prot · H60996 · 2019-05-28 00:00:00 — Allt fler barn i lever i familjer som inte har råd med det nödvändiga. Konsekvenserna av barnfattigdom är många. Det handlar om att bo trångt, leva med ständig oro, vara rädd, inte ha råd att byta ut sådant som är trasigt, sakna kläder, sjukskriva sig när klassen har skolutflykt eller i blanda ut mjölk med vatten för att det ska räcka. Det är dyrt att vara fattig, och pengarna räcker helt enkelt inte, hur man än vrider och vänder på dem. Sorgligt nog vet ofta dessa barn allt om a-kassa, försäkringskassa, försörjningsstöd och låga löner. Detta känner många barn till just för att de känner fattigdom ända in på skinnet. Många barn känner också till det för att de helt enkelt får vara med och tolka föräldrarnas papper från olika myndigheter. Den ekonomiska ojämlikheten begränsar barns drömmar och driver dem i stället till en dålig självkänsla och känslor av ovärdighet. Om man verkligen vill angripa fattigdom skulle man exempelvis kunna göra det med en ekonomisk utjämning och jämlikhet liksom en annan socialpolitik, bostadspolitik, skolpolitik och arbetsmarknadspolitik. Men för högern har fattigdom alltmer blivit en fråga som behandlas som en ordningsfråga. Mellan raderna vill de nog mest att arbetarklassen ska fostra sina barn. Inkomst- och förmögenhetsskillnaderna är i högerns ögon ofta ett mått på olika människors prestationsförmågor. driver samma partier en rå högerpolitik som ökar inkomstklyftorna ännu mer. Det är också det som gör det så omodernt och förlegat att driva en skattepolitik som med den ena handen ökar de ekonomiska klyftorna rejält och med den andra handen föreslår skatteavdrag för gåvor. har en positiv syn på ideell verksamhet, som vi menar utvecklar demokratin. Men vi anser att det är mycket bättre att satsa pengarna på den offentliga välfärden, som vi alla är med och bestämmer över och som fördelas efter behov, än på skatteavdrag för gåvor till vissa utvalda organisationer. Det är positivt att människor vill ge gåvor till ideell verksamhet, och den ideella sektorn behöver stöttas på olika sätt. Det är en central demokratifråga, och makthavare och beslutsfattare på olika nivåer bör enligt vår mening samverka med det civila samhällets organisationer. Genom att människor involveras på ett tidigt stadium kan beslut som ligger till grund för en hållbar samhällsutveckling fattas. Vi anser därför att det finns starka skäl till att förbättra och utveckla stödet till civilsamhällets organisationer. Återinförd skatte-reduktion för gåvor till ideell verksamhet vill jag betona vikten av att kommuner, regioner och stat inte lämnar över det ansvar och de uppgifter som ligger inom ramen för en stark offentlig välfärd. Detta ska finnas hos offentliga krafter. Om vi exempelvis har hjälpverksamhet som består av stöd och omsorg till asylsökande eller personer i utsatta situationer ser vi att detta är ett samhällsansvar, och vi riktar ökade gemensamma resurser efter behov dit där de behövs. Det handlar om det grundläggande sättet att se på välfärd, som jag inledde mitt anförande med. Vi tror på att det är ett gemensamt åtagande. Välfärd är inget som ska lämnas över till ideella organisationer. Det handlar om politik för ökad jämlikhet och i grunden om att upprätthålla ett rättighetsperspektiv. Det handlar om vad människor i olika situationer har rätt till snarare än enskildas välgörenhet. Detta gör vi med en mer omfattande skattepolitik och omfördelning för ekonomisk rättvisa. Det finns, som jag påpekat, stora klyftor i samhället. Därför är det berättigat att fråga på vilket sätt det här förslaget kan minska den barnfattigdom jag precis beskrev. På vilket sätt kommer ett sådant här förslag att öka jämlikheten och minska inkomstskillnaderna? Om skattesystemet nu ska involveras, vore det då inte bättre att använda det till att bygga ut de sociala skyddsnäten och se till att fler får jobb med en lön de kan leva på? Jag tycker att det vore mycket bättre om skattesystemet fungerade som ett omfördelande instrument mellan höginkomsttagare och låginkomsttagare, men i stället tycker borgarna att ett gåvoavdrag är en bättre väg att gå. Problemet är bara att skattesystemet är riggat för de rikaste. De ekonomiska klyftorna i ökar, och detta löses inte med ett gåvoavdrag. Lösningen ska inte komma från enskildas vilja att skänka pengar, utan skatt efter bärkraft borde styra. Människor ska inte behöva förlita sig på att det ska skänkas pengar och gåvor till ideell verksamhet. Vi behöver en stark välfärdsstat för att bygga ett jämlikt samhälle. Vi ser hur katastrofbudgeten påverkar än , med stora skattesänkningar för dem som tjänar mest och stora nedskärningar i arbetsmarknadspolitiken. Vanliga löntagare som är med i facket har blivit av med sin skattesänkning på grund av slopade skatteavdrag för fackföreningsavgiften. slopade samma konservativa trio exempelvis den avgiftsfria kollektivtrafiken för barn , något som var med och förhandlade fram med dåvarande regering. Mot den bakgrunden ser jag förslaget om ett skatteavdrag för gåvor som en plåster-på-såren-reform för de klyftor och ojämlikheter de själva är med och skapar. Det finns en enorm politisk skevhet i att borgerliga partier vill skapa möjlighet för avdrag för att enskilda ska ge pengar till välgörenhet när samma personer inte vill betala mer skatt för att stärka den generella välfärden. De skattesänkningar de vill genomföra leder till motsvarande nedskärningar som görs i välfärden. vill att våra gemensamma resurser riktas mot ökad ekonomisk jämlikhet. Skatt efter bärkraft borde styra. Det behövs höjda skatter för dem som har de största rikedomarna, ärver förmögenheter och gör stora vinster på aktier. Mot den bakgrunden yrkar jag bifall till reservation 1 i betänkandet. 87 (S): Återinförd skatte-reduktion för gåvor till ideell verksamhet Jag yrkar bifall till förslaget i föreliggande betänkande, även här med en begränsad glädje över inslag i januariavtalet. Men efter januari kommer alltid våren , med alla blommor och det vackra. Jag har alltid varit föreningsaktiv: Scouterna, fotbollen, pingisen, terränglöpningen och SSU. Jag är med glädje medlem i , som tyvärr har spelat alldeles för många oavgjorda matcher , Södra naturligtvis och flera andra organisationer. ger jag bidrag till Palmefonden för internationellt arbete och för utveckling av demokrati och social jämlikhet i vår värld. Jag köper mina lotter och skänker . Det känns bra. Det känns rätt. Den ideella sektorn är oerhört viktig, och den har fått många människor att växa och just blomma. Därför är det viktigt att politiken här i , i regioner och i kommuner satsar och inte snålar på anslag till fritids- och kulturliv. Jag kan min historia hyggligt och vet gåvans roll innan kampen för ett mer jämlikt och solidariskt samhälle kunde vinna framgångar. Jag är född . kom den allmänna sjukförsäkringen. var det frivilliga kassor och ofta ingenting. Om någon skadades på jobbet eller förolyckades i den tidens tunga slit fanns insamling bland kamrater att tillgå. Det var en utsatt situation, och det var förödmjukande för de anhöriga. Det skapades en annan ordning med rättigheter, så att vi fördelade på ett solidariskt och rättvist sätt. Den moderna välfärdsstaten skapade människor som kunde växa i stället för att krympa. Det är bra att engagera sig ideellt. Det är bra att stödja föreningar med gåvor. Men varför ska alla bidra genom skatteutgift när någon vill ge? Jag tycker faktiskt att det här betänkandet hör ihop med kap. 12 i . Änkan hade två kopparören – inte mycket. sa: De rika har givit mer än hon, men hade mer att ge. Änkan gav allt hon hade. Hon gav mer än de rika. Låt oss betänka dessa ord, inte minst , när det är himmelsfärd. 88 (SD): Inom civilsamhället finns det organisationer som bidrar till att mildra många nödlidandes och utsattas situation. Detta är ett mycket hedersamt uttryck för känslan av plikt och viljan att hjälpa till och stärka vårt land. Tyvärr ser vi ibland att de offentliga resurserna inte räcker till allt, och då har frivilliga och ideella organisationer kunnat bidra med värdefulla insatser vid sidan om den offentliga sektorn. , och kanske alltför ofta, ser vi vissa prioriteringar som den politiska ledningen i gör och som innebär att vissa grupper inte kvalificerar sig för att falla inom ramen för de statliga stöden. Detta kan leda till att dessa grupper helt faller mellan stolarna eller helt enkelt glöms bort. I den bästa av världar önskar vi att allas våra gemensamma offentliga resurser ska räcka till alla goda projekt och alla med behov, men tyvärr ser vi att så icke är fallet. I den mån ideella organisationer, med frivilliga insatser, kan täcka upp och hjälpa till ser vi absolut positivt på deras insatser. Att därför kunna få ett begränsat skatteavdrag på det belopp som man skänker ser vi som något som kan bära god frukt för vår nations gemensamma målsättningar. Återinförd skatte-reduktion för gåvor till ideell verksamhet Att gåvomottagaren ska ägna sig åt social hjälpverksamhet eller vetenskaplig forskning, samt att denne även ska vara godkänd av baserat på ett antal olika villkor, ser vi som en självklar förutsättning för att inte systemet ska utnyttjas för verksamheter det inte var tänkt för. Slutligen vill jag poängtera att detta givetvis inte fråntar staten dess ansvar. Men för att stärka den ideella sektorn, där denna kan bredda samhället och komplettera såväl näringsliv som offentlig sektor med frivilliga insatser, yrkar vi bifall till förslaget om återinförd skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. 89 (KD): införde den dåvarande alliansregeringen i möjligheten att göra skatteavdrag för gåvor till ideella organisationer som arbetar inom det sociala området. För var det en stor framgång. Vi hade arbetat länge för att detta skulle bli möjligt. Det fanns flera skäl till att detta var viktigt för oss. Det handlade om att stärka dessa organisationers viktiga sociala arbete. Det handlade om att stärka civilsamhällets organisationer som fristående från staten. Det handlade om att uppmuntra privatpersoner att skänka pengar. Gåvoskatteavdraget blev en stor succé. Givandet ökade kraftigt som avdraget fanns. ökade antalet som tog del av avdraget , vilket är helt fantastiska ökningar. Men detta bleknar ändå när de jämförs med , då ökningen var . Gåvoskatteavdraget var en stor succé, men det var inte perfekt. Det sa vi kristdemokrater redan då. Ungefär som avdraget infördes släppte en rapport med vår politik för civilsamhället. I rapporten beskriver vi bland annat hur vi vill se att gåvoskatteavdraget utvecklas. Det handlar om att minska administrationen för de berörda organisationerna. Det handlar om att höja beloppsgränsen. Det handlar om att utvidga avdraget så att många fler organisationer kan omfattas. Här fanns det, och finns, flera viktiga inspirationskällor runt om i . , , – faktum är att nästan alla länder har någon typ av avdrag eller reduktion för gåvor. Men det allra viktigaste exemplet, och det som kanske är mest intressant för oss att studera, är nog vårt västra grannland . Där infördes avdraget . I början var det ganska blygsamt, några hundralappar, och det omfattade bara några få typer av organisationer. Men sedan kom det att utvecklas. är beloppsgränsen , och över 600 organisationer omfattas. Det är organisationer som arbetar med omsorg, mänskliga rättigheter, kultur, miljö, natur och djurskydd. var kristdemokraten statsminister i . har haft regeringar både till höger och vänster, med statsministrar som och . Det har varit olika regeringar med olika politik på många områden, men samtliga har utvecklat gåvoskatteavdraget. Återinförd skatte-reduktion för gåvor till ideell verksamhet Men tyvärr har valt en annan väg. I stället för att utveckla gåvoskatteavdraget så att det blev bättre valde den rödgröna regeringen förra mandatperioden att ta bort avdraget helt. Därför är vi nu tillbaka på ruta ett när vi återinför gåvoskatteavdraget, men med en liten förbättring. Den här gången har vi sett till att organisationerna som ansöker om att bli gåvomottagare inte behöver betala ansöknings- och årsavgift. Dessa avgifter drabbade framför allt många mindre organisationer förra gången. Min önskan är att vi nu ska kunna sluta prata om ifall vi ska ha avdraget eller inte, och i stället börja fundera på vad som är ruta två. Hur kan gåvoavdraget utvecklas? besked i den frågan är att ska vara vår inspirationskälla. Här i finns det massvis av organisationer som vill få komma in i systemet, och det borde de få göra. Jag var medarrangör på ett seminarium om den här frågan här i . Bredden på organisationerna som var med visar tydligt att det finns många som vill vara med: Djurskyddet , Hjärnfonden, Friends, Palestinagrupperna, alla var där. Vi måste också förändra vår syn på vad engagemang är för något. Att vara aktiv medlem i någon förening är förstås jättefint. Att bidra med sin tid som till exempel frivillig sjöräddare är något som är jättefint. Men det passar inte alla alltid. Under vissa tider i livet går det att bidra med sin tid, men under andra tider i livet fungerar inte det. Då fungerar det bättre att swisha en gåva eller att vara månadsgivare. Engagemang tar sig uttryck på många olika sätt . Det ska uppmuntras, fru talman. Vi har sett ett ökat givande . Det finns förstås många olika skäl till det. Vissa år ökar det mer, och det kan ofta kopplas till händelser i omvärlden. Ökningen beror också sannolikt på att människors disponibla inkomst har ökat under de gångna tio åren, och säkerligen beror det också på att det finns många fler organisationer som arbetar professionellt med insamling. –ökade det också tack vare gåvoskatteavdraget. Men det finns också undersökningar som visar att som gåvobeloppen ökar står andelen människor som skänker pengar still. Det ligger stabilt på ungefär sex av tio. Ökningarna vi sett beror alltså inte på att det är fler som ger utan på att de som ger, ger mer. Dessutom finns det preliminära siffror över 2018 som visar på en stagnation, . Jag är glad över att gåvoskatteavdraget återinförs. Men låt oss nu sluta att bråka om gåvoskatteavdragets vara eller inte vara. Låt oss följa exempel och brett över alla parti- och blockgränser påbörja diskussionen om hur det kan utvecklas och förbättras. Det handlar om hur fler organisationer kan omfattas, hur de onödiga beloppsbegränsningar som finns kan tas bort och hur totalbeloppet som är möjligt att göra avdrag för kan öka. Med det yrkar jag bifall till skatteutskottets förslag. 90 (S) replik: Jag har två frågor att ställa till . talar mycket om att uppmuntra det privata givandet och givmildheten. I sak har jag väl ingenting att invända mot engagemang och givmildhet. Men jag vill fråga : Vilket tycker är störst, att skänka , , eller ? Vilket anser är den största gåvan? Återinförd skatte-reduktion för gåvor till ideell verksamhet Den andra frågan är följande. Jag har med intresse följt alla skattepolitiska debatter här i kammaren . Jag uppfattar ett oerhört engagemang, fru talman, när det gäller det som benämnes skatteutgifter, således att sänka skatterna. Jag vill fråga : Vad tycker du att läget är i svensk ekonomi, svensk finanspolitik? Har vi ett utrymme för att ytterligare sänka skatterna och minska omfattningen av det gemensamma, eller har en annan uppfattning? Det skulle jag vilja ha svar på, fru talman. 91 (KD) replik: Jag börjar bakifrån och kan direkt svara att frågan är felställd. Det finns nämligen ingen motsättning mellan att sänka skatterna och att ta ett större gemensamt ansvar. Sänkta skatter, , leder till att fler jobbar. När fler jobbar blir kakan större, och då kan vi satsa mer resurser på sjukvård, polis och barn- och ungdomspsykiatri – allt sådant som den socialdemokratiska regeringen har låtit förfalla under den förra mandatperioden. Vi ser detta till exempel när vi tittar på hur sjukvårdsköerna har utvecklats. Det finns ingen motsättning mellan sänkta skatter och ökade satsningar på välfärd. Den första frågan, vilken som är den största gåvan, är möjligtvis en filosofisk fråga. Men svaret är väl att det får vara upp till den enskilde. Det beror helt och hållet på vilka resurser den enskilde har. För en student kan en gåva på vara mycket stor. För mig och för är det kanske inte alls en lika stor gåva. 92 (S) replik: Det är utomordentligt intressanta svar som ger på mina frågor. Således: Sänker du skatten ökar intäkterna till det gemensamma. Med denna slutsats kan SKL där borta vara lugna. Allt ni talar om när det gäller demografin och alla tillskott som behövs för att klara vården, omsorgen och skolan – det löser ni lätt! Man kan åka ned till och få receptet utskrivet. Sänk skatten i med , och blomstrar Sahlgrenskas operationssalar. Förskolorna fylls med pedagoger. Till och med Gais börjar vinna matcher, för de har fått förstärkt föreningsbidrag. Den neoliberala politiken har satt klorna hårt i KD och även, dessvärre, i . Man tror att skattesänkningar är lösningen på alla samhällsproblem. Det finns inget problem som inte kan lösas genom dylikt. Återinförd skatte-reduktion för gåvor till ideell verksamhet svarar också på min fråga: Vilket är det största värdet på en gåva? Är det 20, 200, 2 000 eller ? Det är upp till den enskilde att bedöma, svarar . Men jag, , du och andra ska generöst betala den som skänker 20 000. 93 (KD) replik: Om Gais börjar vinna fotbollsmatcher för att vi sänker skatten är jag nog beredd att höja den. Men det kanske inte är kärnfrågan här. påstår att jag tycker att alla samhällets problem löses med hjälp av skattesänkningar. Det är inte sant, och det har jag inte heller sagt. Men på frågan om hur fler ska kunna arbeta och hur vi ska få mer resurser till välfärden är svaret att skattesänkningar stimulerar arbete, och arbete skapar välstånd och resurser till välfärden. Att gåvorna ser olika stora ut beroende på vem som skänker är en viktig frågeställning. Det är också ett viktigt argument för att ta bort de onödiga beloppsbegränsningar som finns i det system som återinförs. Det är ett argument för att fortsätta utveckla detta system. Det finns nämligen en begränsning som säger att den minsta enskilda gåvan får vara , och det kan tyckas vara lite konstigt. Det kan jag hålla med om, när medelgåvan är . Vi behöver utveckla systemet; det är inte perfekt. Det är ruta ett. hoppas jag att vi kan diskutera vilka förbättringar vi ska göra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Befrielse från kol-dioxid- och energiskatt och förändrad omräk-ning av skatt för diesel och bensin § 22 Befrielse från koldioxid- och energiskatt och förändrad omräkning av skatt för diesel och bensin betänkande 2018/19:SkU22 Befrielse från koldioxid- och energiskatt och förändrad omräkning av skatt för diesel och bensin (prop. 2018/19:94) 94 (M): Bensinpriset är för högt. Det är därför jag står här, och det är därför vi i debatterar denna fråga. bjöd jag in Bensinuppropet 2.0 för att tala här i . De vittnade om inte en, två, tre eller fyra utan många tusentals berättelser från platser runt om i landet – här i , långt uppe i norr, ända nere i söder, från öst till väst – om människor som är förtvivlade över de höga drivmedelskostnaderna. Det handlade om mammor som oroar sig för att inte kunna skjutsa sina barn till och från fritidsaktiviteter och om pappor som sitter och räknar på om det verkligen lönar sig att ta det där jobbet en bit bort nu när resan är så dyr. Det handlade om personer som oroar sig för om de har råd med de resor som krävs till och från de sjukhus där de får sin behandling, eftersom det nu är så dyrt att tanka bilen. Det handlade om tusentals och åter tusentals berättelser från platser över hela om människor som vid bensinpumpen står och oroar sig med en stor klump i magen över hur privatekonomin ska gå ihop när det har blivit så dyrt att tanka. Befrielse från kol-dioxid- och energiskatt och förändrad omräk-ning av skatt för diesel och bensin Vi har byggt vårt land, på samma sätt som man gjort i många andra länder, för att använda bilen i. Sedan börjar vi politiker helt plötsligt och mer och mer att peka ut människor och peka ut bensin- och dieselpriser, som ska bli högre. Att köra bil ska bli en lyxvara som allt färre ska ha råd med. Detta är, fru talman, att underkänna hela det samhällsbygge som vi allesammans i grunden har medverkat till och som ligger bakom hur fungerar. Det innebär ett ovanifrånperspektiv och, i många fall, ett starkt Stockholmsperspektiv, som rimmar mycket illa med att vilja ta ansvar för hela . Det är därför glädjande att vi – även om det är ett litet steg – behandlar ett förslag som kommer från och budget och gör att vi faktiskt kommer att få en liten sänkning av skatten på bensin och diesel . Jag förstår dem som säger att det inte är ett tillräckligt steg och att det inte är tillräckligt mycket, men det är åtminstone ett steg i rätt riktning. Även långa resor börjar som bekant med ett steg. Jag yrkar därför bifall till reservation 2, som tydliggör att detta inte ska vara en tillfällig sänkning av skatten på drivmedel. I stället ska vi , för tid och evighet framöver, ta bort den överindexering som har gjort att priset på bensin och diesel stiger och stiger och i slutet av riskerar att nå , om inte och politik får fortsätta råda. är ett stort land med stora avstånd. Människor har fått längre till skolan, för många små skolor ute på landsbygden har lagt ned. Människor har fått längre till samhällsservice – till skattekontor, kronofogdemyndigheter och tandläkare – för att den service som tidigare fanns i lokalsamhället nu bara finns i de större städerna längre bort. Människor har fått längre till sina arbetsplatser för att det lokala bruket eller den lokala industrin inte längre finns kvar. I stället jobbar de i en tätort som ligger kanske både fem och . Man har fått längre att åka för att handla för att den butik som förut låg i hembyn nu ligger i en större stad långt borta. Denna samhällsutveckling har om inte drivits av åtminstone inte motverkats av oss som håller på med politik. hör människorna som bor på dessa ställen runt om i vårt land samma politiker säga att man ska sluta köra bil. Det behöver alla vi politiker i alla partier ta oss en rejäl funderare på. Vi har haft en samhällsutveckling där skolan, samhällsservicen, arbetsplatserna och butiken hamnat längre bort, och säger vi i politiken att man inte längre ska få köra bil. Vi måste förstå den irritation men också den rädsla, ångest och stora oro som denna typ av uppförande ger upphov till. Den folkrörelse och det uppror vi nu ser är legitimt. Det rör sig inte om människor som inte förstår saker om miljö och omställning. De förstår precis vad detta handlar om, nämligen en liten, politisk elit som säger att deras liv så som det ser ut inte kan få fortsätta. Det kommer inte att gå att bo runt om på landsbygd om denna politiska utveckling får fortsätta. Priset på bensin och diesel är dock långt ifrån bara en landsbygdsfråga. Vi har alla ett livspussel. Det är en sak att säga att man kan åka kollektivt om man inte har några barn att ta hänsyn till och bara ska åka tur och retur till jobbet och om man bor på ett ställe där kollektivtrafiken är väl utbyggd. Befrielse från kol-dioxid- och energiskatt och förändrad omräk-ning av skatt för diesel och bensin Så ser dock livet långt ifrån ut för alla. Jobb, hockeyträning, rullstolar, tandläkare, Tinderdejter, rollatorer – allt det som hör livet till händer oss alla. Här är bilen inte bara överlägsen i bemärkelsen att den är bäst. Bil är också det överlägset vanligaste sättet vi människor transporterar oss på, helt enkelt för att det är det enda som är möjligt. Det är en sak att i predika att man ska åka tunnelbana. Det är en annan sak att med tre förkylda barn, två barnvagnar och åtta matkassar försöka ta sig fram med en buss som bara går en gång . Det livet går inte ihop för människor, och det är förmätet av oss i politiken att säga att människor ska leva på det sättet. Dessutom är kapaciteten långt ifrån tillräcklig.