prot · H609106 · 2019-06-17 00:00:00 — Jag vill tacka presidiets ordförande, vice ordförande och ledamöter samt, liksom alla andra, också kanslipersonalen. Vissa frågor om regeringens förhållande till (kapitel 1) Vissa frågor om regeringens förhållande till (kapitel 1) 9 (S): Vi fortsätter att debattera granskningsbetänkande KU20 och går till kapitel 1, Vissa frågor om regeringens förhållande till . Låt mig inledningsvis få tacka utskottets ledamöter och kanslipersonal för arbetet under granskningen. Eftersom vi närmar oss bokslutet för detta vill jag även tacka i dess helhet. Jag kom in i 2014 och fick då möjlighet att jobba med en rad olika sakpolitiska områden, men är min hemvist . Missförstå mig rätt; tillåt mig påstå att det politiska arbetet har skiftat karaktär. Dock vill jag framhålla att arbetet under det gångna har varit otroligt givande sett till utskottets arbetssätt och verksamhetsområden, vilket ger nya och välbehövliga perspektiv på det politiska arbete som vi befinner oss mitt uppe i. Ett stort tack för att jag får vara en del av detta historiska utskott! Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhållande till (kapitel 1) För att återgå till debatten gällande detta kapitel finns där bara två händelser som har varit föremål för utskottets granskning. Det är anskaffning av ett luftvärnssystem samt arbetsmarknadsministerns agerande i fråga om Europeiska arbetsmyndigheten. Jag kommer att uppehålla mig vid det senare ärendet. Anmälan mot arbetsmarknadsministern har sitt ursprung i hennes uttalande i kopplat till förslaget om inrättande av en europeisk arbetsmyndighet. I stället för att debattera ärendet i sak kan vi koncentrera oss på formerna för regeringens samrådsskyldighet gentemot . Som utskottet konstaterar är formerna sådana att det formellt inte finns en skyldighet för regeringen att samråda med när det gäller ärenden såsom lägesrapporter och informationspunkter. I sak har regeringen inte heller verkat för någon annan åsikt gentemot rådet, även om det är allmänt känt att riksdagsmajoriteten i det aktuella ärendet inte inkluderar stöd från regeringspartierna. Tvärtom har utskottet konstaterat att regeringen i de fortsatta diskussionerna kring inrättandet av en europeisk arbetsmyndighet verkat för den ståndpunkt som formulerats av dåvarande utskottsmajoritet i arbetsmarknadsutskottet. Svaret till utskottet från om regeringens agerande i ärendet torde vara svar nog att det inte har funnits en underlåtenhet i att verka för ståndpunkt. Det är oerhört viktigt att bejaka roll i utstakandet av EU:s framtid. är folkets främsta företrädare. För sedan genomfördes ett EU-val som innebar framgång för EU-skeptiska partier. Det är därför av största vikt att vi som företräder medlemsstaternas nationella parlament slår vakt om inflytande och delaktighet, annars urholkas legitimiteten och det göder de nationalistiska krafter som vill söndra unionen och som vill slå hål på det europeiska samarbetet. Legitimitet är därför, och bör förbli, ledordet i utvecklingen av Europeiska unionen. För detta krävs att vi håller i den nära samverkan som vi har mellan den lagstiftande församlingen – – och det verkställande och styrande organet – regeringen. är på många sätt ett föredöme i jämförelse med andra medlemsstater. Under den förra mandatperioden hade jag äran att få tjänstgöra i . Det blev mycket tydligt i möten med representanter från andra medlemsstater att inflytande i EU:s lagstiftningsprocess hålls på en mycket hög nivå. Så måste det också förbli. Med detta som bakgrund går det inte att undgå att ha synpunkter på arbetsmarknadsministerns uttalande i i förhållande till utfallet under ministerrådet – även om ärendet i dess dåvarande form som en lägesrapport, vilket jag har varit inne på, inte fordrade samråd – eller för den sakens skull att regeringen genom underlåtenhet agerade på ett sätt som skulle stå i strid med uppfattning. I detta fall handlade det om att statsrådet inte sa någonting, och vid det givna mötet sällade sig statsrådet till en majoritet av rådets representanter som inte yttrade sig. Det var bara elva medlemsstater som framförde synpunkter på kommissionens förslag. Trots att detta rentvår statsrådet och regeringen inför dem som hyser misstanke om att agerandet är en följd av en dold agenda innebär det inte att vi kan förbise när snedsteg tas. Statsrådet yttrade sig vid sammanträde, trots att det bara var fråga om en lägesrapport, och sa att om en diskussion skulle uppstå vid rådssammanträdet var hennes avsikt att framföra ståndpunkt även om det inte fanns en skyldighet för medlemsstaterna att i detta skede då det handlade om en lägesrapport framföra ett ställningstagande i sak gällande kommissionens förslag. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhållande till (kapitel 1) Som är allmänt känt, och som också är upprinnelsen till anmälan mot statsrådet, fullföljde inte ministern det som framfördes vid . Detta kan vi inte förbise i vårt ställningstagande. För att värna om legitimiteten för det europeiska samarbetet men framför allt för institutioner – såsom – måste vi kunna vara garanterade att det som och regeringen kommer överens om också fullföljs. Det finns inga undantag, oavsett storlek eller karaktär på en politisk fråga. riksdags konstitutionsutskott kan inte låta skönhetsfläckar få passera förbi. Det handlar inte bara om det aktuella ärendet utan om ställningstaganden som kommer att vara vägledande för denna regerings och för kommande regeringars arbete i EU-frågor. roll i förankringsprocessen får inte tas lättvindigt. Den signalen anser jag vara tydlig i och med utskottets ställningstagande. 10 (M): Även jag vill sälla mig till den grupp som tackar utskottskansliet för ett fläckfritt och fantastiskt väl utfört arbete under det gångna riksdagsåret. Det var en kollega som tidigare sa: Utan er hade vi varit förlorade. Jag kan inte annat än instämma i detta. Jag vill också tacka de andra ledamöterna i utskottet för det arbete som har gjorts och att vi har landat i ett helt enigt betänkande. Det visar på en styrka i vår granskning. Även om vi ibland har mycket olika ingångsvärden har vi till syvende och sist ändå landat i ett gemensamt betänkande. Det är en styrka, framför allt när det som inte är tandlöst. Det första kapitlet i granskningen, som handlar om och regeringens förhållningssätt till varandra, är kanske inte det längsta och mest omfattande i detta betänkande. Därför tänker jag inte dra ut på just detta mer än nödvändigt. Men jag vill ändå poängtera ett par saker. Jag ska börja med det första ärendet i kapitlet som handlar om anskaffning av luftvärnssystem. hade uttryckt ett önskemål till regeringen om en förankring i arbetet med detta. Även om detta uttrycktes endast i form av ett tillkännagivande kom ändå försvarsministern till försvarsutskottet och beskrev vad regeringen hade för avsikt att göra. Men när man gör en förankring ska den gärna på något vis spela roll. Detta skickar en vink om till regeringen. Om man förankringen sker uttalar sin intention i en radiointervju kan upplevelsen av förankring förtas något. En sådan radiointervju hade med fördel kunnat göras efter utskottssammanträdet i försvarsutskottet, när en sådan förankring skulle ha ägt rum. Trots detta får jag konstatera att någon förpliktelse rent konstitutionellt att göra en sådan förankring inte kan anses finnas. Därför får vi anse att utskottet inte riktar kritik men möjligen en vink om i vilken tågordning saker rimligen bör göras för att det ska framstå som logiskt. Den andra punkten under detta kapitel är den punkt som uppehöll sig extra vid. Jag håller med om att det är detta av dessa två ärenden som kräver lite extra eftertanke. Det finns visserligen ingen samrådsskyldighet i den situation som man då befann sig i när ministern var i och hade en dialog där. Men när en minister för uttalar att om det blir debatt kommer man att uttala den svenska ståndpunkten – det var tydligt på vad den svenska ståndpunkten var – ska man som och som riksdag kunna lita på att någonting sådant gäller. Där blir det också ett tydligt uttalande från om att så ska vara fallet. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhållande till (kapitel 1) Jag tycker att det är bra att vi kan samla oss kring denna form av uttalanden även i de ärenden som kanske inte tar upp absolut mest av vår tid. Anledningen är kanske att vi håller med varandra om att detta är rätt och riktigt att uttala. 11 SKÅNBERG (KD): Vi har kommit till vissa frågor om regeringens förhållande till . Om det låter som om ledamöterna säger samma sak beror det på att vi sjunger från samma noter. Det är som sig bör; det är inget misstag. Vi noterar att utskottet har granskat förankringen i när det gäller anskaffningen av ett luftvärnssystem. Vid granskningen konstateras att beslut om förankring har haft formen av ett tillkännagivande och alltså inte uppställts som ett bindande villkor i själva bemyndigandet av anskaffningen. Av tillkännagivandet framgick inte i vilket skede förankringen skulle ske. informerades i förväg om att regeringens skrivelse om anskaffningen skulle komma att överlämnas till efter regeringens beslut i frågan. Det har inte lett till någon åtgärd från försvarsutskottets sida. I granskningen uppmärksammar vi även att försvarsministern i en radiointervju uttalade sig om att skulle köpa det aktuella luftvärnssystemet. Detta gjorde han innan han informerade försvarsutskottet om den planerade anskaffningen. Vad tycker KU om det? Ja, med KU-språk sägs följande: ”Om syftet med informationen från försvarsministerns sida var att den skulle utgöra ett led i en förankringsprocess hade uttalandet i media med fördel kunnat vänta till efter sammanträdet, enligt utskottet.” Jag sätter punkt där och låter den meningen tala för sig själv. Utskottet skriver sedan: ”Vidare har utskottet granskat arbetsmarknadsministerns agerande i fråga om Europeiska arbetsmyndigheten. Någon formell skyldighet att samråda med finns inte när det gäller lägesrapporter eller liknande informationspunkter inför rådsmöten. I det granskade fallet hade arbetsmarknadsministern emellertid inför uttalat att hon skulle framföra den svenska ståndpunkten om det skulle komma att bli en diskussion vid rådsmötet. Det är enligt utskottet angeläget att regeringen följer upp vad som sagts i , även om det inte har funnits en samrådsskyldighet i grunden. När det kom att bli en diskussion i sak om den föreslagna arbetsmyndigheten borde arbetsmarknadsministern därför mot bakgrund av sitt uttalande i ha yttrat sig för att framföra den svenska ståndpunkten.” Där sätter KU punkt. 12 (L): Föregående talare har gått igenom och pekat på två ärenden i det kapitel vi nu diskuterar. Det är dels granskningen av förankringen i av anskaffningen av ett luftvärnssystem, dels arbetsmarknadsministerns agerande i fråga om Europeiska arbetsmyndigheten. Jag ska kommentera dessa ärenden, men jag behöver inte gå in på dem i sak eftersom föregående talare har redogjort för dem mycket väl. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhållande till (kapitel 1) Detta är två ärenden som visar att det inte enbart handlar om förmågan att följa formella regler till punkt och pricka – det har KU nämligen konstaterat är gjort – utan att även en följsamhet gentemot våra institutioners behov av insyn och förväntan på saklighet och uppriktighet är eftersträvansvärd. Detta är också något som KU faktiskt konstaterar. För att de folkvaldas arbete ska fungera på allra bästa sätt och för att förtroendet för makt- och uppgiftsdelningen mellan riksdag och regering ska upprätthållas är det viktigt att information lämnas i rätt tid, att den är saklig och riktig och att den sedan följs upp. Förankring ska ske på ett förtroendefullt sätt institutionerna mellan. Dessa två ärenden visar, fru talman, att det är bättre att informera en gång för mycket än en gång för lite. Det är bättre att vara ute än , och det är bättre att vara aktsam om löften som utges. Förtroenden som fås i behöver också följas och göras uppföljningsbara. 13 PER (SD): Som jag sa i mitt inledningsanförande har även möjlighet att skingra misstankar om att felaktigheter begåtts. Någon sa tidigare att vi också kan erbjuda vägledning i hur processen kan förbättras. Det är väl ungefär det som har skett i granskning av anskaffningen av ett luftvärnssystem. Där har utskottet kommit fram till att inga formella felaktigheter har förekommit. hade bemyndigat regeringen att besluta om anskaffning av ett nytt medelräckviddigt luftvärnssystem. Anskaffningen skulle dock förankras i , exempelvis genom en skrivelse från regeringen, men man har inte angett i vilket skeende förankringen skulle ske. informerade regeringen försvarsutskottet om att regeringens skrivelse skulle komma att överlämnas till efter regeringens beslut. Detta gav inte anledning till någon åtgärd från försvarsutskottets sida. Man kan därmed anse att försvarsutskottet var nöjt med den ordningen. Vid försvarsutskottets sammanträde lämnade försvarsministern information om den planerade anskaffningen och att regeringen hade för avsikt att besluta om anskaffningen dagen därpå. Före sammanträdet uttalade sig försvarsministern i en radiointervju om att det aktuella luftvärnssystemet skulle köpas in, och det är väl egentligen det som anmälan handlar om. anser att uttalandet i radiointervjun med fördel hade kunnat vänta till efter det att försvarsutskottet informerats. Däri består den vägledning jag nämnde. Hade man gått till väga så som föreslår hade det med stor sannolikhet inte lett till någon KU-anmälan. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) 14 (S): Jag ska redogöra för det kapitel i vår granskning som benämns Handläggning av vissa regeringsärenden m.m., där vi behandlar totalt fyra anmälningar. I ärendet om beredningen av förslag om en ny möjlighet till uppehållstillstånd – mer känt som gymnasielagen – tar anmälningen sikte på själva beredningen av ärendet. Fanns det skäl att bereda en extra ändringsbudget eller ej? Och hur förhöll sig regeringen till Lagrådets synpunkter? Lagrådet hade synpunkter gällande lagförslaget. En regering behöver dock inte följa Lagrådets synpunkter till punkt och pricka; däremot ska den i sin proposition motivera varför synpunkter har tillgodosetts eller inte. Vi konstaterar att regeringen har motiverat detta och att den har argumenterat för sina ställningstaganden. När det gäller budgetfrågan konstaterar vi i utskottet att det är möjligt för regeringen att avvika från gängse rutiner men att det bör kunna undvikas genom god framförhållning och beredskap av regeringen. Ska man lämna en extra ändringsbudget är det viktigt att det är väl motiverat. Vi ser att regeringen har redogjort för sina motiv, och vi noterar även att finansutskottet i det aktuella ärendet inte hade några invändningar mot regeringens bedömning att det fanns särskilda skäl för att lämna förslaget till . Vi noterar att utskottet inhämtade kompletterande synpunkter på lagförslaget och att sedan beslutade i enlighet med finansutskottets förslag. Ett annat ärende som vi granskat handlar om en pressekreterares anställning vid Försvarsdepartementet och dennes kopplingar till ett företag verksamt inom försvarsbranschen. Det är viktigt att alla som arbetar i det offentliga gör det med stor integritet och stor respekt för allmänhetens förtroende. Att ha en bisyssla vid sidan om eller nära kopplingar till privata intressen som kan gynnas av ens offentliga anställning kan skada allmänhetens förtroende för statsförvaltningen och äventyra myndigheternas verksamhet. Därför finns bestämmelser om jäv i regeringsformen, liksom bestämmelser om förtroendeskadliga bisysslor i lagen om offentlig anställning. Utöver detta har utarbetat etiska riktlinjer som rör alla dess anställda. I detta fall kan vi konstatera att den anställda vid anställningstillfället meddelade att engagemang och ägande i bolaget var avvecklat, trots att kopplingar fortfarande fanns kvar. Vi konstaterar också att försvarsministern agerade så fort han fick kännedom om uppgifterna. Vi finner dock skäl att notera att det inte blev känt tidigare, varför vi tycker att har anledning att se över sina rutiner när det gäller anställdas eventuella bisysslor. Vi har vidare granskat ytterligare ett ärende som handlar om en del kopplat till och säkerhetsrådskampanjen. Säkerhetsrådskampanjen torde vara den mest utredda och genomlysta kampanj någonsin ägnat sig åt – vilket är bra, eftersom det var ett stort och viktigt åtagande. I detta fall är det en utvärdering som står i fokus och huruvida handlingsoffentlighet gällde för hela utvärderingen. gjorde gällande att det var fråga om en intern utvärdering där man ämnade offentliggöra enbart slutsatserna. Den medarbetare som utförde utvärderingen hade en tidsbegränsad anställning i med placering på och skulle enligt uppdragsbeslutet genomföra utvärderingen på ett självständigt sätt. Medarbetaren förfogade dock inte över det slutliga resultatet av utvärderingen. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Det är detta förhållande som har blivit omdiskuterat. Det finns en viss diskrepans mellan utvärderarens och bedömningar. Vi menar att detta är olyckligt och vill framhålla att departementet vid uppdragsförhållanden av detta slag noggrant bör gå igenom uppdragets karaktär och göra en tryckfrihetsrättslig analys. Vidare gav missvisande information på en fråga från gällande huruvida det fanns ytterligare handlingar som inte var allmänna kopplade till slutsatserna i utvärderingen. Vi ska påpeka, som tidigare talare också har nämnt, att oavsett partifärg har en särskild utmaning gällande handlingsoffentligheten i den svenska statsförvaltningen, då dels har utlandsmyndigheter, dels arbetar med ärenden som har med utrikessekretess att göra. I detta ärende är statsrådet ansvarigt för de brister som har framkommit. Dock noterar utskottet att det har initierats ett omfattande arbete för att få ordning och reda på handlingarna i . Vi kommer in på det ärende i granskning som fått störst uppmärksamhet, nämligen regeringens beslut att skilja från tjänsten som generaldirektör på och förordna vederbörande på . Till att börja med måste vi klargöra på vilka premisser generaldirektörer anställs och skiljs från sina positioner samt hur de får andra uppdrag. Regeringen fattar beslut om att anställa generaldirektörer. Dessa får ett förordnande , och regeringen äger under anställningen rätten att förflytta dem inom statsförvaltningen. Men detta får man inte göra hur som helst. Man förhåller sig till lagen om offentlig anställning, i folkmun kallad , men fattar inga direkta LOA-beslut vid förflyttningar. Så här har alla regeringar, oavsett partifärg, gjort. En regering måste kunna flytta på generaldirektörer, annars kan vi inte utkräva ansvar för statsförvaltningen av regeringen. Men det betyder inte att regeringen kan flytta generaldirektörer på ett godtyckligt sätt eller hur som helst. Var då detta en godtycklig förflyttning? I underlagen har vi kunnat ta del av att regeringen tyckte att brustit i sin samverkansskyldighet och att även andra aktörer – inte bara regeringen – har pekat på bristerna, till exempel , Kommuner och Landsting, Arbetsförmedlingen och . Med anledning av detta anför regeringen att de haft osedvanligt många myndighetsdialoger med samt tillskrivit myndigheten inte mindre än åtta uppdrag gällande samverkansskyldigheten. Det är den grund för förflyttningen som regeringen anför och som den dåvarande generaldirektören inte håller med om. Men förflyttningsbeslutet är således motiverat. Vi konstaterar att de olika bilderna är olyckliga, att det hade behövt bli en tydligare förankring hos och att det hade kunnat föreligga en tydligare dokumentation i ärendet. Men vad gäller dokumentationen säger vi i utskottet också att det bör beaktas vilken dokumentation som bör göras. Vi tror att det vore olyckligt att rikta ett generellt krav på dokumentation. Vid varje enskild förflyttning föreligger särskilda skäl, och det skulle vara en ökad administrativ börda för en regering om den behövde dokumentera detta varenda gång. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Dessutom finns det väldigt känsliga uppgifter rörande en regerings förhållande till generaldirektörerna och hur de sköter sitt jobb. Vi vill inte att detta ska dokumenteras vid varje enskilt tillfälle. Vi tror att det vore olyckligt för utnämningsmakten, och det urholkar också förtroendet mellan regering och generaldirektör. Det har hävdats att har både ljugit inför KU och brutit mot arbetsrätten. Det finns inget stöd för dessa påståenden i den här granskningen. Avslutningsvis vill jag säga att jag sätter en stor heder i att få vara ledamot av tillsammans med kollegorna i kammaren. Jag sätter en heder i att få arbeta med de frågor och lagar som utgör fundamentet i vårt samhälle och vår demokrati, nämligen grundlagarna. Det kräver omsorgsfullhet, noggrannhet, ansvarstagande och eftertänksamhet. Det är något annat än den politiska kontexten i övrigt, där kriget om vitsigaste tweet pågår och där politiker tävlar om vem som kan göra flest politiska poäng i en debatt. Det är ytlig politik, vilket inte lämpar sig för om vi ska arbeta med att värna vår konstitution. Men jag sätter inte bara en heder i att få arbeta med själva sakfrågorna utan också i att få delta i viktiga och särskilda arbete med granskningen av hur riket styrs. Jag känner mig stolt över att i detta sammanhang kunna lägga partipolitiskt käbbel åt sidan och i stället kliva in i rollen som den goda interna revisor som är ämnat att vara. Det är bitvis tufft, och det kräver en hög grad av integritet. Vi ska, så gott det går, försöka att vara objektiva, oavsett färg på regeringen, och granska statsrådens tjänsteutövning. Var och en av oss riksdagsledamöter har möjlighet att anmäla ett statsråd till för granskning om ledamoten inte tycker att statsrådet följt de gängse regler som följer av ämbetet. Det är en central del i legitimiteten för regeringen att tåla ett sådant förfarande. Men det är upp till oss att se till att granskningen håller sig saklig och inte urartar i partipolitik. Jag ska inte försvara fel begångna av ett statsråd, även om statsrådet är en partikamrat. På samma sätt ska jag inte rikta ogrundad kritik mot ett statsråd bara för att jag tillhör oppositionen. Vår granskning måste vara välgrundad i de fakta vi kunnat finna, och vi behöver vara eniga – annars blir det som KU uttalar varken legitimt eller seriöst. Jag ber om ursäkt för att jag drar ut lite grann, men detta känns viktigt att få säga. För inte var KU på väg åt det hållet, precis som många har varit inne på tidigare. Det är tack vare ett gediget arbete av och som utskottet nu har kunnat landa i eniga granskningsbetänkanden. Det är med stor sorg jag konstaterar hur lätt det är att återigen hamna där KU var för : i partipolitik och stor oenighet. I denna granskningsprocess, framför allt vad gäller ärendet om förflyttningen av generaldirektör, har vi varit på väg i diket . En del har hävdat att statsrådet har ljugit och brutit mot arbetsrätten eller redan i utfrågningen bestämt vilka fel som är begångna och på vilket sätt de är begångna. Detta har gjorts innan alla fakta legat på bordet. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Och när partiledningar i förväg har bestämt sig för vad KU ska komma fram till sätter ledningarna sina ledamöter i i en oerhört svår situation, vilket var precis vad som hände i ärendet om förflyttningen av generaldirektör. Men, fru talman, det är med glädje jag konstaterar att vi återigen helgar KU:s legitimitet och landar i ett enigt, balanserat slutbetänkande. När partipolitiken i övrigt känns som en vindflöjel som ändras beroende på hur dagens politiska vindar blåser är det viktigare än någonsin att granskningsarbete står pall.