prot · H60942 · 2019-01-23 00:00:00 — Under verksamhetsåret har nio framställningar om lagändringar gjorts till . Det har också flaggats för totalt 48 beslut som behöver fästa uppmärksamhet på. Det är viktigt att notera att JO är en extraordinär tillsynsmyndighet. Det är därför viktigt att ordinarie tillsynsmyndigheter sköter sin tillsyn väl. Vi noterar i utskottet att JO pekar på att klagomålshanteringen och möjligheterna att klaga för den enskilde kraftigt har begränsats. Detta är viktigt för oss att följa, för vi vill givetvis att den ordinarie tillsynen ska fungera korrekt och att människor i de ordinarie myndigheterna får klagomålshanteringen att fungera väl. Detta är någonting vi tänker följa. JO pekar särskilt på att de enskildas möjligheter att få till stånd en oberoende prövning inom hälso- och sjukvårdsområdet kraftigt har försämrats. Även detta är ett område som vi ska följa med stort intresse. Utskottet har vidare initierat en bredare översyn av eftersom det är sedan en utredning gjordes. Det finns utmaningar som vi behöver adressera, däribland planerade gränsdragningar och resurstilldelning. inrättades , då det i den nya grundlagen föreskrevs att skulle förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man att såsom dess ombud ha tillsyn över att domare och ämbetsmän levde efter lagarna. Svenskarna hade då haft erfarenhet av både envälde och partistyre men ville inte återfå någotdera. Det vill vi inte nu heller. Låt oss därför värna och vårda som institution i många, till! Jag yrkar att redogörelsen läggs till handlingarna. 15 (M): Mänskligheten på den plats på jorden som vi kallar har valt att samordna sig genom att bilda det samhälle vi har och den stat som leder det samhälle vi har. Genom vår demokrati ger vi väldigt stora befogenheter till staten och dess institutioner och även till kommuner och landsting – väldigt långtgående befogenheter. Vi kan få vår frihet berövad. Vi lägger vår utbildning i händerna på det allmänna. Vi lägger vår hälsa i händerna på det allmänna. Det är alltså väldigt långtgående befogenheter och ett väldigt tungt ansvar som vi lägger hos det allmänna. Det är därför avgörande för legitimiteten i systemet att vi har institutioner som har till uppgift att se till att detta sker på ett rättvist, säkert och rättssäkert sätt där våra fri- och rättigheter värnas. Den enskilda, svaga individen måste ha sina rättigheter intakta gentemot den mycket starkare staten. Och det handlar inte bara om den enskilda individens trygghet i det enskilda fallet; det handlar om tryggheten för alla som inte har varit med om ett enskilt fall och om förtroendet för det allmänna. I dessa tider av alternativa fakta och uppfattningar som kanske inte alltid grundas på kunskap är just förtroendet för det allmänna viktigt att värna. Därför kan vi i vara stolta över att vi har det justitieombudsmannaämbete som vi har och att vi har en så stolt historia vad gäller detta. Justitieombudsmännens ämbete och arbete är viktigt ur ytterligare perspektiv, till exempel som feedback till de myndigheter vi har. Som föregående talare har sagt är det viktigt att man tar sig tiden att sätta sig in i justitieombudsmännens beskrivningar av de ärenden de har gått igenom och vad de har för anmärkningar att bjuda på. Jag skulle vilja fästa kammarens uppmärksamhet lite extra på en sorts ärenden som jag tycker är särskilt viktiga. Det gäller frihetsberövanden. Vi har i fått kritik både från internationella institutioner och från för hur vi hanterar häktningar och häktningstider. Det gäller framför allt häktningar av minderåriga. Detta är någonting som jag tror att vi på ett brett sätt, blocköverskridande, behöver fortsätta att diskutera. Vad är rätt, och vad är riktigt? Detta är en väldigt långtgående befogenhet som vi i det svenska samhället har överlämnat till , , domstolsväsendet och Kriminalvården att hantera på olika sätt. Det är viktigt att den enskildes ställning, rättigheter och framför allt värdighet värnas i det här sammanhanget. Justitieombudsmännen kritiserar, också rätteligen, myndigheter som i sin handläggning tar på sig. När det gäller det här är det viktigt att man har ryggen fri som justitieombudsman, och därför tycker jag att det är extra tillfredsställande att se att handläggningstiderna för våra justitieombudsmäns handläggning av ärenden har gått ned och att man möter de uppsatta mål för handläggningstider som man själv har satt upp för sin verksamhet. Det blir så att säga lite ihåligt att kritisera en myndighet för långsam handläggningstid om handläggningen av ärendet där man ger kritik har tagit väldigt . Strukturen för justitieombudsmännens verksamhet ska utvecklas. Det är en tvåhundraårig verksamhet som vi har att förvalta. Därför är det viktigt att man ser till att den är relevant för nutiden. Det var senast, och ett enigt utskott säger att det är dags att göra ytterligare en översyn för att se vad vi kan göra bättre i en redan välutvecklad och bra verksamhet. Hur kan den enskilde, svaga individens ställning mot staten värnas på ett ännu tydligare sätt, och hur kan vi som samhälle dra nytta av de kunskaper och insikter som justitieombudsmännens ämbete också lär oss? Jag yrkar bifall till utskottets förslag att lägga betänkandet till handlingarna. 16 (SD): I ämbetsberättelsen från justitieombudsmännen ser vi en ökning av ärendetillströmningen, och det är främst prövningen av klagomålsärenden som tar huvuddelen av JO:s handläggningsresurser i anspråk. Det anges även att det avslutades färre initiativärenden och inspektionsärenden på tillsynsavdelningarna än föregående verksamhetsår. Vidare anförs att trots att fler ärenden avgjordes än tidigare verksamhetsår ökade balansen på grund av ärendetillströmningen och uppgick vid verksamhetsårets slut till 1 397 ärenden. Det här är en ökning som förmodligen kommer att fortsätta med tanke på samhällsutvecklingen. Det anförs i ämbetsberättelsen att för att kunna möta den stora ärendetillströmningen har JO utvecklat sina rutiner och arbetssätt. Detta är mycket positivt. För att ytterligare kunna möta framtidens utmaningar där vikten av att svenska förvaltningsrättsliga och rättsstatliga principer följs ser vi med tillfredsställelse att samtliga ledamöter i utskottet nu delar vår uppfattning att det bör göras en översyn av . Vi vill understryka vikten av att denna aviserade översyn nu verkligen kommer till stånd, i synnerhet då den förra översynen ägde rum . Vi vidhåller att en sådan översyn bör äga rum i en parlamentariskt sammansatt kommitté. En viktig fråga för en sådan kommitté är, förutom att genomföra en allmän översyn, att se på hur roll som huvudman för JO fungerar och kan utvecklas. Vi önskar även se en ambitionshöjning från sida när det gäller att förmå JO att öka antalet inspektioner då dessa minskar på grund av att prövningen av klagomålsärenden tar alltmer av JO:s resurser i anspråk. har därför anslagit medel för sådana inspektioner i sin budget . Jag har också tagit mig an den här tegelstenen som jag håller i min hand, och det är glädjande att den är så lättläst och ger en bra inblick i vad som händer i Myndighetssverige. Jag har fastnat för några punkter som jag tycker är viktiga att ta upp. Det är av yttersta vikt att nämndemännen vid våra domstolar förstår att det är svenska lagar som ska följas. Domareden, som alla nämndemän måste svära, lyder inledningsvis: ”Jag N.N. lovar och försäkrar på heder och samvete, att jag vill och skall efter mitt bästa förstånd och samvete i alla domar rätt göra, ej mindre för den fattige än den rike, och döma efter lag och laga stadgar.” I det medialt omtalade fallet vid som nämns i JO:s ämbetsberättelse efterföljdes inte detta, utan domskälens utformning var helt främmande för svenskt rättsväsen. I domskälen kunde vi läsa att målsäganden kom från en dålig familj, att det inte är ovanligt att kvinnor ljuger om hot och våld och att kvinnan först skulle ta upp problemen med mannens släkt. Det var domskäl som alltså är helt främmande för svenskt rättsväsen. Rådmannen har fått ta emot kritik för att ett utkast till domskäl inte gicks igenom med nämndemännen innan domen expedierades. Vi delar JO:s uppfattning att detta bör vara rutin så att rådmannen kan påpeka för nämndemännen att domskälen strider mot vad som gäller i svensk rätt och vilka konsekvenser detta kan få. En annan viktig iakttagelse är de långa handläggningstiderna vid landets byggnadsnämnder. Som tidigare kommunpolitiker i känner jag igen mig i detta. Land ska med lag byggas, men det är också mycket viktigt för samhället och den enskilde att handläggningen sker med den skyndsamhet som föreskrivs i förvaltningslagen. När det gäller utlämnandet av allmänna handlingar är det viktigt att myndighetsföreträdare har kunskap om innehållet i de egna rutinerna så att medborgarna snabbt kan få ta del av dessa och utan att sekretessbelagda uppgifter röjs. På socialförsäkringsområdet konstateras att antalet anmälningar har ökat . Långa handläggningstider vid är ett allt större problem, och det är bra att man kommer att återkomma till detta i ett framtida tillsynsärende. När det gäller LVM, lagen om vård av missbrukare, framfördes det allvarlig kritik mot att flera socialnämnder hade låtit bli att inleda en utredning för att klargöra om en missbrukare behövde tvångsvårdas. Lagen om vård av missbrukare är ofta det sista halmstrået som förtvivlade anhöriga har att hoppas på, och det är viktigt att kommunernas socialnämnder inte väntar med att använda detta. Vi noterar också att det pågår ett initiativärende gällande kommunernas handläggningstider när det gäller att bli beviljad LSS. Vi hoppas att detta leder till en förändring för de redan hårt prövade brukarna och deras anhöriga. Återigen har fått kritik för senfärdighet vid utlämnandet av allmänna handlingar, och vi får väl hoppas att åtgärdsförslag äntligen kommer att ge resultat. 17 (V): Som ny i fick jag tidigt höra lovord om justitieombudsmännens ämbetsberättelse. Jag får erkänna att jag kände mig en aning skeptisk från början, men jag inser att jag nu får sälla mig till hyllningskören. Sedan barnsben har jag haft ett stort förtroende för och stor tillit till våra myndigheter, till att är rättssäkert och till att det sociala skyddsnät som finns kommer att fånga upp mig om jag skulle behöva det. En del kanske tror att en 791-sidig ämbetsberättelse från JO med granskningsutlåtanden som tar tempen på Myndighetssverige och de brister som funnits skulle få en sådan som jag att bli en aning dyster. Men det här är faktiskt väldigt intressant, lättläst och bra läsning som visar den stora poängen med JO:s verksamhet. När myndigheter på något sätt inte fungerar som man förväntat sig kan man göra en JO-anmälan för att granska och låta JO se över hur saker och ting fungerar. Det främsta syftet med JO:s verksamhet är att främja rättssäkerheten. Utgångspunkten för JO:s verksamhet är den enskildes intresse av att bli föremål för en lagenlig och i övrigt korrekt behandling från myndigheternas sida. Det är utmärkt att justitieombudsmännen lyfter upp denna typ av frågor, och vi i utskottet förutsätter att regeringen och myndigheter tittar på de saker som inte fungerar och återkommer och vidtar åtgärder. Det finns några saker som jag särskilt vill lyfta fram i betänkande KU11. Det framkommer tydligt att personal inom vissa myndigheter, framför allt polisen, häktena, Kriminalvården och Kronofogden – myndigheter som har stora maktutövningsbefogenheter gentemot enskilda personer – i flera fall har behandlat personer på ett ovärdigt sätt. Det är helt oacceptabelt. Jag vill läsa ett utdrag från s. 13 i betänkandet och som särskilt har berört mig. Det är exempel på några av de brister som förekommer. ”När det gäller omhändertagande och behandling av påverkade personer anmärker att hon haft flera ärenden som rört händelser där en intagen avlidit i samband med vistelsen i en polisarrest. De visar enligt hennes mening att det finns ett angeläget reformbehov. Hon framhåller att det inte i något av ärendena har slagits fast att bristerna har haft ett direkt samband med att de intagna avled. I detta sammanhang lyfter fram fyra ärenden. I två av ärendena kritiserade hon för brister i tillsynen där intagna avlidit i samband med vistelsen i arresten. Hon anser att dessa ärenden visar på de brister som finns i dagens ordning för att ta hand om mycket berusade personer och de svårigheter som finns att säkerställa nödvändig medicinsk tillsyn i polisarresterna. Personer som omhändertas för berusning bör enligt inte förvaras i polisarrester utan i stället komma under medicinsk övervakning. Mot den bakgrunden överlämnade hon de två besluten till med stöd av 4 § i instruktionen. I ett annat ärende fick allvarlig kritik för bristande kontroll över tillgången till medicin för en person som skulle föras till ett behandlingshem. Personen avled under transporten i samband med vistelse i en polisarrest. Enligt visar ärendet att det finns brister i de rutiner för skyddsvisitation och informationsöverföring som bör gälla när polisen ansvarar för transporter av personer med läkemedelsmissbruk. I det fjärde ärendet kritiserades för att ha brustit i behandlingen av en kvinna som omhändertagits för berusning, bl.a. genom att inte låta henne bli undersökt av läkare, få en filt eller använda toalett.” Det är ett ofantligt misslyckande att personer som bedöms oförmögna att ta hand om sig själva för stunden och därmed blir föremål för frihetsberövande och andra tvångsåtgärder avlider när de ska vara under samhällets beskydd. Respekt för individens värdighet, medborgerliga rättigheter och integritet ska alltid vara en självklarhet – även då. vill jag framhålla det viktiga arbete som JO gör genom sina inspektioner när man särskilt granskar olika verksamheter där det är störst risk att personer utsätts utan att ha vetskap om hur missförhållanden anmäls. Tack än en gång till JO för det viktiga arbete och de granskningar som ni bedriver. Jag yrkar bifall till utskottets förslag att lägga KU11 till handlingarna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 13 Nystart för en stärkt minoritetspolitik betänkande 2018/19:KU13 Nystart för en stärkt minoritetspolitik Nystart för en stärkt minoritetspolitik (skr. 2017/18:282) 18 (S): före sommaruppehållet debatterade vi i den här kammaren regeringens proposition En stärkt minoritetspolitik. I den meddelade regeringen att den avsåg att återkomma med ytterligare förslag på området. Det har den nu gjort i form av skrivelsen Nystart för en stärkt minoritetspolitik, som är föremålet för denna debatt. Det kan vara värt för lyssnarna att notera att vi avser att återkomma med en större och bredare debatt på minoritetspolitikens område i vår då presenterar sitt betänkande om minoritetspolitik och går igenom alla minoritetspolitiska motioner. är det Förintelsens minnesdag. Det är människorna i koncentrationslägret befriades. Minnesdagen finns där som en stark påminnelse om vad som händer när nationalismen breder ut sig och begränsar vad ett land är till ett folk, en kultur och en identitet. Det är precis det som är begynnelsen till folkmord: exkludering, kategorisering och förtryck. Även vårt land har förtryckt urfolk och minoriteter. Vår historia innehåller både rasbiologi och tvångsassimilering. Och än förtrycks minoriteter runt om i världen. De fördrivs från sina hem, koloniseras och mördas. Att ha en stark minoritetspolitik är därför en grund för en stark och välmående demokrati. Vi noterar att detta adresseras i skrivelsen. Jag tror att jag aldrig tänkte särskilt mycket på som ett annat land när jag var liten, trots att jag är född och uppvuxen i , staden som ligger mitt i Bottenviksbågen och alldeles på nationsgränsen till . Halva jag kommer från , och nästan hela min släkt behärskar finska eller meänkieli. Hemma på gården pratade vi alltid om våra grannar, inte bara de som bodde nästgårds utan också våra grannar på andra sidan . De var grannar som vi delade gårdar och släkt med då älven inte utgjorde en nationsgräns. Men när jag blev äldre blev gränsen tydligare, framför allt för att jag aldrig har behärskat finskan då vi inte talade det hemma. Svenskan är inte heller jättestark i . Men tydligast blev det kanske när det var dags för landskamp i hockey mellan och . Då gick det hett till. Jag minns när jag gick på högstadiet och en tv-kanal kom till Marielundsskolan där jag gick och gjorde ett reportage om modersmål. De ställde tio elever på rad, varav åtta stod ihop och två stod på kanten. De åtta som stod ihop hade finska som modersmål eller kunde prata finska. Jag och en till stod på kanten och representerade den andel som inte kunde finska. är en speciell stad på det sättet. De som inte förstår finska är i minoritet, och de som förstår och pratar finska är i majoritet. Ni kan föreställa er vilken enorm rotlöshet det har skapat hos mig att inte kunna finska och att vara utanför. Jag trodde inte att jag skulle känna på det sättet när jag blev äldre. Varför talar jag om det här? Jo, därför att finska och meänkieli tillsammans med samiska, romska och jiddisch är minoritetsspråk i . finns det också en lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Det är i språken som minoritetspolitiken och kulturen lever. Det är litteraturen, sagorna, sångerna, talesätten och berättelserna som skvallrar om vår historia. Att språken överlever är därför också en fråga om överlevnad för minoriteterna. Nystart för en stärkt minoritetspolitik I skrivelsen lyfter man fram flera saker som syftar till att stärka minoritetspolitiken ytterligare, bland annat när det gäller språk. Man vill ta fram ett handlingsprogram för att bevara språken och se över behovet av fler språkcentrum, som vi vet är starkt efterfrågat. Övriga förslag handlar om att tydliggöra styrningen och myndighetsstrukturen och se till att samordningen, uppföljningen och utvecklingen blir bättre. De handlar också om att se över hälso- och sjukvården för minoritetsgrupperna och behovet av kunskap om de nationella minoriteternas hälsosituation. Kompetensförsörjning tas också upp i skrivelsen som en viktig del vad gäller minoritetsspråkig personal inom både hälso- och sjukvården och skolan. Vi behöver också bli bättre på vår egen historia. Därför bedömer regeringen att kunskapen om och synligheten för de nationella minoriteterna behöver öka i samhället. Minoritetspolitiken är också en fråga om solidaritet. Vi i den här generationen måste se till att ta ansvar så att vi inte äventyrar kommande generationers möjligheter att tala sina förfäders språk. Mänskliga rättigheter är inget vi kan ta för givet utan något som vi behöver jobba aktivt med i varje generation. Minoritetspolitikens syfte måste därför vara att få de rötterna att växa igen, så att färre känner sig rotlösa. Därför välkomnar vi en nystart för en stärkt minoritetspolitik. Jag vill avsluta med att berätta en rolig historia. Landshövdingen och tidigare riksdagsmannen skulle checka in på ett hotell i . Uppväxt i och med modersmålet meänkieli var Lassinantti, precis som jag och många andra tornedalingar, van vid att få frågor om var man kommer från och kommentarer kring om man inte är finsk eller tillhör när man reser runt om i . Många kommenterar brytningen. Där på hotellet kommenterade receptionisten bostadsort som var , vilket de som minns honom vet. Receptionisten frågade om han kom från , varpå snabbt replikerade: ”Till skillnad från har alltid varit svenskt.” Jag yrkar bifall till att skrivelsen ska läggas till handlingarna. 19 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till att lägger skrivelsen till handlingarna. Målet för minoritetspolitiken är att ge skydd för de nationella minoriteterna, att stärka deras möjlighet till inflytande och att stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. Det övergripande målet har brutits ned i tre delområden: diskriminering och utsatthet, inflytande och delaktighet samt språk och kulturell identitet. I den skrivelse som föreslår ska läggas till handlingarna redovisar regeringen en nulägesbeskrivning av minoritetspolitiken. Regeringen konstaterar att det har skett en positiv utveckling på en övergripande nivå men att det finns stora skillnader i aktivitetsnivå mellan kommuner, landsting och förvaltningsområden. Det finns också skillnader i aktivitetsnivån mellan de tre delområden som minoritetspolitiken är nedbruten i. Regeringen framhåller bland annat behovet av ett långsiktigt arbete för de nationella minoriteternas språk och kultur och betydelsen av att öka kunskapen om och synligheten för de nationella minoriteterna i samhället. Nystart för en stärkt minoritetspolitik har fem nationella minoriteter: judar, romer, sverigefinnar, samer och tornedalingar. För dessa grupper är minoritetspolitiken mer än bara fina ord i skrivelser och utredningar. För dem är minoritetspolitiken på allvar. Jag vill på ett särskilt sätt uppmärksamma situationen för en av våra minoritetsgrupper, nämligen judarnas situation i i allmänhet och i i synnerhet. Som boende i är jag smärtsamt medveten om hur illa ställt det är i det socialdemokratiskt styrda . Ett slående exempel på allvaret i situationen inträffade då den judiska människorättsorganisationen varnade judar från att åka till . Det är en resevarning som fortfarande gäller för tredje största stad. , mer känd som i serien Bron, hoppade av serien. En av anledningarna var att är en osäker stad för judar. ”Det är inte säkert som jude där”, sa han till den israeliska nättidningen . Listan kan göras lång.  ropades under en demonstration flera hotfulla ramsor mot judar.  hittades två misstänkta brandbomber vid den judiska församlingens lokaler i .  bombhotades den judiska församlingen i . Om jag skulle rada upp alla brott med antisemitiska motiv skulle jag med råge överskrida min talartid. Låt mig därför sammanfatta det hela med att säga att judarnas situation i är en politisk skamfläck för . Det finns inga ord som tillräckligt kan uttrycka vilket politiskt och medmänskligt nederlag det är att vi tillåter att det finns en stad i där en av våra minoriteter knappt kan bo och leva och än mindre öppet uttrycka sin religiösa tillhörighet utan att mötas av hat och hot. Den judiska församlingen i har funnits . Församlingen är en självklar del av staden men hotas nu av en snabbt växande antisemitism. Det är ett problem som alldeles för många under har tagit alldeles för lätt på. Jag har ingen kritik i sak att rikta mot det dokument som vi nu debatterar. Det är fullt av goda intentioner som vi moderater står bakom. Men jag vill vara tydlig på en punkt. Den judiska minoriteten i behöver inte fler statligt producerade dokument med fina ord. Om det hade varit lösningen på problemet hade problemet varit löst för länge sedan. Det som behövs är handling. Säkerheten för trossamfunden måste höjas, fler poliser måste synas på Malmös gator och straffen för våldsverkarna måste skärpas. Ett fritt och öppet samhälle kräver en fungerande rättsstat. Det är när rättsstaten undergrävs som minoriteterna blir lidande. Det är precis vad som har hänt i . Nystart för en stärkt minoritetspolitik 20 (V): I regeringens skrivelse Nystart för en stärkt minoritetspolitik ges en översiktlig bild av minoritetspolitikens nuläge och det arbete som återstår för att de nationella minoriteternas rättigheter ska stärkas och säkerställas. Den svenska statens behandling av de nationella minoriteterna är ingen stolt historia. minoritetspolitik har historiskt baserats på statens slutsatser om vilka behov urfolk och nationella minoriteter haft. Politiken har utformats utan delaktighet, och utformningen av dagens lagstiftning utgör alltför ofta inget undantag. Skrivelsen innehåller många vackra ord. Vikten av delaktighet, självbestämmande och inflytande nämns liksom att ett helhetsgrepp för stärkt minoritetspolitik behövs och att en kunskapshöjning behöver ske.