prot · H60988 · 2019-05-08 00:00:00 — Man blir dessutom mer beroende av därför att man bygger gasledningar genom som ska förse med rysk gas. Skälet till detta är att avvecklar sin kärnkraft. Det är därför som de ökar sina koldioxidutsläpp, och det är därför som de blir mer beroende av . Frågan är, : Eftersom vill att ska gå samma väg och också avveckla vår kärnkraft, vilka slutsatser drar av konsekvenserna av att följer den politik som förordar för svensk del? 170 Miljö- och klimatminister (MP) replik: och har helt olika förutsättningar. Jag är för att varje enskilt medlemsland ska få bestämma sin energimix och sin politik på detta område. Vi har dock en energiunion där vi kan dra enormt stor nytta av ett samarbete länder emellan och över gränser med överföring av kraft och kapacitet så att vi kan bygga upp ett förnybart elsystem. När det blåser på kan hela nyttja det överskottet. När solen skiner i södra kan norra nyttja det överskottet. Vattenkraften har också en del i det. Vi har en energiöverenskommelse som har gett stabilitet åt den svenska politiken och som välkomnas brett av näringslivet i . Att riva upp den, som vill, vore att kasta in i stor osäkerhet, och det står inte bakom. 171 (L) replik: Hur stabil överenskommelsen är lär vi snart få se. Den glädje som visar över överenskommelsen tycks inte riktigt delas av och . De verkar mest sprattla för att ta sig ur detta samarbete. De har nämligen insett att den glädje som visar är befogad eftersom det är politik att kärnkraften ska avvecklas, och det börjar med två reaktorer . Det är det detta går ut på. Problemet är inte vem som är glad och nöjd, utan problemet är att koldioxidutsläppen kommer att öka. Då säger : Låt oss bygga vindkraft. Ja, gärna för mig, men problemet är att vi måste ha elektricitet också när det inte blåser. Vi kan inte släcka ned alla tv-apparater och datorer i och stänga av all belysning så fort det inte blåser, och då måste vi importera. Det är precis det som händer . Precis som sa säljer och köper vi, och det vore utmärkt om det var klimatsmart el vi importerade. Men precis som tyskarna nu upptäcker blir det kolkraft och rysk gas, för det är där kapaciteten finns. Så skulle det bli för också. 172 Miljö- och klimatminister (MP) replik: Partiledardebatt med anledning av val till Stå inte här och sprid felaktiga uppgifter, ! Vi har fortfarande ett energiöverskott i . Vi kommer att ha utbyggd vindkraft . Vi kommer att fortsätta att ha ett överskott som vi kan exportera till andra länder. När vi importerar importerar vi vattenkraft från , inte kolkraft från kontinenten. Så till de två reaktorerna som ni talar så mycket om. Vet ni att vi har säkerhetsregler som gör att man behöver uppdatera dem till en kostnad på mellan 1 och 1 ½ miljard per reaktor? Innan man har gjort det har vi redan förstört planeten för våra barn för länge sedan, för då har vi passerat klimatmålet. Vi har på oss att minska utsläppen. Om vi ska fortsätta att släppa ut medan vi reparerar och bygger ny kärnkraft kommer vi att missa mål, och då är det oåterkalleligt. Jag säger att den här diskussionen om kärnkraft är farlig eftersom vi missar klimatmålen. Partiledardebatten var härmed avslutad. § 2 Anmälan om ny riksdagsledamot Följande berättelse hade kommit in från : Berättelse om granskning av bevis för ny ledamot av har från inkommit bevis om att (M) utsetts till ny ledamot av fr.o.m. . har denna dag granskat beviset för den nya ledamoten och därvid funnit att det blivit utfärdat i enlighet med 14 kap. 28 § vallagen (2005:837). ersättare för ordföranden/ § 3 Meddelande om återrapportering från Europeiska rådets möte Tredje vice talmannen meddelade att skulle återrapportering från Europeiska rådets möte äga rum. § 4 Anmälan om faktapromemoria Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2018/19:FPM45 Rådsbeslut om komplettering av förhandlingsdirektiv vad gäller plurilaterala förhandlingar om elektronisk handel COM(2019) 165 till näringsutskottet § 5 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2018/19:MJU14 Säkerhet vid geologisk lagring av koldioxid 2018/19:UbU13 Högskolan 2018/19:UbU14 Forskning betänkande 2018/19:AU9 173 (M): ska vi debattera arbetsmarknadsutskottets motionsbetänkande AU9 om frågor rörande arbetsrätt. har några förslag för att förbättra svensk arbetsmarknad och tillväxt. Men först: Jag står självklart bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall enbart till reservation nr 1. anser att det är hög tid att förbättra rörligheten och matchningen på svensk arbetsmarknad och ge fler möjlighet att få ett arbete. För att detta ska vara möjligt behöver turordningsreglerna reformeras. vill se turordningsregler som i högre grad är baserade på kompetens. En sådan turordning gör det nämligen möjligt för arbetsgivare att behålla de arbetstagare som är bäst lämpade för arbetsuppgifterna, vilket självklart stärker företagens konkurrenskraft som den enskildes anställningstrygghet inte blir alltför drabbad. Anställningsskyddet har en viktig roll i att skydda människor från godtyckliga uppsägningar, vilket givetvis bidrar till trygghet för arbetstagaren. kan ett alltför strikt anställningsskydd försvåra inträdet på arbetsmarknaden och försvåra för tillväxten och etableringen av nya företag. Ett skräckexempel på detta kan man se i . Som ett steg i att utveckla den svenska arbetsmarknadsmodellen vill vi förlänga tiden för provanställning i anställningsskyddslagen från . Vi anser att detta är ganska rimliga och måttliga förslag för att förbättra funktionen på svensk arbetsmarknad. Lågutbildade invandrare och ungdomar är det största problemet på svensk arbetsmarknad. Vi vill därför se ett införande av inträdesjobb, en lärlingsliknande anställningsform för nyanlända i och för unga upp till utan gymnasieexamen – alltså de facto före arbetskraftsinträdet. som vi diskuterar anställningar ska vi komma ihåg att det behövs entreprenörskap och företagande för att kunna anställa någon. Vissa entreprenörer är modiga och slänger sig med huvudet först nedför ett riskfyllt stup och misslyckas och misslyckas tills de når framgång. Andra människor är mer försiktiga, och måste ha ett företagsklimat som ger plats för alla typer av företagande och företagare. Idén om att entreprenören alltid ska vara en risktagande frifräsare är inget bra fundament att bygga ett brett företagsklimat på. Därför vill vi utöka möjligheten att få tjänstledigt från sin anställning för att starta företag från till – just för att alla företagare kanske inte är superrisktagare. Trots att arbetstagarorganisationer har en skyldighet att anmäla sina kollektivavtal till gör de inte det. Denna bestämmelse skapades för att utstationerade, alltså arbetskraft som tillfälligt arbetar i , skulle kunna följa de villkor som finns här. Facket och Socialdemokraterna har länge talat om att i ska svenska villkor gälla. Jag noterar att utskottsmajoriteten nöjt konstaterar att antalet anmälda kollektivavtal till har ökat från 26 till 52. Problemet är bara att det finns 670 kollektivavtal om löner och anställningsvillkor i . Hur ska svenska villkor gälla på svensk arbetsmarknad om man håller villkoren hemliga för de företag som tillfälligt utför projekt på vår arbetsmarknad? Jag förstår verkligen inte varför det ska vara så himla svårt för facken att skicka en e-post med ett pdf- dokument till . anser att det bör införas sanktioner mot de fackförbund som vägrar fullgöra sin lagstadgade skyldighet att skicka in sina kollektivavtal till . Detta var några av de förslag som vi har i motionsbetänkandet, men vill jag ta tillfället i akt att lyfta ett varningens finger, särskilt till undertecknarna av januariöverenskommelsen. Här riktar jag mig särskilt till Socialdemokraterna. Det har aviserats ganska stora renoveringar av svensk arbetsrätt och anställningstrygghet. I retoriken hör vi att invandrares arbetslöshet används som motiv för att förändra stora delar av svensk arbetsrätt och anställningstrygghet. Jag vill bara lyfta ett varningens finger och säga att detta nog inte är den mest effektiva modellen för att se till att invandrare får jobb. Invandrare i är arbetslösa främst på grund av lågt humankapital och svag utbildningsbakgrund. Detta är den främsta orsaken till att invandrare har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden. De har svårigheter med språket, med kunskaper och med den extremt höga produktivitet som vi har i detta land efter att ha satsat på utbildning och produktivitetshöjningar och som vi skördar vinsterna av. De har svårt att hinna i kapp. Inga minskningar av anställningstryggheten kommer att åtgärda detta gap. Detta borde Socialdemokraterna känna till, men de verkar ha glömt det. Det finns en annan fara med denna retorik. Att slakta svensk arbetsrätt och anställningstrygghet och att inte göra detta måttligt utan göra det huvudstupa i någon form av pojkrumsliberal fantasi leder självfallet till att det etableras ett narrativ som kommer att vara: ”De släppte in invandrarna, och slaktar de vår arbetsrätt.” Denna ilska kommer inte att riktas mot pojkrumsliberaler, utan den kommer att riktas mot invandrare. Det är alltså invandrare som kommer att betala priset för de aggressioner som skapas. Varje gång någon får sparken kommer man nu att kunna säga: ”Det var på grund av invandringen.” Detta är faran i att använda invandrares arbetslöshet som motiv för att göra stora angrepp på svensk arbetsrätt. Jag vill lyfta ett varningens finger om det. Det finns en fara i detta narrativ. Det finns en fara i denna retorik. Jag ser fram emot en fin debatt. 174 (SD): Vi ställer oss bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar vi bifall endast till reservation 5. Man kan konstatera att innan alla utredningar inom januariavtalet är färdiga är arbetsrätten ett ämne som vi inte riktigt vet var det landar. Man har förslag och utredningar inom områden som faktiskt anser vara viktiga. Det handlar om utökad tjänstledighet från arbetet kopplat till att bedriva näringsverksamhet, men man vill även se över ledighetslagstiftningen sett ur föräldraperspektivet. Detta är ämnen som har förslag om i en reservation i dagens betänkande. Även nya anställningsformer är ett ämne som berörs av januariöverenskommelsen, och där vet vi inte heller var regeringen landar. Vi kan konstatera att det internationellt finns flera olika varianter av framgångsrika former för lärlingsanställningar. Vi anser att det finns skäl att se över möjligheten att skapa en svensk modell efter de förutsättningar som finns på den svenska arbetsmarknaden. Detta, fru talman, bör ske i samarbete med arbetsmarknadens parter, och utgångspunkten ska vara att man ska kunna kombinera gymnasiestudier med möjligheten att lära sig ett yrke hos en arbetsgivare. Insatsen ska kunna erbjudas efter behov och inte begränsas till en viss grupp av arbetssökande, och ersättningen ska bestå av en procentsats av den av parterna överenskomna ingångslönen. Sedan ska det även utgå ett handledarstöd till de företag som berörs. Vi anser att detta är en viktig fråga som tas väl emot av företagen och att regeringen bör utreda den i linje med reservation 5. Att debattera arbetsrätten utan att komma in på LAS är oundvikligt, men även här vet vi inte var regeringen landar då en utredning ska genomföras. Men att det blir stora förändringar kan vi vara överens om trots LO-ledningens skramlande med tomma tunnor, som bara blir löjeväckande och patetiskt när man själv har ställt sig bakom förslaget att låta och Liberalerna diktera villkoren för den svenska arbetsrätten. Intressant, fru talman, är att när tog fram sitt förslag om att öka undantagen från två till fem i företag med upp till tio anställda för att ge småföretagen möjlighet att behålla viktig kompetens blev vi av dåvarande regeringspartier – Socialdemokraterna och – kallade både arbetarfientliga och ett hot mot såväl den svenska modellen som kvinnors trygghet på arbetsplatsen. Lägst i debatten sjönk dock statsminister när han i en direktsänd tv-debatt påstod att minimala förslag om förändrade turordningsregler kraftigt skulle öka hot, våld och våldtäkter mot kvinnor på våra arbetsplatser. Det var ett uttalade som väckte stor kritik i hela och som visar vilken skev och naiv verklighetsförankring regeringen har , då det i själva verket är deras egen politik som är grunden till kvinnors utsatthet i dagens samhälle. Jag hoppas att någon företrädare från regeringen och Socialdemokraterna här kan förklara för kammaren och tv-tittarna om man fortfarande står bakom sin statsministers uttalande, då detta är väldigt relevant när man nu själv ska se över och förändra lagen om anställningsskydd, och vad detta enligt Socialdemokraterna kommer att innebära för kvinnors trygghet på våra arbetsplatser. 175 (C): Jag vill först anmäla att vi ställer oss bakom reservation 22 om det som kallas lex och som innebär att man måste ha möjlighet att ha utstationerad personal även i på icke godtyckliga villkor. Här tänkte jag framför allt, eftersom det handlar om arbetsrätt, främst diskutera de stora förändringar som vi nu till slut, efter , ska göra i den svenska arbetsrätten. Detta har varit en fråga som har följt med svensk arbetsmarknadspolitisk debatt men som varken eller Socialdemokraterna, trots att de egentligen vetat att det var nödvändigt att göra förändringar, har vågat ta i. Äntligen kan vi göra det. Man måste komma ihåg att grunden för allt är att vi trots högkonjunkturen har hundratusentals människor som står utan arbetsplatser, som är utsatta och som aldrig får sitt första arbete. är ett rikt land med bra arbetskraftsdeltagande, men vi har tyvärr en arbetsmarknad som skapar fattigdom. Så var det inte från början. Den svenska arbetsmarknadsmodellen byggde på att staten inte ska gå in och reglera, utan detta ska parterna själva göra. Hela idén med den svenska modellen var att de själva skulle komma överens om löner och villkor. Men så kom regleringen under vänstervågen på det tidiga 70-talet, då denna tradition bröts. Vi fick in detaljerade regler, inte minst regeln om sist in, först ut, som krävde att den som har minst antal anställningsår, i praktiken den svagaste, ska sägas upp först. Motivet var att man skulle skydda de anställda, men i praktiken har det aldrig fungerat så. I praktiken innebär det att just den person som skulle skyddas inte får något jobb alls. I regel är det i första hand de små arbetsgivarna som ofta ger jobb till personer som står utanför. Fyra av fem nya jobb kommer där, ofta i små orter där man kämpar för att få in extra jobb för de mest utsatta. Men på grund av reglerna vågar arbetsgivarna inte anställa personer som är osäkra, för om det blir fel och man inte har råd vet man att regleringarna kommer att göra själva uppsägningen enligt lagen både dyr och komplicerad. Vad som än sägs här nu plötsligt från om att detta skulle vara något slags nyliberal klocka är detta småföretagens verklighet när de ska anställa, och det får ni på den bänken inte glömma bort. De som mest behöver komma in placeras längst bak i kön, längst bort från arbete – unga, långtidsarbetslösa, nyanlända och personer som har förlorat jobbet senare i livet och behöver komma igen. skyddar man över huvud taget inte ens dem som det är tänkt att man ska skydda. För det mesta är det faktiskt så. Många blir nämligen efter lång och trogen tjänst ställda när facket ändå anser att detta egentligen bara är ett förhandlingskort. Man förhandlar bort det för att få mer kompetens och andra bra saker i förhandlingarna. Då står den person som dröjde sig kvar på arbetsplatsen, som jobbade där extra länge i stället för att byta jobb, i en situation där hon eller han själv hamnar sist i kön. Och reglerna har inte skyddat denna person. Det visar sig att människor på svensk arbetsmarknad känner sig mer otrygga, enligt olika index där man jämför olika undersökningar, än människor på arbetsmarknader där dessa regler inte finns. Vi måste komma ifrån detta. I stället för att förstöra chanserna för de mest utsatta att få jobb ska vi nå dit som alla egentligen vill komma, även fackföreningarna, nämligen att stärka människors kompetens, göra dem anställbara och göra dem starka på arbetsmarknaden. äntligen gör vi det som så många andra länder har gjort. har gjort det före oss med flexicurity, där reglerna gör det lättare för småföretagare att anställa. I gengäld får man en stark kompetensutveckling. genomförde denna reform , och det har gett den långsiktigt mest stabila arbetslösheten i och som alla strävar efter. kan äntligen också göra det och skapa vår egen flexicurity. Enligt den nya utredningen för att modernisera arbetsrätten ska regelbördan minska för de minsta företagen. Man ska skapa tydliga och konkreta undantag i dessa turordningsregler för att minska tillväxtbarriärerna för småföretag. Man ska minska kostnaderna i samband med tvister och uppsägningar och därmed göra det möjligt för många fler företag att anställa. ska man skapa denna nya balans, stärka kompetensutvecklingen och behålla de flexibla arbetsformer som vi har . Med denna utredning hoppas jag att vi också sätter en mycket stor press på arbetsmarknadens parter. De har hållit på och förhandlat denna fråga i olika former. Varenda gång som de har närmat sig målet har det stupat på mållinjen. hoppas jag att vi har skapat ett tryck på att de kanske ska kunna göra någonting ännu bättre ur deras synvinkel och hitta fram till en ännu starkare lösning. ligger bollen verkligen hos dem. De har ingen tid att förlora. Jag säger också att det är bråttom. Detta kommer i grevens tid. Svensk arbetsmarknad kommer säkert att bli tuffare framöver när konjunkturen vänder. De utsatta kommer säkert att bli mer utsatta när konjunkturen blir sämre. Ska vi nu öppna alla möjligheter för dem att komma in i jobb och skapa rörlighet och tryck på den svenska arbetsmarknaden, då är vår chans nu att ta tag i detta tabu som har funnits på den svenska arbetsmarknaden – att inte våga se hur det ser ut i verkligheten och att de regler som var tänkta att skydda drabbar de allra mest utsatta – och korrigera dessa orättvisor och därmed öppna arbetsmarknaden för fler. 176 (V): Vi behandlar arbetsrätten här, och har mycket att säga i fråga om den. Vi har 18 motionsyrkanden och 10 reservationer. Jag står givetvis bakom samtliga, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 7. Jag ska göra nedslag i några av våra förslag för ett sundare och mer produktivt arbetsliv. Men jag måste börja med det som man hänvisar till i betänkandet och som i praktiken får störst påverkan på lagstiftningsprocessen när det gäller dessa frågor framöver, nämligen den 73‑punktsöverenskommelse som har slutits mellan regeringspartierna Socialdemokraterna och och de mer aktivt arbetarfientliga partierna och Liberalerna. Det som man nu vill ha är tydligt utökade undantag från turordningsreglerna och lägre kostnader vid uppsägningar. Det är en beställning som har fötts ur en nyliberal ideologisk enögdhet. är det snarare väldigt billigt att säga upp fast anställd personal i jämfört med hur det är i många andra europeiska länder. Och de turordningsregler som man vill ha ökade undantag från innehåller redan undantag och kryphål som har försvagat dem till förfång för arbetstagarna. Men framför allt är argumentationen för varför lagen om anställningsskydd ska försvagas alldeles ihålig, okunnig och verklighetsfrånvänd. Det är lätt att dra ned på personalstyrkan i . Den arbetsgivare som behöver göra det kan åberopa arbetsbrist. Arbetsbrist behöver inte ens betyda att det är brist på arbete på företaget. Det kan också handla om att vissa arbetsuppgifter enligt arbetsgivaren inte längre behöver utföras, till exempel vid omorganisation. Detta förfogar arbetsgivaren i princip fritt över. Det är också någonting som har etablerat sig som praxis i Arbetsdomstolen. Vad är det då som gör att högern, arbetsköparföreningen och alltså även regeringen anser att detta är så tungt över bröstet? Jo, det är att arbetsgivaren i samband med en sådan uppsägning, som alltså kan initieras i princip när som helst, inte är helt obunden att utöva godtycke mellan de anställda. kan arbetsgivaren nämligen undanta två personer från turordningen. Med fler undantag, oavsett hur de utformas, betyder det att vi går mot en situation där anställningstryggheten i praktiken är upphävd. När man högerifrån vill motivera denna ytterligare tiltade balans till de arbetandes nackdel brukar man säga – det har vi hört också – att det är kompetensen som ska bestämma, inte när man blev anställd. Detta upprepas och upprepas i en offentlighet där kunskaperna om villkoren på arbetsmarknaden är påfallande små bland tyckare och journalister. Men det är alltså missvisande. För det första är kompetens naturligtvis redan med som kriterium i samband med uppsägning. Det är faktiskt någonting som går före hur lång anställning man har haft och alltså slår ut anciennitet. Det är nämligen en förutsättning för att kunna komma i fråga för kvarvarande jobb vid arbetsbrist, alltså att man har tillräckliga kvalifikationer. Innebörden av de ändringar som högern och arbetsköparföreningen suktar efter är alltså inte att det ska bli viktigare med kompetens, utan det är att arbetsgivaren ska få mer av godtyckliga möjligheter att gradera anställda och sedan kalla denna gradering för kompetens. Det är någonting annat. Det är fråga om förändrade maktförhållanden och en förändrad syn på relationerna på och till arbetet. För det andra, vilket är viktigare, är turordningsreglerna dispositiva, det vill säga att de gäller om inte arbetsgivare och facklig organisation har avtalat någonting annat. Det är centralt, eftersom det betyder att detta i en svår situation när det finns en uppsägningsprocess skapar en öppning för den fackliga organisationen att komma in i bilden och försöka tillvarata de arbetandes intressen. Jo, själva poängen är att det beror på läget. Man kan komma överens om en så kallad avtalsturlista, alltså att man tillsammans med arbetsgivaren gör en lista som bygger på andra principer som man kommer överens om. Eller så ser man till att förhandla fram lösningar för dem som sägs upp, kanske också för dem som blir kvar, som är gynnsammare. Bland andra TCO har försökt påminna om att till exempel dessa välfungerande och ofta hyllade omställningsavtal bygger på just lagregleringen om turordning. I kollektivavtalen har man kommit överens om att byta, det vill säga att arbetsgivaren får friare händer vid ändring av arbetsstyrkan mot att den som sägs upp får bättre ekonomiska villkor och hjälp att komma vidare på arbetsmarknaden. Både individen och samhället tjänar på sådana flexibla lösningar. De finns där och är flexibla för att det finns ett ramverk som lägger grunden för förhandlingslösningar. Det är det som regeringen och högerpartierna nu är ute efter att rasera. Det är inte smart, det är inte bra och det är inte ok. Jag förstår att en överenskommelse mellan regeringen och två partier som bubblar av aggressivt nyliberala impulser och av ett förakt för arbetande människors organisering kan bli jobbig. Men detta borde ändå ha varit en bit över gränsen för vad ett socialdemokratiskt parti går med på, till och med i en dålig uppgörelse. Det kommer vi att påminna om ända tills ni på ett eller annat sätt pressas att ta ert förnuft till fånga och skrotar dessa förslag. En sak som är alldeles särskilt provocerande med denna process för att urholka anställningsskyddet är att direktiven har fått rubriken: En moderniserad arbetsrätt. Det är provocerande och missledande därför att det naturligtvis är så att ökat godtycke, otrygghet och servilitet är en gammaldags historia. Att sträva dit är motsatsen till modernisering. I verkligheten – om man nu är intresserad av de villkor som människor faktiskt arbetar under – finns det tendenser som behöver uppmärksammas och hanteras politiskt.