sou · H7B346d3 · 2019-11-29 00:00:00 — I riksdagsordningen finns också bestämmelser om förutsättning- arna för entledigande av en ledamot, och att en ledamot ska anmäla anställningar eller uppdrag till . I riksdagsordningen finns också bestämmelser om att en ledamot inte heller får vara underårig, i konkurs, underkastad näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Övervägandena finns i avsnitt 32.8.3. Paragrafen anger att fullmäktige inom sig väljer ordförande och vice ordförande. Paragrafen motsvarar 1 kap. 3 § andra stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.3. I paragrafen finns bestämmelser om fullmäktiges beslut. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 kap. 3 § lag. Första stycket överensstämmer med den hittillsvarande lydelsen. I andra stycket finns en s.k. upplysningsbestämmelse avseende 29 § förvaltningslagen (2017:900) som ersätter bestämmelserna lag. Bestämmelsen är i övrigt oförändrad. Av bestämmelsen följer ett krav på en kvalificerad majoritet om åtta ledamöter vad gäller beslut om att skilja en ledamot i direktionen från anställningen, vilket avviker från de allmänna bestämmelserna om omröstning i för- valtningslagen. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.3. I paragrafen förtydligas att fullmäktige har en kontrollerande funk- tion. I första stycket finns allmänna bestämmelser om fullmäktiges kontrollerande funktion. Bestämmelserna har inte någon motsvarig- het lag. Den kontrollerande funktionen har samband med att det är fullmäktige som utser ledamöterna i direktionen och be- slutar om ett omval ska erbjudas eller inte. Funktionen har också ett samband med att fullmäktige under vissa särskilda omständigheter kan skilja en ledamot i direktionen från anställningen (se 9 kap. 13 § fjärde stycket regeringsformen). Fullmäktige behöver även av andra skäl följa verksamheten i , exempelvis för att kunna in- formera finansutskottet om frågor av större betydelse. Några exem- pel på sådana frågor är förändringar avseende hur prisstabilitetsmålet tillämpas, beslut som förutsätter att synnerliga skäl föreligger, beslut om att bevilja nödkrediter, allvarliga störningar i system för betalningsavveckling och iakttagelser om betydande risker för stabiliteten i det finansiella systemet. Det kan dock finnas skäl för fullmäktige att även informera om frågor som är mindre allvarliga eller genomgripande än dessa. Av 21 § tredje stycket följer att ordföranden och vice ordföran- den i fullmäktige har rätt att närvara vid direktionens sammanträden. Denna närvarorätt har betydelse för fullmäktiges möjligheter att följa direktionens arbete. Enligt andra stycket ska fullmäktiges revisionsfunktion granska direktionens arbete. Att en sådan funktion ska finnas i anges i 1 §. Denna form av revision är alltså kopplad till de uppgifter och ansvarsområden som direktionen har enligt denna lag och övriga författningar som gäller verksamhet. Bestämmelsen motsvarar delvis 9 kap. 2 § andra stycket lag, men det om- råde som granskningen ska avse har ändrats. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.7. Av paragrafen följer att fullmäktige beslutar om motiv på de sedlar och mynt som ger ut. Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 1 § första stycket andra meningen lag. Av bestämmelsen följer att fullmäktige beslutar om motiven, dvs. vad som avbildas på sedlar och mynt och hur det avbildas. Full- mäktige ska till skillnad från den hittillsvarande lydelsen inte besluta om den övriga utformningen av sedlar och mynt, t.ex. storleken på en sedel. Sådana beslut fattas av direktionen. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.3. Av paragrafen följer att fullmäktige för räkning får lämna remissyttranden inom sitt ansvarsområde. Paragrafen motsvarar 2 kap. 4 § 1988 i års lag. I paragrafen har uttycket verksamhetsområde ersatts av uttrycket ansvarsområde. Av bestämmelsen följer att fullmäktige får lämna remissyttranden inom samma område som avseende framställningar. Den nya bestämmelsen har samma innebörd som den hittillsvarande lydelsen av motsvarande bestämmelse. Däremot bör fullmäktige inte skriva gemensamma remissvar tillsammans med direktionen. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.2. I paragrafen finns en upplysning om att fullmäktige fattar beslut i de frågor som faller inom dess ansvarsområde enligt regeringsformen, riksdagsordningen och riksbankslagen. Paragrafen har inte någon mot- svarighet lag. Tillsammans med 7–9 §§ ger paragrafen en fullständig uppräk- ning av i vilka ärenden fullmäktige fattar beslut. Paragrafen reglerar anställningsvillkor för direktionsledamöter och fullmäktigeledamöter. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 5 § lag. I paragrafen har ett förtydligande gjorts genom att uttrycket anställningsförmån har ersatts av uttrycket anställningsvillkor. Övervägandena finns i avsnitten 32.8.2 och 32.8.3. Paragrafen reglerar hinder mot att ingå i direktionen. Paragrafen motsvarar 3 kap. 1 § första och andra styckena lag. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.11. I paragrafen finns en bestämmelse om att en direktionsledamot är skyldig att anmäla om hen tar en sådan anställning eller ett sådant uppdrag som kan strida mot bestämmelsen i 12 §. Paragrafen mot- svarar 3 kap. 1 § tredje stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.11. I paragrafen regleras antalet direktionsledamöter och deras mandat- period. Paragrafen innehåller också en omvalsbegränsning. Paragrafen motsvarar delvis 1 kap. 4 § första stycket första och andra mening- arna lag. Av första stycket följer att direktionen består av fem ledamöter. Det innebär en minskning jämfört med den hittillsvarande lydelsen från sex till fem ledamöter. Mandatperioden är dock oförändrad, dvs. Av andra stycket följer att högst ett omval kan erbjudas som huvudregel. Den bestämmelsen är ny. Ett undantag gäller dock om en vice riksbankschef ska utses till riksbankschef. I ett sådant fall kan hen utses till riksbankschef för en eller två mandatperioder, även om hen har varit vice riksbankschef i en eller två mandatperi- oder. I anslutning till paragrafen gäller särskilda övergångsbestämmelser. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.6. Av paragrafen följer att fullmäktige utser en ordförande i direk- tionen som ska vara riksbankschef, och att övriga direk- tionsledamöter är vice riksbankchefer. Paragrafen motsvarar i huvud- sak 1 kap. 4 § första stycket tredje meningen lag. Bestämmelsen innebär en kodifiering av praxis. Fullmäktige har nämligen utsett samtliga ledamöter som inte är riksbankschef till vice riksbankschefer. Enligt den hittillsvarande lydelsen ska fullmäk- tige utse minst en vice riksbankschef. När fullmäktige utser direktionsledamöter kan fullmäktige be- höva ta ställning till frågan om krav på medborgarskap. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.4. Paragrafen behandlar ersättare för riksbankschefen för det fall att denne har förhinder. Paragrafen motsvarar delvis 1 kap. 4 § andra stycket lag. Enligt den hittillsvarande lydelsen får fullmäktige bestämma inbör- des ordning avseende ersättare för riksbankschefen när hen har för- hinder. När en vice riksbankschef har trätt in i riksbankschefens ställe för att hen har förhinder så tjänstgör den vice riksbankschefen som riksbankschef. Vad som i riksbankslagen anges avseende riks- bankschefen gäller alltså då för den som har trätt i riksbankschefens ställe. Om mandatperioden för en ledamot har löpt ut har dennes upp- drag upphört. I sådana fall uppkommer inte frågan om att tillämpa paragrafen. Däremot om en ledamot enligt punkten 1 har avgått på egen be- gäran kan en vice riksbankschef behöva tjänstgöra i riksbankschefens ställe i avvaktan på att en ny riksbankschef utses. Om en ledamot har skiljts från anställningen genom beslut av fullmäktige, även om talan mot beslutet fortfarande får föras, kan enligt punkten 2 en vice riksbankschef behöva tjänstgöra i riksbanks- chefens ställe. Om en ledamot är oförmögen att delta i direktionens arbete på grund av sjukdom eller något jämförligt förhållande kan enligt punk- ten 3 en vice riksbankschef behöva tjänstgöra i riksbankschefens ställe. Denna punkt är utformad efter förebild av 10 § 3 lagen (1994:261) om fullmaktsanställning. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.2. Av paragrafen följer att fullmäktige ska utse ledamöter till direk- tionen genom ett ansökningsförfarande, och hur ett sådant ansök- ningsförfarande ska gå till. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Av första stycket följer att fullmäktige ska utforma en kravprofil vid en aktuell tjänsteutlysning till direktionen. Fullmäktige ges stor frihet att formulera kravprofilen. Av andra stycket följer dock att fullmäktige ska säkerställa att ledamöterna av direktionen tillsammans har lämplig kompetens och skicklighet inom alla delar av verksamhet. Det innebär att kravprofilen behöver varieras beroende på vilken kompetens som för tillfället behövs. Av tredje stycket följer att kravprofilen för riksbankschefen alltid ska inbegripa ett krav på god ledarskapsförmåga. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.4. I paragrafen regleras karenstid. Paragrafen motsvarar 3 kap. 1 § fjärde stycket lag. Överväganden finns i avsnitt 32.8.2. Paragrafen behandlar direktionens ansvar. Paragrafen motsvarar del- vis 9 kap. 1 a § och 4 § andra stycket lag. Enligt regeringsformen leds av en direktion som ut- ses av fullmäktige (9 kap. 13 § regeringsformen). Paragrafens första stycke motsvarar 9 kap. 1a § första stycket. Där beskrivs direktionens övergripande ansvar för verksamheten. I andra stycket beskrivs vilka ärenden som direktion ska avgöra. Bestämmelsen påverkar gränsdragningen mot bl.a. riks- bankschefens uppgifter, se författningskommentaren till 24 §. Bestäm- melsen har utformats efter förebild av 4 § myndighetsförordningen (2007:515). Av den bestämmelsen följer vilka ärenden som ledningen för en myndighet ska avgöra. Att direktionen beslutar om en verksamhetsplan, ansvarar för att det finns en intern styrning och kontroll och om riktlinjer och revisionsplan för internrevisionen m.m. (andra stycket 3–5) överens- stämmer med den hittillsvarande lydelsen. Nytt är att direktionen också ska besluta om arbetsordningen (andra stycket 1 och 2). Arbets- ordningen beslutas enligt lag av fullmäktige. Ny är också bestämmelsen om att direktionen ska avgöra andra ärenden som har principiell karaktär eller större betydelse eller som avser föreskrifter (andra stycket 6). Att direktionen fattar beslut om principiellt viktigt frågor följer av den av direktionen beslutade instruktionen för . Som exempel på ärenden som direktionen alltid ska be- sluta om, och som alltså inte är möjliga att delegera, kan nämnas beslut om styrräntan eller beslut om att en nödkredit ska ges. I paragrafens tredje stycke förklaras innebörden av intern styrning och kontroll. Bestämmelsen motsvarar 9 kap. 1 a § tredje stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.8. Paragrafen reglerar delegering. Bestämmelsen motsvarar delvis 1 kap. 5 § lag. Bestämmelsen har utformats efter förebild av 5 § myndighetsför- ordningen (2007:515). Bestämmelsen anger att ärenden som inte ska avgöras av direktionen får avgöras av riksbankschefen eller, om inte direktionen har bestämt annat, av den som riksbankschefen bestäm- mer. Utgångspunkten är alltså att delegationen görs till riksbanks- chefen och att hen får delegera vidare. Direktionen får dock besluta att riksbankschefen inte får delegera ett visst ärende eller en viss typ av ärenden. Direktionen får också besluta att delegera till någon annan tjänsteman inom . Av den närmast motsvarande bestämmelsen lag (1 kap. 5 § andra meningen) följer att direktionen kan besluta att delegera ärenden. Frågan om delegation till riksbankschefen behandlas också i för- fattningskommentaren till 24 §. Överväganden finns i avsnitt 32.8.9. Paragrafen reglerar direktionens sammanträden och beslutsförhet. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 kap. 3 § första stycket, andra stycket första meningen och tredje meningen samt tredje stycket lag. Första och tredje styckena överensstämmer med den hittillsvarande lydelsen. I andra stycket finns en s.k. upplysningsbestämmelse avseende 29 § förvaltningslagen (2017:900) som ersätter bestämmelser lag. Bestämmelsen är i övrigt oförändrad. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.10. Paragrafen behandlar beslut i brådskande ärenden. Paragrafen mot- svarar delvis 3 kap. 3 § andra stycket andra meningen lag. Paragrafen har utformats efter förebild av 12 § myndighetsför- ordningen (2007:515). Första stycket överensstämmer i sak med myndighetsförordningen. Bestämmelsen i andra stycket innebär att ärenden i vissa fall får avgöras av två ledamöter. Det skiljer sig från det som gäller enligt myndighetsförordningen där myndighetenschefen ensam får avgöra ärenden i dessa fall. Lösningen liknar dock den som finns i 1988 års Övervägandena finns i avsnitt 32.8.10. I paragrafen behandlas möjligheten för en ledamot i direktionen att lyfta ärenden till direktionen. Paragrafen har inte någon motsvarig- het lag utan är hämtad från den av direktionen beslutade instruktionen. Enligt bestämmelsen får en direktionsledamot alltid ta upp ett ärende till behandling och för beslut i direktionen. Av 25 § tredje stycket följer också att riksbankschefen ska sammankalla direktionen om en ledamot begär det. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.10. Paragrafen reglerar riksbankschefens ansvar. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Bestämmelserna har utformats efter förebild av 13 § myndighets- förordningen (2007:515). Av bestämmelsen följer att riksbankschefen tillika myndighetschefen ansvarar inför direktionen och ska sköta den löpande verksamheten enligt de direktiv och riktlinjer som direk- tionen beslutar. Direktionen har således det yttersta ansvaret för verksamhet, och det är direktionsledamöterna som gemensamt bestämmer den närmare arbetsfördelningen mellan riks- bankschefen och direktionen. Det skulle dock strida mot bestäm- melsens syfte om direktionen beslutar att i direktionen hantera frågor i en sådan omfattning att riksbankschefen i praktiken inte längre ansvarar för den löpande verksamheten. Riksbankschefens ansvarsområde i relation till direktionen ska motsvara det som myndighetschefer i en styrelsemyndighet har i relation till styrelsen. Övervägandena finns i avsnitten 32.8.8. och 32.8.9. Av paragrafen följer att riksbankschefen leder direktionens arbete och formerna för detta. Paragrafen har inte någon motsvarighet lag. Som följer av 15 § ska riksbankschefen vara ordförande i direk- tionen. Riksbankschefen ska vidare enligt första stycket förbereda direktionens sammanträden. I ansvaret för att förbereda samman- träden ingår bl.a. att förse direktionen med tillräckliga underlag för beslut. Av andra stycket följer att riksbankschefen ska se till att bl.a. frågor av principiell karaktär ska tas upp för beslut i direktionen. Av tredje stycket följer att riksbankschefen ska se till att samman- träden i direktionen hålls när det behövs, och sammankalla direk- tionen om en ledamot kräver det. En sådan bestämmelse finns i den av fullmäktige beslutade arbetsordningen. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.9. Paragrafen rör instruktionsförbudet. 2 § lag, men har getts ett bredare tillämpningsområde. Instruktionsförbudet i paragrafen gäller för ledamöterna i direk- Ett motsvarande förbud för andra myndigheter att påverka och för att begära eller ta emot instruk- tioner finns i 9 kap. 13 § andra stycket regeringsformen. Vilka ansvars- områden som avses behandlas i 9 kap. 13 § första stycket regerings- formen, se författningskommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 28.2. Paragrafen reglerar framställningar till eller regeringen. Paragrafen motsvarar 4 kap. 1 § lag. Övervägandena finns i avsnitten 32.8.2 och 32.8.11. Paragrafen gäller , som är en annan verksamhet än fullmäktiges revisionsfunktion enligt 7 § andra stycket. Paragrafen motsvarar 9 kap. 2 a § lag. Att en intern- revisionsavdelning ska finnas i anges i 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.8. Paragrafen gäller inriktningen på internrevisionen. Paragrafen mot- svarar 9 kap. 2 § tredje stycket andra meningen lag. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.8. I paragrafen anges personalansvarsnämndens sammansättning. Att det ska finnas en sådan nämnd framgår av 1 §. Bestämmelsen mot- svarar 9 kap. 6 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 32.8.9. 31–33 §§ Paragraferna innehåller bestämmelser om anmälan av finansiella in- strument m.m. från ordföranden och vice ordföranden i fullmäktige samt ledamöterna i direktionen. Bestämmelserna motsvarar 4 kap. 4 § lag. En definition av uttrycket finansiella instrument finns i 1 kap. 12 §. Övervägandena finns i avsnitten 32.8.3 och 32.8.11. Paragrafen reglerar anmälningsskyldighet avseende finansiella instru- ment för andra ledamöter i fullmäktige, anställda och uppdragstagare. Paragrafen motsvarar delvis 9 kap. 5 § lag. En definition av uttrycket finansiella instrument finns i 1 kap. 12 §. Övervägandena finns i avsnitten 32.8.3 och 32.8.11. 12 kap. Information till allmänheten och redogörelser till finansutskottet 1 och 2 §§ Paragraferna gäller information till allmänheten. Den information som avser det finansiella systemet kan t.ex. lämnas genom en rapport om finansiell stabilitet, se författningskommentaren till 3 kap. 4 §. Kraven går utöver vad som åligger enligt för- valtningslagen (2017:900). Paragraferna har inte någon motsvarighet lag. Bestämmelserna i paragraferna medför att får be- handla sådana personuppgifter som är nödvändiga för att fullgöra dess informationsansvar (se artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsförord- ning, dvs. och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana upp- gifter och om upphävande av direktiv /46/EG). Övervägandena finns i avsnitt 33.6.3. 3–6 §§ Paragraferna gäller skyldighet att lämna skriftliga eller muntliga redogörelser till finansutskott. Paragraferna har inte någon direkt motsvarighet lag (jfr 6 kap. 4 § första stycket lag). Att det är finansutskottet som ansvarar för frågor om Riks- bankens verksamhet följer av 7 kap. 9 § första stycket 2 riksdagsord- ningen. Som anges i 6 § finns det bestämmelser om upplysningar och yttranden till ett utskott i i 10 kap. 8 § första stycket riksdagsordningen. Utöver dessa generellt gällande bestämmelser innehåller alltså paragraferna särskilda bestämmelser om Riksbank- ens redogörelser till finansutskottet i vissa frågor. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.3. Paragrafen gäller överlämnande av årsredovisning. Bestämmelsen i första stycket motsvarar i huvudsak 10 kap. 3 § andra stycket första meningen lag, med den ändringen att det är fullmäktige i stället för direktionen som ska överlämna årsredo- visningen. Ändringen har föranletts av att det är fullmäktige som fattar beslut om resultaträkningen, balansräkningen och om årets resultat (se 8 kap. 4 § andra stycket). I andra stycket finns en s.k. upplysningsbestämmelse om bestäm- melserna om årsredovisningen i 8 kap. som inte har någon motsva- righet lag. Övervägandena finns i avsnitt 29.7. Paragrafen, som gäller beslut om ansvarsfrihet, motsvarar 10 kap. 4 § andra stycket lag. Som anges i 9 § ska beslut i de frågor som avses där fattas i samband med beslut enligt paragrafen (se även det som anförs om beslut om ansvarsfrihet i författningskommentaren till den paragrafen). Övervägandena finns i avsnitt 29.7. Paragrafen gäller om godkännande av resultat- och balansräkning och därmed sammanhängande beslut. Paragraferna har inte någon direkt motsvarighet lag, men motsvarar delvis 10 kap. 4 § första stycket. Av första stycket följer att fullmäktiges beslut om resultaträk- ningen, balansräkningen och om årets resultat enligt 8 kap. 4 § andra stycket inte blir definitivt förrän har godkänt dem. Riks- dagens handlingsutrymme är begränsat till att antingen godkänna eller upphäva fullmäktiges förslag. Det senare aktualiseras om de aktuella beloppen inte är beräknade på ett sätt som överensstämmer med gällande rätt, vilket i sådant fall torde framgå av revisionsberättelse (se 5 § tredje stycket lagen [2002:1022] om revision av statlig verksamhet m.m.). Om beslutet upphävs, ska fullmäktige på nytt fatta beslut. beslut enligt första stycket ska fattas i samband med beslut enligt 8 §, eftersom dessa frågor har ett nära samband med varandra (se avsnitt 29.7). Om inte godkänner fullmäk- tiges beslut, kan det finnas skäl att överväga frågan om ansvarsfrihet särskilt. Andra stycket rör tidpunkten för utdelning till staten. Utdelning förutsätter att har godkänt vinstdispositionen och därmed även resultaträkningen. Övervägandena finns i avsnitt 29.7. Paragrafen, som gäller iakttagelser, motsvarar 10 kap. 5 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 33.6.5. 13 kap. Sanktionsavgift, förelägganden och överklagande Paragrafen gäller sanktionsavgift. Paragrafen motsvarar 11 kap. 1 § lag. Vid sidan av beslut enligt förevarande paragraf ansvarar Finans- inspektionen för att pröva frågor om ingripanden mot finansiella företag under tillsyn. En och samma överträdelse ska dock inte för- anleda beslut om sanktioner från både och Finansinspek- tionen eller att både utdömande av vite och en sanktionsavgift kom- mer på fråga (enligt det s.k. dubbelprövningsförbudet). Övervägandena finns i avsnitt 36.5. Paragrafen gäller beräkningen av en sådan sanktionsavgift som avses i 1 §. Paragrafen motsvarar delvis 11 kap. 2 § lag. Med styrräntan i första stycket avses den styrränta som Riks- banken beslutar inom ramen för sitt penningpolitiska styrsystem (se även 2 kap. 4 § andra stycket). Sanktionsavgiften ska baseras på en ränta om som lägst . Enligt andra stycket får avgiften sättas ned helt eller delvis om det finns särskilda skäl. Övervägandena finns i avsnitt 36.5. Paragrafen gäller beslut om förelägganden. Paragrafen motsvarar delvis 11 kap. 2 a § lag. Av första stycket 1 följer att får besluta om de före- lägganden som behövs för efterlevnaden av föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag. Normgivningsbemyndiganden finns i 2–5 och 7 kap. Första stycket 2 innebär att får meddela ett förelägg- ande av innebörden att mottagaren ska efterleva det förbud mot spridning av bearbetade sedlar och mynt som avses i 4 kap. 14 §. Till skillnad från lag används dock inte uttrycket förbud för det beslut som kan fatta för att säkerställa att bearbetade sedlar eller mynt inte sprids. I stället används uttrycket föreläggande även i fråga om sådana beslut. Första stycket 3 innebär att får besluta att förelägga någon att lämna sådana uppgifter som följer av 7 kap. 1–3 §§. Andra stycket avser förelägganden enligt första stycket 2 och mot- svarar 11 kap. 2 a § andra stycket. Tredje stycket gäller vite och motsvarar 11 kap. 2 a § första stycket första meningen. Allmänna bestämmelser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. Övervägandena finns i avsnitt 36.5. Paragrafen, som gäller underrättelse om brott, motsvarar 11 kap. 4 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 36.2. Paragrafen, som gäller talan mot beslut om skiljande från anställning, motsvarar 2 kap. 2 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 36.5. Paragrafen gäller överklagande av andra beslut än de som avses i 5 §. Första stycket motsvarar delvis 11 kap. 5 § andra stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 36.5. Paragrafen gäller överklagande av andra beslut än de som avses i 5 och 6 §§. Paragrafen motsvarar 11 kap. 5 § tredje stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 36.5. Paragrafen reglerar frågan i vilken utsträckning som de av Riks- bankens beslut som får överklagas gäller eller inte. Bestämmelsen innebär för det första att beslut om sanktions- avgifter enligt 1 §, beslut om förelägganden enligt 3 § och beslut om inlösen av sedlar och mynt enligt 4 kap. 7 § gäller först efter att tiden för överklagande har löpt ut. För det andra innebär bestämmelsen att övriga beslut av enligt denna lag gäller , även om de överklagas. Övervägandena finns i avsnitt 36.5. Punkten 1 gäller ikraftträdande. Bestämmelserna i lagen träder i kraft vid två olika tillfällen.