prot · H70952 · 2019-12-16 00:00:00 — Det är inte bara patriarkala maktstrukturer i vårt land, utan det finns många andra maktstrukturer som kan vara intressanta att forska om. 76 (V): Jag vill, precis som , säga några ord om Nationella sekretariatet för genusforskning. Sekretariatet ska med ett rikstäckande perspektiv främja genusforskningen i inom universitets- och högskolesektorn. planeras en systematisk undersökning av det hat och våld och de hot och trakasserier som forskande och undervisande personal inom högskolesektorn utsätts för. Det är en undersökning och forskning som inte har gjorts i . Sekretariatet publicerade så sent som en översikt över svensk och internationell forskning kring förebyggande arbete mot sexuella trakasserier. Och planeras det dialogträffar om hur man kan motverka sexuella trakasserier och genusbaserad utsatthet i akademin. Sekretariatet är alltså drivande i arbetet för jämställdhet inom akademin, och vi vet att akademin är ojämställd, att kvinnor utsätts för sexuella trakasserier, att det är svårare för en kvinna att bli professor och att kvinnor missgynnas när forskningsanslag ska fördelas. vill uppnå jämställdhet inom akademin, och vi har vid ett flertal tillfällen motionerat och fört fram olika förslag. Men som vi hörde finns det ett parti i , , som vill gå i motsatt riktning och som föreslår att Nationella sekretariatet för genusforskning ska läggas ned. Det är ett förslag som alltså innebär att partiet drar undan mattan för arbetet med jämställdhet och mot sexuella trakasserier inom akademin. Universitets- och högskolerådet kom med en rapport som visar att lärosätena inte kommit igång med det förebyggande arbetet mot sexuella trakasserier. Trots att ansvaret för det förebyggande arbetet gäller anställda, doktorander och studenter visar undersökningen att arbetet mot sexuella trakasserier i stort sett enbart riktar sig till anställda. Det är vanligt att insatser riktade till studenter sker i samarbete med studentkårerna och att lärosätena ofta förlitar sig på studentkårerna. Här måste lärosätena bli mycket bättre och ta ett eget ansvar, och alla aktörer behövs i detta arbete. När kom med sin rapport om studenters psykiska ohälsa konstaterade myndigheten att cirka hälften av studenterna rapporterar ängslan, oro och ångest, vilket är betydligt mer än bland yrkesverksamma. Och besvären var vanligare bland studenter som identifierar sig som kvinnor. Även i ett studenthälsoperspektiv behöver vi alltså en genusmedveten strategi. Mer än efter tillsatte regeringen en utredning för att kartlägga och komma med förslag på hur studenters hälsa ska förbättras. Det är uppenbart att vi borde ha gjort mer tidigare, sa ministern för högre utbildning och forskning när hon presenterade utredningen. Jag håller med. Det är verkligen uppenbart att regeringen borde ha gjort mer tidigare. har redan i sitt budgetförslag en satsning på studenthälsan efter att , flera utredningar och senast slagit larm om studenternas hälsa. Det är också något som de studentföreträdare som jag träffat har tagit upp. Troligen kostar sjukskrivningar och avhopp från utbildningar på grund av studenternas hälsa mer än vad en satsning på studenthälsan skulle göra, för att inte tala om vad det kostar studenterna som inte får det stöd som de behöver. Psykiska besvär i form av svår stress och symtom på utmattning kan leda till sämre studieresultat, sämre yrkesberedskap, mindre engagemang och minskad professionalitet i yrket, konstaterar . Vi i välkomnar att regeringen nu tillsatt en utredning men konstaterar också att en utredning inte är en satsning på studenthälsan utan möjligen en satsning längre fram. Studenterna behöver åtgärder . budget innehåller också en satsning på studentkårerna. Trygghet kräver att det finns fungerande stödsystem för studenterna på lärosätena, och studentkårerna får ta ett stort ansvar både för studenternas hälsa och för arbetet mot sexuella trakasserier. Studentkårerna behövs också för att kunna föra studenternas talan. Alla studenter måste ha möjlighet att påverka sin högskola och förbättra sin utbildning. vill också öka kvaliteten på den högre utbildningen och föreslår därför en höjning av ersättningen per helårsstudent till lärosätena. Om rambudget hade gått igenom skulle ersättningen ha höjts med per helårsstudent, vilket skulle kosta totalt . Hela ersättningssystemet till lärosätena behöver göras om i grunden, och vi är nog många som väntar på att regeringen ska komma med en proposition utifrån de förslag som finns i den så kallade struten. Struten innehåller också flera förslag om forskningens villkor och finansiering, något som vi får anledning att återkomma till när forskningspropositionen når . Regeringen lägger en liten slant på arbetsintegrerad lärarutbildning. Men man har glömt bort dem som ska erbjuda arbeten, det vill säga kommunerna. Regeringens takt är alldeles för långsam. Vi måste ta tag i välfärdens personalförsörjning. Den satsning som vill göra skulle räcka till att utbilda minst 10 000 lärare, förskollärare, sjuksköterskor, socionomer och andra bristyrken inom välfärden. Jag beklagar att ramar för budgeten redan har röstats ned. Skattesänkningarna och utökandet av RUT-avdraget i den rambudget som majoritet har antagit innebär en satsning på dem som har höga inkomster. Studenterna får precis som låginkomsttagarna stå tillbaka. Vi behöver en budget som satsar på välfärd, men i stället får vi en budget som prioriterar skattesänkningar och bidrag till rika framför välfärd för alla. Jag hänvisar till särskilda yttrande i betänkandet. 77 (L): är en kunskapsnation. Inte minst är vi ett ingenjörsland som har tagit fram ett stort antal världsomvälvande innovationer. Jag säger , lättbetong, separatorn, skiftnyckeln, pacemakern, rullatorn, för att inte tala om dynamiten. Många av dessa innovationer och forskningsframsteg har skett på universitet, i laboratorier och så vidare, medan andra har uppfunnits av personer besjälade av stor kunskap men kanske framför allt av stor vilja. En av mina goda vänner har efter en Chalmersutbildning på sin egen fritid tagit fram patent för en speciell borr för betong. Det må låta tråkigt, men det hade aldrig skett om det inte hade funnits en grundutbildning i civilingenjörsvetenskap på . Vi ska vara stolta över den universitets- och högskoleutbildning som vi har i . Liberalerna stöder det betänkande som ligger på bord. Därmed inte sagt att det inte finns saker som vi behöver förbättra. Jag vill till exempel ta upp att vi behöver utveckla hur vi snabbt kan få in nyanlända akademiker på arbetsmarknaden och att universitet och högskolor måste ges förutsättningar för att bedriva kompletterande utbildningar, till exempel inom vården där vi vet att behovet är stort. Jag vill också använda en del av min talartid till att tala om den akademiska friheten. Vi har hört det sägas tidigare här i talarstolen. Jag vet att debattvågorna gick höga med anledning av att journalistutbildningen vid i min hemstad bjudit in partisekreterare för en föreläsning om partiets mediestrategi. Det här hände . Även om jag inte delar åsikter i sak delar jag åsikten att måste ha rätten att föra fram sina åsikter. Det är någonstans grundläggande för en akademisk frihet. lärosäten har en viktig roll som samhällets kritiska självrespekterande spegel. De ska vara platser där åsikter bryts, där åsikter diskuteras och där man argumenterar för olika åsikter. Jag tror att vi är flera här inne som har suttit och suckat oss igenom vissa föreläsningar på universitet eller högskola där vi har upplevt att det är uppenbart att föreläsaren har en så kallad bias. Var vår smärtgräns har gått beror nog på politisk åskådning och ideologisk övertygelse. Vi måste ställa oss frågan: Vem bestämmer vad som är acceptabelt eller inte? Vem ska i så fall bestämma vilka kurser som är samhällsnyttiga från till en annan? Vem ska ges den makten? Det är ju därför vi har en akademisk frihet, som ska vara grundläggande. För vad är motsatsen? Motsatsen finns till exempel i , där makten använder universiteten för sina egna syften. Där kan studenter bli relegerade om de är politiskt aktiva i opposition till den sittande makten. Motsatsen finns i , där det centraleuropeiska har tvingats flytta ut ur landet för att man har fortsatt att bedriva forskning på vetenskaplig grund. Motsatsen finns i , där den akademiska friheten har backat i takt med att det konservativa och nationalistiska partiet Lag och rättvisa har vuxit. Denna verklighet vill vi inte ha i . Det är därför den akademiska friheten är så viktig att värna och . I detta anförande instämde (L). 78 (MP): Att, kanske som ung människa, fatta beslutet att söka till en högre utbildning – kanske en lång utbildning på fyra, fem eller – och börja plugga på högskola eller universitet är att fatta ett stort beslut. Det är ett beslut som får betydelse , kanske för hela livet. Men förhoppningsvis är det ett bra beslut. För våra över 400 000 studenter, men också för att vi ska ha ett hållbart och resilient kunskapssamhälle, måste vi hålla hög kvalitet på våra universitet och högskolor. Vi ska erbjuda våra studenter de allra bästa utbildningar vi kan. Vi ska ha en utbildning med både bredd och spets, och vi behöver fortsätta att bredda rekryteringen så att fler får chansen att läsa på universitet eller högskolor. Den högre utbildningen ska vara närvarande över hela landet – om inte med campusområden och lektionssalar, så åtminstone via distansutbildningar. Vi behöver sänka trösklarna till de högre studierna, och vi behöver fortsätta att bygga ut antalet studieplatser. Jag är glad att vi har ett förslag till budget som möter de här kraven. Breddad rekrytering innebär också att vi kommer att behöva ta hand om våra studenter på ett bättre sätt. Vi ser tyvärr en ökning av psykisk ohälsa bland studenter. Det är alarmerande. Psykiska besvär är vanligare bland studenter än bland yrkesverksamma i motsvarande åldersgrupper. Det här visar utredningar, och det här måste vi möta. Det behöver bli lättare att sjukskriva sig som student, och det behöver bli möjligt att deltidssjukskriva sig också för kortare perioder. Rehabiliteringsansvaret behöver förtydligas. Här är studenthälsan en central aktör, men den fungerar väldigt olika vid de olika lärosätena. Regeringen har tillsatt en utredning för att tillse att studenthälsan ska bli mer jämlik över hela landet. Det är ett bra och viktigt steg på vägen. Universitets- och högskolestudier handlar om att bilda sig, att förbereda sig för och att rusta sig för ett arbetsliv. Det handlar om att tillgodogöra sig kunskaper på en högre nivå men också om att lära sig hur man tillgodogör sig kunskaper. Kvalitet i undervisningen når vi bäst genom att lita på våra universitetslärare och genom att ge lärarna bättre förutsättningar. Studenterna behöver mer lärarledd tid i undervisningen. Undervisningen ska bygga på vetenskaplig grund och de senaste forskningsrönen. Vi behöver därför en stark koppling mellan forskning och utbildning. Studenter behöver få möta lärare som är aktiva forskare, och då kan universitetslärarnas forskningstid behöva utökas. Det är ett ansvar som ligger på lärosätena och på arbetsmarknadens parter att utforma lektorat och andra tjänster, men resurser har tillförts bland annat genom riktade satsningar och ökade basanslag . Med detta sagt om utbildningen ska jag också säga något om forskningen. är en ledande forskningsnation. Vi satsar mycket pengar, vi är framgångsrika och vi ligger i topp bland världens länder vad gäller exempelvis hur mycket pengar vi satsar på forskning, antalet forskare och utbildningsnivå i stort. Men vi vet att när det gäller kvaliteten, mätt i publikationer och citeringar, finns det problem. Här vill jag ändå – utan att på något sätt förminska problemen – framhålla risken med den här typen av kvalitetsindikatorer. Vi kan behöva andra sätt att mäta kvalitet i forskningen, men är det framför allt de här vi har. Forskningen ska vara fri. Forskning ska drivas av nyfikenhet, vetgirighet och en vilja att upptäcka, att komma vidare, att se något nytt och att se samband. För att forskning ska vara framgångsrik krävs goda miljöer. Ett problem vi har är att vi har alltför många lärare och forskare med otrygga anställningar. Det är korta tillsvidareanställningar, timvikarier i undervisningen och deltidsanställningar. Det här är inte bra. Det är inte bra för den enskilda läraren eller forskaren. Det skapar oreda i privatekonomin, och det slår sönder möjligheterna att skapa trygga forskarmiljöer. Här behöver universiteten bli bättre arbetsgivare. Fler universitetslärare ska ha tillsvidareanställningar, alltså fasta jobb som lektor eller biträdande lektor, och färre ska ha tidsbegränsade anställningar. När vi ökar basanslagen ska de gå till trygga anställningar och mer forskartid för undervisande lärare – inte till nya forskningsprojekt eller till seniora forskare, som jag förstår att vill med sin budgetmotion. Jag är naturligtvis medveten om att en sådan önskan kolliderar med principen om autonomin. Men ambitionen och viljan uttrycks tydligt i den forskningspolitiska propositionen . Kvalitet i forskningen kräver starka forskningsmiljöer med trygga forskare. Lärosätena behöver ta ett större ansvar för detta. Jag ska lyfta upp några punkter för forskningspolitiken framöver. Den högre utbildningen och forskningen har ett stort ansvar att ta för ett levande och växande svenskt företagande. Kompetensbristen är en svår utmaning. Innovationer och samverkan mellan forskning, utbildning, myndigheter och näringsliv är viktiga delar för att fortsatt ska vara ett framgångsrikt land för företagande. Men företagandets kanske viktigaste drivkraft och mest påtagliga effekt är tillväxt. Det är enligt många ett mycket positivt ord. Men ännu har vi inte sett ett enda exempel på att vi har lyckats lösa frikopplingen mellan tillväxt och ökade utsläpp. Drömmen om den hållbara tillväxten är fortfarande bara en dröm, eller som så pricksäkert formulerade det i sitt tal i FN: Talen om evig tillväxt är bara sagor. Det här är smärtsamt. Som vanligt trycker ett finger i ögat på oss genom att säga det obekväma. Men så är det. Och det finns tyvärr fortfarande många också i den här församlingen, i vårt parlament, som talar om den hållbara tillväxten. Det är sagoberättare som menar att klimatfrågan ska lösas genom mer el och att kärnkraften ska lösa allt. Men så funkar det inte. Den här extremt obehagliga och obekväma frågan behöver adresseras av forskningen. Vad är hållbart företagande? Vad ska utgöra de levande, innovativa och viktiga företagens drivkrafter ? En annan fråga, som också rör klimatet, är att vi vet relativt väl vilka effekter klimatets förändringar för med sig. Men vi vet alltför lite om hur vi ska tackla dem. Vad kostar klimatförändringarnas effekter? Vem ska betala, till exempel för översvämningar och skogsbränder? Hur kan vi använda naturbaserade klimatlösningar för att både minska koldioxiden i luften och hantera ett föränderligt klimat med kraftiga vindar, extrema temperaturer och stora nederbördsmängder? Enligt FN kan vi komma att ha en kvarts miljard klimatflyktingar vid seklets mitt. Hur ska vi hantera denna migrationsutmaning globalt, i och i ? Om vi inte gör någonting åt klimatet står vi inför en ny folkvandringstid i och globalt. Forskningen behöver möta också den utmaningen, och det är bråttom. Ett tredje område som jag vill nämna är hälsoutmaningen. Vi blir allt äldre och allt fler. är och ska vara en ledande nation vad gäller medicinsk forskning. Vi gör stora satsningar inom området, och vi har satsat på infrastruktur. Men vi får inte glömma det kanske mer jordnära: vården. Vårdforskningen är eftersatt. Vi behöver veta mycket mer om varför vi har 100 000 vårdskador i . 1 200 personer dör i onödan i vården . Vi pratar sällan om dessa människor. Vi kan jämföra med trafikdöden, som är minst lika förfärlig men där vi i alla fall lägger stora resurser på forskning, eller med skjutningar, som har dominerat medierna . Senast fick vi höra om två skjutna i , en död. Det är förfärliga händelser. Vi ska inte ha en situation där fler än 100 personer skjuts ihjäl, men vi ska heller inte ha tolv gånger så många som dör i vården. har tagit fram en nationell handlingsplan för patientsäkerhet som börjar gälla nu och där de tydligt pekar på bristen på kunskap och forskning. Detta är också en utmaning för forskning och högre utbildning. Hållbart företagande, klimatanpassning och patientsäkerhet är tre viktiga områden som jag vill lyfta upp för den framtida forskningspolitiken. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag. 79 (SD) replik: Då står jag här igen, . Det gäller samma fråga som förra gången. pratade om sagor och sagoberättande och nämnde i det sammanhanget kärnkraft. består elproduktion till av kärnkraft. Det gjorde den i alla fall sist jag kollade siffrorna – den kan ha sjunkit lite grann. Det är ingen saga, utan det är reell elektricitet, som vi använder här i denna sal vid just detta tillfälle. avvecklar all sin kärnkraft efter , med följden att de inte kan göra sig av med sin kolproduktion och kolkonsumtion, som producerar enorma mängder koldioxid. Detta är ingen saga, utan det är verklighet. Jag vet att vill premiera vindkraft och kanske solkraft eller solel, men detta är lite av en saga i dagens läge. En stor del av det kanske kan bli verklighet – det tvivlar jag inte på. Det produceras en del el med vindkraft, och det är inte fel. Men det kommer inte att räcka. är för snabbtåg, som kommer att sluka enorma mängder el. Saga och verklighet – jag ställer mig lite frågande här, fru talman. 80 (MP) replik: Tack, , för frågan! Och tack för diskussionen om kärnkraft, både förra gången och den här gången! Jag tycker att det är roligt att få diskutera kärnkraft. Kärnkraften är naturligtvis viktig för dagens elförsörjning, och vi ska inte lägga ned den pang bom just . Vi kommer att klara en omställning. Framför allt vindkraften kommer att öka i effektivitet, och vi kommer att bygga ut den. Det finns alla möjligheter att bygga ut vindkraften. Solkraft är också något som blir alltmer effektivt. Jag skulle säga att det är sagor att tro att vi ska fortsätta att bygga ut kärnkraften och att den ska lösa de klimatutmaningar vi har. Det kommer den inte att göra. Kärnkraften är dyr. Kärnkraften är fullkomligt livsfarlig, både för oss här och för dem som bryter uran någonstans på jorden – vi vill helst inte veta var och vad de har för arbetsvillkor. Kärnkraften kommer att vara livsfarlig många generationer framöver. Vi kan naturligtvis prata om framtida generationers kärnkraft, speciellt när vi pratar om forskning, och om vi ska utveckla en ny generations kärnkraft. Men det är ju fortfarande långa tider för nedbrytning av det utbrända uranet som vi pratar om, även om vi går från flera till bara . Hur ska vi kunna gömma undan något i berggrunden eller vad vi nu ska göra i flera ? Vi vet ju inte ens vad som doldes under marken här där vi står för bara . Vi upptäckte stadsmur när vi skulle bygga ett garage åt oss här. Vi vet fortfarande väldigt lite om stadsmur och hur den drogs och låg runt . Hur ska vi kunna veta något om vad som händer om ? 81 (SD) replik: Tekniken har förhoppningsvis utvecklats en del sedan tid. Med vår berggrund tror jag att vi kan hålla koll på kärnbränsle framöver. Kärnkraften innebär risker. Det kan inträffa olyckor. Det kan det med alla energislag. De kärnkraftsolyckor som hänt har skett genom enormt slarvigt förfarande, såsom i Tjernobyl, där de nästan medvetet framkallade en kärnkraftsolycka. Jag hoppas att vi har bättre utbildade operatörer än så. I var det en . kommer inte att drabbas av någon . Men det är inte riskfritt. Vindkraft kan haverera. Det dör en massa rovfåglar i vindkraftverk, vilket gör mig mycket beklämd. Det har inte utvecklats någon teknik för att förhindra detta. Det borde vi forska på i första hand. Jag tror att kärnkraften har en plats tillsammans med vindkraft och solkraft. 82 (MP) replik: Först, när det gäller rovfåglar, tror jag att det forskas på det. Jag läste en amerikansk rapport som motsa att det sker en massdöd av rovfåglar. Jag har inte verifierat med fler undersökningar, men det där stämmer förmodligen inte. Vi ska dock inte undvika att se de problem som finns med vindkraft och djurliv, för de finns naturligtvis. När det gäller att det kan hända olyckor med kärnkraft: Det händer olyckor med kärnkraft. Jag kan räkna upp ett antal olyckor som har hänt med kärnkraft, och det kommer att hända olyckor framöver. Man kan naturligtvis bortförklara varenda en med att det var en här, något annat där och mänskliga faktorn i det tredje fallet, men olyckor händer. Problemet med kärnkraftsolyckor, till skillnad från vindkraftsolyckor, är att det blir enorma skador när ett kärnkraftverk går sönder. Ett fallande vindkraftverk kanske inte är lika farligt som ett exploderat kärnkraftverk. 83 NORIA MANOUCHI (M): Under dagens debatt blir det uppenbart vad som är Socialdemokraternas, men också delvis , prioritering. Deras främsta fråga är vad egentligen tycker om en mätning – en mätning som dessutom har presenterat en bredd av olika resultat på olika områden inom utbildningssystemet. Att är glada över en del men oroade eller kanske till och med upprörda över en annan accepteras inte som svar. Det parti som har styrt detta land och därför haft absolut störst påverkan på utbildningssystemet och dagens resultat, alltså Socialdemokraterna, anser inte dagens skoldebatt vara tillräckligt angelägen för ett tyngre fokus på tryggheten i skolan, lärarbristen i skolan eller för den delen resultaten i skolan. Vilka är det då som drabbas av detta ointresse? Jo, det är de som redan drabbats absolut hårdast av konsekvenserna av ett nästan hundraårigt socialdemokratiskt styre. Det är de barn som växer upp med sämre förutsättningar, barn med föräldrar som gärna vill men som kanske inte kan hjälpa till med läxan, barn som växer upp i betongblocken, barn som går till skolor utan behöriga lärare och svaga skolledningar och barn som tvingas förhålla sig till normer som vi i denna kammare aldrig skulle acceptera. Det är helt enkelt barnen som drabbas. När vi sist klubbade igenom en budget i denna kammare var den moderat och kristdemokratisk. Då fanns det en väldigt bra satsning på förstelärare i utanförskapsområden. 26 miljoner skulle de få. Regeringen vägrade att betala ut pengarna och befäste därmed en ytterligare undermålig skolgång för just de barn som har störst behov. har regeringen satsat 4,9 miljarder på så kallade likvärdighetsbidrag – bidrag som dock aldrig kommer att komma de barn och de kommuner med störst behov till del. De kommuner som har sämst ekonomi och störst svårigheter får nämligen inte söka pengarna. Så ser det ut i verklighetens . Utbildningsministern kommenterar detta lite hastigt och meddelar att man kanske kommer att behöva se över detta. Men inga beslut fattas. Barn, föräldrar, mor- och farföräldrar, lärare och rektorer demonstrerar. Barn som går i skolan i demonstrerar utanför . På grund av nedskärningar i skolan. Med budget skulle 7 miljarder komma dessa barn till del. 7 miljarder skulle komma kommunerna till del och faktiskt kunna påverka den likvärdighet som det så ofta talas om men som också så ofta saknas. Hade jag inte varit i kammaren och debatterat just utbildningspolitik, fru talman, skulle jag ha stått sida vid sida med Malmöborna och demonstrerat mot Socialdemokraternas nedskärningar. 84 (SD): När man har suttit här i och lyssnat på debatten är det tydligt att det går en skiljelinje mellan vår skolpolitik och framför allt regeringens skolpolitik. Vi sverigedemokrater har ordning och reda och god arbetsmiljö i fokus. Regeringen tror på mer och mer bidrag till vissa skolor. Man kallar det likvärdighet. Egentligen blir det jätteolikvärdigt eftersom vissa skolor får så mycket mer pengar än vad andra skolor får. Konsekvensen blir att man utarmar vissa skolor.