller tv-program som också tillhandahålls som audiovisuella medietjänster på begäran av samma leverantör av medietjänster bör kra ven enligt detta direktiv anses uppfyllda genom uppfyl landet av kraven avseende tv-sändning, dvs. linjär sänd ning. Om olika tjänster erbjuds parallellt, men är klart separerade tjänster, bör detta direktiv emellertid vara till lämpligt på var och en av de berörda tjänsterna. (28)Detta direktiv bör inte omfatta nätupplagor av tidningar och tidskrifter. (29)Alla kännetecken för audiovisuella medietjänster enligt definitionen i direktivet och såsom förklaras i skälen 21–28, bör föreligga . (30)I samband med tv-sändningar bör begreppet tittande även innefatta nästan tittande på grund av de variationer i den korta tidsförskjutningen mellan sändning och mottagande av sändningen som uppstår av tekniska orsaker i samband med sändningsprocessen. (31)En bred definition av audiovisuella kommersiella medde landen bör fastställas i detta direktiv, vilken emellertid inte bör omfatta meddelanden till allmänheten och väl görenhetsuppmaningar som sänds gratis. (32)För detta direktivs ändamål bör europeiska produktioner definieras utan att det påverkar medlemsstaternas möjlig heter att fastställa en mera detaljerad definition i fråga (1) EGT L 178, , s. 1. om leverantörer av medietjänster inom sin jurisdiktion i enlighet med unionsrätten och med hänsyn till detta direktivs syften. (33)Ursprungslandsprincipen bör anses vara central för detta direktiv, eftersom den är grundläggande för skapandet av en inre marknad. Denna princip bör tillämpas på alla audiovisuella medietjänster för att ge leverantörerna av medietjänster den rättssäkerhet som är en förutsättning för nya affärsmodeller och utbyggnaden av sådana tjäns ter. Den är också nödvändig för att säkerställa den fria rörligheten för information och audiovisuella program på den inre marknaden. (34)För att främja en stark, konkurrenskraftig och integrerad europeisk audiovisuell industri och en ökad medieplura lism i hela unionen bör en leverantör av audiovisuella medietjänster omfattas av en enda medlemsstats jurisdik tion och informationspluralism bör vara en grundläg gande princip i unionen. (35)Avsikten med att fastställa vissa praktiska kriterier är att genom ett uttömmande förfarande avgöra att endast en medlemsstat har jurisdiktion i fråga om en leverantör av audiovisuella medietjänster när det gäller tillhandahållan det av de tjänster som det här direktivet avser. Med hänsyn till rättspraxis och i syfte att und vika fall där jurisdiktion saknas, bör dock etableringskri teriet enligt artiklarna 49–55 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt nämnas som det avgörande krite riet för fastställande av en medlemsstats jurisdiktion. (36)Kravet att den medlemsstat, varifrån sändningarna härrör, verifierar att dessa följer nationella lagar, samordnade genom detta direktiv, är enligt unionsrätten tillräckligt för att säkerställa fri rörlighet för sändningar utan en andra kontroll på samma grunder i de mottagande med lemsstaterna. Den mottagande medlemsstaten får emeller tid undantagsvis och under särskilda omständigheter in terimistiskt hindra återutsändning av televisionssänd ningar. (37)Det fria tillhandahållandet av audiovisuella beställmedie tjänster bör endast kunna begränsas i överensstämmelse med villkor och förfaranden som motsvarar dem som redan gäller enligt artikel 3.4, 3.5 och 3.6 direktiv /31/EG. (38)Den tekniska utvecklingen, särskilt i fråga om digitala satellitprogram, medför att de kompletterande kriterierna bör ändras för att säkerställa en ändamålsenlig reglering och ett effektivt genomförande av denna i syfte att ge aktörerna verklig makt över innehållet i audiovisuella medietjänster. Europeiska unionens officiella tidning L 95/5 (39)Eftersom detta direktiv rör tjänster som tillhandahålls allmänheten i unionen, bör det endast vara tillämpligt på audiovisuella medietjänster som direkt eller indirekt kan tas emot av allmänheten i en eller fler medlemsstater med hjälp av vanlig konsumentutrustning. Det bör över låtas åt de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna att fastställa hur vanlig konsumentutrustning ska definieras. (40)I artiklarna 49–55 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt fastställs att etableringsfriheten är en grund läggande rättighet. Detta innebär att leverantörer av me dietjänster i allmänhet bör vara fria att välja den med lemsstat där de etablerar sig. har också understrukit följande: ”Enligt fördraget är det inte förbju det för ett företag att utöva friheten att tillhandahålla tjänster på grund av att det inte tillhandahåller några tjänster i den medlemsstat där det är etablerat” (1). (41)Medlemsstaterna bör inom de områden som samordnas genom detta direktiv kunna tillämpa mer detaljerade eller strängare regler på de leverantörer av audiovisuella me dietjänster som tillhör deras jurisdiktion och därvid se till att dessa regler överensstämmer med de allmänna prin ciperna i unionsrätten.