ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
frs · H612342 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:342 av (SD) Symbolpolitik för svenska intressen har frågat mig om regeringens inställning till handelsutbyte med och andra länder, samt huruvida jag kan tänka mig att delta vid nationaldagsmottagningar hos länder som och . Regeringen är övertygad om att internationellt utbyte och handel bidrar till en positiv utveckling i världen. Svensk export är en grundbult i vår ekonomi som skapar tillväxt, sysselsättning och säkrar vår välfärd. Genom handel byggs broar mellan länder, kulturer och människor. Det är därför naturligt att vi också för en dialog med länder som vi handlar med, även i frågor där vi står mycket långt ifrån varandra. Ökad handel och fördjupat utbyte med andra länder möjliggör dialog, också om frågor som mänskliga rättigheter. Genom dialog, i kombination med tydliga budskap, kan vi bidra till en positiv utveckling. Detta gäller exempelvis kvinnors rättigheter. Utan en god dialog har vi mindre möjlighet att påverka. Många svenska företag arbetar också aktivt med socialt ansvarstagande, inklusive respekt för mänskliga rättigheter, och kan genom sin närvaro i länderna också bidra till en positiv samhällsutveckling. De länder som har diplomatiska förbindelser med får som regel officiellt deltagande vid nationaldagsmottagningar, varav ofta på ministernivå. Officiell närvaro vid nationaldagsmottagningar gäller också länder, vars syn på demokrati och mänskliga rättigheter skiljer sig stort från vår. När det gäller deltagande vid nationaldagsmottagning varierar deltagandet från och bestäms inför varje nationaldag. När det gäller står bakom den gemensamma EU-linjen, det vill säga att tiden inte är mogen för normalisering av relationer med den syriska regimen. I ljuset av detta finns det inga planer på att delta vid nationaldagsmottagning med .
frs · H612343 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:343 Tillgänglighet och digital vård och fråga 2018/19:346 Nätläkare, båda av (M) har ställt två frågor till mig angående digital vård. Den första frågan gäller vad jag gör för att säkerställa att den digitala offentliga vården och den privata digitala vården spelar efter samma regler samt att tillgänglighet finns i hela landet och kommer alla patienter till del. Den andra frågan gäller på vilket sätt jag ser att den digitala vården bör utvecklas. Det huvudsakliga ansvaret för hälso- och sjukvården ligger på landsting och kommuner. Verksamheterna styrs av ramlagar som ger stora möjligheter att planera arbetet med utgångspunkt i det vårdbehov som finns hos befolkningen regionalt och lokalt. Utvecklingen av digitala vårdtjänster har gått snabbt , dels i landstingens egen regi, dels på den privata marknaden. gjorde en kartläggning på området och konstaterade också bl.a. att det pågår ett aktivt utvecklingsarbete inom alla landsting samt gemensamt via Inera, som är ett bolag som ägs av och Landsting samt landstingen och kommunerna. framhöll vidare i kartläggningen att de som bedriver hälso- och sjukvårdsverksamhet via digitala vårdtjänster ska, oberoende av om de är offentliga eller privata, uppfylla samma lagstadgade krav och mål. Jag ser att det finns goda förutsättningar för landstingen och kommunerna att utifrån det egna befolkningsbehovet använda de möjligheter som digitaliseringen ger inom hälso- och sjukvården inom ramen för befintlig lagstiftning. Digitala stöd och god informationsförsörjning är möjliga verktyg som kan användas för att uppnå de mål för verksamheterna som ställs upp i bl.a. lagstiftningen. Exempelvis kan en tillgänglig och nära vård innebära geografisk närhet men närheten kan också åstadkommas med hjälp av digitala lösningar. Universellt utformade digitala lösningar ökar också tillgängligheten för t.ex. personer med funktionsnedsättningar. De exakta formerna för när och hur digitala lösningar ska användas bör i första hand ligga på verksamheterna att avgöra. Frågor om nätdoktorer behandlas också av utredningen för en mer jämlik vård (S 2017:08) och Inspektionen för vård och omsorg har annonserat en nationell tillsyn med start där man ska granska aktörer och vårdgivare som bedriver digitala vårdtjänster. Jag avser att noga följa utvecklingen på området för att se om särskilda insatser är nödvändiga framöver.
frs · H612344 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:344 Läkarutbildning och barncancer och fråga 2018/19:345 Nationell utbildning i barnonkologisk vård för sjuksköterskor av (M) har frågat mig om det är min uppfattning att även staten ska ta ansvar för att utbilda läkare inom barncancervård samt vilka åtgärder jag avser vidta för att fler i sin profession ska kunna utbilda sig inom barnonkologisk vård. framkommer att cancervården ska stärkas och att investeringar ska göras i personalen inom vården och omsorgen, vilket bl.a. innebär att införa en nationell samordning för långsiktig planering av personal- och kompetensförsörjning inom vården. Regeringen har tillfört resurser för en utökning av antalet utbildningsplatser för bl.a. sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor. Inom utbildningen till specialistsjuksköterskeexamen finns bl.a. inriktningar mot onkologi och mot hälso- och sjukvård för barn och ungdomar. Landstingen ansvarar för fortbildningen av sjukvårdspersonalen. har även regeringen avsatt särskilda medel inom professionsmiljarden för att ge möjlighet till specialistutbildning av sjuksköterskor. Även är särskilda medel avsatta för detta ändamål. har i sin uppföljning av den s.k. professionsmiljarden visat att dessa medel har bidragit till att fler har kunnat vidareutbilda sig till specialistsjuksköterska. Regeringen har även tagit emot en statlig utredning som har sett över specialistsjuksköterskeutbildningen (SOU 2018:77). Betänkandet har remitterats. Ansvaret för att tillhandahålla utbildningstjänster, s.k. ST-tjänster, för läkare att genomgå specialisering ligger hos vårdgivarna. Det är vårdgivarna som beslutar om vilka ST-tjänster som ska finnas inom vilka specialiteter. Staten finansierar dock en rad olika specialistkompetenskurser. erbjuder bl.a. en kurs i ämnet barnonkologi för basspecialiteten barn- och ungdomsmedicin. Det behövs kompetens och resurser för att möta de särskilda behov inom cancervården som barnen har. I budgeten avsätts till cancervården och framåt. Av dessa medel riktas särskilt till de sex regionala barncancercentrumen. Regeringen anser att det är prioriterat att stärka barncancervården. Alla barn och anhöriga ska kunna uppleva trygghet innan, under och efter behandling av cancer.
frs · H612345 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:344 Läkarutbildning och barncancer och fråga 2018/19:345 Nationell utbildning i barnonkologisk vård för sjuksköterskor av (M) har frågat mig om det är min uppfattning att även staten ska ta ansvar för att utbilda läkare inom barncancervård samt vilka åtgärder jag avser vidta för att fler i sin profession ska kunna utbilda sig inom barnonkologisk vård. framkommer att cancervården ska stärkas och att investeringar ska göras i personalen inom vården och omsorgen, vilket bl.a. innebär att införa en nationell samordning för långsiktig planering av personal- och kompetensförsörjning inom vården. Regeringen har tillfört resurser för en utökning av antalet utbildningsplatser för bl.a. sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor. Inom utbildningen till specialistsjuksköterskeexamen finns bl.a. inriktningar mot onkologi och mot hälso- och sjukvård för barn och ungdomar. Landstingen ansvarar för fortbildningen av sjukvårdspersonalen. har även regeringen avsatt särskilda medel inom professionsmiljarden för att ge möjlighet till specialistutbildning av sjuksköterskor. Även är särskilda medel avsatta för detta ändamål. har i sin uppföljning av den s.k. professionsmiljarden visat att dessa medel har bidragit till att fler har kunnat vidareutbilda sig till specialistsjuksköterska. Regeringen har även tagit emot en statlig utredning som har sett över specialistsjuksköterskeutbildningen (SOU 2018:77). Betänkandet har remitterats. Ansvaret för att tillhandahålla utbildningstjänster, s.k. ST-tjänster, för läkare att genomgå specialisering ligger hos vårdgivarna. Det är vårdgivarna som beslutar om vilka ST-tjänster som ska finnas inom vilka specialiteter. Staten finansierar dock en rad olika specialistkompetenskurser. erbjuder bl.a. en kurs i ämnet barnonkologi för basspecialiteten barn- och ungdomsmedicin. Det behövs kompetens och resurser för att möta de särskilda behov inom cancervården som barnen har. I budgeten avsätts till cancervården och framåt. Av dessa medel riktas särskilt till de sex regionala barncancercentrumen. Regeringen anser att det är prioriterat att stärka barncancervården. Alla barn och anhöriga ska kunna uppleva trygghet innan, under och efter behandling av cancer.
frs · H612346 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:343 Tillgänglighet och digital vård och fråga 2018/19:346 Nätläkare, båda av (M) har ställt två frågor till mig angående digital vård. Den första frågan gäller vad jag gör för att säkerställa att den digitala offentliga vården och den privata digitala vården spelar efter samma regler samt att tillgänglighet finns i hela landet och kommer alla patienter till del. Den andra frågan gäller på vilket sätt jag ser att den digitala vården bör utvecklas. Det huvudsakliga ansvaret för hälso- och sjukvården ligger på landsting och kommuner. Verksamheterna styrs av ramlagar som ger stora möjligheter att planera arbetet med utgångspunkt i det vårdbehov som finns hos befolkningen regionalt och lokalt. Utvecklingen av digitala vårdtjänster har gått snabbt , dels i landstingens egen regi, dels på den privata marknaden. gjorde en kartläggning på området och konstaterade också bl.a. att det pågår ett aktivt utvecklingsarbete inom alla landsting samt gemensamt via Inera, som är ett bolag som ägs av och Landsting samt landstingen och kommunerna. framhöll vidare i kartläggningen att de som bedriver hälso- och sjukvårdsverksamhet via digitala vårdtjänster ska, oberoende av om de är offentliga eller privata, uppfylla samma lagstadgade krav och mål. Jag ser att det finns goda förutsättningar för landstingen och kommunerna att utifrån det egna befolkningsbehovet använda de möjligheter som digitaliseringen ger inom hälso- och sjukvården inom ramen för befintlig lagstiftning. Digitala stöd och god informationsförsörjning är möjliga verktyg som kan användas för att uppnå de mål för verksamheterna som ställs upp i bl.a. lagstiftningen. Exempelvis kan en tillgänglig och nära vård innebära geografisk närhet men närheten kan också åstadkommas med hjälp av digitala lösningar. Universellt utformade digitala lösningar ökar också tillgängligheten för t.ex. personer med funktionsnedsättningar. De exakta formerna för när och hur digitala lösningar ska användas bör i första hand ligga på verksamheterna att avgöra. Frågor om nätdoktorer behandlas också av utredningen för en mer jämlik vård (S 2017:08) och Inspektionen för vård och omsorg har annonserat en nationell tillsyn med start där man ska granska aktörer och vårdgivare som bedriver digitala vårdtjänster. Jag avser att noga följa utvecklingen på området för att se om särskilda insatser är nödvändiga framöver.
frs · H612347 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:347 av (KD) Kriminella angrepp mot friluftsverksamheter har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att stoppa maskerade aktivister från att genom hot och andra brott hindra medborgarnas möjligheter att delta i lagliga friluftsaktiviteter. Att öka tryggheten och bekämpa brottsligheten är några av regeringens mest prioriterade frågor. Det kan inte accepteras att någon för att uppnå politiska syften förstör eller stjäl någon annans egendom, eller i värsta fall skadar andra människor. Det kan inte heller accepteras att människor hindras från att delta i lagliga verksamheter, på grund av att aktivister försöker störa och stoppa verksamheten. Föreningsfriheten har en viktig plats för bevarandet och utvecklandet av vår demokrati. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att den typ av brott som bland annat lantbrukare, jägare och djurägare utsätts för ska hanteras effektivt av rättsväsendet, både avseende resurser och lagstiftning. Den förra och nuvarande regeringens satsningar på är centrala. En effektiv brottsbekämpning kräver resurser och satsningen måste förstås komma hela landet till del. måste kunna upprätthålla sin verksamhet i hela landet, såväl storstad som glesbygd. Hur polisen väljer att organisera sig och vilken typ av brott som ska utredas av vem måste däremot vara upp till myndighetsledningen att besluta om. Regeringen har vidare lagt ett antal förslag till ny lagstiftning som är relevanta i detta sammanhang. höjdes minimistraffet för grovt olaga hot. Samma datum gjordes även lagändringar rörande skadegörelsebrottet. Bland annat skärptes straffskalan för grov skadegörelse till fängelse i lägst och högst . Enligt lagen om förbud mot maskering i vissa fall gäller ett maskeringsförbud bland annat för personer som på allmän plats deltar i en folksamling, som inte utgör en allmän sammankomst eller offentlig tillställning, om folksamlingen genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna. Ett förbud mot maskering gäller även vid idrottsarrangemang som anordnas på en idrottsanläggning. Straffskalan för överträdelse av förbudet är böter eller fängelse . Jag vet att tar problematiken på allvar och jag har förtroende för myndighetens arbete på området. Jag avser inte vidta några ytterligare åtgärder .
frs · H612348 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:348 av (L) Barns övergång från förskola till förskoleklass samt särskolan har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att även barn som ska börja i särskolan kan tillförsäkras plats i förberedelseklass efter förskolan och innan särskolan. I enlighet med regeringens förslag i propositionen Skolstart (prop. 2017/18:9) har beslutat att förskoleklassen är obligatorisk från och med . Skolplikten ska normalt börja fullgöras i förskoleklassen. Därefter ska skolplikten fullgöras i , om inte barnet ska tas emot i grundsärskolan, specialskolan eller sameskolan. Barn som tillhör grundsärskolans målgrupp har möjlighet att följa sina jämnåriga från förskolan till en förskoleklass för att sedan fortsätta i grundsärskolan. Grundsärskolans målgrupp är dock mycket heterogen och även om det för majoriteten inte är något problem med detta upplägg så kan sådana byten vara komplicerade för vissa barn med t.ex. en svår utvecklings-störning. Därför finns det en möjlighet för dessa barn att börja i årskurs 1 i grundsärskolan redan som sexåring och därmed hoppa över förskoleklassen, om barnet bedöms ha förutsättningar för det. Det finns också en möjlighet att gå direkt från förskolan till grundsärskolan om barnet har beviljats uppskjuten skolplikt. Dessa möjligheter förutsätter dock att barnets vårdnadshavare begär det (7 kap. 11 a och b §§ skollagen). Det är givetvis viktigt att övergången mellan de olika verksamheterna blir så smidig som möjligt för varje barn. framgår det i läroplanen för grundsärskolan att förskoleklassen och skolan ska samverka på ett förtroendefullt sätt med varandra och inför övergångar skapa sammanhang, kontinuitet och progression i elevernas utveckling och lärande. Enligt läroplanens riktlinjer ska läraren ta tillvara möjligheter till kontinuerligt samarbete om undervisningen i förskoleklassen och skolan och vid övergångar särskilt uppmärksamma elever som är i behov av extra anpassningar eller särskilt stöd. Det är självklart att alla barn ska erbjudas plats i förskoleklass, eller om det är mer lämpligt få börja direkt i årskurs 1 i grundsärskolan. Det är hemkommunens skyldighet att se till att förskoleklass inom ordinarie verksamhet erbjuds även till barn som tillhör grundsärskolans målgrupp (9 kap. 12 § skollagen). Alla barn har rätt till en fungerande utbildning oavsett funktionsförmåga.
frs · H612349 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:349 av (S) Utbildning för statsanställda för att stärka antikorruptionsarbetet har frågat hur jag avser att gå vidare utifrån tillkännagivande för att stärka statligt anställda företrädare i arbetet kring antikorruption. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att stärka förtroendet för staten. fick Statskontoret i uppgift att främja och samordna arbetet för en god förvaltningskultur i staten, där ledarskapets betydelse och rollen som statstjänsteman ska vara i fokus. Statskontoret presenterade rapporten stärkt ledarskap mot korruption och andra oegentligheter i statsförvaltningen (Statskontoret 2017:111), med utarbetade riktlinjer för hur statliga myndigheter kan arbeta för att underlätta för anställda, uppdrags-tagare, leverantörer eller kunder som vill meddela misstankar om oegentlig-heter. Statskontoret har, efter uppdrag från regeringen , skapat ett statligt nätverk mot korruption. Inom nätverket deltar ca 230 myndig-heter i en kompetenshöjande process för lärande och erfarenhetsutbyte. Statskontoret har vidare bl.a. gett ut publikationerna En visselblåsarfunktion – överväganden och praktiska råd och En kultur mot korruption. Regeringen har också beslutat om ändringar i förordningen om intern styrning och kontroll som förtydligar att processen för intern styrning och kontroll ska förebygga att verksamheten utsätts för korruption, otillbörlig påverkan bedrägeri och andra oegentligheter. Dessa regler trädde i kraft . Beredning pågår nu inom av tillkännagivande till regeringen om att införa en introduktionsutbildning för statsanställda. Alla statsanställda ska ha goda kunskaper om den gemensamma statliga värdegrunden och de grundläggande rättsprinciper och regelverk som gäller. Den fråga som tar upp är en mycket viktig fråga för tilliten till staten och dess anställda. Det handlar ytterst om legitimiteten och allmän-hetens förtroende för den statliga förvaltningen.
frs · H612350 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:350 av (M) hantering av utvisningsbeslut har frågat mig vad jag gör för att säkerställa att utvisningsärenden där personen inte frivilligt medverkar till återvändande överlämnas till . Regeringen har vidtagit en rad åtgärder på återvändandeområdet och har mer än 70 000 personer rest ut ur . Som en konsekvens av de vidtagna åtgärderna kan vi numera genomföra avvisningar och utvisningar med tvång till länder dit det tidigare varit svårt, till exempel och . har huvudansvaret för verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut som har fattats av eller migrationsdomstolarna. Enligt utlänningslagen får lämna över ett avvisnings- eller utvisningsärende för verkställighet till om den som ska avvisas eller utvisas håller sig undan och inte kan anträffas utan medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att genomföra verkställigheten. överlämnar i normalfallet inte ett ärende till när man vet att beslutet inte går att verkställa med tvång, till exempel på grund av att det mottagande landet motsätter sig ett tvångsåtervändande. Detta återspeglar att är den myndighet som har bäst förutsättningar att bistå vid ett frivilligt återvändande som det inte tar polisens resurser eller särskilda kompetens i anspråk när det inte behövs. Ett ärende som rör en person är avviken överlämnas dock alltid till för eftersökning. Eftersom det är angeläget att ett återvändande i så stor utsträckning som möjligt ska ske på frivillig väg infördes en möjlighet för att återlämna ett ärende till om det visar sig att personen vill medverka till ett frivilligt återvändande. Mot denna bakgrund anser jag att nuvarande ordning är tillfredsställande och jag har fullt förtroende för att myndigheterna samverkar på bästa sätt för att avvisnings- och utvisningsbeslut verkställs effektivt och rättssäkert.
frs · H612351 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:351 av (SD) Beskattning av husbilar har frågat mig om jag avser att se över den nuvarande beskattningen på husbilar och återgå till den tidigare beskattningen. För att öka andelen miljöanpassade fordon och bidra till en fossilfri fordonsflotta, har bonus–malus-systemet införts, som innebär att nybilsköp av miljöanpassade fordon med låga utsläpp av koldioxid får en bonus på . Nya fordon med höga utsläpp av koldioxid får en högre skatt . Även den tekniska utvecklingen mot mer miljövänliga husbilar vid nybilsköp bör naturligtvis stimuleras. Husbilsägare kan minska fordonskatten genom att ställa av sin husbil när den inte används för t.ex. semesterändamål. Avställningen av husbilar är omfattande. /18 var av alla husbilar i avställda.
frs · H612352 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:352 av (V) Jämlik cancervård för alla har frågat mig om jag avser att verka för att tillgången till jämlik och likvärdig cancerbehandling i samtliga regioner säkerställs och inte avgörs av patienters privatekonomi. Regeringen anser det är viktigt att cancervården i är jämlik. Regeringen ger årliga statsbidrag till de regionala cancercentrumen (RCC), som på olika sätt arbetar för att skapa en mer jämlik cancervård. En förutsättning för en jämlik cancervård är ordnat införande av nya cancerläkemedel. Introduktionen av nya cancerläkemedel behöver bl.a. baseras på en värdering av bl.a. risk-nytta och kostnadseffektivitet. Det är viktigt att använda de etablerade processerna för införande av nya läkemedel. Rådet för Nya Terapier (), RCC, och Tandvårds och läkemedels-förmånsverket samverkar i handläggningen av nya indikationer och läkemedel inom cancerområdet. och prövar en ny arbetsmodell för att introduktionen av nya cancerläkemedel ska bli mer effektiv. Dessutom bevakas kontinuerligt läkemedel som är på väg att godkännas för att på så sätt underlätta planering för införandet i regionerna. Det finns rekommendationer att använda s.k. checkpoint-hämmare vid vissa cancersjukdomar när det finns väletablerad evidens. Inom många områden är det fortfarande stor osäkerhet och brist på evidens. Det är viktigt att nya cancerläkemedel utvärderas noggrant för att inte äventyra patientsäkerheten.
frs · H612353 · 2019-03-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:353 av (M) Vargstammen har frågat om landsbygdsministern har fått information om agerande när det gäller referensvärde för varg och om ministern på något sätt har godkänt det. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. beslutade att godkänna den dåvarande regeringens förslag i proposition En hållbar rovdjurspolitik (2012/13:191) att referensvärdet för gynnsam bevarandestatus hos den svenska vargpopulationen ska vara 170–270 individer. I propositionen framförde regeringen att efter behandling skulle bedöma var referensvärdet för varg skulle ligga inom det av regeringen föreslagna intervallet och rapportera värdet till enligt art- och habitatdirektivet. Inom ramen för denna begränsning rapporterade att referensvärdet för varg-populationen i ska vara minst 270 vargar. Referensvärdet för gynn-sam bevarandestatus får sedan inte underskridas. Den svenska populationen har dock haft en högre inavelsgrad än som anses acceptabelt och den sårbar-hetsanalys som låg till grund för referensvärdet i propositionen kritiserades för att inte beakta de genetiska aspekterna. Den dåvarande regeringen gav i uppdrag att utifrån ett brett vetenskapligt underlag uppdatera analysen och, med den nya analysen som grund, utreda vad som krävs för att populationen ska anses ha gynnsam bevarandestatus. Analysen visade att det behövs minst 300 vargar i och att minst en invandrad varg från eller reproducerar sig med en skandi-navisk varg varje femårsperiod för att populationen ska ha gynnsam bevaran-destatus. Efter den senaste inventeringen /18 bestämdes populationen till ca 305 individer varav 39 dokumen-terades som döda . Det föregående inventerings-resultatet bestämdes till ca 355 individer. Resultatet av den senaste inven-teringen är ännu okänd. har det övergripande ansvaret för rovdjursförvaltningen och för rapporteringen enligt art- och habitatdirektivet. Regeringen kan inte ha några synpunkter på vetenskapliga bedömningar eller bedömningar i enskilda frågor.