prot · H70932 · 2019-11-14 00:00:00 — § 1 Förnyad bordläggning Följande dokument bordlades för : Yrkandet om misstroendeförklaring mot justitie- och migrationsminister (S) Förste vice talmannen meddelade att prövningen av yrkandet skulle äga rum kl. 9.00. § 2 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2019/20:107 Interpellation 2019/20:107 Slopande av överskottsmålet av i (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2019/20:114 Interpellation 2019/20:114 Minskade utsläpp av växthusgaser av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Statsrådet har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. § 3 Anmälan om faktapromemoria Förste vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2019/20:FPM6 Förordning om genomförande och finansiering av EU:s allmänna budget 2020 vid utträde COM(2019) 461 till finansutskottet § 4 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2019/20:RS5 och RS6 till 2019/20:JO1 till Skärpta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism § 5 Skärpta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism betänkande 2019/20:FiU15 Skärpta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (prop. 2018/19:150) 1 (S): Kammaren har att behandla betänkandet Skärpta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Jag vill inledningsvis yrka bifall till förslaget. Det är ett enigt utskott som står bakom betänkandet. Just här har vi inga meningsskiljaktigheter, och det är en styrka. Men det är likväl betydelsefullt att beskriva det arbete som riksdag och regering gör på området. Det aktuella förslaget handlar om ett direktiv från EU som innehåller tillägg till det redan befintliga fjärde penningtvättsdirektivet som ska föras in i lagen i alla medlemsstater. Riksdag och regering har till uppgift att utforma detta på det sätt som fungerar bäst i . Det går inte att nog betona vikten av att vi arbetar med att bekämpa penningtvätt. Penningtvätt är ett mycket allvarligt brott. Det är brottsligt i sig, och det begås för att dölja annan kriminell verksamhet. Det är pengar som gått via olaglig handel eller korruption och som delas upp och placeras i olika verksamheter eller tillgångar. Sedan, någonstans, sker det att en bank godtar att dessa pengar, som har sitt ursprung i brottslighet, placeras på ett konto i den banken – varpå de används i nya affärer och placeras i andra banker, som tvättade pengar. Pengarna är orättfärdiga värden som någon har tillskansat sig genom att människor har utsatts för orätt – vilket slår mot vanliga arbetare och deras villkor – och genom att bryta mot rättvisa spelregler, vilket drabbar företag och hela näringar. Skärpta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Penningtvätt är nära kopplat till fusk och skattebrott, till verksamheter som skadar vår ekonomi och undergräver våra välfärdssystem. Det fräter på tillit och sammanhållning. I likhet med annan kriminalitet saknas inte fantasi hos de kriminella i att utveckla sina metoder. Samhället måste arbeta för att komma åt, lagföra och förebygga. har riksdag och regering förstärkt och vässat politiken för att bekämpa penningtvätt. antogs en ny penningtvättslag. Polisen har tillsatt en ny samordningsfunktion, och har fått i ökade resurser för att bland annat stärka banktillsynen och penningtvättsbekämpningen. Allt det här är bra. Listan kan göras längre. Och har vi alltså att behandla ett tillägg till det fjärde penningtvättsdirektivet, vilket då blir det femte penningtvättsdirektivet. När de kriminella söker nya vägar, då ska vi hindra dem. Direktivet som omsätts i en proposition är en del av en åtgärdsplan som antagit efter avslöjandena i Panamadokumenten . Direktivet syftar till att förbättra regelverket kring användningen av nya tekniska tjänster och risker kopplade till virtuella valutor. Det är nu fler sorters företag och aktörer som ska anses vara verksamhetsutövare vilka omfattas av penningtvättslagstiftningen, till exempel valutahandlare och konsthandlare. Direktivet innebär att samarbetet mellan tillsynsmyndigheter i EU ska förbättras. Skyddet för så kallade visselblåsare stärks, och det ställs högre krav på kundkännedom för att upprätta en affärsförbindelse. Det här är rimliga skärpningar, och de exemplifierar väl hur regelverket ständigt behöver uppdateras. I ett avseende vill utskottet gå längre än regeringen. Det gäller sanktionsmöjligheter. I de fall som juridiska eller fysiska personer inte uppvisar tillräckliga uppgifter om det verkliga huvudmannaskapet finns det möjlighet att utdöma vite. Men det uppstår bekymmer när vite inte är verkningsfullt eller tillräckligt som sanktion. Därför anser utskottet att regeringen bör undersöka möjligheten med ytterligare sanktioner och återkomma till . För att stoppa kriminalitet krävs hängivet, noggrant och uthålligt arbete. Penningtvätt är inget undantag. tar vi ytterligare steg i detta. 2 (MP): Problemen med organiserad kriminalitet och gängkriminalitet debatteras med full kraft i , med all rätta. När barn skjuter barn i – på mitt älskade Möllan – lämnas ingen oberörd. Vi ska inte vara oberörda när något sådant sker i . Känslorna ska få komma. Reaktionerna måste vara kraftfulla. Jag tar upp denna händelse i en debatt om penningtvätt av en specifik anledning. Frågan är vad vi gör med de reaktioner, de känslor, vi får när vi läser om de hemska våldshandlingar som sker på gatorna. Om vi då riktar vi energin mot att komma åt barnen i sig, sätta barnen i fängelse och ta hårdare tag ute på gatorna tror jag att vi inte hamnar helt rätt. Skärpta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Jag tar upp det därför att jag tycker att vi behöver rikta mer uppmärksamhet mot de giriga och hänsynslösa män som står bakom dessa barn. De har lurat barnen och dragit in dem i kriminalitet. Inget barn får tag i en pistol eller får idén i huvudet att skjuta ett annat barn i ett vakuum. Det sker i en miljö där giriga män gör fruktansvärda saker, nästan vad som helst, för pengar. Vi måste inse att det till stor del handlar om pengar. För att de pengar som man får tag i genom kriminell verksamhet ska vara riktigt användbara behöver de tvättas. Därför är en av de viktigaste reaktionerna från samhällets sida just stärkta åtgärder mot penningtvätt. Dessa åtgärder hamnar sällan på kvällstidningarnas löpsedlar, delvis för att de vidtas i små steg och handlar om administration. Det kanske låter tråkigt, fru talman, men det är oerhört viktiga åtgärder för att hålla samman och stå pall mot den organiserade brottsligheten. Den är innovativ, aktiv och internationell, och samarbetet mellan myndigheter och länder måste vara detsamma. Därför är det steg vi debatterar , som är ett av en lång rad steg som vi har tagit och kommer att ta framöver, en viktig del i arbetet mot den organiserade brottsligheten. Regeringen har tidigare vidtagit flera åtgärder som har beslutat om för att stärka arbetet mot penningtvätt. Regeringen fortsätter arbetet, och en utredning aviserades . I budgeten förstärks också anslagen till och länsstyrelsernas arbete mot penningtvätt. Jag är övertygad om att styrka i kampen mot organiserad kriminalitet ligger hos byråkraterna på våra myndigheter, kommuner och länsstyrelser. Duktiga kommunala tjänstemän och statstjänstemän är våra främsta riddare i det krig som behöver föras. Här kan vi komma åt möjligheten att göra skumma affärer och tjäna pengar genom kriminalitet, och det är något av det viktigaste vi behöver göra för att hålla samman i detta läge. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.) § 6 Säkerhetsarbetet i de statliga centralmuseernas samlingsförvaltning betänkande 2019/20:KrU4 Säkerhetsarbetet i de statliga centralmuseernas samlingsförvaltning (skr. 2018/19:129) 3 (SD): Säkerhetsarbetet i de statliga central-museernas samlings-förvaltning Vår historia är vårt kollektiva minne och en orienteringskarta över vilka vi är, varifrån vi har kommit och vart vi är på väg. Det är vår mänskliga kulturella odling och vårt avtryck och vår länk till dem som gått före och dem som ska komma efter. Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation i betänkandet. Jag konstaterar att utskottsmajoriteten ser positivt på att regeringen avser att aktivt följa hur säkerhetsarbetet utvecklas. Jag ser allvarligt på att regeringen har valt att negligera behovet av ökade resurser till svenskt kulturarv och museer och att man behövt invänta en kritisk skrivelse från för att agera – och inte ens då agerar utan konstaterar att man avser att följa utvecklingen. Jag har drivit tesen att anslagen till den samlade vården och underhållet på kulturarvsfältet har varit undermåliga och eftersatta, bland annat resurstilldelningen till museer och däribland centralmuseerna. kan vi konstatera att den negativa resurstilldelningen resulterat i ett antal allvarliga brister som pekar på. Det är brister som i huvudsak inte kan tillskrivas de enskilda museernas ansvarskonton utan regeringens bristande analysförmåga om orsak och verkan efter åratal av styvmoderlig behandling av kulturarvet. I betänkandet vi nu debatterar konkluderas följande: ”samlade slutsats är att centralmuseerna bedriver ett säkerhetsarbete som inte i tillräcklig utsträckning garanterar en rimlig grad av säkerhet för föremålen i samlingarna. Vidare bedömer att kan göra mer för att inom ramen för sitt museiuppdrag stödja museernas säkerhetsarbete. Granskningen visar att arbetet varierar i kvalitet mellan och inom centralmuseerna samt att flera brister som tidigare iakttagits kvarstår.” Utifrån det här kan vi göra följande tre viktiga konstateranden: För det första är säkerheten för en betydande del av vår nations mest unika kulturella arv orimligt låg. Då inställer sig frågan: Är man beredd att tillföra adekvata resurser till museiväsendets mest vitala verksamhet, att under säkra former och på vetenskaplig och saklig grund förvalta och förmedla vårt kollektiva minne genom samlingar? För det andra gör inte tillräckligt för att stödja museernas säkerhetsarbete. Då inställer sig frågan: Varför avslår regeringen och dess samarbetspartier konsekvent våra förslag om generella anslagshöjningar till vid varje budgetperiod, vilka markant skulle förstärka myndighetens möjlighet till ökade stödinsatser? JÖK-samarbetet har givetvis alla möjligheter att tänka om inför kommande budgetperiod, och det ser vi fram emot. Tärningen är kastad. För det tredje återstår flera brister som tidigare iakttagits. Då inställer sig frågan: Har regeringen inte försäkrat sig om sakernas tillstånd vid museerna under tidigare myndighetsdialoger? Frågor om access till samlingarna, säkerhetsklassning och adekvat registrering och inventering av föremålssamlingar är fundamentala i museiväsendet. Men på regeringen låter det som att detta kommer som en nyhet, och utskottsmajoriteten accepterar att utvecklingen ska följas. Jag menar att man bör leda utvecklingen och säkra resurser till museernas viktigaste uppdrag: insamling, förvaltning, forskning och förmedling av samlingarna. För det krävs ökade anslag, inte bara till centralmuseerna utan också till landets övriga museer. Säkerhetsarbetet i de statliga central-museernas samlings-förvaltning Att det är bra att regeringen i sitt svar på skrivelse anför att man kommer att lyfta upp frågan med berörda myndigheter och säkerställa att myndigheterna vidtar lämpliga åtgärder kan nog de allra flesta skriva under på. Faktum är dock att det är ett politiskt ansvar att möjliggöra för museerna att vidta tillräckliga åtgärder i tillräcklig omfattning. Om regeringen tar situationen på allvar bör man göra en översyn av hur resursbehoven ser ut för att man ska kunna vidta lämpliga åtgärder och återkomma till med förslag på hur man avser att möjliggöra för centralmuseerna att bidra till en säker samlingsförvaltning. har föreslagit en utredning om ett långsiktigt hållbart faddersystem för föremålsdonation och en mycket begränsad destruktionsmöjlighet av föremål. Vi vill också att den vetenskapliga grunden förtydligas i museilagen. En betydande del av museernas huvudsakliga källa till objektiv och evidensbaserad informationsförmedling är rön utifrån samlingarna, och sålunda fyller samlingarna en viktig funktion som källmaterial, vilket är vitalt . De är också viktiga för framtida forskning om samtidens slutsatser. Detta perspektiv är en viktig grund för att ta bristande vård, underhåll och säkerhet på allvar. ser vi tecken på vilket behov det finns av den kulturarvsmiljard budgeterar för. Vi ser eftersatt vård, underhåll och säkerhet vad gäller världsarv och kulturlämningar i skog och mark. Vi ser att kyrkor tas ur bruk och att fornfynd både inom och utom samlingar destrueras, stjäls eller handlas med illegalt över gränserna. Bristande säkerhet vid centralmuseernas samlingsförvaltning är bara en av ringarna på vattnet. Regeringen anser att frågan genom denna skrivelse är slutbehandlad. Vi delar inte den meningen. 4 (S): Vi behandlar nu kulturutskottets betänkande KrU4 Säkerhetsarbetet i de statliga centralmuseernas samlingsförvaltning. trädde lagen som reglerar offentligt styrda museer i kraft. I den lagen fastställs att museerna ska bidra till samhället och dess utveckling genom att främja kunskap, kulturupplevelser och fri åsiktsbildning. I har vi många museer och en mångfald av museer med olika verksamhetsinriktning och huvudmannaskap. Museerna har en viktig roll att spela i vårt samhälle. De är en källa till kunskap om vårt förflutna och om vår samtid. De är en plats där barn och vuxna kan mötas över generationsgränserna och gemensamt kan dela glädjen över en kulturupplevelse som genom berättelserna för människorna närmare varandra. Det är 13 av våra museer som har ett statligt åtagande. Dessa museer benämns centralmuseer. Deras samlingar omfattar sammanlagt miljontals föremål som har samlats in över och bevaras i skilda miljöer. Förvaltningen av de här museernas samlingar är en central del i bevarandet av vårt kulturarv och utgör kärnverksamheten för dessa museer. Säkerhetsarbetet i de statliga central-museernas samlings-förvaltning Det vi debatterar är regeringens skrivelse, det vill säga regeringens svar på granskning av säkerhetsarbetet i de statliga centralmuseernas samlingsförvaltning. konstaterar att det finns säkerhetsrisker som behöver hanteras, och har det tagits ett helhetsgrepp gällande säkerhetsarbetet på de centrala museerna. Granskningens huvudsakliga slutsatser är:  Föremålens spårbarhet är bristfällig. Det beror på att föremålen har samlats in och att museerna har kommit olika långt med sitt arbete med att registrera sina artefakter.  Åtgärderna mot stöld och skadegörelse är inte tillräckliga. Att skydda samlingarna från stöld och skadegörelse innebär en balansgång mellan att bevara samlingarna och att tillgängliggöra dem för allmänheten.  Det finns en god kännedom om att förebygga långsiktig förstörelse, men det är svårt för museerna att leva upp till önskad nivå. Museerna arbetar i flera fall med att hitta nya magasinslokaler som uppfyller önskvärd säkerhetsnivå. Bristen på magasinslokaler har varit känd och har bland annat diskuterats i regeringens kulturarvsproposition.  Beredskapen för plötslig katastrof är bristfällig. ser att det finns ett behov av att stötta museerna i detta. De flesta museer har en katastrofplan, men den behöver på ett bättre sätt implementeras hos både personal och räddningstjänst.  behöver utveckla stödet i fråga om att förebygga stöld och skadegörelse. bedömer att lämnar ett gott stöd när det gäller att upprätthålla spårbarhet och förhindra förstörelse och katastrof i museernas samlingar. Det behöver dock upprättas rekommendationer och riktlinjer för att förebygga stöld och skadegörelse. välkomnar granskning, där man har tagit ett helhetsgrepp inom säkerhetsarbetet. I likhet med regeringen konstaterar kulturutskottet att granskningen och dess rekommendationer är ett värdefullt underlag för museerna i deras fortsatta arbete med att vidareutveckla en betryggande säkerhet för samlingarna men även för i dess stöd till museerna. Socialdemokraterna och kulturutskottet ser också positivt på att regeringen avser att aktivt följa hur säkerhetsarbetet utvecklas. granskning bidrar till en bättre fokusering på vad som bör prioriteras och ger en översyn över hur resursbehoven ser ut. föreslår därmed att lägga skrivelsen till handlingarna. Motiveringen till detta är att vi, precis som regeringen, konstaterat att granskning och dess rekommendationer är ett värdefullt underlag för de statliga museerna i deras fortsatta arbete med att vidareutveckla en betryggande säkerhet för samlingarna. Därför ser kulturutskottet positivt på att regeringen aktivt och på ett ansvarsfullt sätt följer hur säkerhetsarbetet fortlöper och utvecklas. Säkerhetsarbetet i de statliga central-museernas samlings-förvaltning 5 (M): Anledningen till den här debatten är alltså regeringens skrivelse med anledning av att har granskat hur säkerhetsarbetet på landets centralmuseer bedrivs. Jag vill i sammanhanget rikta en stor eloge till , som har valt att göra ett antal granskningar inom kulturområdet, bland annat när det gäller museerna. Det är till stor hjälp för oss i kulturutskottet i det utvecklingsarbete som bedrivs. I har vi en myriad av museer, någonstans mellan 1 500 och 2 000. De har olika inriktningar på samlingarna. De har olika ägare – privata, statliga, regionala och lokala – och olika ledningsstrukturer. 13 av dessa museer har en särställning i och med att de är ett statligt åtagande, ett åtagande som sträcker sig så långt tillbaka som . Åtagandet består i ett särskilt uppdrag för samordning och samverkan inom det som är respektive museums ämnesområde. Den granskning av säkerhetsarbetet som har gjort har utgått dels från betryggandet av föremålen i samlingarna, dels från frågeställningen om inom ramen för sitt museiuppdrag gör tillräckligt för att stödja museerna i det arbetet. Säkerhet och säkerhetsarbete kan definieras utifrån många begrepp, men i det här sammanhanget är det tre huvudområden som främst beaktats: spårbarhet, det vill säga registrering och inventering av föremål, stöld och skadegörelse samt förstörelse och katastrof. Resultatet av granskning både förvånar och ska tas på största allvar. Granskningen påvisar nämligen brister på samtliga punkter. Det är brister i föremålens spårbarhet samt otillräckliga åtgärder mot stöld, skadegörelse, förstörelse och katastrof. Viktigt i sammanhanget är att påpeka att detta inte gäller generellt för alla museer och att det finns omständigheter för dessa brister som varit kända. Men icke desto mindre måste man ta itu med bristerna, särskilt i tider när vi kan förvänta oss framtida översvämningar, bränder och andra klimatrelaterade katastrofer – vi ser vad som händer i – en växande grov kriminalitet där handel med värdefulla kulturföremål utgör en del och, sist men inte minst, den alltmer försämrade säkerhetspolitiska situationen i vårt närområde och i världen. Jag vill ta två exempel från dåtid och nutid. Jag börjar med dåtid, . och nazisterna stal ett enormt antal historiska konstverk under . En del av dem, närmare bestämt faktiskt 5 miljoner, räddades av en allierad grupp som kallades The Monuments, and Archives Program. De var konstkännare som rent ut sagt riskerade livet för att bevara vår gemensamma historia. Det är en ädel och minst sagt fascinerande berättelse. Denna grupp har ju som bekant skildrats i en film regisserad av , The Monuments Men, men i verkligheten var det inte bara Clooney, , och som utförde hjältedåden, utan det var så många som 300 personer från olika nationer. Exemplet från nutid är kriget i . Det är med förfäran som vi har bevittnat den brutala förstörelsen av gamla kulturskatter i och . De antika platser som systematiskt förstörts har utsetts till några av världens viktigaste gemensamma kulturarvsplatser av . Det är dramatiskt, inte endast för lokalbefolkningen utan för hela mänskligheten. Säkerhetsarbetet i de statliga central-museernas samlings-förvaltning Historiska minnesmärken och större föremål förstörs medan mindre kulturföremål säljs på den illegala marknaden för att finansiera och stödja olika extremistgruppers eller kriminellas verksamhet. Föremål av unik historisk betydelse stjäls från museer och bibliotek eller plundras från arkeologiska utgrävningsplatser, varefter de smugglas över gränserna till EU eller andra delar av världen. I situationer som dessa vill vi inte att våra kulturarvsföremål ska hamna i tider av katastrof, kris och krig. Självklart finns det inga garantier för att så inte sker, men förberedelsearbetet för att i möjligaste mån förhindra eller begränsa skadeverkningarna kan vi i vårt välorganiserade och resursstarka land göra . Allt handlar om prioriteringar. Det handlar om förberedelsearbete i form av att redan nu stärka spårbarheten i samlingarna och se över rutinerna för vilka som ska ha tillträde till föremålen, liksom om utbildning och övning av personalen för att kunna möta en förhöjd hotbild, undanforslingsplaner till ändamålsenliga magasin med mera, precis i linje med de utmärkta rekommendationerna i granskning. Regeringens svar på granskning är väldigt kortfattat och tunt. Man instämmer med resultat och rekommendationer och meddelar att man aktivt kommer att följa hur säkerhetsarbetet i centralmuseernas förvaltning av samlingarna utvecklas. Det är ju väl. Detta kommer definitivt vi moderater också att göra. Vi kommer att följa både själva säkerhetsarbetet och regeringens aktiva följande. I ordet ”aktivt” ligger ju ett åtagande, bland annat ur den aspekten att tryggandet och bevarandet av våra kulturföremål är att betrakta som en del av totalförsvarsuppbyggnaden, med vad som följer av detta när det gäller planering och resurssättning. Detta är vårt absoluta ansvar, både för generationer som gått och för generationer som kommer. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.) § 7 Skolinspektionens uppföljning av brister i skolor betänkande 2019/20:UbU3 Skolinspektionens uppföljning av brister i skolor (skr. 2018/19:144) Skolinspektionens uppföljning av brister i skolor 6 (S): Min dotter älskar att skapa. Aldrig har jag väl sett vackrare bilder än dem som hon kommer med vid skrivbordet på sitt rum. De är färggranna och fulla av hjärtan och stjärnor. Och i det nedre högra hörnet är det textat med en förvånansvärd noggrannhet, med tanke på att det är gjort av en sexårings hand: till pappa. Jag tänkte använda hennes skapandeprocess för att resonera om Skolinspektionen och statens skolpolitiska roll. Anta att jag ger min dotter i uppdrag att måla sin allra finaste bild. Hon tar glatt emot uppdraget och sätter igång. Hur ska jag agera för att teckningen ska bli allt det vackra vi båda vill att den ska bli? Ett alternativ skulle vara att säga åt henne vad hon ska måla, stänga dörren till hennes rum och lämna henne ensam med målandet, titta in igen och ge henne kritik för hur bilden utvecklats och påpeka sådant som hon gjort fel. Ett annat alternativ skulle vara att finnas där, tillsammans med henne på rummet, tillhandahålla en rik palett av färger, penslar och andra material som hon skulle kunna ha nytta av i sitt skapande, ha samtal med henne om vilka färger hon väljer, svara på hennes frågor om motiv eller penselval eller andra problem som hon kan stöta på i skapandet. Det är inte svårt att gissa vilket av alternativen jag tror skulle ge henne bäst tillfredsställelse och utveckling och som sannolikt också skulle leda till det bästa resultatet. Jag är en varm förespråkare för stöd före kontroll och för förstärkning före kritik.