prot · H60990 · 2019-05-10 00:00:00 — § 1 Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport 1 (V): Vi debatterar nu den första granskningen av regeringens politik, gjord av det . Det är en svidande vidräkning av den förda politiken som rådet framför. kommer inte att nå målet om nettonollutsläpp till 2045, ej heller transportsektorns mål , som särskilt granskats i denna viktiga rapport. Vi ser nu att utsläppen i till och med ökar. Vi i vill därför att riksdag och regering utlyser nödläge för klimatet. Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport Genom att utlysa nödläge för klimatet visar vi att vi tar klimatfrågan på största tänkbara allvar. Det handlar om att vi behöver rädda vår civilisation från en farlig och okontrollerbar klimatförändring. Den frågan måste överordnas alla andra politiska beslut. Jag ser fram emot att debattera detta med er, kära ledamöter! 2 Miljö- och klimatminister (MP): Jag vill börja med att tacka för att man tog initiativet till denna viktiga debatt och lyfter fram klimatpolitiken i kammaren. Det är svårt att föreställa sig någonting viktigare, för härifrån sitter nu skolstrejkande ungdomar som kräver att vi här i kammaren lever upp till vårt ansvar för klimatavtalet i . De säger att de inte har någon anledning att utbilda sig när vi inte ger dem en framtid. Det är ett kusligt budskap, men ändå logiskt. Hos dem och på många andra håll höjs röster som menar att jordens klimat befinner sig i ett nödläge. Det håller jag med om. Det har vi i sagt . Det var den insikten som gjorde att vi i föreslog att skulle inrätta ett klimatpolitiskt ramverk med ambitiösa klimatmål, en klimatlag och ett oberoende råd som granskar regeringens samlade politik. Nästan alla riksdagspartier slöt upp bakom tankarna och bidrog med egna delar. Det samarbetet har gett en av de starkaste lagstiftningarna i världen på klimatområdet. En viktig del i ramverket är att varje ny regering ska presentera en handlingsplan som beskriver vilken klimatpolitik som kommer att bedrivas . Den bereds nu inom regeringen och kommer att redovisas . Självklart är Klimatpolitiska rådets rapport ett centralt underlag. Det finns många viktiga slutsatser och rekommendationer i rådets rapport. Jag vill särskilt nämna tre. Det första är att , trots allt som gjorts, är långt från att uppfylla vår del av ansvaret för . Det kan inte råda något tvivel om att behovet av åtgärder är stort och brådskande. Det andra jag vill lyfta fram är att vi inte kan skriva under med ena handen och med den andra bevilja fossila subventioner och fortsätta med politik som låser fast oss i fossilberoende. All relevant politik och lagstiftning måste anpassas till klimatmålen. Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport Detta leder till det tredje som jag vill lyfta fram: att alla sektorer och aktörer måste vara delaktiga i arbetet. Ansvaret ligger hos oss alla. Vi måste alla göra vad som krävs. Ingen kan längre säga att någon annan ska göra jobbet, och ingen kan längre sitta på läktaren och kommentera eller klappa händerna eller ta avstånd. Det här måste vi göra tillsammans. Den beslutsamhet och enighet som fanns när det klimatpolitiska ramverket och de ambitiösa målen antogs behöver följas upp med en lika bred enighet och samverkan när det gäller åtgärder. Klimatet får inte bli en fråga där planeten offras för billiga politiska poänger. Det är min avsikt att den klimatplan som bereds ska inkludera viktiga rekommendationer som kommer från och men även från civilsamhället, näringslivet och andra politiska partier. Det är min ambition att handlingsplanen ska vara hela plan. Jag vill därför rikta en uppmaning till kammaren. Om det finns en enda fråga där vi måste samarbeta är det klimatfrågan. Vi har visat att det är möjligt att enas tidigare. Låt oss visa att vi kan göra det även i fortsättningen. Ja, det är ett nödläge, och det som krävs i sådana lägen är att vi agerar och samarbetar. Jag ser fram emot konkreta inspel från alla partier och hoppas att alla partier utvecklar egna skuggplaner som kan bidra, på samma sätt som alla partier presenterar egna skuggbudgetar. Låt oss ge ungdomarna en framtid! 3 (S): Vi behöver genomföra en omfattande samhällsförändring för att nå klimatmålen. Det handlar om en omställning som behöver involvera hela samhället och som går hand i hand med arbetet med omfördelnings- och jämlikhetspolitiken. Ingen ska lämnas efter när vi nu växlar upp klimatarbetet. Vi ska nå nettonollutsläpp till 2045. Det innebär nollutsläpp i de flesta sektorer. Transportsystemet behöver ställas om, industrins utsläpp måste minska till nära noll och vi måste skapa förutsättningar för att lagra koldioxid för att nå negativa utsläpp. De tekniska förutsättningarna för att ställa om är goda, men forskning och fortsatta satsningar på Industriklivet är viktigt. Det svenska näringslivet har en stark vilja till omställning. Inom initiativet Fossilfritt har branscherna själva tagit fram färdplaner mot nollutsläpp. Omställningen är en förutsättning för konkurrenskraft. beräknar att 2 miljoner nya jobb skapas när EU nu sätter målet att nå nettonollutsläpp till 2050. Vi kommer inte att klara att nå klimatmålen själva. Vi behöver jobba tillsammans i EU och globalt. EU har de ekonomiska förutsättningarna men också ett ansvar att ta ledartröjan i det internationella klimatarbetet. Vi måste vara en stark kraft i FN och i EU för en mer ambitiös klimatpolitik. EU:s samlade utsläpp måste minska snabbare än de gör . Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport Vi måste visa mod, ta ansvar och samarbeta för att rädda klimatet. 4 (M): Klimatet är en av vår tids stora frågor, och riksdag har kommit överens om världens kanske mest ambitiösa klimatmål. Under alliansregeringen minskade utsläppen , som tillväxten ökade . Det var en politik som gjorde nytta för klimatet på riktigt. Under den rödgröna regeringen ser vi i stället att utsläppen ökar. Så sent som i går kom siffror från som visar att utsläppen ökade . Vi har alltså kommit längre från att nå våra mål. På frågan om detta är ett misslyckande svarar nej. I stället skyller hon på allt från konjunktur till väder. Detta bekräftar den kritik som tillsammans med tunga instanser som och har riktat mot den rödgröna regeringens politik eftersom den inte levererar resultat. Det har varit fyra förlorade år för klimatet. Detta är allvarligt, och rapporten från förstärker den oro många av oss känner. Rådet konstaterar att vi inte kommer att nå våra mål med regeringens politik och kritiserar även att redovisningen av effekterna av regeringens klimatpolitik inte lever upp till kraven i klimatlagen. Det måste vara slut på en resultatlös symbolpolitik. Det räcker inte med att klistra etiketten ”klimat” på en reform och hoppas att den ska ge effekt. Det behövs en fokuserad politik som tar sikte på att få ned utsläppen från framför allt transporterna och industrin, som står för var sin tredjedel av våra utsläpp. Därför har vi i vår budget satsat på en utbyggnad av infrastrukturen för laddstolpar längs våra vägar. Vi vill skruva upp dagens reduktionsplikt med högre krav på inblandning av biodrivmedel. Vi vill också införa ett klimatavdrag för företag som investerar i teknik som radikalt minskar eller raderar deras utsläpp. Vi behöver även säkra en fossilfri energiförsörjning genom både mer förnybart och kärnkraft för att kunna elektrifiera våra transporter och vår industri. Tyvärr ser vi att regeringens skattehöjningar på kraftvärme och utfasning av kärnkraft snarare kommer att leda till mindre och inte mer el. Regeringen mäter effekten av sin politik i antalet spenderade kronor när den borde utvärderas utifrån sänkta utsläpp. Och där har regeringen misslyckats radikalt. Ska vi nå våra klimatmål har vi inte råd med symbolpolitiken. Det behövs en nystart för svensk klimatpolitik, och klimatpolitiska rådets rapport och kritik understryker på alla sätt varför. 5 (SD): Vi debatterar Klimatpolitiska rådets rapport. Det finns mycket intressant i rapporten och en hel del bra slutsatser, exempelvis att regeringen bättre bör utvärdera nyttan av sin politik och inte bara tala om kronor och ören som satsas. Men tyvärr har vi någonstans hamnat i ett typiskt svenskt klimatpolitiskt perspektiv där vi enbart tittar på och missar det globala perspektivet. Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport Klimatpolitiska rådets rapport saknar just ett globalt perspektiv och konsekvensanalyser av hur svenska policyer är beroende av vad som händer på den globala arenan för att fungera och inte bara bli extremt kostsamma. Detta är inte i grunden Klimatpolitiska rådets fel utan beror på de sju partier som varit överens om att inrätta det i dessa former. Vad man borde tala mer om är teknisk utveckling, forskning och innovationer. Det är detta som slutligen kommer att avgöra. Det är inte skatter, subventioner och regleringar som kommer att minska världens växthusgasutsläpp. Vi kan inte på något sätt förtränga att av all energi är fossil. Världen är fullständigt beroende av fossila energikällor – det är ett faktum. När man tittar på statistiken ser man att sol och vind är närmast negligerbara. De står för någon enstaka procent. Tillväxten är förhållandevis god, men dessa energikällor kommer de närmaste decennierna fortfarande att ligga på en extremt låg nivå, enligt alla analyser som finns. Energilagring i större skala är fortfarande inte kostnadseffektivt. Det kräver helt enkelt för mycket energi att genomföra. Utbyggnaden av kol, olja och gas pågår fortfarande i stor skala runt om i världen. Enligt de senaste prognoserna kommer oljekonsumtionen att fortsätta att öka betydligt . Detta är den verklighet vi befinner oss i, varför detta ensidiga fokus på – som om vi befann oss under något slags kupol – närmast ter sig löjeväckande. I subventionerar vi exempelvis elbilar för miljarder . Dessa bilar hamnar sedan i , ofta redan efter . Subventionerna går alltså till företag, biltillverkare, välbärgade människor och till , som de människor som skulle vilja köpa dessa bilar på andrahandsmarknaden i inte kan göra det. Dessutom straffbeskattar vi vanliga barnfamiljer som kanske köper en Dacia som de precis har råd med. Vi har ett växande bensinskatteuppror i . Drivmedelspriserna skenar, och klyftorna mellan land och stad är på allvarliga nivåer. Då har politiker gett ett perspektiv som gör att deras förslag landar i ökade styrmedel, det vill säga skattehöjningar. 6 (C): Vi har haft en oroväckande utveckling . skriver: ”har haft en långvarig trend med minskande utsläpp, men har takten i utsläppsminskningen saktat in.” Fundera på vad som hände då! ökar dessutom utsläppen. Detta är ett misslyckande för Socialdemokraterna och . Vi måste minska utsläppen och öka tillväxten. Om man skyller på att vi har haft en stark konjunktur är det ju konjunkturen som är problemet. Då är man uppenbarligen emot tillväxt. Det är inte okej. Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport Vi ska vara ett föredöme i världen. Då måste vi skippa krångliga regler och höga kostnader som hindrar företag och människor från att vara med och ställa om. Då behöver vi lösningar där utmaningarna finns, och då behövs också bra levnadsvillkor. Man talar ofta om detta som en motsättning mellan stad och land. Och ja, det är det. Det är nämligen landsbygden som sitter på alla lösningar. Där finns skog, energi, gödsel, avsättning för att producera mat och redan utbyggd infrastruktur för elbilen. Det är landsbygden som är den stora vinnaren på den gröna omställningen. Det är staden som behöver landsbygden. Vi i ska göra sådant som andra vill kopiera och dra nytta av. Det är så vi blir riktiga föregångare. Vi har satt världens tuffaste klimatmål, och vi ska leva upp till dem. Ska vi klara denna omställning måste vi visa på alla fördelar. Det går inte att bara tala om hot och problem och ägna sig åt skräckpropaganda. Vi måste visa på alla fantastiska möjligheter. Det är det alla andra länder vill ha. Det finns mycket mer att ta tag i här i . Vi har miljöbilar som exporteras en masse. Den svenska biogasen konkurreras ut av dubbelsubventionerad dansk dito. Produktionen av inhemska biodrivmedel har inte kommit igång, så vi dammsuger världsmarknaden. Men mycket är på gång. har fått igenom otroligt mycket i januariavtalet. Vi måste klara av att visa på möjligheterna. När vi drar en elkabel till och exporterar svensk förnybar el är det bra för att de blir mindre beroende av rysk olja och gas. De blir mindre beroende av skurkstater, på samma sätt som när vi slutade importerade den ryska olja som vi körde våra bilar på. Vi får ett bättre säkerhetspolitiskt läge och en ökad självförsörjningsgrad. När elbilarna rullar på våra gator får vi också minskade partikelutsläpp. Det är bra för hälsan. Minskat buller gör att vi kan bygga fler bostäder. Klimatpolitiken, rätt utförd, ger fantastiska möjligheter. är det parti som tror på teknikutveckling, på människors inneboende kraft att göra gott och på grön tillväxt och företagande. Det är så vi klarar klimatutmaningen, inte bara i utan i hela världen – genom möjligheter och genom att ta ledartröjan och visa vägen. 7 (V): Det som är helt uppenbart i rapporten från är att dagens politik inte på långa vägar räcker. Rådet konstaterar att klimatmålen måste integreras i alla politiska beslut, i alla offentliga utredningar och i alla propositioner som läggs fram av regeringen. Det innebär också att våra myndigheter måste få nya uppdrag och att våra statliga bolag måste få nya ägardirektiv. Det håller inte att vi till exempel har en försvarsmakt som rutinmässigt säger nej till etablerande av all ny vindkraft i . Det håller inte att vi har en statlig myndighet, Swedavia, som vill fördubbla antalet avgångar med flyg till och från . Här vill jag fråga klimatministern: finns planen för att integrera klimatfrågan i alla politiska beslut? I rapporten konstateras också tydligt att vi har en infrastrukturplanering som inte alls förhåller sig till våra klimatmål. och infraplanerarna verkar leva i sitt eget universum och planerar för nya motorvägar och växande utsläpp baserat på prognoser om mer bilism. Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport , vad är planen för att ändra på infrastrukturplaneringen i , så att vi får en planering som helt och hållet integrerar klimatfrågan? Rapporten tar också upp den viktiga frågan om att utjämna skillnader i . Vi kan inte ha en politik som gör att människor som bor på landsbygden känner sig lämnade därhän eller där människor med liten plånbok tycker att rika kan fortsätta leva sitt liv i sus och dus och belasta klimatet mer än vanliga människor. Jag tror att det är otroligt viktigt att vi får en tydlig rättvisedimension i klimatpolitiken. Det har jag saknat i den svenska debatten. har helt rätt i att det råder ett nödläge för klimatet. Men vilka slutsatser drar då hon och regeringen av det? I , , , och ett stort och växande antal kommuner har man utlyst nödläge för klimatet. Det innebär att man bestämmer sig för att prioritera klimatfrågan framför alla andra frågor. Att utlysa ett nödläge för klimatet skulle vara en tydlig signal till de aktivister som demonstrerar på våra gator och de elever som strejkar här utanför just nu om att vi tar deras oro på allvar, att vi kommer att göra mer och att vi kommer att prioritera klimatfrågan framför alla andra politiska frågor. och alla andra debattörer här! Är ni beredda, precis som vi i , att utlysa nödläge för klimatet? 8 (KD): En nedgång är betydligt sämre än en nedgång . I går kunde vi läsa att utsläppen faktiskt har ökat. Det håller inte! Vi måste hålla en kurva som leder till att vi når det svenska 2030-målet. Då måste vi rikta om fokus från symbolåtgärder till förändringar som faktiskt ger större kvantitativ effekt. Det var en rätt intressant dragning vi hade för sedan när representanter från trafikutskottet och miljö- och jordbruksutskottet var samlade för att få höra de stora dragen i rådets rapport. För mig som landsbygdsbo var det tillfällen under dragningen då jag inte visste om jag skulle skratta eller gråta. När jag sedan fick läsa rapporten mer ingående hade rådet ändå kommit med några rekommendationer som visar att allt inte kretsar kring . I rekommendationerna skriver rådet att vi bör beakta de skilda förutsättningarna mellan stad och land och att vi bör utjämna negativa fördelningspolitiska effekter. Vidare skriver rådet att en effektiv klimatpolitik bygger på legitimitet, tillit, rättvisa och acceptans. Den meningen är oerhört viktig. Det är lätt att sätta sig på sina höga hästar när man bor i en större stad och har helt andra förutsättningar att ställa om eller välja kollektivtrafik jämfört med på landsbygden. Rådet tar även upp vikten av samverkan mellan politik och industri när det gäller industrins omställning. Medbestämmandet ger den tillit och legitimitet som krävs. När industrin sedan lyckas ställa om har vi stora miljövinster att hämta hem. Transportföretagen ser gärna längre och tyngre lastbilar för att få färre transporter på våra vägar. Även om vi vill föra över så mycket gods som möjligt på järnväg måste vi ändå ha lastbilar . har visat att vi för skulle få sammanhållet vägnät som skulle fungera för lastbilar . Tyvärr har detta fastnat någonstans på vägen i regeringens kvarnar. Tråkigt, för det skulle drastiskt minska utsläppen. Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport Forskning visar att vi kan komma mycket längre när det gäller biobränsle, vilket jag också tog upp under gårdagens frågestund. Forskare har visat hur enbart rester från skogsavverkning kan försörja hela det svenska inrikesflyget med biobränsle utan att mer skog behöver avverkas. När det gäller elektrifieringen, som rådet är tydligt med att man måste påskynda, ser vi i på hur vi, förutom att satsa på teknikneutral laddinfrastruktur, ska elektrifiera de större vägarna för tyngre fordon. Här är det av stort värde att samarbeta med andra länder i för att vi ska få samma tekniska lösning. Slutligen, fru talman: har pekat ut riktningen när det gäller elektrifiering av inrikesflyget. Och kan kan vi! 9 (L): Den nya klimatlagen trädde i kraft , och ska göra årliga utvärderingar av klimatpolitiken. I årets rapport har man haft fokus på transportsektorn, en sektor som står för en tredjedel av samlade koldioxidutsläpp. Man konstaterar kallt att vi med nuvarande förutsättningar bara når halvvägs till målet om att minska utsläppen med . Vi vet att just transportfrågor upplevs som väldigt nära den enskilda medborgaren och kan separera och segregera människor om vi inte fattar kloka beslut och ser till helheten. Det ställer faktiskt krav på både kraftfulla politiska åtgärder och på att vi ska beakta de skilda förutsättningarna mellan till exempel stad och landsbygd. Ska klimatpolitiken kunna genomföras räcker det inte med vare sig politiska pamfletter, piskor eller morötter. Den måste faktiskt byggas på samförstånd, förståelse, acceptans och samverkan. Alternativet är kaos och gula västar på gatorna, och det är ett uttryck för frustration. Alternativet är också att ungdomar går från skolan för att strejka, och det är också ett uttryck för frustration. Liberaler tror på grön skatteväxling. Förorenaren bör betala. Därför vill vi höja skatter på utsläpp och miljöskadlig verksamhet genom att ta bort skattesubventioner till fossila bränslen, reformera reseavdraget, höja förmånsvärdet på bilar som inte är miljöbilar – för övrigt ett uttryck som vi måste definiera betydligt bättre än vi gör – som vi vill sänka skatten på jobb och företagande just för att det ska löna sig med en grön skatteväxling. Även flyget ska naturligtvis stå för sina klimatkostnader. Som en del av januariavtalet kommer ett förslag om miljöstyrande start- och landningsavgifter att tas fram, och en hög inblandning av hållbart, förnybart bränsle ska ges ekonomiska incitament. När ett system för flygbränsleskatt finns på plats vill vi också att det ska ersätta dagens biljettskatt på flyget. Det flyg som släpper ut mer ska betala mer än det som släpper ut mindre, och det ska vara lätt för oss som konsumenter att göra rätt. Därför vill vi också införa en obligatorisk klimatdeklaration vid köp av flygresor. Att vi måste använda mer fossilfri el när vi ser elen som lösning på alla våra problem är självklart. Vi vill därför ha mål om fossilfritt elsystem med en mix av kärnkraft, vattenkraft och förnybart. Vi menar att kärnkraften behövs för klimatets skull, vilket också FN:s klimatpanel tycker. 10 Miljö- och klimatminister (MP): Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport Efter att ha lyssnat på anförandena från andra partier kan jag konstatera att det är högt och lågt i debatten. Jag märker ett engagemang i kammaren, och det är hoppingivande. Jag noterar också att flera av ledamöterna efterlyser fler detaljer. Förutom de breda slutsatser som jag nämnde har rådet lämnat en rad mer detaljerade förslag som vi tittar på. Samma sak gäller civilsamhällets checklista och näringslivets färdplaner. De ger regeringen en tydlig fingervisning om vad de efterlyser för att kunna bidra till nollutsläpp . Här kan jag nämna några förslag som jag tycker är inspirerande. Till de mest självklara hör förslaget om att ta bort undantag från koldioxidskatt i de sektorer som har sådana. Rådet påpekar att sådana undantag är ett missriktat sätt att ge stöd, eftersom de upprätthåller beroendet av fossila bränslen. Det finns andra sätt att ge bättre stöd. Ett annat förslag handlar om att industrin behöver ett långsiktigt stöd för att utveckla ny teknik som ger språng i utvecklingen, snarare än myrsteg, åt rätt håll. Detta är något som regeringen redan gör, men det är en inriktning som vi kommer att fortsätta med och fördjupa. En stor del av rapporten ägnas åt transporternas utsläpp. Här finns många förslag. Det kommer att behövas en hel verktygslåda. Det finns ingen enstaka magisk lösning, inget alexanderhugg. Rådet vill exempelvis se ett slutår för försäljning av fossila drivmedel. Och regeringens ambition är att försäljningen av fossildrivna bilar ska upphöra 2030 – det är något som det redan finns en majoritet för i kammaren. Elektrifieringen av transporterna går snabbt men inte tillräckligt snabbt. Det behövs fler laddstationer, särskilt på landsbygden i de så kallade vita fläckarna. Det behövs bättre möjligheter att producera och också använda biodrivmedel. En utgångspunkt för regeringen, som understryks av rådets rapport, är att man ska ta hänsyn till fördelningseffekterna. Målet är att klimatpolitiken ska minska klyftorna och göra det lättare att göra rätt, inte tvärtom. Dessa förslag och många fler bereds . Jag tror att jag har varit tydlig med att denna handlingsplan ska vara hela regeringens förslag. Processen är därför bred. Det är alldeles för tidigt att gå in närmare på våra diskussioner eller på vad som kommer att ingå eller inte. Men de flesta är eniga om att utsläppen måste minska snabbt, och regeringen lägger tonvikten i handlingsplanen på ordet handling snarare än på ordet plan. 11 (M) replik: vill inte beskriva de ökade utsläppen som ett misslyckande, hörde vi i går. Men sanningen är att regeringens politik är ett misslyckande och att vi kommer längre ifrån våra mål. Tillsammans med och har riktat kritik mot regeringens politik eftersom den inte levererar resultat. Vi har länge krävt att regeringen ska redovisa nyttan för klimatet när man lägger fram nya förslag. kritiserar att regeringens politik inte räcker till för att nå målen men också att redovisningen av resultaten är undermålig och inte lever upp till kraven i klimatlagen. Aktuell debatt med anledning av Klimatpolitiska rådets rapport Regeringen mäter alltså inte effekten av sin politik. Det gör man varken innan man lägger fram förslag eller efteråt. Min fråga till blir därför: Tänker man ändra på detta framöver? Tänker man gå från symbolpolitik till resultatpolitik?