prot · H60976 · 2019-04-10 00:00:00 — Min första fråga är: På vilket sätt tänker sig att ni kan säkra effektiviteten i miljöarbetet när de verktyg som används för att bedöma om vidtagna åtgärder har haft effekt och om effekten står i proportion till åtgärdernas samhälleliga kostnader dras ned till ett minimum? Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Min andra fråga handlar om lågt hängande frukter. Det absolut mest effektiva är att sluta göra fel. Trots att det är väldigt väl känt att en enhetlig koldioxidskatt är det mest effektiva av alla verktyg har vi i alltjämt många undantag när det gäller koldioxidskatt och energiskatt. Utsläpp kostar olika mycket beroende på vem man är, och trycket att ställa om är olika högt på olika branscher. Högst är trycket på oss konsumenter. Finns det, i effektivitetens namn, någon subvention av utsläpp som kan tänka sig att rucka på? 84 (M) replik: För att svara kort på den sista frågan kan vi konstatera att bensin- och dieselskatterna är höga: Två tredjedelar av kostnaderna för en liter är skatt, på tal om subventioner och att beskatta klimatpolitik. Mycket av det man talar om när det gäller subventioner står vi moderater också bakom; det är inte så att vi river upp allting som den förra regeringen gjorde. Men är inne på någonting intressant, nämligen effektivitet. har ju varit miljöminister, och har också haft statsrådsposten för klimatfrågor. som satt i regeringen minskade inte utsläppen. Det finns ibland en konstig tanke om att vissa saker blir bättre ju mer pengar vi lägger på dem. När det gäller poliser är det ju tydligt så – man anställer en till polis. Men klimatsatsningarna har präglats av väldigt mycket symbolpolitik. På tal om effektivitet är det inte jag som tycker att regeringen har haft en ineffektiv klimatpolitik, utan det är faktiskt alla de myndigheter som utvärderar detta. Till exempel har varit väldigt tydliga med att sju av åtta insatser inte är klimatsmarta eller effektiva. har egentligen helt dömt ut Klimatklivet, som ni nu satsar nästan 800 miljoner på. första fråga, som jag knappt kommer ihåg , handlade om hur man mäter effektivitet. Vi har flera myndigheter som utvärderar och granskar regeringens politik och som konstaterar att den inte är klimatsmart. 85 (MP) replik: Det var tydligt att jag inte fick svar på någon av mina två frågor, men det finns ju en replik kvar. När den budget som pressade igenom i blev känd gick en grupp forskare ut och larmade om konsekvenserna. Detta är forskare som jobbar med miljöövervakning till havs. De följer utvecklingen i miljön, och de följer upp de åtgärder som vidtas och vilken faktisk effekt dessa har i naturen. Det är basen för alla andra, kommande åtgärder som andra myndigheter vidtar. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Genom en långsiktig övervakning skapar de förståelse för storskaliga och långvariga effekter av förändringar. De sa att de nu blir tvungna att lägga ned detta arbete och att sluta följa upp effekterna av de faktiska åtgärder som vidtas. Detta var en tydlig varning. Det var en direkt effekt av politik. Hur såg er plan ut? Hade ni en plan, eller var det bara en slakt? Var det bara skattesänkningar ni var ute efter? 86 (M) replik: Jag har här hört ordet slakt hopkopplat med miljö och klimat . Den budget som vi fick igenom var den näst största budget vad gäller klimat- och miljöpolitik som har gått igenom här . Dessutom satsade vi på klimatbistånd och på de gröna näringarna som är viktiga för omställningen, så någon klimatslakt var det inte tal om. Men vad vi fokuserar på är att se till att klimatpolitiken blir mer effektiv. Jag antar att är ute efter resurser. När man minskar förvaltningsanslag, som vi gjorde till och andra myndigheter, handlar det fortfarande om att göra det som är viktigast, det som är mest prioriterat. Att till exempel hävda att man nu inte kan ha myggbekämpning i till exempel östra på grund av vår budget är rent trams från myndighetens och regeringens sida. Man väljer olika delar av budgeten och hävdar att det beror på oss, när man själv kan prioritera det som är viktigt. Prioriterar regeringen detta som viktigt att mäta kan man absolut göra det. Så lite pengar har inte . 87 (SD): Det tog inte så väldigt innan finansministern hittade tillbaka till den näst intill krigsliknande retorik gentemot landets småföretagare som vi alla, dessvärre får jag säga, blev alltför bekanta med under föregående mandatperiod. Några av de första politiska förslag som vi hört från sedan valet har handlat om hur vi kan öka skattebördan på små och växande företag, det vill säga precis de som ser till att människor hamnar i jobb och i förlängningen möjliggör att vi kan finansiera och upprätthålla en något så när fungerande välfärdsverksamhet i form av skola, vård och omsorg. Jag vill vara tydlig med att mitt parti och, tror jag, kammarens övriga två oppositionspartier – ni får rätta mig om jag har fel, men jag tror inte att jag har det – är beredda att agera skarpt emot alla initiativ som syftar till att försämra 3:12-regelverket eller på annat sätt öka skattebördan på landets företagare. Om det är det här som blir utfallet av den skattereform som ni i alla fall ska försöka komma överens om har inte minst och Liberalerna en hel del att stå till svars för, milt sagt. Jag har egentligen inga principiella, ideologiska eller för all del ekonomiska invändningar mot att vi får något lägre marginalskatt i . Jag tycker bara att det är lite fascinerande på ett sätt att en absolut majoritet, någonstans av löntagare, det vill säga alla de som har en årsinkomst som understiger , inte får en spänn mer i plånboken. De som har en årsinkomst som överstiger får en ganska påtaglig skattelättnad, och det är en ganska hög inkomst. Vi pratar om nästan . Alla som inte tjänar mer än 60 000 , vilket är de allra flesta, får inte en spänn mer i plånboken. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande föreslår också i de budgetalternativ vi lägger fram ganska påtagliga sänkningar av inkomstskatten. Vi tror att det är klokt. Men då riktar de sig mot alla, både de som har hög och de som har låg inkomst av tjänst och alla däremellan, och både de som har inkomst av tjänst, det vill säga löntagarna, och de som har inkomst i form av pension. Att sänka skatten för i princip bara dem som har inkomst av tjänst och som har hög inkomst av tjänst och fullkomligt strunta i alla andra är såklart en prioritering man kan göra. Det går att göra, men jag bara konstaterar att jag hade prioriterat något annorlunda. Målsättningar är överlag en bra sak. Det är ju svårt att veta om man lyckas eller misslyckas med någonting om man inte vet vad målsättningen är. Men målsättningar måste vara vettiga i sig, annars är de meningslösa eller till och med direkt kontraproduktiva. De måste dessutom vara något så när realistiska. Att ha lägst arbetslöshet i EU, som var regeringens främsta löfte till väljarna, är ett typexempel på en dålig målsättning. Den är dålig därför att den inte säger någonting om tillståndet på den svenska arbetsmarknaden, det vill säga att det kan vara dåligt i , men så länge alla andra är ännu sämre kan vi ändå uppnå målsättningen. Men den som är arbetslös i blir ju inte nödvändigtvis lyckligare av vetskapen att det finns ännu fler arbetslösa i , eller . Den som är arbetslös vill ha ett jobb. förstod dessutom absolut precis alla, förutom just regeringen själv, att det heller inte var ett realistiskt mål. Sedan det infördes har vi tappat och tappat och ligger nu på 19:e plats. Det är ju inte en alltför hedrande placering i en klubb med bara 28 medlemmar och i synnerhet inte alltför hedrande för den som lovat att vi skulle befinna oss på 1:a plats, inte 19:e. Men det ska väl till en socialdemokrat för att rädda sig ur den situationen genom att helt sonika avskaffa själva målsättningen. Den gäller inte längre, som om ingenting har hänt. Det var ju trots allt en socialdemokrat som gjorde sig känd för följande citat: ”Folk uppfattar vallöften som löften. Det är ett problem för oss.” Det här hänger såklart ihop med den historiskt låga bnp-tillväxten per capita, som uppgår till bara – promille, nota bene. Hade vi haft en behovsanpassad arbetskraftsinvandring i stället för denna djupt, djupt ansvarslösa asyl- och anhöriginvandring hade siffrorna sett helt annorlunda ut. Om man ska tillåta sig att vara halvt grovt generaliserande kan man dela upp människor i tre olika grupper. Det finns sådana som lär sig av andras misstag och alltså slipper att göra en massa misstag själva. Det är en oerhört åtråvärd egenskap men också väldigt ovanlig. De flesta av oss tillhör inte den gruppen. De flesta av oss gör misstag till och från, i stort och smått, men vi lär oss i alla fall någonting av dem. Vi tar med oss kanske dyrköpta men i alla fall värdefulla erfarenheter. Och när vi ställs inför ett liknande problem en gång till gör vi kanske på ett lite annorlunda sätt. Så fungerar de allra, allra flesta. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Sedan finns det en tredje kategori. Det är sådana som gör misstag, precis som de flesta, men de lär sig absolut ingenting. De gör samma misstag om och om igen. Då har man någonstans en marginell dragning åt det lite imbecilla hållet. Och det är ungefär där någonstans vi hittar . Precis de misstag man om och om igen har gjort tidigare vad gäller migrationspolitiken är man nu i färd att göra om en gång till genom att luckra upp och liberalisera invandringspolitiken. Man har över huvud taget inte lärt sig någonting alls av sina tidigare misstag. Att underlätta för anhöriginvandring kommer såklart dels att öka anhöriginvandringen till , dels kommer det att öka asylinvandringen eftersom blir ett mer attraktivt land att söka sig till, relativt andra västländer, vilket i sin tur kommer att leda till ytterligare ökad anhöriginvandring. Alla varningsklockor ringer, allting tjuter, varenda lampa blinkar rött. Förstår man inte , med all den information som ligger på bordet om segregation, skuggsamhällen, parallellsamhällen, utanförskap, en välfärd som går på knäna, poliskris, hedersvåld, överfulla häktesplatser och återvändande IS-terrorister att det svenska samhället inte klarar av ännu mer migrationsrelaterade påfrestningar, då undrar jag om hissen verkligen går hela vägen upp. Det är någonting som saknas. När jag slutligen tänker på den smått osannolika femklöverkonstellation som på något konstigt sätt har kommit att regera kommer jag att tänka på den gamle amerikanske flygingenjören . Han var upphovsman till lag som lite omskriven kommit att få den ungefärliga innebörden att om någonting kan gå fel kommer det också att gå fel. Om då den gode hade rätt, om man tar hans lag och applicerar den på denna januariöverenskommelse, kan vi bara konstatera att you’re in for a ride. Om allt som kan tänkas gå fel med denna överenskommelse också gör det känns det ganska skönt att tillhöra ett oppositionsparti. I detta anförande instämde (SD). 88 Finansminister (S) replik: Det var ett på många sätt intressant anförande från . Men det är en sak i ekonomiska politik som jag inte riktigt får ihop. brukar säga att deras politik gynnar låg- och medelinkomsttagare, men när jag läser i er budgetmotion är det väldigt tydligt att den rikaste tiondelen nästan får dubbelt så mycket som den tiondel som har de lägsta inkomsterna. De i med de högsta inkomsterna får alltså dubbelt så mycket som de som har de lägsta inkomsterna. Det kan man förstås tycka är rimligt, om man nu tycker det, men skriver att ”budget riktas främst till individer med låga inkomster”. Det här hänger inte riktigt ihop, . Man kan inte satsa dubbelt så mycket på den tiondel som har de högsta inkomsterna som man säger att man framför allt riktar sig till dem med de lägsta inkomsterna. Vilket av detta är det som inte stämmer? 89 (SD) replik: Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Förstår finansministern skillnaden mellan relativa och absoluta termer? I relativa termer, med de samlade reformerna, alltså om vi tar vår budgetpolitik och mäter allt som går att mäta, gynnas den lägsta inkomstgruppen relativt mest. Sedan är det en fallande skala. Även den högsta inkomstgruppen gynnas av vår budgetpolitik men inte lika mycket som den lägsta. Gör man samma sak och i stället för inkomstfördelning tittar på åldersfördelning ser vi tvärtom att det är den äldsta åldersgruppen som gynnas relativt mest, och sedan är det en fallande skala – även den yngsta åldersgruppen gynnas men inte lika mycket som den äldsta. Sedan kan man titta på kön också. Då ser vi att det finns en viss slagsida åt kvinnor. De gynnas relativt mer än män med vår samlade budgetpolitik. 90 Finansminister (S) replik: talar om relativa procent. Men man köper inte så många vinterkängor till barnen med relativa procent. Inte heller köper man en kaffe på fiket eller ens på med dem. Man betalar inte heller hyran med relativa procent, utan det gör man med riktiga kronor och ören. När vi tittar på politik och tittar på vad det blir i riktiga kronor och ören, alltså det som man betalar med, ser man att dubbelt så mycket går till den tiondel som tjänar mest i förhållande till den tiondel som tjänar minst. Varför är detta korrekt politik? Sedan kan när han ändå håller på också svara på varför han var med och röstade igenom en budgetreservation som ökade skatteklyftan mellan pensionärer och löntagare med 3 miljarder. Varför ska pensionärer betala högre skatt än löntagare? 91 (SD) replik: Det är korrekt att man inte betalar hyran i procent. Det är sant. Men man kanske betalar den med bostadsbidrag. Då kan det vara en idé att höja bostadsbidraget så att de barnfamiljer som har väldigt tuffa marginaler träffas. Det kan de använda till att betala hyran. Det gör de. Vi kan höja BTP, alltså bostadstillägget för pensionärer som har det väldigt magert ställt. Det kan de betala hyran med. Vi kan höja taket i a-kassan för dem som står utanför arbetsmarknaden. De pengarna kan man också betala hyran med. Vi kan höja garantipensionen med . Den kan man också betala hyran med. Det här är inte procent, utan det är kronor och ören. De här reformerna, som vi vill göra och som regeringen har varit så motvalls till, gör att vi får den här kraftiga fördelningen när vi gör den fördelningspolitiska analysen av vår budgetpolitik. Det är en kraftig förstärkning för just den lägsta inkomstgruppen och sedan i fallande skala till den högsta. 92 (V) replik: har varit med och genomdrivit stora besparingar på Arbetsförmedlingen och är därmed också medansvariga för ett av vår tids största varsel. De är nu medansvariga för att 4 500 personer riskerar att förlora sina jobb – professionella arbetsförmedlare som verkligen behövs i arbetet för att få fler människor som står långt ifrån arbetsmarknaden närmare arbetsmarknaden och i arbete. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Mer än hälften av landets alla kontor riskerar att försvinna, och framför allt drabbas små landsbygdskommuner väldigt hårt. Hemma i försvinner fem av tio kontor, och då är vi ändå det län som har högst arbetslöshet med över 10 000 som står långt ifrån arbetsmarknaden, och det är främst för att man inte har klarat av eller har gymnasieutbildning. I valkrets i är det ca 11 000 öppet arbetslösa eller i program, och även där försvinner hälften av kontoren. , en bruksort med hög arbetslöshet, blir av med sitt kontor, och likaså drabbas och . Egentligen ville ha ännu större besparingar än de som genomförts. Men, herr talman, jag undrar verkligen vad har att säga till alla de 4 500 personer som har varslats och riskerar att mista sina jobb, till deras familjer och till alla dem som är i behov av Arbetsförmedlingens professionella arbetsförmedlare för att få stöd och hjälp. Och vad säger han till de landsbygdskommuner som som drabbas hårt av neddragningarna och kommer att få ökade kostnader? 93 (SD) replik: Det här blir en retorisk fråga, men när man står här med ledamoten kanske det ändå inte är så mycket av en retorisk fråga. Inte ens kan väl på allvar mena att vi ska ha myndigheter bara för att de ska ha en massa anställda. Det måste ju finnas en funktion med att ha en myndighet. Vi kan inte ha en myndighet för att den myndigheten ska anställa en massa människor. Det var som sagt en retorisk fråga, men man blir lite osäker när man har att göra med ledamoten . Mitt problem med Arbetsförmedlingen har till att börja med såklart inte att göra med dem som jobbar där. Mitt problem med Arbetsförmedlingen är inte heller att den är dyr – faktiskt inte. Den hade gärna fått vara dyr, och ännu dyrare än vad den är, om den hade funkat och det hade hänt någonting i slutändan och visat sig att några fler än bara ett fåtal procent som varit inne på Arbetsförmedlingen som sedan kommit ut i jobb har gjort det för att de varit inne en sväng på Arbetsförmedlingen. Det är inte så folk får jobb ; folk får jobb på andra sätt. Det är klart att det är tufft att vara politiker ibland, men funkar en myndighet inte eller om den av någon anledning inte behövs och ska läggas ned blir det ett varsel av dem som är anställda på den myndigheten. Det är tyvärr inte ett argument för att ha kvar en myndighet. Ska man ha en myndighet måste den fylla en funktion i samhället. Jag är övertygad om att majoriteten, för att inte säga , av de här 4 500 människorna kommer att hitta ett nytt jobb utan att gå till sin före detta arbetsgivare, utan de klarar det på annat sätt. Ska vi få folk i arbete är det helt andra typer av åtgärder som behövs. Det är en del av vår arbetsmarknadspolitik att skära ned på det som inte funkar – alla dessa meningslösa program och insatser – och sedan kan vi satsa pengarna på andra saker inom arbetsmarknadspolitiken. Det finns en massa saker som jag kan rabbla upp, men för att nämna det viktigaste handlar det såklart om att sänka arbetsgivaravgiften för de minsta företagen. Då skapar vi mängder av jobb – riktiga jobb och inte subventionerade låtsasjobb. Det var bara ett exempel, för jag hinner tyvärr inte med några fler. 94 (V) replik: Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Jag kan konstatera att inte har något stöd i vare sig forskning eller empiri för det han påstår. Faktum är att den aktiva arbetsmarknadspolitiken har haft väldigt gott resultat. Jag tänker också att kanske skulle titta på vad Arbetsförmedlingen faktiskt gör och inte hålla på och sprida myter. Arbetsförmedlingen jobbar med dem som står längst från Arbetsmarknaden, det vill säga de som har störst behov av hjälp och stöd. Såväl arbetsmarknadsutbildningar som olika former av anställningsstöd har väldigt gott resultat. Då behöver man ha professionella arbetsförmedlare som faktiskt kan hjälpa dem som står långt ifrån arbetsmarknaden. Jag märker att i stället för att ta ansvar för konsekvenserna av sin politik för landsbygdskommuner, de arbetslösa och alla dem som riskerar att mista sina jobb låtsas som att sänkta arbetsgivaravgifter för små företag skulle ha någon effekt när alla vet att det i praktiken inte har det, för det har prövats. 95 (SD) replik: Vi ska absolut ha professionella arbetsförmedlare. De behöver bara inte jobba åt staten. har sin modell. De har privatiserat. Man behöver inte göra exakt som i . De har sina förutsättningar, och vi har våra. Men när de utvärderade sin omläggning och reformering av arbetsmarknadspolitiken och sin arbetsförmedling visade det sig att det var precis den grupp som ledamoten värnar så mycket om – och där är vi eniga – de som står längst från arbetsmarknaden, som gynnades mest av reformen. Det är klart att vi ska ha professionella arbetsförmedlare. Men de behöver inte jobba åt staten. De kan jobba någon annanstans. Jag sprider inte myter. Det här är fakta från statistiken. Den går att få fram. Det är inga konstigheter. Det finns inget egenvärde i att vara emot en myndighet, om den funkar. Det vore jättebra om den gjorde det. Problemet är att den inte gör det. Därför är vi emot den och har andra lösningar i stället. 96 (KD) replik: Surfar man in på hemsida kan man läsa följande: ”är biståndsvänligaste parti. Vi har haft det största faktiska biståndsanslaget , varför vi har en särskild trovärdighet i frågan.” En särskild trovärdighet, står det. Men gick i sin egen skuggbudget fram med krav på att biståndsanslaget inte bara skulle minska lite grann, utan det skulle minska direkt. Det är inte en neddragning. Det är en oerhörd nedskärning. Det viktiga biståndsmålet om av bni skulle enligt förslag skäras ned med 11,3 miljarder . Vi kan bara tänka oss hur ett sådant förslag skulle påverka mödra- och barnhälsovården i , minrensningen på lekplatser i , insatser för att upprätthålla yttrande- och pressfriheten i eller för den delen flyende i konfliktområden. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Det är också intressant att se hur retorik gällande biståndet har ändrats. Nyss var höjningar angelägna, större höjningar än regeringen föreslog, i ett försök att skänka trovärdighet åt politiken om hjälp i krisens närområde. Men när man på en pressträff meddelade att man kunde tänka sig att rösta på en moderat- och kristdemokratisk budget i en andra omröstning var det inte tack vare utan trots den budgetens höga ambitioner på biståndsområdet. Då sa : ”Det är problematiskt att KD driver fram en större ram för biståndet än vad M och vi vill ha. Men vi får leva med att det inte är vi som bestämmer.” Min fråga är: Vad ska ni nu skriva på hemsidan, ? mest biståndsfientliga parti är väl ganska givet. Men vad ska det stå i övrigt? 97 (SD) replik: Den frågan skickar vi vidare till någon som jobbar med sådant. Det är problematiskt att ni vill lägga så mycket pengar på biståndet, . Vi tyckte att den gemensamma reservation som ni pratat ihop er med om var så pass mycket bättre än alternativet att den fick vårt stöd ändå. Men det är problematiskt. Till att börja med sticker även i det här avseendet ut internationellt. Så är det bara. Det finns inget västland som har en ambitionsnivå på av bni, eller som ligger där. De kanske har den ambitionsnivån, men de gör det inte i alla fall. Om vi hade fått av rösterna i valet, om det var vår budget som gällde och om vi fick bestämma allt hade fortfarande haft en internationellt sett väldigt hög ambitionsnivå, i alla fall pekuniärt, vad avser biståndet. Vår målnivå är nämligen den av FN rekommenderade målnivån som är av bni. Vi lägger oss på den av FN rekommenderade nivån, och då blir ledamoten jätteupprörd. Vi kanske inte är helt överens här. Det är väl bara så. Men kan inte göra allt. Skulle vi ha den logiken undrar jag varför vi bara ska lägga . Då kan vi lägga . Vi har behov här, i det här landet, som den här debatten har handlat ganska mycket om: polisen och äldreomsorgen. Det är fråga om prioriteringar. Jag säger inte att det är superenkelt alla gånger. Det är det definitivt inte. Men det jobbet är vi satta här att göra. Finansmakten ligger här hos oss. I vårt budgetalternativ lägger vi oss på den av FN rekommenderade nivån, på av bni. Vi har landat i att det är en rimlig siffra. Där är jag och inte överens. Så var det med den saken. 98 (KD) replik: Jag var alltså inne på hemsida i går, . Då hävdade ni att ni har en särskild trovärdighet i biståndsfrågan eftersom ni lägger mer pengar än regeringen och att detta är mycket viktigt. Det står att ni har ”haft det största faktiska biståndsanslaget ”. Men har ni helt plötsligt ändrat er och vill skära bort 11 miljarder på ett bräde till de mest utsatta människorna i världen. Det är klart att vi blir upprörda över det. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Det är också intressant att ni under förra mandatperioden sa att ni ”ser de akuta behov som finns” och att ”det är oacceptabelt att inte fler länder är med och bidrar”. Det var motiv för er då för att ha en högre biståndsnivå än regeringen. Att andra inte är med och bidrar är nu ett motiv för att ha en dramatiskt lägre nivå. Varför har ni ändrat er om biståndet?