prot · H60951 · 2019-02-12 00:00:00 — Det är ett brett arbete som innefattar allt från näringsliv till olika delar av lokal och regional offentlig sektor, central offentlig sektor, myndighetsutövning och stora och små företag. Det innefattar den militära delen och den civila delen. Det innefattar krisberedskap. Allt detta tillhör olika organisationer, och det viktigaste är att försöka hitta en effektiv och fungerande samordning. Det här är komplicerade frågor. Totalförsvaret rustades ned mycket långtgående i samband med att upphörde, och jag kan för egen del tycka att vi har en lång resa att göra innan vi har kommit till en nivå på totalförsvaret som är acceptabel. Men vi har i alla fall inlett och påbörjat den resan. Jag har räknat upp en lång rad åtgärder som regeringen har vidtagit, penningtillförsel som har skett och övningar som kommer att ske. Men jag vill också upplysa om att det sker mycket övningsverksamhet . På låter det som att ingenting är gjort, men det görs alltså väldigt mycket – och det har sammantaget gjorts mångdubbelt mer än det gjordes av alliansstyre. Jag tycker alltså inte att man ska knyta uppbyggnadsarbetet när det gäller totalförsvaret enbart till hur departementsfördelning och departementsuppdelning ser ut eller till hur myndighetshanteringen ser ut, för allt detta måste i slutändan samordnas. Det civila försvaret innehåller två dimensioner. Den ena är det som riktas mot civil krishantering. Den andra är det som riktas mot stöd till den militära delen i händelse av en kris. Vi har påbörjat ett arbete som stegvis ger resultat. När jag besöker olika övningar runt om i landet tycker jag att det är glädjande att se hur polis, räddningstjänst, militärorganisation, länsstyrelser med flera övar på samma plats och samordnar sin verksamhet. Det går alltså att göra, och det sker – oavsett hur departementsfördelningen ser ut i sammanhanget. Den uppgörelse som görs i slutändan, i anslutning till att Försvarsberedningens arbete avslutas, kommer med största sannolikhet att ligga till grund för den proposition som vi kommer att ta fram. Jag hoppas på ett brett politiskt stöd för den i , men jag vill upplysa om att den försvarsberedning som själv deltar i ännu icke har avslutat sitt arbete. 62 (KD): Jag uppfattade att försvarsministern gav oss uppdraget att lämna delrapporten därför att det var så angeläget att komma igång med det civila försvaret. Vi jobbade intensivt med dessa förslag, och det var en slutförhandling. Det kan ju ändras något kommatecken, men det är på den nivån. När det gäller det civila försvaret är detta våra förslag. Statsrådet vet ju, tror jag i alla fall, att det är viktigt med ledning och struktur. Ska det bli något måste det vara klart och tydligt vem som för kommandot och vem som har ansvaret. Det var ju därför vi skrev att ”Försvarsberedningen anser att denna uppdelning ger upphov till gränsdragningsproblematik och otydlighet om ansvarsförhållanden, vilket försvårar och försenar arbetet”. Det finns mycket annat skrivet om varför det är viktigt med tydligt huvudmannaskap, varför MSB borde lyda under Försvarsdepartementet och varför det är viktigt för att få detta till stånd. Det finns många förslag om försörjningsberedskapen som måste till, elförsörjningen, ett nationellt system för prioritering av drivmedel, förstärkningsresurser till polisen och konkret beredskapsplanering inom transportbranschen. Vi vill ha en ny självständig myndighet som ges i uppdrag att granska, utvärdera och följa upp verksamheten inom totalförsvaret i dess helhet, vilket inkluderar både det militära och det civila försvaret. Det är viktigt att vi har transparens och tydlighet, så att vi vet var vi är någonstans och satsar pengarna rätt. Men frågan blir : Vad är egentligen Försvarsberedningens arbete värt om vi är så tydliga med en sak och det ändå inte blir någonting? 63 Försvarsminister (S): Oavsett hur lägger upp debatten vill jag påminna om att försvarsbeslutet nästa gång gäller åren 2021–2025. Vi har redan ett försvarsbeslut som gäller fram till dess, för vilket verkställighetsfasen nu pågår. Det är inte så att något är avfört eller att listan inte gäller. Däremot handlar det om vilken ekonomi man i slutändan kommer överens om för att verkställa olika saker. Jag har räknat upp en lång rad uppdrag som regeringen har gett. Jag har räknat upp medel som är avsatta. Jag har pekat på ett antal utredningar som pågår. Det är inte bara att knäppa med fingrarna och tro att man kan trolla fram detta med omedelbar verkan. Detta är ett stegvist byggande av en väldigt stor organisation, där det också handlar om att människor som jobbar vid olika myndigheter, förvaltningar och företag ska vara medvetna om denna typ av frågor och att deras kunskapsnivå kan byggas upp. Bara för att man sitter på central nivå och vet exakt hur man organiserar detta där kan man inte tro att det är detsamma som att det blir en tydlig effekt ute i landet. Jag menar att vi har dragit igång de här processerna. En viktig sak som jag ska peka på och upprepa är utredningen om ansvar, ledning och samordning, som gäller geografisk indelning för civil ledning och samordning på regional nivå. Den tror jag kommer att bli en väldigt bra plattform för hur vi ska gå vidare och verkligen få detta att sätta sig. Det kanske kan vara en dimension som kan komplettera mycket av det som ni har kommit fram till i delrapporten. Men hur detta i slutändan ska se ut i alla sina delar är föremål för ett riksdagsbeslut som reglerar tiden –2025. Vi måste alltså ha de perspektiven klara för oss. Regeringen har dessutom vidtagit en del åtgärder på kort sikt, och det kommer vi att fortsätta att göra. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2018/19:54 om marinens behov 64 Försvarsminister (S): har frågat mig hur jag ser på marinens behov av att ta beslut om nästa generations ytstridsfartyg. I den försvarspolitiska inriktningspropositionen Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020, som ställde sig bakom med bred majoritet , konstaterar regeringen att fem korvetter av Visbyklass vidmakthålls och att två korvetter av Gävleklass halvtidsmodifieras . Försvarsberedningen ska, enligt de anvisningar för deras fortsatta arbete som jag beslutade om , utifrån den säkerhetspolitiska utvecklingen belysa krigsorganisationen i och den militära förmågans relevans när det gäller såväl det nationella försvarsperspektivet som möjligheten att bidra till internationella fredsfrämjande insatser. Marinens dimensionering den kommande försvarsinriktningsperioden är därmed en del av beredningens arbete. Försvarsberedningen kommer att redovisa sin slutrapport med överväganden avseende Försvarsmaktens inriktning och materielbehov för perioden –2025 . Regeringen kommer därefter att bereda nästa försvarspolitiska inriktningsproposition, där den ställda frågan kommer att besvaras. 65 (M): Tack, statsrådet , för ditt svar! Jag har i min interpellation anfört att dagens militära försvar är för tunt i relation till den hotbild som står inför, vad gäller både omvärlden och vårt direkta närområde. Något som förbryllar är att det vad gäller både armén och flygvapnet finns politiska beslut om en ökad förmåga. Själv är jag ganska ny när det gäller dessa frågor, men jag är bra på ekonomi och lär mig snabbt. Jag har förstått att det är lång leveranstid för såväl ubåtar som ytstridsfartyg. Frågan blir då ganska logisk: Varför har viktiga materielbeslut dröjt just vad gäller marinen? Det hoppas jag att försvarsministern kan ge oss svar på här . Den svenska marinen behöver politiska beslut för att förmågan ska kunna upprätthållas och förbättras. Detta kan vi läsa inte minst i Försvarsmaktens perspektivstudie. Om Försvarsmakten ska kunna försvara 2035 krävs både materiel och personal. Här nämns både korvetter och ubåtar. Jag har också läst vad marinchefen har sagt till : Flera av våra fartyg kommer att gå på övertid . Det kunde jag också se när jag var på studiebesök. Det är inte något större fel på en hel del av det som byggdes , men utvecklingen i samhället har ändå gått framåt, troligen även i fartygsbyggarbranschen. Modern teknik i all ära – det viktigaste är ändå antalet fartyg som kan vara operativa 2035. Med tanke på marinchefens uttalanden om den flotta vi har – att den alltså kan vara på övertid – och att det kan ta att få ny materiel på plats blir jag, fru talman, orolig. Borde inte marinen också få långsiktiga politiska beslut vad gäller ytstridsfartyg och ubåtar? Och finns det inte anledning att se över möjligheten att ansluta oss till den finska anskaffningen? 66 Försvarsminister (S): Det som är på gång och beslutat när det gäller marinen, med förankring i bland annat det nu gällande inriktningsbeslut som tog ställning till , är följande: halvtidsmodifiering av två ubåtar av Gotlandsklass, beställning av två nya A26-ubåtar, halvtidsmodifiering av två korvetter av Gävleklass, en rad tekniska åtgärder på Visbykorvetterna, bygge av nytt signalspaningsfartyg, förbättrad förmåga till ubåtsjakt genom investeringar i sensorer och antiubåtsgranatkastare, beställning av ny lätt torped, nya personalramar för marinen för att tillföra nya besättningar samt förbättrad förmåga för sjömålsbekämpning. En kustrobotenhet har tillförts tredje sjöstridsflottiljen. Tre bojbåtar har tillförts tredje sjöstridsflottiljen , och 76 stridsbåtar av typen 90 genomgår livstidsförlängning. Jag menar att det i det gällande beslutet och i det som vi har beställt ligger väldigt många förstärkningar och förbättringar på den sidan. Detta har vi kunnat åstadkomma genom breda majoriteter i . Jag har inte uppfattat att man från moderat sida har haft någon avvikande uppfattning i dessa frågor, i alla fall inte tidigare. Det handlar om oerhörda ekonomiska åtaganden. När det gäller framtiden är jag väl medveten om de olika kravbilder som finns. Detta måste nu avvägas i Försvarsberedningen inför nästa inriktningsperiod 2021–2025. Man måste även titta därefter, för de beslut som ska fattas har bäring på betydligt . Det handlar också om hur balansen mellan olika typer av fartygs- och vapensystem inom marinen ska se ut. Jag ser framför mig att vi har en lång rad långsiktiga materielbehov som vi måste tillfredsställa. Men jag ser också att det görs en hel del, och mycket av det som görs är behäftat med stora ekonomiska åtaganden. 67 (M): Tack, försvarsministern! försvar ska säkra vårt land, och vi moderater vill göra försvaret starkare. Det togs ett steg i rätt riktning med och budget, men hur blir det egentligen framöver? Försvarsöverenskommelserna 2015 och 2017 har, om jag har förstått det rätt, varit ett försök att bryta den negativa spiral av minskad förmåga som präglat försvar de senaste drygt 20 åren. Resurser har tillförts, och Försvarsmakten har kunnat göra en viss återtagning. Men det är egentligen inte , med vår budget, som det blev en rejäl förstärkning på väg mot det mål vi har satt om av bnp. Det var definitivt en rejäl förstärkning om man tänker på alternativet. Denna förstärkning var viktig för att inte tappa förmågan vare sig kort- eller långsiktigt. behöver vi vara , inte minst med tanke på den rapport som Försvarsberedningen ska komma med, och göra en god planering inför det som ska komma. Om det tar så att få fram materiel måste framförhållningen vara god i såväl beställning som budget. Hur rimmar allt detta som försvarsministern räknar upp med marinchefens uttalande som vi har hört här ? I min interpellation har jag frågat hur ministern ser på marinens behov när det gäller beslut om nästa generation ytstridsfartyg. Försvarsministern har endast hänvisat till Försvarsberedningen i frågan, men jag undrar om försvarsministern och regeringen har bildat sig någon egen uppfattning i frågan. 68 Försvarsminister (S): Först vill jag tillbakavisa det här försöket till politiskt propagandanummer när det gäller budgetfrågorna. var själva med och diskuterade förutsättningarna för hur övergångsbudgeten skulle läggas upp. Då var det ett antal kriterier som man var överens om och som vi följde. Det innebar att man i stort sett skulle prolongera den verksamhet som fanns året innan. Det var förutsättningarna för övergångsregeringen. Vi har följt den överenskommelsen. Sedan lade och KD fram en annan budget för att få något slags politiskt propagandagenomslag. Sedan står man här och talar om hur duktig man är. Jag har försökt säga att vi kommer att tillföra ytterligare resurser, vilket vi gjort upp om med , och . Detta har varit mitt budskap i processen. Sedan förstår jag naturligtvis att detta med psykologisk krigföring är något som man måste ta i bruk för att ta en politisk poäng, men jag är glad åt att det finns en bred majoritet i för de förstärkningar vi gör och att vi har kunnat nå denna överenskommelse. Sedan frågar interpellanten hur det jag säger rimmar med det marinchefen säger. Jag kan bara säga att jag inte tror att marinchefen har någon avvikande uppfattning när det gäller alla de stora beställningar och åtaganden som staten har gjort för att förstärka den delen. De jag har räknat upp – exempelvis ett nytt signalspaningsfartyg och två nya A26-ubåtar – är jättebeställningar. Halvtidsmodifieringarna på ubåtar av Gotlandklassen är stora beställningar. De är avgörande för kapaciteten. Livstidsförlängningen när det gäller stridsbåtarna är fullständigt nödvändig. Detta är inga småsaker. Det är stora åtaganden, men det är inte detsamma som att vi inte behöver göra mer . Min och regeringens roll tillåter inte att jag står här och spekulerar personligen och börjar tycka och tänka om vad vi ska göra när det gäller olika delar av Försvarsmakten. När jag lägger upp de sakerna på bordet måste det vara genomarbetat och klart. Försvarsberedningens arbete har där en viktig roll. Det är en viktig plattform för att göra dessa avvägningar. Sedan får vi från regeringssidan utifrån detta titta på hur vi går vidare. Syftet med allt detta är ju att bygga breda majoriteter. Vi kommer att utifrån de utmaningar vi kan se när det gäller korvetter, undervattensfartyg och beväpningssystem låta det i en process värka fram ett beslut som jag hoppas att vi ska ha bred uppslutning bakom. Låt mig än en gång konstatera, så att det framgår ordentligt, att inte har haft någon avvikande uppfattning om prioriteringarna . Där har vi faktiskt varit överens. Det tycker jag är en styrka och inget som är en nackdel. Jag kan gärna ge beröm till alla som varit inblandade i de förhandlingarna, vilket jag har gjort också tidigare. Vi tillsatte utredningen om Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov. Där pekar man på en rad områden där vi har omsättningsbehov både och efter 2030. Det är en bra plattform. Vi tillsatte den utredningen för att få upp så mycket som möjligt av sanningen till ytan, vilket jag tyckte att man dolde i det politiska livet i . 69 (M): Jag hade inte tänkt göra några fler inlägg, men jag måste ändå ställa en fråga som jag upplever att jag inte fick svar på. Varför har det tagit så att få till stånd fler beslut? Jag kan ju inte svara på huruvida man har varit överens tidigare eller inte – det är ju jättebra när man är överens – men hur kommer det sig att det har varit en skillnad när man har tagit långsiktiga beslut om andra delar av Försvarsmakten? Det undrar jag. Som jag ser det lägger vi moderater inte fram förslag som skulle vara någon form av politisk propaganda. Vi lägger fram de förslag som vi tror är bäst för . Jag och försvarsministern är nog överens om att det inte är några små saker vi talar om. En ubåt kostar ju lika mycket som en medelstor kommuns årsbudget. Det är viktiga saker vi talar om. 70 Försvarsminister (S): Jag kan inte undgå att konstatera vissa saker. Vi och ni var överens om kriterierna för övergångsbudgeten. Vi följde dem. Ni utnyttjade situationen genom att lägga fram en annan budget och försöka göra politiska poänger på det. Vi har dock samma nivå som ni i den uppgörelse vi har gjort med och Liberalerna. Allt detta är grundläggande fakta. Att försöka beskriva det som om har gjort mer än någon annan här tycker jag inte stämmer, särskilt inte med tanke på det track record man hade i regeringsställning. Det var en minst sagt kärv tid för Försvarsmakten när det gällde både attityd och ekonomi. Det jag har räknat upp här är långsiktiga, avancerade, kostsamma och genomtänkta strategiska beslut som är nödvändiga för marinen och svenskt försvar som helhet. Ubåtarna, korvetterna, signalspaningsfartyget, sensorerna, torpeden och stridsbåtarna är alla grundläggande nödvändigheter. Att förminska det till något som skulle symbolisera ett lite försumligt hanterande här är inte sjyst. Sedan är jag fullt medveten om framtidens utmaning. Då hoppas jag att vi, precis som vi var överens om det förra inriktningsbeslutet, ska kunna vara överens om nästa inriktningsbeslut. Det är en fördel både för som nation och för svenska folket, och det har också signalverkan gentemot andra länder, om vi har bred majoritet i riksdag för de beslut vi tar när det gäller försvars- och säkerhetspolitiken. Tack för debatten! Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2018/19:30 om sänkta trösklar in på bostadsmarknaden 71 Statsrådet (MP): har frågat mig vad jag tänker göra för att sänka trösklarna in på bostadsmarknaden och när det förstärkta amorteringskravet ska tas bort. Det förstärkta amorteringskravet syftar till att minska riskerna förknippade med hushållens höga och stigande skulder i förhållande till inkomsten och på så sätt stärka hushållens motståndskraft mot makroekonomiska störningar. Detta är viktigt både för den ekonomiska stabiliteten och för bostadsmarknadens funktionssätt. I ett scenario med en kraftig konjunkturnedgång och prisnedgång på bostadsmarknaden utgör hushållens motståndskraft en viktig del av förmågan till återhämtning både avseende ekonomin i stort och för bostadsmarknaden. Det är viktigt att vidtagna makrotillsynsåtgärder utvärderas. Regeringen har gett , som ansvarar för makrotillsynen, i uppdrag att utveckla och redovisa metoder för att utvärdera makrotillsynen till . När det gäller det förstärkta amorteringskravet är det än så länge för tidigt att dra långtgående slutsatser av kravets effekter. Regeringen har kommit överens med och Liberalerna om en omfattande skattereform som bland annat syftar till att förbättra bostadsmarknadens funktionssätt. I samband med detta är det naturligt att beakta kreditmarknadens funktionssätt. Det som går att observera är att priserna på bostäder har sjunkit något av kraftigt stigande priser. Det är positivt för de hushåll som träder in på bostadsmarknaden eftersom både behovet av kontantinsats och de löpande kapitalkostnaderna blir lägre. För den som är ny på bostadsmarknaden är det ofta aktuellt att hyra sin bostad. Det investeringsstöd för hyreslägenheter som infördes under den förra mandatperioden och som beviljats för mer än 20 000 lägenheter med begränsade hyror och rimliga krav på hyresgästernas betalningsförmåga blev allt attraktivare . Genom januariavtalet blir investeringsstödet möjligt att söka även fortsättningsvis. 72 (KD): Vi vet att statsrådet kandiderar till språkrör för sitt parti, och jag önskar honom lycka till med det. Men statsrådets svar på min interpellation inger känslan av att statsrådet även kandiderar till språkrör för . Det är nämligen tydligt att statsrådet bara har finansiell stabilitet för ögonen i stället för att han ser helheten och den kris som råder på bostadsmarknaden. Den kris jag talar om är att vi bygger alltför få bostäder. Vi bygger i princip hälften så många bostäder som vi borde. Det betyder att människor står utan eller har svårt att få en bostad, vilket jag ser som ett stort problem som kräver regeringens fulla uppmärksamhet. Jag håller med om att vi måste ha finansiell stabilitet, men vi politiker har ett bredare mandat än så. Vi måste se till marknadens funktionssätt, hur människor ska kunna efterfråga tak över huvudet och hur olika grupper påverkas beroende på vilka regleringar som införs. Vad jag hörde fanns ingen sådan reflektion i statsrådets svar, vilket bekymrar mig, och i de första intervjuerna med statsrådet som ny bostadsminister upprepades att finansiell stabilitet är prioriterat. Mina frågor blir då: Var ska människor bo? Vem ska finansiera fler bostäder om hushållen inte får låna och branschen inte vågar eller kan på grund av regleringar som stryper efterfrågan? Märk väl att jag inte vill släppa hela lånemarknaden fri. Det handlar inte om en oförståelse av risken med hög skuldsättning. Men lån är en fundamental del av bostadsmarknadens finansiering, och fungerar inte den kommer människor inte att kunna efterfråga ett boende. Då inser man att det förstärka amorteringskravet i kombination med alla andra kreditregleringar för banker och hushåll inte är rätt lösning. ska ett hushåll klara av KALP-kalkylerna, vilket innebär en ränta på 7–. Man måste också kunna amortera 1–av lånet och dessutom kunna lägga i handpenning. För ett hushåll i som ska köpa en lägenhet för innebär det att banken måste testa hushållet för en bostadsutgift på medan den faktiska bostadsutgiften kan vara eller mindre. Det är alltså en skillnad på , och det måste man klara för att få låna till en lägenhet. Utöver det måste man ha nästan i eget kapital. Exemplet visar hur reglering på reglering har lagts på utan att någon hänsyn tagits till helheten. Eftersom vi redan hade ett amorteringskrav i grunden hade frågan om varför det skulle förstärkas varit ännu mer relevant. Översätter man amorteringskravet till en räntehöjning innebär det i praktiken att statsrådet har höjt räntan för nya låntagare . Det framstår som något paradoxalt givet diskussionen som statsrådet för om finansiell stabilitet att hushållen kommer att sluta konsumera eller hamna i en svår ekonomisk sits vid minsta räntehöjning. har det i stället gjorts på förhand – något som borde minska handlingsutrymmet för hushållen när den riktiga räntan faktiskt stiger. Att amortera sig ur skuldtillväxten är orimligt. Det är en ren kreditreglering som skapar oönskade sidoeffekter. Håller inte statsrådet med om att det förstärkta amorteringskravet var ett felsteg som ger orimliga effekter för den enskilde? 73 (C): Jag hälsar Per välkommen till kammaren för att diskutera bostadspolitik. Jag är glad att tog initiativ till denna debatt. Att sänka trösklarna och sätta fokus på ägda bostäder är också ett sätt att lösa bristen på hyresrätter. Rörligheten på bostadsmarknaden är A och O. Förmågan och viljan hos människor att kunna ta sig från en hyresrätt till en äganderätt borde ägnas mer uppmärksamhet. är det avgjort största problemet för många just svårigheten att få låna pengar för att köpa den första bostaden. tog för sedan fram en rapport som visade att även vid så hög inkomst som ca 33 000 är det svårt att ta sig in på marknaden för ägda bostäder, och redogjorde för det sifferunderlag som ligger till grund för det. Unga barnfamiljer och par där båda är etablerade på arbetsmarknaden och har god utbildning har alltså svårt att skaffa sig en ägd bostad. Många av LO:s medlemmar kan inte köpa en bostad på en plats där de har erbjudits arbete, och alla vet att med dåligt fungerande flyttkedjor och höga trösklar till bostadsägande riskerar företag att gå miste om möjligheten att rekrytera rätt kompetens. Personer som vill byta jobb stannar i sin utveckling och riskerar att inte få den karriär de önskar sig. Frågan om amorteringskrav och bolånetak är inte en del av januariavtalet, och jag förbehåller mig därför rätten att uppmana Per att medverka till att åtgärderna ses över och omformas så att de uppenbara hinder som finns på många håll, inte bara i storstäderna, för att ta sig in på marknaden för ägda bostäder försvinner. Jag träffar ofta företrädare för trähusindustrin, och de har investerat miljardbelopp för att öka kapaciteten att serietillverka hus i trä av svensk skog på ett klimatsmart och kostnadseffektivt sätt.