ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
fr · H611696 · 2019-05-27 00:00:00 — Fråga 2018/19:696 relationer till av (M) till Utrikesminister (S) Den förra socialdemokratiskt ledda regeringen och utrikesminister startade förra mandatperioden med att erkänna . Följden blev att de svenska relationerna med kraftigt försämrades. Det har inte skett några högnivåutbyten . Svenska förhoppningar om att kunna spela en konstruktiv roll i konflikten grusades. Utrikesminister uttalade sig i svenska medier om konflikten mellan och och om relationer till . På frågan om utrikesministern ångrar beslutet att erkänna som stat svarar utrikesministern att ”det ångrar vi inte på något sätt”. Vidare menar utrikesministern att det är en kampanj mot henne i och att det handlar om rena lögner och förtal. När utrikesministern får frågan om det inte är ett problem om vi inte kan prata med israelerna svarar hon: ”Vi pratar med ambassadör och alla andra kontakter sker precis som vanligt. Jag sträcker ut handen och står för en fredlig tvåstatslösning. Och sen protesterar vi när någon gör saker som snart omöjliggör en tvåstatslösning. Det här är EU:s ståndpunkter som vi förespråkar, och FN:s.” Med anledning av ovanstående vill jag fråga utrikesminister : Anser ministern och regeringen att det inte finns några problem i relation med ?
fr · H611697 · 2019-05-27 00:00:00 — Fråga 2018/19:697 Höghastighetståg kontra regional tågtrafik av (KD) till Infrastrukturminister (S) är långsträckt och relativt glest befolkat. Många är beroende av en väl utbyggd infrastruktur såväl för privat resande som för pendlande till studier och arbete. Till detta kommer näringslivets behov av transporter. Många tar stort ansvar för att de ska göras på ett så hållbart sätt som möjligt. Tågtrafiken är därvidlag ett attraktivt alternativ. Kapaciteten på landets järnvägar är dock utnyttjad närmast till bristningsgränsen. Det är ur detta perspektiv planerna för en höghastighetsbana, som är tänkt att förbinda , och , har tagit form. För befolkningen i län, såväl som i övriga delar av landet som hamnar vid sidan om den planerade sträckningen, är dock oron och motståndet till en höghastighetsbana stort. är länet gravt missgynnat vad gäller statliga medel för infrastruktursatsningar via den nationella transportplanen och ligger längst ned i botten på listan. Behovet att rusta upp befintliga järnvägslinjer är stort, för att underlätta befolkningens och näringslivets behov av hållbara transporter inom länet och till utbildnings- och arbetsmarknadscentrum utanför länet, likaväl som miljontals besökare och transporter till länet. Det finns dock inte några garantier för att resenärer från län via Stångådalsbanan och Tjustbanan ska kunna ansluta naturligt vid ett nytt resecentrum i . Tvärtom hörs förslag om att resenärer ska bussas från nuvarande resecentrum till det nya som planeras. Det skulle medföra opraktiska och tidsödande byten, och det skulle avskräcka många resenärer. Det är för befolkningen i län av yttersta vikt att det i den fortsatta planeringen för höghastighetståg tydliggörs hur en sådan investering ska kunna ske utan att befintligt järnvägsnät drabbas av nedsatt underhåll och nödvändiga satsningar. Den får inte heller medföra försämrad tillgänglighet vid anknytningspunkterna. Med anledning av detta vill jag fråga infrastrukturminister : Vilka åtgärder vidtar ministern för att garantera att investering i framtida höghastighetsbanor inte sker på bekostnad av befintliga regionaltåg och att de regionala järnvägarna får naturliga anknytningspunkter till framtida höghastighetsbanor?
fr · H611698 · 2019-05-29 00:00:00 — Fråga 2018/19:698 Bredbandsmålet av (M) till Statsrådet (S) Regeringen har i sin bredbandsstrategi ”helt uppkopplat 2025” satt som delmål att av alla hushåll och företag bör ha tillgång till bredband på . presenterade en kartläggning som visar att har av hushållen i glesbygd och företagen i glesbygd tillgång till snabbt bredband. Det är uppenbart att bredbandsstrategins mål med största sannolikhet inte kommer att uppnås. Detta är också något som digitaliseringsministern har tillstått. Detta är illa. Med hänvisning till ovanstående vill jag fråga statsrådet : Vilka åtgärder kommer statsrådet att vidta för att förverkliga målet om 2020 i allmänhet och för glesbygden i synnerhet?
fr · H611699 · 2019-05-29 00:00:00 — Fråga 2018/19:699 Vildsvin med höga cesiumvärden av (V) till Statsrådet (S) Det finns numera vildsvin i . Många av vildsvinen innehåller för höga halter av cesium. innehöll sju av tio fällda vildsvin för höga halter, vilket är en konsekvens av Tjernobyl. Detta leder förstås till problem. Vildsvin med för höga halter av cesium får inte säljas eller skänkas bort. För privat bruk bör vildsvinskött inte ätas mer än . Vid jakt på vildsvin är det jägarna som bekostar provtagning och, om det behövs, destruering av vildsvinet. När vildsvinen inte kan ätas eller säljas minskar intresset för jakt då det enbart leder till kostnader för jägaren eller jaktlaget. Det betyder att vildsvinspopulationen ökar och lantbruket får problem. Även trafikolyckorna kan öka. i har inga medel för att bistå till kostnaderna för provtagning och destruering. Mot bakgrund av detta vill jag fråga statsrådet : Avser statsrådet att vidta några åtgärder för att bistå jägarna i med kostnaderna i arbetet med att hålla nere vildsvinsstammen?
fr · H611700 · 2019-05-29 00:00:00 — Fråga 2018/19:700 Elektrifiering av flyget av (M) till Infrastrukturminister (S) SAS och Airbus kommer gemensamt att arbeta med nästa generations hållbara flyg genom forskning och utveckling av bland annat elektrifierade flygplan. För klimatet skulle det innebära stora framsteg om en elektrifiering av flyget kunde genomföras som inte begränsar människors möjlighet att resa. Med anledning av ovan vill jag fråga infrastrukturminister : Avser ministern att vidta några åtgärder för att påskynda elektrifieringen av flyget?
fr · H611701 · 2019-05-31 00:00:00 — Fråga 2018/19:701 Avgiftsbelagda kontantuttag av (S) till Statsrådet (MP) Undertecknad och ledamoten har motionerat om att trygga tillgången på kontanter samt stärka deras ställning som betalningsmedel. Den parlamentariska riksbankskommittén menade att staten bör verka för att den fortsatta utvecklingen av tillgången till kontanttjänster sker under kontrollerade former så att allmänhetens och samhällets behov av kontanter tillgodoses. Kommittén föreslog att vissa svenska bankaktiebolag och filialer till utländska kreditinstitut ska vara skyldiga att tillhandahålla kontantuttag och dagskassehantering i en sådan utsträckning att det finns en rimlig tillgång till dem i hela . Kommittén konstaterade också att det även finns behov för privatpersoner att kunna sätta in kontanter på bankkonto och att det därför är viktigt att insättningsmöjligheter för privatpersoner upprätthålls av bankerna. Förslagen från gynnar medborgare och företag i glesbygd genom att kraven innebär att en rimlig tillgång till kontanttjänster upprätthålls i hela landet. Vidare gynnas de grupper som i högre utsträckning använder kontanter, exempelvis vissa äldre, nyanlända och personer med vissa funktionsvariationer. Vidare har Försvarsberedningen understrukit att befolkning måste ha förutsättningar att upprätthålla grundläggande ekonomiska transaktionsmöjligheter genom tillgång till kontanter, alternativa betalningsmedel eller någon form av statliga krediter. Bankomat vill att staten tar över ansvaret för uttagsautomaterna. Dess vd har hotat med avgifter vid uttag om inte så sker. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att förhindra avgiftsbeläggning vid kontantuttag?
fr · H611702 · 2019-05-31 00:00:00 — Fråga 2018/19:702 Export av socialt utsatta människor av (S) till Socialminister (S) och i olika kommuner har det framkommit ett mönster där socialt utsatta exporteras från större till mindre kommuner. Flera medier i , och även i har rapporterat om fall där ett flertal hemlösa personer från uppger att de av olika socialförvaltningar tvingats att flytta och skriva på hyreskontrakt i exempelvis om de vill få fortsatt stöd från . Detta har gjort att flera värmländska kommuner riktat stark kritik mot flera socialförvaltningar i . Detta är en hantering som strider mot socialtjänstlagens portalparagraf, där det står att verksamhet ska bygga på respekt för människors självbestämmande och integritet. Till detta har de lägenheter och kontrakt som erbjudits varit bristfälliga. Ytterligare exempel finns i , där inflyttade socialt utsatta inte bara kommer från Stockholmskommuner. Framför allt handlar det om personer som är i slutet av etableringen . Det handlar vid en uppskattning om 29 inflyttade personer i etableringen . Mönstret är att man flyttar från större städer i slutet av etableringen till mindre kommuner som redan har det tufft gällande arbetslöshet och integration. Det är en svårhanterlig situation, framför allt då människor efter etableringen ofta saknar egen försörjning. ligger försörjningsstödet i redan på mer än 1,50 skattekronor och det fortsätter att stiga trots flera försök med satsningar på åtgärder för att komma i arbete. Bostadsbristen i våra större städer är påtaglig och jag förstår situationen som många socialförvaltningar sitter i. Men utvecklingen där socialt utsatta tvingas flytta till mindre kommuner är ohållbar. Med anledning av ovanstående är min fråga till socialminister : Vilka åtgärder tänker ministern vidta för att få bukt med problemet med exporten av socialt utsatta till mindre kommuner?
fr · H611703 · 2019-05-31 00:00:00 — Fråga 2018/19:703 Den dolda folksjukdomen migrän av (S) till Socialminister (S) Migrän är en av vår tids dolda folksjukdomar. Bara i beräknas över 1 miljon personer vara drabbade av migrän. Ungefär 200 000 av dem har kronisk migrän, vilket betyder att de har huvudvärk minst . Enligt , , är kronisk migrän en av de mest funktionsnedsättande sjukdomarna, tillsammans med terminal cancer, förlamning och depression. Migrän leder till ett substantiellt produktionsbortfall, både på grund av den breda omfattningen och för att den främst drabbar personer i arbetsför ålder. I en undersökning beräknades kostnaderna för migrän i till , i form av produktionsbortfall, förlorad fritid, resor till och från vård, väntan på vård och anhörigas förlorade tid. Till detta kommer de direkta kostnaderna för sjukvård, sjukpenning och läkemedel, på . Ökad kunskap om sjukdomen och mer effektiv behandling skulle minska samhällets kostnader betydligt – för att inte tala om det personliga lidandet. En reformerad migränvård ökar visserligen sjukvårdskostnaderna på kort sikt men minskar samhällskostnaderna radikalt på lång sikt. Ju sjukare patienter som får snabb och adekvat vård, desto större vinster. Hur migränpatienter – och framför allt de med kronisk migrän – behandlas är därför inte enbart en angelägenhet för regioner och landsting eller vårdgivande organisationer. Kostnaderna för mediciner och framför allt sjukskrivningar drabbar staten och därför behöver regeringen aktivt delta i arbetet att förbättra migränvården. Med anledning av detta vill jag fråga socialminister : Vad avser ministern och regeringen att göra för att komma till rätta med det lidande och de samhällsekonomiska kostnader som migrän innebär?
fr · H611704 · 2019-05-31 00:00:00 — Fråga 2018/19:704 tillämpning av socialförsäkringsbalken av (KD) till Socialminister (S) I enlighet med 51 kap. 17 § i socialförsäkringsbalken får kommuner ersättning från när kommunen beslutat om personlig assistans eller ekonomiskt stöd för skäliga kostnader enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, i väntan på beslut från . fick kommunen retroaktiv kompensation för de kostnader kommunen haft i väntan på beslut oavsett om det var en eller privat utförare som utförde insatsen. har dock ändrat tillämpningen av socialförsäkringsbalken så att kommunen kompenseras retroaktivt endast för de kostnader som de haft när kommunen själv utfört insatsen i väntan på beslut från . Det innebär i praktiken att kommunen inte längre får ersättning för sina kostnader när insatsen har utförts av en privat utförare. handläggningstider är långa, vilket medför att kommunens kostnader för assistans kan vara avsevärda för en person med omfattande funktionsnedsättning . Att kommunen inte längre får retroaktiv ersättning för insatser som utförts av en privat aktör i väntan på beslut från riskerar att urholka en av de grundläggande rättigheterna i LSS, nämligen att den assistansberättigade själv har rätt att välja vem som ska utföra assistansen. Vi har fått signaler om att ändrade tillämpning i praktiken medför att privata aktörer själva måste ligga ute med kostnaderna till dess att det är beslutat om assistansen kommer vara ett kommunalt eller statligt ansvar. För större privata aktörer är det i regel inget större problem att ligga ute med pengarna i avvaktan på beslutet från , men för små anordnare blir det snabbt ohållbart eftersom det snabbt handlar om stora summor. Vi kristdemokrater ser med stor oro på en utveckling där valfriheten inskränks och människors rätt till trygghet och stöd begränsas när de ansöker om samhällets stöd utifrån LSS. Min fråga till socialminister blir därför: Vilka åtgärder kommer ministern att vidta för att säkerställa att den enskildes möjlighet att välja utförare i enlighet med intentionen med LSS inte kommer att inskränkas på grund av ändrade tillämpning av 51 kap. 17 § i socialförsäkringsbalken, som i praktiken medför att kommunen kompenseras retroaktivt endast för de kostnader som de haft när kommunen själv utfört insatsen i väntan på beslut från ?
fr · H611705 · 2019-05-31 00:00:00 — Fråga 2018/19:705 Effektivare utnyttjande av optikers kompetens av (KD) till Socialminister (S) Alliansregeringen tog 2009 under dåvarande socialminister (KD) ledning initiativ till den så kallade , Kompetens och ansvar (SOU 2010:65). Ett syfte med utredningen var att de specifika kompetenser som utmärker de olika yrkesgrupperna inom hälso- och sjukvården skulle användas på ett effektivt och flexibelt sätt. I utredningens uppdrag ingick också att överväga förändringar av optikernas arbetsuppgifter. Genom sin legitimation tillhör optiker hälso- och sjukvårdspersonalen och utgör till stor del hälso- och sjukvårdens första linje inom synvårdsområdet. Ett förslag i var att optiker skulle få bättre förutsättningar att utföra kvalitetsmässigt bättre undersökningar som på ett tidigare stadium kan upptäcka stora synfel och misstänkta sjukliga förändringar i ögat. Högre kvalitet på undersökningarna skapar också förutsättningar för bättre remissunderlag och färre felaktiga remisser till ögonläkaren. Att ge optiker utökade befogenheter skulle avlasta ögonspecialisterna och därmed öka tillgängligheten inom synsjukvården samt styra resurserna till de patienter som har behov av specialistvård. Som ett led i att nyttja optikers kompetens på rätt sätt och ge dem möjlighet att utföra bättre undersökningar beslöt alliansregeringen (SFS 2013:246) att revidera patientsäkerhetsförordningen (2010:1369, 4 kap. 5 §) så att får meddela föreskrifter om att optiker får rekvirera läkemedel. Rekvisitionsförfarandet har reglerats, och kan optiker med särskild efterutbildning (ett fjärde specialiseringsår efter optikerutbildningen som leder till magisterexamen) rekvirera vissa läkemedel som diagnostiska droppar och droppar med bedövningsmedel. De specialistutbildade optikerna har kompetensen att utföra dessa undersökningar, som anses vara de säkraste och mest effektiva. Att optikerna har fått behörighet att rekvirera läkemedel är ett viktigt steg för att nyttja deras kompetens mer effektivt, men mer behöver göras för att de ska kunna utföra undersökningarna. Om vi tar diagnostisering av glaukom som exempel så mäts ögontrycket genom att ögat bedövas av läkemedel och därefter används ett mätinstrument som vidrör ögat för tryckmätningen. Rekvisitionsrätten möjliggör att optiker får tillgång till bedövningsdroppen och får installera den, men optikerföreskriften (SOSFS 1995:4) tillåter inte optiker att vidröra ögat annat än i samband med tillpassning av kontaktlinser. Begränsningen i optikerföreskriften medför att optikerna – trots att de har specialistkompetensen – i praktiken inte kan utföra de kvalitetsmässigt bästa undersökningarna. Vi kristdemokrater anser att detta måste åtgärdas skyndsamt. Min fråga till socialminister blir därför: Vilka åtgärder kommer ministern att vidta för att säkerställa att optiker ges den behörighet som krävs för att de ska kunna utföra de kvalitetsmässigt bästa undersökningar som krävs för att deras kompetens ska användas på ett effektivt sätt inom hälso- och sjukvårdens synvård i enlighet med intentionen i ?
frs · H612482 · 2019-05-03 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:482 av (M) Sjukvård för vuxna som vistas i landet (M) har frågat justitie- och migrationsministern (S) om ministern och regeringen avser att ta initiativ till en förändring av regelverket, som innebär att enbart akut vård och behandling ska erbjudas till vuxna som vistas i landet utan tillstånd till det? Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Vuxna personer som vistas i utan tillstånd (papperslösa) har rätt till vård som inte kan anstå enligt lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. Före lagens ikraftträdande hade dessa personer enbart tillgång till osubventionerad omedelbar vård. Begreppet ”vård som inte kan anstå” är avsett att vara en utvidgning av den vård som definieras som omedelbar, dvs. Begreppet innefattar all hälso- och sjukvård och tandvård som bedöms vara nödvändig , men även sådan som med en måttlig fördröjning kan medföra allvarliga följder och ett mer omfattande vårdbehov för individen. Vad som räknas som vård som inte kan anstå måste alltid avgöras i det enskilda fallet av behandlande läkare, tandläkare eller annan ansvarig vårdpersonal. Det är enbart behandlande läkare eller annan ansvarig vårdpersonal som har kunskap om patientens individuella förutsättningar och som kan bedöma vilka åtgärder som krävs och när. Skälen att utvidga tillgången till vård för papperslösa var att den dåvarande regeringen bedömde den då gällande ordningen som otillfredsställande (prop. 2012/13:109, s. 38). Regeringens bedömning var då att en person som vistas i landet ska ges förutsättningar att leva ett värdigt liv och bl.a. få tillgång till grundläggande hälso- och sjukvård. Detta gäller även för personer som vistas i landet utan tillstånd. Regeringen gör bedömningen att det inte finns skäl att ändra denna ordning.
frs · H612521 · 2019-05-13 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19: 521 av (M) Vård till personer utan tillstånd har frågat mig om jag anser att det är rimligt att regioner ger planerad vård till personer som befinner sig i utan tillstånd, och vilka åtgärder jag avser att vidta i tjänsten för att motverka detta? Vuxna personer som vistas i utan tillstånd (papperslösa) har rätt till vård som inte kan anstå enligt lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. Lagen omfattar dock inte personer som vistas här tillfälligt. Begreppet ”vård som inte kan anstå” innefattar sådan hälso- och sjukvård och tandvård som bedöms vara nödvändig , men även sådan som med en måttlig fördröjning kan medföra allvarliga följder och ett mer omfattande vårdbehov för individen. Vad som räknas som vård som inte kan anstå måste alltid avgöras i det enskilda fallet av behandlande läkare, tandläkare eller annan ansvarig vårdpersonal. Av lagen framgår även att landstingen har möjlighet att därutöver erbjuda vård, upp till samma nivå som för bosatta. Det är frivilligt för landstingen att använda sig av denna möjlighet. Regeringen gör bedömningen att det inte finns skäl att ändra denna ordning. Sådan vård som går utöver den vård som landstingen är skyldiga att erbjuda ersätts inte enligt den kommunala finansieringsprincipen (prop. 2012/13:109). Hur enskilda landsting väljer att organisera sin vård och vilken vård de erbjuder personer som vistas i utan tillstånd är en fråga som varken jag som statsråd eller som regeringen kan överpröva. Jag och regeringen kommer att fortsätta följa utvecklingen av vård och vårdkostnader.
frs · H612548 · 2019-05-02 00:00:00 — Svar på fråga 2018/19:548 av (M) Ökat kinesiskt industrispionage har frågat mig om jag och regeringen delar Säkerhetspolisens uppfattning att den illegala underrättelseinhämtningen från mot svenska aktörer ökar och vilka åtgärder vi i så fall avser att vidta för att skydda det svenska näringslivet. Enligt bedriver en aktiv underrättelseinhämtning mot ekonomiska intressen, bland annat genom uppköp av företag med eftertraktad teknologi och cyberangrepp. Uppgifterna i ligger i linje med den information som bl.a. Säkerhetspolisen tidigare lämnat gällande det kinesiska underrättelsehotet. Jag och regeringen har fullt förtroende för Säkerhetspolisens bedömningar inom myndighetens ansvarsområden. Den digitala utvecklingen innebär mycket positivt för det svenska samhället, men med det följer ett ökat behov av en säker informationshantering. För att stärka och modernisera säkerhetsskyddet har en ny säkerhetsskyddslag antagits. Lagen förtydligar kraven på skydd av verksamheter som har betydelse för säkerhet, i såväl offentlig som privat regi. Regeringen har också tagit initiativ till ytterligare åtgärder genom att tillsätta Utredningen om vissa säkerhetsskyddsfrågor, som bl.a. har föreslagit en utvecklad tillsynsstruktur med utökade befogenheter och sanktioner på området. Det är vidare angeläget att öka kunskapen om informations- och cybersäkerhet hos företag och andra berörda så att dessa kan vidta erforderliga åtgärder för att skydda sina verksamheter. Ett steg i rätt riktning är därför att de myndigheter som har en god kännedom om hotbilden kan delge den i de delar det är möjligt. I regeringsförklaringen aviserade statsministern att ett nationellt center ska upprättas för att öka informations- och cybersäkerheten i samhället. Regeringens utgångspunkt i detta är att vi ska upprätta ett center som motsvarar de behov vi har i . Härutöver har på regeringens initiativ lagen om företagshemligheter ändrats så att fler angrepp på företagshemligheter har gjorts otillåtna och straffskalan för grovt företagsspioneri skärpts. Lagändringarna ger svenska företag bättre förutsättningar på den internationella marknaden, där betydelsen av immateriella tillgångar ständigt ökar. Jag och regeringen har för avsikt att fortsätta att bedriva ett uthålligt och systematiskt arbete med informations- och cybersäkerhet för att stärka hela samhällets motståndskraft mot intrång och attacker. I det arbetet ingår givetvis det svenska näringslivet.
frs · H612549 · 2019-05-02 00:00:00 — Svar på fråga 2019/20:549 av (M) Beslutet om svenskt deltagande i EU-stridsgrupp har frågat mig om varför regeringen inte förankrat beslutet i om att ska delta i en EU-stridsgrupp ledd av . Som en del i deltagandet i det permanenta strukturerade samarbetet (Pesco) inom EU, har och övriga deltagande medlemsländer åtagit sig politiskt att bl.a. bidra med förband till EU:s stridsgrupper. Det rör sig således inte om ett av de 34 projekt som tagits fram inom Pesco. I syfte att efterleva åtagandet har regeringen gett Försvarsmakten i uppgift att planera och vidta förberedelser inför ett svenskt deltagande i den tyskledda EU-stridsgruppen som står i beredskap . När senast bidrog på ett motsvarande sätt till en stridsgrupp som stod i beredskap, nämligen med som ramnation, informerades om det i budgetpropositionen . Regeringen har för avsikt att i budgetpropositionen informera om det planerade bidraget. Beslut om att sätta in ett svenskt förband och att använda EU:s stridsgrupper sker först efter nationellt och slutligen ett gemensamt EU-beslut. Om det svenska förbandet utgör en väpnad styrka krävs medgivande innan förbandet får sändas utomlands.