prot · H60978 · 2019-04-12 00:00:00 — Min erfarenhet är att den statliga förvaltningen fungerar som det är tänkt. Vi har tjänstemän som fungerar på ett bra sätt och är objektiva alldeles oavsett vem det är som styr. Jag delar absolut inte bilden att det finns något slags allmän aktivism. Dessutom är, som jag också påpekar i svaret, vår förvaltning nästan unik i den meningen att den verkar vara väldigt lite utsatt för olika former av korruption. Det är enormt viktigt. I alla mätningar, år , decennium efter decennium, kvalar in bland de länder som har minst problem med korruption. Vi är ett av världens minst korrumperade länder enligt alla mätningar. Jag delar alltså inte den bild som Per ger uttryck för i sin interpellation. Sedan kan man naturligtvis i alla lägen rycka ut en enskild fråga – en enskild ansökan som man inte är nöjd med – och så kan man sprida en bild baserat på att man själv fått nej på sin ansökan om bygglov eller något annat därför att någon tjänsteman tyckt annorlunda. Min bedömning är dock att vi har de säkerhetsmekanismer som behövs för att säkerställa att det går rätt till och för att man ska kunna förebygga eventuella avvikelser. När det gäller detta om tjänstefel vill jag säga att det är tillkännagivandet kom. Under det året har vi varit avsatta som regering i nästan och inte kunnat agera, men det är klart att vi arbetar med den frågan också. 42 PER (SD): Tack, justitie- och migrationsministern för svaren! Det är skönt att höra att man arbetar på det här området i alla fall. Jag vill också än en gång påpeka att jag inte heller ser att det förekommer någon allmän aktivism. Men det förekommer vissa avvikelser, som jag sa tidigare, och det är problematiskt. Förutom den uppenbara risken för misstro mot myndigheter finns det även exempel på myndighetsaktivism som drabbar enskilda ganska hårt, både med krångel och med ekonomiska konsekvenser som följd. Det har hänt att myndigheter har drivit ärenden ända till , ibland med stora kostnader för den enskilde, trots att myndigheten har förlorat liknande ärenden i förvaltningsrätten tidigare. Ett känt mål är det så kallade Tikkamålet, som har skapat upprörda känslor bland landets jägare och sportskyttar. I det målet har överklagat såväl förvaltningsrättens som kammarrättens domar. Processen har kostat den enskilde mer än , trots att ärendet inte är avgjort. Det är inte rimligt att myndigheters egna tolkningar av lagar ska leda till stora kostnader för enskilda. Grunden i det målet är att man har tagit över ansvar att bedöma ett vapens lämplighet för jakt, något som inte ska göra. Myndigheterna har ett väldigt stort övertag gentemot den enskilde genom sin ekonomiska styrka. Tikkamålet och andra liknande mål har allvarligt skadat förtroendet för hantering av licensansökningar hos landets jägare och sportskyttar. Och tro mig, de diskussionerna pågår ständigt. Även om misstron inte gäller hela myndigheten är det tråkiga att den riskerar att sprida sig så att den gäller hela myndigheten. Det vore en väldigt tråkig utveckling. Detta är ett exempel av flera. Det förekommer andra fall som gäller framför allt och licenshandläggningen. Även om omständigheterna kan diskuteras anser jag att det är viktigt att vi i gör vad vi kan för att motverka den här utvecklingen att misstron mot våra myndigheter ökar, för det riskerar att undergräva medborgarnas förtroende ännu mer. Det vore en olycklig utveckling, som tyvärr till viss del redan har börjat. Därför tycker jag att översynen av lagstiftningen om tjänstefel bör bli av. Det är skönt att höra att det arbetet pågår. Det är detta som var grunden till min interpellation. 43 Justitie- och migrationsminister (S): Tack, Per , för förtydligandet! Per menar alltså ändå att allmän aktivism inte förekommer. Det är ett viktigt klargörande, tycker jag. Sedan har jag förklarat hur gången ser ut och vilka möjligheter man har. Grunden är ju legalitetsprincipen, som 1 kap. 1 §. regeringsformen: All offentlig makt utövas under lagarna. Det är detta som är styråran för alla som jobbar i statlig förvaltning. Sedan finns en mängd kontrollmöjligheter. Så gott som alla förvaltningsbeslut, eller hur som helst mycket stora delar av dem, kan överklagas. Då är det i slutänden domstolar som tar ställning till hur lagstiftningen ska tolkas. Om man som politiker vill ändra tolkningen och är missnöjd med hur praxis utvecklas får man ta initiativ till att ändra själva lagstiftningen. Om man som enskild känner sig orättvist behandlad av myndigheter finns både och Justitiekanslern att vända sig till. är dessutom ett viktigt svenskt bidrag till internationell statsvetenskap. Det var ju som den institutionen bildades, just som ett instrument för vanliga medborgare att klaga på de förvaltningsbeslut som fattades och för att också ha möjlighet att få rätt i slutändan. Den har tagits efter av många andra länder. Vi har också unika delar i vår förvaltningstradition som en följd av tryck- och yttrandefrihetslagstiftningen, bland annat offentlighetsprincipen och meddelarskyddet, som ju också bidrar till att upprätthålla legitimiteten för systemet som sådant. Det innebär till exempel att tendenser till korruption i avslöjas i ett mycket tidigare skede än vad som är fallet i många andra länder. Per tar upp ett enskilt exempel som gäller ett vapenärende. Jag förstår att polisen inte har velat bevilja tillstånd för ett särskilt vapen. Om jag förstår rätt heter det Benelli MR1 kaliber .223 Remington. Jag tror att det är det ärendet som han syftar på. Där hade licens sökts för att få använda det för jakt, och den ansökan avslogs. Man ansåg att vapnet inte var av civil typ, och det hade inte ursprungligen konstruerats för jakt. Polisen menade också att det fanns en betydande eldöverkapacitet i förhållande till vad som krävdes vid jakt. Det var alltså ett vapen som man menade inte föll inom ramen för den lagstiftning som finns. I vanlig ordning får sådana här ärenden ha sin gång. I slutändan är det domstolar som kommer att bestämma var gränserna ska gå i enskilda bedömningar. Är man då inte nöjd med utfallet får man ta initiativ till lagändring. Men jag hoppas att Per inte påstår att detta ärende har tillkommit på grund av något slags allmän tjänstemannaaktivism, för i så fall är det en ganska allvarlig anklagelse. 44 PER (SD): Jag tackar ministern än en gång för svaren. Även jag litar på kontrollorganen. Men det är problematiskt när en myndighet får ett beslut emot sig från förvaltningsrätten, som har överklagats ganska långt upp i förvaltningsrättsorganisationen, och ändå fattar likalydande beslut i rad. Trots vägledning från förvaltningsrätten fortsätter man alltså på samma linje. Det målet jag tänkte på var det så kallade Tikkamålet, men det är tydligt att det finns fler eftersom nämner ytterligare ett exempel. Jag anser inte att det är en allmänt förekommande aktivism, men vi ser som sagt att i samma beslut återkommer trots att man har en lagtolkning från förvaltningsrätten. Det är konstigt att man framhärdar i att fatta samma beslut trots att man har fått påpekat att det inte är rätt beslut att fatta. Detta har skapat stor misstro mot polisens vapenhantering bland drabbade jägare och skyttar. Det är tråkigt eftersom polisen generellt sett gör ett bra jobb. Det varierar visserligen mellan polisregionerna, men generellt sett sköter man sig bra, vilket jag också vill framföra. Det verkar som att vi tycker ungefär samma sak vad gäller att det är viktigt att myndigheterna fattar riktiga beslut, vilket gläder mig. Även jag vill avsluta med att önska ministern glad påsk, för den är snart här. Hoppas den blir trevlig! 45 Justitie- och migrationsminister (S): Jag visste inte riktigt vilket mål som avsågs. Detta var ett exempel som jag fick av mina tjänstemän och som det eventuellt kunde vara, för vilket det var framgick inte av interpellationen. Det mål som jag talade om handlade om vapen som har en stor överkapacitet i förhållande till vad man behöver till jakt och som dessutom kan laddas med militär ammunition och ganska stora magasin. Polisen får då göra bedömningen om vapnet är lämpligt för jakt eller inte, och har man olika uppfattning får det i slutänden gå hela vägen upp till domstol. Vad gäller Tikkamålet kan jag inhämta information, men den viktiga markeringen är att vi inte kan stå i kammaren och anklaga enskilda tjänstemän för tjänstemannaaktivism i dessa enskilda mål. Att göra det är ganska allvarligt. har Per sagt att det inte finns någon allmän tjänstemannaaktivism, och det är bra. Jag tror att vi är överens om de kontrollmöjligheter som finns hos och att överklagandemöjligheterna också är bra. Vad gäller tillkännagivandet från kommer vi att analysera vidare vad man ska göra. Såvitt vi förstår vill inte KU gå tillbaka till den gamla regleringen, utan det är något nytt och mer modernt man söker. Processen pågår som sagt, och vi får se vad det landar i. Jag önskar Per en glad och bra påsk . Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellationerna 2018/19:159 och 160 om inofficiella äktenskap 46 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag kommer att vidta några åtgärder för att begränsa inofficiella äktenskap. Han har också frågat mig om jag avser att agera för att göra det straffbart att ingå äktenskap med barn i . Regeringen har beslutat ett antal åtgärder och uppdrag med syftet att stärka skyddet mot tvångsäktenskap, barnäktenskap och månggifte och mot hedersrelaterad brottslighet. Jag håller inte med om att utredningarna i första hand har handlat om att förhindra att sådana äktenskap registreras i folkbokföring. Tvärtom har regeringens anslag varit breda. Vi har återkommande betonat att frågorna är komplexa och måste motverkas på flera plan, inte bara genom civilrättslig och straffrättslig lagstiftning utan också genom till exempel ökad kunskap hos berörda myndigheter. finns det en särskild straffbestämmelse i om äktenskapstvång, som innebär att det är straffbart att genom olaga tvång eller utnyttjande av utsatt belägenhet förmå en person att ingå ett äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse. Straffbestämmelsen tar således sikte inte bara på juridiskt giltiga äktenskap utan även på äktenskapsliknande förbindelser, de så kallade informella äktenskapen. Ett sådant äktenskap kan upplevas som minst lika bindande eller förpliktande som ett äktenskap i laglig mening, och det kan drabba den som utsätts lika hårt som om det hade varit ett juridiskt giltigt äktenskap. Det ska inte gå att kringgå lagstiftningen genom att låta äktenskapet ingås under sådana former att det inte blir juridiskt bindande. Barnäktenskap är i hög utsträckning ett tvångsäktenskapsproblem. Straffbestämmelsen om äktenskapstvång har utformats med detta i åtanke. Genom bland annat införandet av straffbestämmelsen om äktenskapstvång har en kraftig förstärkning av skyddet mot tvångs- och barnäktenskap skett. tog jag också emot slutbetänkandet av Utredningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv. Utredningen har bland annat föreslagit att en särskild straffbestämmelse om barnäktenskap bör införas. Precis som med straffbestämmelsen om äktenskapstvång föreslås barnäktenskapsbrottet omfatta de äktenskapsliknande förbindelserna. Betänkandet är ute på remiss, och remisstiden går ut . Det ska inte råda några tvivel om var regeringen står i fråga om hedersrelaterat våld och förtryck, oavsett vilken form det tar sig uttryck i. Det är ett allvarligt samhällsproblem som regeringen har satsat stora resurser på och där vi kommer att arbeta vidare. 47 (SD): Jag tackar för svaret. håller inte med mig i beskrivningen av att regeringens fokus har legat på att förhindra registreringar av barnäktenskap snarare än att förhindra att barn utsätts för barnäktenskap. Men faktum är att regeringen inte har tillåtit någon utredning att titta på hur man ska förhindra inofficiella barnäktenskap i . Den tidigare barnäktenskapsutredningen, där jag själv satt i den politiska referensgruppen, fick, enligt riktlinjerna från regeringen, inte lov att titta på inofficiella barnäktenskap. Det var alltså den utredning som lade fram slutbetänkandet Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet. Den nya utredningen om månggifte, som jag också sitter i referensgruppen för, är också förhindrad att diskutera eller lägga fram förslag som gäller inofficiella äktenskap. Jag är helt övertygad om att om man verkligen vill komma åt barnäktenskap och månggifte på riktigt kan man inte bara rikta in sig på dem som godkänns i våra register. Vi måste givetvis sätta stopp för alla barnäktenskap om vi ska nå resultat. Jag vill därför uppmana regeringen att sluta undanta inofficiella äktenskap när man tillsätter utredningar. Det vore bättre att peka ut inofficiella äktenskap som särskilt intressanta att angripa, om det är möjligt. Vidare hänvisar till att äktenskapstvång är ett brott. Detta ska skydda mot barnäktenskap, men det gör det inte i verkligheten, utanför kammaren och utanför . Antalet fällande domar gällande äktenskapstvång i kan räknas på en sågverksarbetares fingrar. Dessa enstaka domar är också i regel ett resultat av att starka unga flickor själva har sökt myndigheternas stöd för att slippa bli bortgifta. I domarna är straffvärdet dessutom mycket lågt, och om en flicka lyckas fly före den obligatoriska våldtäkten under bröllopsnatten blir straffet till och med villkorligt. Det blev alltså inte ens ett riktigt fängelsestraff för de föräldrar som ingått ett avtal om den då 13-åriga flickan. Den blivande maken, som föreslagit avtalet med föräldrarna, friades helt. Jag vet att som minister inte får yttra sig om enskilda fall, men de straff som döms ut ligger i regel alltid under minimistraffet för till exempel våldtäkt, som är fängelse och enligt ett tillkännagivande nu ska höjas till fängelse. En mormor och en moster som dömdes fullt ut för äktenskapstvång av en 16-årig flicka fick till exempel och samt betala 120 000 i skadestånd. Dessa låga straff kan ministern inte gärna vara nöjd med, och framför allt är de knappast avskräckande. Även om ministern inte får yttra sig om enskilda fall får ministern yttra sig om grupper i samhället. identifierade 132 barn som var gifta i . Jag undrar mycket över vad som hänt denna grupp, vilket jag hoppas att ministern kan svara på. Lagstiftningen om äktenskapstvång skulle ju vara en kraftig förstärkning av skyddet för att undvika barnäktenskap. Jag undrar: Hur många av dessa barns föräldrar eller makar har åtalats för äktenskapstvång? Och hur många av dessa äktenskap har upphävts i praktiken, där flickorna har flyttats till fosterföräldrar? 48 Justitie- och migrationsminister (S): Jag vet inte om det råder något slags grundläggande missförstånd här. har totalt fel i själva grundpremissen när han påstår att de straff och lagrum som vi nu har inte träffar inofficiella äktenskap. Det är precis det jag säger i mitt svar: Det gör de. Det handlar både om de juridiskt giltiga äktenskapen och om det man kallar för äktenskapsliknande förbindelser. Det står i svaret om dessa så kallade informella äktenskap. Om har följt dessa processer så noga som han säger måste han ju veta att själva grundpremissen för interpellationen verkar vara fel. Den straffbestämmelse som vi har tagit fram innefattar också inofficiella äktenskap. Så är det helt enkelt. När det gäller straffen kan det ge fängelse. Sedan får man se om ytterligare skärpningar behöver göras i detta. Det var precis därför vi tillsatte en utredning för att se över lagstiftningen igen. Detta har redan gett resultat. Vi bad en utredare att se på att täppa till luckan när det gäller barnäktenskap. Det gjorde vi i ny lagstiftning som gör att barnäktenskap inte erkänns när de har ingåtts i andra länder och man sedan kommer hit. Denna lucka är tilltäppt . Utredaren föreslår också en förändring i själva rekvisitet för lagstiftningen, det vill säga vad som ska vara uppfyllt. måste man visa att det har förkommit olaga tvång eller att personen har varit i en särskilt utsatt situation. Det är då man kan döma till ansvar. föreslår utredaren i stället att detta ska skruvas ned och att det ska räcka att ha förmått någon att ingå ett sådant äktenskap eller tillåtit att det sker, med vetskap så att säga. Då ska man också kunna döma till ansvar. Vi arbetar naturligtvis med det betänkandet också, men i grunden, både för det gamla brottet och för det nya brottet, omfattas faktiskt både de juridiskt bindande äktenskapen och de så kallade informella äktenskapen av lagstiftningen. Jag är ledsen, fru talman, men det verkar som att är fel ute i själva grundfrågan. Han har nog missuppfattat hur straffbestämmelsen faktiskt är utformad. 49 (SD): Om det nu vore så som står här och påstår, att lagstiftningen om äktenskapstvång träffar inofficiella äktenskap med barn och att den hjälper till att skydda barn mot inofficiella äktenskap, undrar jag fortfarande över de 132 barnen. Vad jag vet har inte ett enda av dessa fall lett till att äktenskapstvång åberopats och att det lett till domstol. Jag kan ha fel om detta. Det kan ha smugit sig förbi någonstans, för jag vet inte vilka de 132 är. Men jag har inte noterat att det har förekommit 132 domar där man har dömt för äktenskapstvång. hittade man ju faktiskt 132 barn i som var gifta, och då borde man givetvis agera mot det. Om man nu kan agera mot detta utifrån den lagstiftning om äktenskapstvång som finns förstår jag inte varför man inte har gjort det. Då är frågan vem av oss som egentligen är fel ute. Det kan vara så att jag har missat domstolsprocesserna kring de 132 barnen. Det skulle vara en väldigt stor miss från min sida i så fall eftersom det måste vara ganska många domstolsprocesser. Den äktenskapslag som genomdrevs och som började gälla när det gäller att registrera barnäktenskap undantog hela den grupp barn som var gifta tidigare. Den började gälla . Den som var barn i och var gift innefattades inte av lagen, för det var bara nya barnäktenskap som inte kunde registreras längre. Och det var egentligen bara ett förbud mot att registrera dem som gifta. Man pratar om att man inte ska ha retroaktiv lagstiftning, vilket jag tycker är lite märkligt. Jag tycker att man kan sätta ett datum och att man på detta datum ska upphäva alla barnäktenskap, på samma sätt som man gjorde med barnaga. Man satte ett datum, och från och med det datumet fick ingen lov att slå sina barn. Man kan göra precis samma sak med barnäktenskap och säga att från och med det datumet får ingen lov att vara gift med ett barn, punkt slut. För mig är det ingen större skillnad. Det har säkert kommit fler barn hit mellan 2016 och som har varit gifta, så antalet är antagligen högre än 132. Men vi ser väldigt få domar när det gäller äktenskapstvång. Jag vill därför återigen fråga : Vad har egentligen hänt med de 132 barnen? 50 Justitie- och migrationsminister (S): Lagstiftningen omfattar både juridiskt bindande äktenskap och äktenskapsliknande förhållanden. Det är så. Detta är tydligt utryckt i både lagstiftning och förarbeten, och detta borde veta, om han nu har följt denna process. Vi har inte möjlighet att genomföra retroaktiva lagstiftningar i . Det är inte bara i , utan det är en allmän rättslig princip som gäller internationellt. Man kriminaliserar en handling från och med det datum då själva lagen träder i kraft, och då är det handlingar som sker därefter som är kriminaliserade. Detta är uttryckt inte bara i internationell rättsordning, utan det är också klart uttryckt i den svenska regeringsformen. Man kan inte stifta lagar retroaktivt. Det kanske tycker är märkligt, men också han är rimligen bunden av den svenska regeringsformen och grundlagen. Vi gör som sagt en översyn . frågade varför det inte är fler domar. Det kan bero på att den lagstiftning som den gamla borgerliga regeringen tog fram 2014 och som började gälla har rekvisit eller krav som är för högt ställda. Redan när detta gick igenom sa vi socialdemokrater att vi gärna ville följa detta och utvärdera lagstiftningen eller två för att se om den fungerar på avsett sätt. Om vi inte tycker att lagstiftningen fungerar på avsett sätt är vi beredda att skärpa den. Det var därför vi tog initiativ till den översyn som har gjorts. Där ligger ett förslag om att skriva ned rekvisiten så att man inte längre ska behöva visa olaga tvång eller att personen är i en särskilt utsatt situation, utan det räcker att ha förmått någon till detta och tillåtit att det sker. Förslaget är ute på remiss, och vi kommer att jobba med det. Min bestämda inriktning är den att vi ska bekämpa barnäktenskap och tvångsäktenskap, som är ett uttryck för hedersförtryck. Där kan vi inte lägga fingrarna emellan straffrättsligt. Men det är handlingar efter det att lagstiftningen togs fram som kan kriminaliseras, inga andra. 51 (SD): Om man ska stoppa barnäktenskap på riktigt måste man givetvis börja med att göra det olagligt, med ett kraftigt straff för att försöka gå runt lagen. Att detta inte finns är tragiskt. Till och med länder som har ett tydligt straffansvar för de föräldrar som låter gifta bort sin dotter, något som de införde 2016, alltså som hittade 132 gifta barn i , varav 65 i . Det är 132 barn som identifierades som gifta och som i praktiken därefter lämnades åt sitt öde av den regering som sitter. Regeringen vet inte vad som har hänt dem och anser sig nog inte ha något större ansvar. Jag får åtminstone inget svar från om vad som har hänt med dessa 132 barn. Lagen om äktenskapstvång, som ska ge dessa barn skydd, ger dem inget skydd. Vad jag kan se finns det inte ett enda fall bland de 132 barn som har identifierats som har lett till åtal, trots att samtliga borde ha lett till åtal om nu lagen om äktenskapstvång ger ett skydd mot barnäktenskap i . För regeringen tror väl ändå inte att 14-åringar med annat ursprung än svenskt har en större benägenhet att bli kära i och vilja gifta sig med äldre män än vad svenska 14-åringar har? Jag är dock positiv till att i alla fall säger sig vilja bekämpa barnäktenskap och att det är mer lagstiftning på gång. Det är dock tragiskt att det har gått och att vi har haft så många debatter i denna kammare utan att vi har fått till en lagstiftning som faktiskt gör det förbjudet att vara gift med ett barn. 52 Justitie- och migrationsminister (S): Jo, det är förbjudet att ingå denna typ av äktenskap. Vi har en lagstiftning på plats om detta. Om man tvingar någon att gifta sig på detta sätt kan man också straffas för det, och straffskalan för detta går upp till fängelse. Det är därför fel att säga att detta på något sätt är tillåtet. Det är kriminaliserat och förbjudet . Vi socialdemokrater var redan när den borgerliga regeringen tog fram denna lagstiftning angelägna om att säga att vi skulle titta på hur detta verkligen faller ut i praxis. Då är vi beredda att se över om man ytterligare ska förändra och justera lagstiftningen. Det är i detta läge som vi är just . Vi har ett nytt underlag som vi just nu tittar på och som vi skulle kunna gå fram med och som är ute på remiss. Det är klart att man alltid kan klaga och säga: Varför är inte det här gjort tidigare? Men själva poängen med politisk verksamhet är att man ser ett problem som man sedan vill göra någonting åt. Mänskligheten är ibland uppdelad i två delar: den ena som verkligen gör saker och ting, och den andra som står bredvid och klagar på dem som gör saker och ting. Detta kommer vi att leva med så länge situationen ser ut som den gör. Återigen: Lagstiftningen omfattar både de juridiskt bindande äktenskapen och de äktenskap som är så kallade informella. Det finns inga tveksamheter alls kring den tolkningen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2018/19:161 om barns rätt till båda föräldrarna 53 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig när det kommer en lagstiftning på plats som gör det möjligt att registrera faderskapet tidigare än .