prot · H70927 · 2019-11-05 00:00:00 — § 13 Svar på interpellation 2019/20:57 om ställförträdarregister och samhällets ansvar 38 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig när jag tror att ett nationellt ställföreträdarregister kan finnas på plats. Han har också frågat mig när en central förvaltningsmyndighet med ansvar för tillsynen kan inrättas och hur myndigheten kommer att begränsa antalet uppdrag per ställföreträdare. Systemet med gode män och förvaltare bygger på att enskilda personer i alla delar av samhället åtar sig ett uppdrag som innebär en viktig insats för en utsatt medmänniska. För att säkerställa enskildas rättssäkerhet och likabehandling och för att medborgarna ska känna förtroende för systemet är det viktigt att tillsynen är effektiv och av hög kvalitet. Regeringen tar arbetet med att förbättra regelverket om ställföreträdarskap på största allvar. Vi har gett en särskild utredare i uppdrag att se över reglerna om gode män och förvaltare. Översynen syftar bland annat till att förbättra tillsynen. I utredarens uppdrag ingår att ta ställning till frågan om ett nationellt ställföreträdarregister. Utredaren ska även ta ställning till hur den statliga tillsynen på området ska vara organiserad . Uppdraget ska redovisas , och jag ser fram emot att ta del av resultatet. Därefter kommer regeringen att ta ställning till vilka åtgärder eller förändringar i lagstiftningen som bör genomföras. 39 (SD): Tack, , för svaret! Kritiken mot bristerna i dagens system har tyvärr varit massiv. De har varit kända åtminstone , när den tidigare justitieministern lovade åtgärder. Tyvärr är den drabbade gruppen utsatt på många sätt. Dock är de drabbade inte tillräckligt många för att vara viktiga i en valrörelse, och detta är troligen den viktigaste anledningen till att så lite har hänt . hänvisar till en utredning som ska presenteras . En proposition kommer alltså troligen inte före valet . Detta betyder i praktiken att regeringen har valt att begrava frågan under hela också, precis som man inte fick fram några konkreta åtgärder under den föra mandatperioden. Jag kan bara beklaga detta. granskning ger flera förslag som går att genomföra omgående om man verkligen vill, men för att citera Ior i : Alla kan inte, och somliga vill inte. Så är det bara. Det finns ingen anledning att diskutera regeringens fortsatta begravning av frågan i fler inlägg, så jag har inte för avsikt att använda mina övriga inlägg. 40 Justitie- och migrationsminister (S): Jag skulle tro att det abrupta avslut som nu öppnar upp för snarare handlar om att han helt enkelt inte hade uppmärksammat att vi tillsatt den översynsutredning som han efterfrågar. Detta gjorde vi . Hans interpellation bär inga som helst spår av att han över huvud taget har sett detta. skäms han förmodligen lite grann när det går upp för honom att det som han vill ska göras, det vill säga tillsättande av en utredning om översyn, redan har gjorts. De frågeställningar som tar upp i sin interpellation finns med i översynen: frågan om ett register, frågan om bättre tillsyn och för övrigt också sanktioner, och frågan om hur många uppdrag en person kan ha. Denna fråga har bäring på att över huvud taget ha ett register så att man vet hur många uppdrag personerna har. Där finns också frågor som inte lyfter upp, till exempel att man i vissa svårare fall ska kunna få professionella ställföreträdare. Denna frågeställning tas också upp i uppdraget. Där finns frågan om stöd och utbildning för ställföreträdare. Där finns frågan om bättre möjligheter för den enskilde att föra fram klagomål på sin ställföreträdare. Där finns bättre möjligheter för den enskilde att få ersättning när ställföreträdaren missköter sig. Utredningen är alltså tillsatt. Det är , som är före detta riksdagsdirektör, som är utredare. När jag får ett betänkande om denna del räknar jag med att kunna gå till så att vi kan genomföra reformen . Det är fullständigt fel att påstå att regeringen inte bryr sig om denna fråga. Det är första gången som en regering tar detta breda grepp om systemet. Det gör vi , och jag ser fram emot att kunna genomföra en sådan reform. Det vore bra, fru talman, om kunde läsa på lite om vad vi gör innan han ställer interpellationer. 41 (SD): skulle jag kunna tänka mig . Jag vill jättekort säga att det inte kommer att komma någon proposition , med tanke på hur det har tagit med tidigare propositioner. Man har lovat åtgärder , så jag ser ingen anledning till någon längre diskussion. 42 Justitie- och migrationsminister (S): Detta återstår att se. Betänkandet ska lämnas . Då är det kvar till valet . Med tre månaders remisstid är det klart att vi borde klara av att genomföra reformen . Det är den plan vi har. Om det inte skulle bli så får väl återkomma, men tvivla aldrig på att det är vår ambition att stärka systemet! Detta är en viktig reform som jag gärna vill gå i land med. 43 (SD): Med tanke på den tidigare debatten om Se barnet!, som tog betydligt än , ser jag ingen anledning till att det plötsligt skulle gå väldigt snabbt på . I så fall har man förhalat Se barnet! medvetet, och det var inte vad sa i sitt tidigare inlägg. 44 Justitie- och migrationsminister (S): Det finns ingen som förhalar någonting. Däremot kan det vara så att vissa frågor är lite svårare att lösa än andra. När man ska lösa frågor måste man ta in vad remissinstanserna säger. När man ska skapa lag och nya system kan man inte bara skjuta från höften och slarva fram saker, utan det måste faktiskt vara saker som kan fungera i verkligheten också. Men som sagt: Ambitionen finns, och vi har en översyn på plats och ett betänkande . Därefter går vi vidare med beredningen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2019/20:58 om kusiners arvsrätt 45 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag och regeringen har för avsikt att se över arvsordningen så att kusiner åter kan få arvsrätt när närmare släktingar saknas. Samhället ser på många sätt annorlunda ut jämfört med när arvsrätten för kusiner slopades . Det har till exempel blivit enklare att klarlägga vilka arvingar som finns efter en avliden person. Vissa av de argument som lyftes fram till stöd för att avskaffa arvsrätten för kusiner gör sig därför naturligen inte gällande i samma utsträckning . Avskaffandet av kusiners arvsrätt byggde dock på argument av olika slag. Det är till exempel fortfarande förhållandevis sällsynt att en person saknar andra, närmare släktingar än kusiner. En arvsrätt för kusiner skulle därför i de allra flesta fall inte ha någon betydelse. Det ska också framhållas att Allmänna arvsfonden, i de fall fonden är närmast till arv, har möjlighet att under vissa förutsättningar avstå arvet. Det stämmer inte att Allmänna arvsfonden tar del i arv eller testamente i strid med den ursprungliga tanken med fonden. Arvsfondens verksamhet är noga reglerad i lag, och de medel som tillfaller fonden gör stor skillnad i samhället. Medlen används för att stödja ideell verksamhet till förmån för barn, ungdomar och personer med funktionsnedsättning. Arvsrätten kan inte utsträckas hur långt som helst. Någonstans måste gränsen dras. Att gränsen går vid kusiner är inte unikt för vårt land. Sedan arvsrätten för kusiner avskaffades i har flera nordiska länder följt efter. Det är dock viktigt att påpeka att den som känner en stark samhörighet med sina kusiner har alla möjligheter att i ett testamente bestämma hur kvarlåtenskapen ska fördelas. Jag kan avslutningsvis konstatera att den fråga som tar upp inte är ny. Den har behandlats i . avstyrkte så sent som bifall till en motion med samma innebörd. Jag delar den uppfattning som gett uttryck för. Det finns därför inte skäl att se över möjligheterna att utvidga arvsrätten till att omfatta kusiner. 46 (SD): Problemet är regeringens ingångsvärde när det gäller arv och arvslagar. Regeringen utgår från att människor vet när de ska dö, att de vet under vilka förutsättningar de ska dö och att de dessutom har funderat över vilka lagar som gäller . Med denna logik kan man givetvis tycka att det ska vara vistelselandet och inte medborgarskapet som avgör vilka regler som ska gälla. Man kan också tycka att det ska finnas ett testamente om inte arvsordningen tilltalar den avlidne. De flesta människor har dock inte planerat sin egen död och har heller inte koll på exakt vilka regler som gäller. Dessutom vet de inte alltid om vilka andra förutsättningar som påverkar. För den som har barn är det självklart att utgå från att barnen ska ärva, men det är ju inte säkert att det blir så. Om hela familjen plötsligt skulle utraderas, kanske i ytterligare ett av de närmare 200 bombdåd som har drabbat bara , finns det kanske inga barn kvar som kan ärva, vilket man inte gärna kan ha planerat för. Att arvet då plötsligt ska hamna hos föreningar som i , av eller Yallatrappan är sällan i den avlidnes intresse eller ens i hans sinnevärld innan han dör. Allmänna arvsfonden bildades för att tillgodose det uppväxande släktets underhåll och uppfostran. I propositionen kom den att nedtecknas som en särskild fond för främjande av barn- och ungdomsvård och fostran. Hur detta går ihop med i , föreningen av eller Yallatrappan får gärna förklara för mig. Det är också ett storstadsperspektiv att man står långt ifrån sina kusiner och att dessa därför inte ska vara arvsberättigade. Så ser det kanske ut i och kanske även i men knappast på vår landsbygd där många markegendomar har delats upp vid tidigare arvsuppgörelser och där kusiner numera lever som grannar med angränsande mark som under många århundraden ägts av samma släkt. Att man vid en högre ålder och utan närmare släktingar än kusiner bör vara medveten om arvsordningen är visserligen sant. Men tyvärr dör inte alla vid en särskilt hög ålder. Inte heller är det alltid klart vilka arvingar som egentligen finns förrän det är för sent att skriva ett testamente. Med regeringens logik borde alla som inte vill ge sitt arv till i eller till Yallatrappan alltid skriva ett testamente som säger hur arvet ska fördelas om arvingar enligt svensk lag saknas. För vem vet egentligen vilka arvingar som finns i livet den dag som arvet ska fördelas. 47 Justitie- och migrationsminister (S): Till att börja med kan jag konstatera att man inte behöver veta när man ska dö för att skriva ett testamente. Jag skulle tro att de allra flesta som skriver ett testamente inte har en aning om det. Det är väl bara de som ligger på sin dödsbädd som kan ha ett hum om det. Men de allra flesta som skriver ett testamente vet nog inte när de ska dö. Jag ska reda ut hur stor denna fråga är. Kusinarv skulle bara kunna komma i fråga om det inte finns någon make eller maka i livet, om det inte finns några barn i livet, om det inte finns några barnbarn i livet, om det inte finns några syskon i livet, om det inte finns några syskonbarn i livet, om det inte finns några syskonbarnbarn i livet, om det inte finns några föräldrar i livet, om det inte finns några far- eller morföräldrar i livet, om det inte finns några mostrar, morbröder, fastrar eller farbröder i livet men där det ändå kanske kan finnas någon kusin i livet. Så ser ordningen ut. Med denna uppräkning förstår man vilken mikroskopisk fråga som detta egentligen är. Det är en mycket liten andel av den totala kvarlåtenskapen som vi här talar om. Om man skulle falla ifrån utan att ha någon av alla dessa i livet och vill att ens kusiner ska ärva en, då kan man skriva ett testamente. Och man behöver, som sagt, inte veta när man ska dö för att göra det. Det kan man göra precis när som helst. Kusinarvet avskaffades alltså . Vi är, återigen, inte ensamma om det. Kusinarv finns inte i , inte i och inte på . Jag ser inget skäl att återinföra det i . 48 (SD): Trots att det var ganska få gånger som kusiner blev föremål för ett arv var det tillräckligt många för att man över huvud taget skulle känna sig tvingad att bilda Allmänna arvsfonden. Det är ganska mycket pengar som Allmänna arvsfonden hanterar. Tyvärr kunde inte utreda exakt hur mycket pengar det skulle röra sig om som kusiner i stället skulle ärva, eftersom det inte fanns något register att utgå från. Jag har faktiskt försökt men har fått till svar att man helt enkelt inte kunde se hur mycket pengar det skulle bli. Däremot är det nog få människor som inte heller skulle ha kusiner i livet. Det finns en rättvisetanke bakom detta. Att kusiner inte ärver innebär att om man råkar ha en moster, morbror, faster eller farbror i livet så ärver den. Men om den inte är i livet ärver givetvis inte denna moster, morbror, faster eller farbror. Det gör att kusinerna på den ena sidan kan få del av ett arv men inte kusinerna på den andra sidan, helt beroende på i vilken ordning denna moster, morbror, faster eller farbror råka dö. Råkar morbrodern dö innan ärver inte den sidan med kusiner, och om fastern råkar dö innan ärver inte den sidan med kusiner. Det blir i princip en slumpgenerator, alltså att det blir slumpmässigt huruvida man får ett arv eller inte. Ofta handlar det ju om att morbrodern, mostern, fastern eller farbrodern har en ganska hög ålder. blir det därför i praktiken ändå kusinerna som tar över arvet. Sedan finns det en poäng i det som säger om att de flesta andra nordiska länderna inte har kusinarv. När man tillsatte en utredning för att börja titta på gemensamma regler kring arv kom den expert som tillsattes för del , och som hade gjort en längre sammanställning, fram till att det bästa vore att gå på linje, eftersom han ansåg att linje var den mest rättvisa, det vill säga att alla borde införa kusinarv igen i stället för att borde ta bort kusinarv. Sedan konstaterar han att det också kan finnas andra politiska aspekter så att detta ändå inte kommer att genomföras. Jag tycker att vi borde ta efter exempel. Jag har svårt att se att Allmänna arvsfonden är en bättre lösning än att kusiner får del av arvet. 49 Justitie- och migrationsminister (S): Jag tror att alla som hörde uppräkningen i mitt förra inlägg förstår vilken mikroskopisk fråga vi talar om. Det kanske rör sig om några promille av det totala antalet dödsfall där detta över huvud taget skulle kunna komma i fråga. Sedan är det fråga om hur många av dem som har kusiner i livet. Någonstans måste man dra en gräns. säger att det beror mycket på slumpen här. Men så är det väl med alla arvssituationer, alltså att det är slumpen som avgör vilka som dör och vid vilka tillfällen och hur arven då fördelas? Det är väl inte unikt för just denna situation? Tvärtom är det så med alla arvssituationer. Sedan gav sig också på Allmänna arvsfonden i sitt förra inlägg. Låt mig bara säga att Allmänna arvsfonden har under de som man har verkat kunnat stödja enormt viktig verksamhet för barn, unga och funktionshindrade i . Man finansierade till exempel föregångarna till barnavårdscentralerna, mödravårdscentralerna, allmän förskola och studiestöd innan vi hade en välfärdsstat som vi nu har, alltså innan dessa system var uppbyggda. har man finansierat till exempel hjälptelefon, Glada Hudik-teatern, Cirkus Cirkör och Friends, som jobbar mot mobbning, samt mycket annat. Det är i grunden en mycket fin verksamhet och ett nödvändigt stöd. Den förvaltas av Kammarkollegiet och står under tillsyn från dem. vill påstå att detta skulle gå till något slags extremistisk verksamhet. Men det har inte kunnat framläggas några som helst bevis eller belägg för det. Allmänna arvsfonden är och förblir en viktig del när det gäller att fördela pengar till exempelvis barns, ungas och funktionshindrades behov. 50 (SD): För att vara en mikroskopisk fråga är det förhållandevis många miljoner som man ändå förvaltar i Allmänna arvsfonden. En stor del av dessa pengar skulle inte hamna i Allmänna arvsfonden om kusiner hade arvsrätt. Så mycket kan man i alla fall konstatera. En av de största grupperna som får pengar från Allmänna arvsfonden är gruppen för integrations- och mångfaldsprojekt. Jag vet inte om jag tycker att det riktigt går hand i hand med det som faktiskt var tanken med att man skulle verka för det uppväxande släktets välgång, det vill säga för ungdomsprojekt. Sedan kan jag också se att Allmänna arvsfonden lägger väldigt mycket pengar på allehanda allmänt välmenande projekt. Men frågan är om det är rätt av staten att ta in pengar som skulle kunna ärvas av någon annan för att sedan dela ut dem till projekt som man själv tydligen tycker är bättre. Det handlar om rättvisa, att vi ska ha ett rättvist system som också är förutsägbart och där inte slumpen avgör vem som får arvet. Jag menar att det är betydligt mer slumpartat när moster, morbror, faster och farbror ärver men inte kusiner. Det vore mer rimligt att dra gränsen efter kusiner. Då skulle båda föräldrasidorna få samma arvsmöjlighet. Det är inte slumpen som avgör hur arvet normalt fördelas. Om mina barn ärver får de ju var, eftersom jag har tre barn. Det är inte slumpen som avgör det arvet. Det är först när det inte finns bröstarvingar som det inte finns särskilt klara regler. 51 Justitie- och migrationsminister (S): Ja, det gäller bröstarvingarna. Men sedan har du de andra arvsklasserna, där det kan handla om syskonbarn, syskonbarnbarn och så vidare. Där kommer i så fall slumpfrågan in, om den kedjan på något sätt är bruten innan arvet kan fördelas. Jag tycker nog att det är ett ganska svagt argument som anförs i just den delen. I grunden är det som sagt en väldigt liten fråga. Vill man att ens kusiner ska ärva får man helt enkelt skriva ett testamente. Det är inte svårare än så. Sedan har synpunkter på hur Allmänna arvsfonden ska fördela sina pengar. I vanlig ordning när SD yttrar sig låter det: Gå gärna ut med pengar, men inga pengar till invandrare! Det är detta det handlar om: inga pengar till integrationsprojekt! Det är väl det som SD är ute efter i grunden i den här debatten. Det brukar alltid sluta på det sättet när man pratar med SD. Allmänna arvsfonden stöder som sagt verksamhet som finansierar det jag räknade upp tidigare: Glada Hudik-teatern, Cirkus Cirkör, Friends, hjälptelefon och mycket annat. Det gör man alldeles oavsett vilken etnisk bakgrund de barn och ungdomar och funktionshindrade har som får del av pengarna. Det tycker jag är rätt och riktigt. Det är så det ska fungera. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2019/20:66 om terrorpropaganda, antisemitism och korruption hos Unrwa 52 Statsrådet (MP): har bett mig att svara på frågan om jag anser det lämpligt att svenska biståndsmedel går till Unrwas undervisningsmaterial samt om jag bedömer att mekanismerna för att säkerställa att Unrwa använder biståndsmedel på rätt sätt är tillräckliga. Unrwa ger stöd till över 5 miljoner Palestinaflyktingar i , , och och möjliggör bland annat skolgång för över en halv miljon palestinska barn i dessa områden. Organisationen och dess verksamhet har en stabiliserande effekt på en region som är hårt drabbad av konflikt och extremism. Unrwa är ett FN-organ, och som sådant faller det under samma granskningsbetingelser som andra FN-organ. för undervisning klargör att undervisningen ska reflektera FN:s värderingar och principer såsom respekt för mänskliga rättigheter, tolerans mot olikheter och fredlig konflikthantering. Unrwa följer värdlandets läroplan för att möjliggöra elevers avancemang via nationella prov till högre utbildning. Unrwa granskar den kurslitteratur som används och tar krafttag för att ta itu med material som inte lever upp till FN:s värderingar. Lärarna tar i sådana fall upp problematiska passager i linje med FN:s riktlinjer och använder kompletterande utbildningsmaterial. Unrwa lägger ned stor kraft på kompetensutveckling för alla lärare för att de ska kunna identifiera och agera om och när en textpassage inte lever upp till FN:s riktlinjer. instruerades Unrwas lärarkår att inte använda utgåvan av text i utbildningen, vilken refererar till i interpellationen, detta efter att översynen av palestinska myndighetens textböcker identifierade texten som olämplig. Jag vill i det här sammanhanget lyfta fram att regeringen givetvis starkt tar ställning mot antisemitism och genomför ett omfattande arbete för att motverka antisemitism, såväl nationellt som internationellt. Regeringen bedömer att Unrwa gör vad som är möjligt för att säkerställa att undervisningen reflekterar FN:s grundläggande värderingar, inklusive tolerans mot olikheter. och Sida följer upp och granskar verksamheten kontinuerligt. styr och följer upp Unrwas arbete genom den humanitära strategin, de gemensamma utvärderingar som görs samt genom tät dialog med Unrwa och svenskt deltagande i dess styrelse. Dessutom granskas Unrwa kontinuerligt av flera aktörer för att säkerställa opartiskhet. En annan organisation, Mopan, utvärderar multilaterala organisationers arbete. De publicerade en omfattande utvärdering av Unrwas verksamhet . Mopan fann att Unrwa är en kompetent organisation som väl lever upp till sitt mandat i en resursträngd miljö och en svår kontext av återkommande konflikt. Mopan lyfter även fram utbildning som ett av Unrwas styrkeområden, där man berikar nationella utbildningsplaner med utbildning om mänskliga rättigheter och genom att lyfta fram frågor som könsbaserat våld. Vad gäller anklagelserna mot individer i Unrwas ledning ser jag mycket allvarligt på dem som handlar om tjänstefel och maktmissbruk. Vi väntar nu på att FN:s generalsekreterare gör en bedömning utifrån slutsatserna från för intern översyns utredning. Frågan måste hanteras transparent och skyndsamt, vilket vi har tagit upp med generalsekreteraren . Vi har också tagit upp detta direkt med Unrwas ledning. Vi har varit mycket tydliga med att fakta måste klarläggas och eventuella nödvändiga åtgärder vidtas. Vi förväntar oss stor transparens och regelefterlevnad från Unrwa, liksom från alla samarbetspartner som regeringen har. Vi har också tydliggjort att om anklagelserna mot individer i ledningen för Unrwa bekräftas av utredningen innebär det att ledningens förtroende är förbrukat och att den måste avgå. 53 (SD): FN:s är inte okontroversiell. Organisationen har i flera sammanhang anklagats dels för att inte hålla sig opartisk i konflikten i , dels för att bedriva grov antisemitisk terrorpropaganda i sina skolor. Biståndsministern har tidigare kommenterat kritiken så här: Påståenden om att Unrwa skulle legitimera antisemitism eller terrorism har gång på gång visats vara felaktiga. Jag skulle därför vilja ta ett par konkreta exempel från dessa skolböcker, som finansieras av svenska biståndspengar, och höra vad biståndsministern tycker om dem. I boken , årskurs 3, upplaga, s. 64 står det: Jag lovar att jag ska offra mitt blod för att vattna de generösas land. Och ska avlägsna inkräktaren från mitt land. Och ska utrota återstoden av invandrarna. Jag är ingen expert på ideologi, men det här med att utrota invandrare trodde jag var någonting som skulle reagera lite starkare på än vad ni faktiskt gör. I boken , årskurs 5, upplaga, s. 52 berättas historien om , som kidnappade och mördade judiska barn: Efter att de hade orsakat ockupationen ett stort antal sårade och dödsfall, så förde tillbaka Deir Yassin en del av dess rätt och vattnade land med sitt färska blod. Vattna landet med sitt färska blod – att det här inte är lämpligt för barn är fullständigt uppenbart. Vi kan gå vidare till boken , årskurs 8, upplaga, s. 148. Här handlar det om lärarinstruktionen, alltså vad man ska göra under en lektion: Eleven bör finna sig själv fri tid för att reflektera över farorna med judarnas giriga ambitioner. Om det här inte är antisemitism, , vad är då antisemitism? Jag skulle vilja veta vad biståndsministern tänker när han hör dessa exempel och rörande det faktum att hundratusentals barn drillas i den här typen av fanatisk våldsromantik i skolor som finansieras av svenska biståndspengar. Skulle biståndsministern till exempel någonsin läsa sådant här för sina egna barn? Nej, det skulle han naturligtvis inte, för det här är fullständigt barockt. 54 Statsrådet (MP):