prot · H70931 · 2019-11-13 00:00:00 — måste detta också ske fastän vi inte tycker att våra motståndare förtjänar vår hjälp och trots att det kanske inte gynnar oss i opinionen. Men vi måste göra det för bästa och för vår gemensamma framtid i vårt land. Jag vill rikta ett särskilt tack till som genom sin partiledare sensommartal öppnade för samtal över blockgränserna. Jag vill också rikta ett tack till regeringen som sedan bjöd in till sådana samtal. Även om vi i dessa samtal bara kom en bit på väg fick vi ändå tillfälle att lyfta, vrida och vända på några mycket viktiga åtgärder som kan bli verklighet. Ett tack ska också riktas övriga deltagande partier för engagemanget som visades i samband med detta. När det gäller betänkandet om straffen för mord finns ett par viktiga tillägg. För det första har vi i utskottet en majoritet för att ta bort preskriptionstiden för mord i samtliga fall där gärningsmannen är vuxen. Det finns också flera intressanta idéer. föreslog att även mord som följd av våld i nära relationer i normalfallet ska ge livstid och att mord som sker inom ramen för organiserad kriminalitet också ska ge det. I det första fallet nämns det i förarbetena, och det verkar vara regeringspartiernas uppfattning att det ändå är lagens mening att det ska vara så. Det kan finnas olika skäl till att det inte nämns explicit i förslaget till ändring i , men det är ändå intressant att titta vidare på. När det gäller en straffskärpande grund för organiserad brottslighet är det något som till del kan sägas finnas redan i gällande rätt. Det är också något vi var överens om bland de 34 punkter som de korta gängsamtalen ändå kom fram till, och detta är något som ska genomföras med ikraftträdande . Jag hade hoppats att vi kunde processa även dessa frågor enligt den praxis vi stiftar lag med i . prövas en annan lösning, och vi får se vad det landar i. Detta kommer dock att prövas i ett annat betänkande. Eftersom så sker yrkar jag inget annat än bifall till utskottets förslag. 144 (KD): Vi debatterar justitieutskottets betänkande Straffet för mord. Debatten har varit ganska bred, vilket är naturligt med tanke på situationen i landet med växande otrygghet, skjutningar och uppemot 200 sprängningar. Jag tycker att det är intressant att höra företrädare vrida och vända på hur det ser ut. Man kan också lyssna på rikspolischefen, som beskrev att vi i har en unik situation internationellt sett. Vi har även hört kriminologer säga att inget annat jämförbart land i upplever det och i högsta grad människor i upplever på gator och torg just . skrev , tror jag, att familjer på olika gator i flyttar barnens sängar från väggar och fönster av rädsla för sprängdåd i anslutning till bostadshuset. Det är klart att vi har en växande otrygghet, och det är klart att vi måste ta detta på allra största allvar. Inget kan vara viktigare för oss i detta hus än att få bukt med och göra allt vi kan för att stoppa utvecklingen. Där tror att skärpta straff är ett sätt att förebygga brott. Vi kan återkomma i många andra debatter där har en politik för sociala insatser, stöd till familjer och andra åtgärder för att stärka civilsamhället för att komma åt orsakerna långsiktigt. Fler poliser och skärpta straff är en oerhört viktig del i att stoppa den skenande utvecklingen. Därför är det positivt att det finns en så bred uppslutning här i kammaren för att skärpa straffen också för mord och för att livstidsstraffet ska vara norm för just mord. Jag noterar en avvikande mening, och det är från , som visserligen säger att straffet ska stå i proportion till det brott som begåtts. Då kan man verkligen fundera över vilket straff som faktiskt står i proportion till ett så oåterkalleligt brott som mord. Flera partiers företrädare har lyft fram hur det slår inte bara mot den enskilde personen utan mot en hel värld och en hel omgivning och mot föräldrar och barn, som förlorar en kär människa som rycks från jordelivet. Det är klart att tycker att det proportionellt riktiga straffet är livstidsstraff och att detta ska vara norm i lagstiftningen och rättstillämpningen. Det är därför positivt med de rekvisit som finns i propositionen, som vi stöder. De har räknats upp tidigare. Vi tycker dock att regeringen missar två rekvisit som finns omnämnda i förarbetena men som inte finns inlagda. Det gäller brott riktade mot närstående och om gärningen har utgjort ett led i en brottslighet som utövas i organiserad form. Jag noterar oro över att vi inte har lärt oss någonting av hur det var förra gången, då den dåvarande Alliansen ville skärpa straffen och få till att livstidsstraff ska vara norm. Men det är precis tvärtom – det är ju detta vi har gjort. Vi har lärt oss av historien och vill nu hjälpa regeringen, som inte tycks ha lärt sig av historien, på traven genom att lyfta in de två viktiga rekvisiten i lagstiftningen. Som det står i betänkandet har man brutit ut detta ur ärendet och kommer att bereda det på sedvanligt sätt och återkomma med ett betänkande för avgörande här i kammaren längre fram. Det som det finns en avvikande mening om i en del partier i utskottets behandling rör preskriptionstiderna. har motionerat om att ta bort preskriptionstiden för mord om gärningsmannen är . Som alla känner till är preskriptionstiden borttagen för mord generellt, men den finns kvar just för 18–20-åringar, vilket vi tycker är olyckligt och helt orimligt. Vi tycker att inte att preskriptionstiden ska finnas kvar när gärningsmannen är . Jag måste säga att jag blir lite förbryllad, herr talman, när jag hör tala om att detta inte behövs eftersom frågan bereds i och man tittar på förslag i betänkandet Slopad straffrabatt för unga myndiga. I 34-punktsprogrammet aviserar man nämligen att man inte ska gå fram med utredningen utan ha en helt ny konstruktion som ska röra upprepad grov brottslighet, vilket omfattar en mycket begränsad del av de unga lagöverträdare som kan komma i fråga. Min fråga är om det är dubbelkommando på och om man sitter i en del och jobbar med en utredning, som här sägs beredas, för att ta fram förslag om att ta bort ungdomsrabatten. Detta vore i så fall väldigt välkommet, men då strider det mot det 34-punktsprogram som regeringen redan har aviserat i en annan del av . Lite tydlighet vore önskvärd från regeringen, men otryggheten och dubbelkommandot kanske ändå kan förklara en del av den saktfärdighet som finns och som präglar regeringen arbete på rättspolitikens område. För del är det självklart: Preskriptionstiden ska tas bort. Vi yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 145 (S) replik: Jag tänkte slå in på samma spår som jag var inne på tidigare i mitt replikskifte med . Jag skulle vilja ha svar på frågor som rör hanteringen av det skarpa lagförslag som har inkommit i justitieutskottet genom den motion som med flera har väckt. Jag funderar på samma sätt som tidigare kring skrivelsen i motionen, där det står att det redan finns en bestämmelse som handlar om organiserad brottslighet – en definition i – och att det därför inte behövs några ytterligare beredningsåtgärder eller utredningsförfaranden. Min enkla fråga till blir därför om han delar den uppfattningen och kommer att motsätta sig en sådan utredning. 146 (KD) replik: Det är ett ganska enkelt svar: Vi kommer inte att motsätta oss att man bereder ärendet på sedvanligt sätt, har remissrundor, skickar det till Lagrådet och prövar det precis som all annan lagstiftning, men vi menar att definitionen finns. Just denna definition tycker vi inte behöver utredas mer, men däremot ska frågan givetvis beredas, prövas och remissbehandlas. Vi har remissinstanser som har uttalat sig om propositionen i dess helhet och som skulle kunna få uttala sig om den del som handlar om att lyfta in förarbeten i rekvisiten. Det är inga konstigheter mer än att vi givetvis ska följa de principer som finns liksom beredningskravet. Jag är däremot tacksam för att tar till orda. Då kanske han kan ge svar på frågan huruvida man bereder utredningen om slopad ungdomsrabatt på och hur aktivt man bereder den, med tanke på att man har ett 34-punktsprogram som går i en helt annan riktning. Hur ska regeringen egentligen ha det? Jag vet att inte sitter i regeringen själv, men han företräder ett regeringsparti och kan ge klarhet om detta i denna debatt. Det skulle vara väldigt välkommet. 147 (S) replik: Min replik handlade om hur vi bereder ärenden i utskott. Vi ska komma ihåg att detta är en främmande fågel när det gäller hur vi brukar stifta lag i . Det är ingen slump att regeringen styr utredningsväsendet och att det är där de stora tunga resurserna finns för att komma fram till ny lagstiftning. Jag är utbildad jurist och vet vilka goda som kan spelas bort i ett lagstiftningsarbete där man har haft en god intention men där det kan bli svårigheter när lagen sedan ska tolkas. Om det till exempel finns en vilja att precist ange något kan det i olyckliga fall bli så att en domstol tolkar detta som att det som inte har pekats ut särskilt har mindre vikt. Det finns en rad sådana överväganden. Det som är viktigt att komma ihåg i detta ärende är att vi är överens om syftet. Det finns i förarbetena. Det är ett förfaringssätt som hör till svensk rättstradition att förarbetena har en stark ställning. Därför tycker jag att det är särskilt viktigt när vi pratar om brottets allvarliga art – detta är inte är en helt lätt materia att gå igenom – att vi får en beredning som är fullgod. Jag känner en väldig oro nu över att detta kanske inte är det enda fallet. Det gäller livstidsbrottet, som utskottssekretariatet ska hantera. Detta är inget man är van vid, och man har redan en stor arbetsbörda. Det skulle kännas mycket tryggare om oppositionen ville gå fram med ett tillkännagivande till regeringen och be den att återkomma med den lagstiftning som efterfrågas, så att regeringen kan ta ansvar för att vi utreder detta på ett sätt som är i enlighet med den goda utredningstradition vi har i . 148 (KD) replik: Jag har stor respekt för oro. Den är i och för sig givetvis präglad av att han företräder ett regeringsparti. Jag har stor respekt för att det är bekvämare för regeringen att få tillkännagivanden, som man uppenbarligen kan göra vad man vill med. Det är väl det som är problematiken på detta område, att en majoritet i gång på gång påtalar sin vilja att gå fortare fram med förslag som skulle kunna ha effekt men som regeringen i många fall har dragit i långbänk. Där kommer vi från oppositionens sida och från sida inte att snällt sitta och vänta på att regeringen återkommer med en politik som på allvar kan göra skillnad för att vända utvecklingen, där jag tror att alla delar bilden att mycket går åt fel håll med växande otrygghet, skjutningar och sprängningar. Det är upp till regeringen. Vi kommer inte att vila på hanen när det gäller att lägga fram skarpa förslag även framåt i tiden. Men självklart ska de beredas. Självklart ska de leva upp till de beredningskrav som finns. Jag tycker att ledamoten är lite nedlåtande när han säger utskottssekretariatet. Det är högt utbildade jurister. Vi har kompetens i , och vi kan ta fram underlag som ligger till grund för lagstiftning. Det är inte en helt främmande fågel. Det har gjorts tidigare. Det är rätt att man ska vara restriktiv till det när det gäller omfattande lagstiftningsärenden. Men detta är förtydliganden och handlar om missar som regeringen har gjort. Vi vill lyfta in saker från förarbetena till rekvisiten för att de misstag som har gjorts inte ska upprepas. Här tycker jag inte att behöver vara orolig. Sedan är det givetvis så att om man tar replik får man vara beredd på att svara på en fråga från den man tar replik på. Där noterar jag att inte har något svar på frågan om problemet med att man i ena hörnet på bereder en lagstiftning åt ena hållet och i det andra hörnet bereder den åt ett helt annat håll. Då finns det problem med att tiden drar iväg. 149 (L): Mord är såklart ett av de allvarligaste brotten. Länge var det några hundra ouppklarade mord i . är vi snart uppe i 650 ouppklarade mord. Konsekvenserna är enorma, och lidandet är obeskrivligt för de drabbade och deras anhöriga. Ämnet för detta betänkande är inte så komplicerat – Liberalerna yrkar självklart bifall till förslaget i betänkandet – och straffet för mord ska vara livstid som utgångspunkt. Sedan kan det eventuellt finnas någon förmildrande omständighet som skulle kunna ändra på detta. Man kan säga att vi med detta förslag försöker komma fram till det för . Vi lägger också till ett uppdrag om att vi vill se till att det verkligen blir så. Då väcks frågan om detta är lämpligt, som jag hörde tidigare i debatten. Detta väcker frågor om hur vi jobbar i . Då är det mycket bra att talmannen sitter i presidiet . Vi hade en EU-debatt . Den handlade inte så mycket om att och måste modernisera sitt sätt att utreda och stifta lagar – men det berördes i något inlägg – med tanke på att vi måste ligga i samklang med det som händer ute i för att reformera till exempel lite av det svenska kommittéväsendet. När vi har den situation som vi har i , med en regering som vilar på ett avtal om en budget och ett januariavtal med 73 punkter, är det klart att det kommer att uppstå andra majoriteter på andra områden i till exempel justitieutskottet. Då måste vara beredd att ta sitt lagstiftningsansvar. Det är fullt möjligt. Det gäller bara att följa beredningskraven enligt riksdagsordningen. Då handlar det om att vi långsiktigt kanske måste förstärka och se till att vi har ambulerande resurser i utskotten för att kunna ta hand om det. Det är nämligen den verklighet som finns. Det är så väljarna har röstat, och väljarnas vilja bör vi följa. Sedan handlade denna debatt mycket om det förebyggande arbetet. Det blev lite all over the place, så att säga. Det är helt självklart. Det finns ingenting som är viktigare. Det är nämligen alltför ofta unga mördare som vi talar om som hamnar i situationer som är fruktansvärda och begår fruktansvärda dåd. Det är klart att vi ska jobba förebyggande. Hur svårt kan det vara? De breda socialpolitiska penseldragen gäller här liksom överallt. Det gäller att få dessa ungar att ha något annat för sig än att leva i den mentala istid som de av olika skäl gör och få en meningsfull fritid och kanske också en framtid. Vi talar gärna om detta från Liberalernas sida. Det handlar om allt från mer av ungdomsövervakning till tidigare och tydligare insatser. Jag blev mycket glad när jag i går hörde företrädare från , eller om det var skolan, i som lyfte fram vikten av att det måste bli en konsekvens av unga människors handlingar. Och detta måste göras . Jag brukar tala om detta mellantvång som finns på papperet i den uråldriga svenska socialtjänstlagen. Men om 13- och 14-åringar – framför allt personer – begår brott måste det till en konsekvens. Det är den största kärleksförklaring som vi kan ge till dessa unga personer, eftersom de befinner sig på en fruktansvärt farlig väg. Det handlar också om jourdomstolar för unga, bevistalan tidigt för att alla brott ska utredas och mängder av andra åtgärder för att vi ska kunna stävja och förebygga unga människors brottslighet. Annars kommer mördandet bara att fortsätta. Men detta står inte i motsatsställning till att polisen griper, anhåller och häktar personer som sedan kanske kan dömas för mord. Då ska det vara livstid. Det borde vara ganska okomplicerat, även om inte alla här delar denna synpunkt. Detsamma gäller det hot och våld som finns mot kvinnor, inte minst i det så kallade hedersförtryckets namn. Det är fruktansvärt och måste mötas på andra sätt än livstidsstraff för mord. Här finns det mängder av åtgärder som vi nu vidtar, inte minst inom ramen för januariavtalet för att skärpa synen på förtrycket, för att inte säga hatet, mot kvinnors frihet. Slutligen ska jag göra en anmärkning om preskription. Det är viktigt att vi lyfter fram den från majoriteten i utskottet. Allt fler brott kan upp med modern teknik. Det är mycket välkommet med möjligheter till breddad DNA-testning med så kallad familjesökning som kan göras för att klara upp mord. Det handlar som sagt om uppåt 650 ouppklarade mord. Det är många människor som inte kan komma till ro med sin sorg förrän dessa brott är uppklarade. Då är det fruktansvärt otillständigt att den som är 19–och avrättar någon på öppen gata kommer undan och att dessa mord preskriberas. Liberalerna anser att det är en anständighet i en rättsstat att dessa mord inte preskriberas och att dessa brottsoffers anhöriga kan få komma till ro. Därför är detta viktigt. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) § 16 Kamerabevakning i brottsbekämpningen – ett enklare förfarande betänkande 2019/20:JuU5 Kamerabevakning i brottsbekämpningen – ett enklare förfarande Kamerabevakning i brottsbekämpningen – ett enklare förfarande (prop. 2018/19:127 delvis och prop. 2018/19:147) 150 (V): Vi lever i en samhällsutveckling som är lite svår att sammanfatta. begicks ytterligare ett mord i , och en alldeles för ung person miste livet. Gängkriminaliteten skördade ytterligare ett offer. ökar tryggheten i samhället och förtroendet för polisen. Enligt polisens trygghetsmätning utsätts allt färre medborgare i Region för brott. Andelen medborgare som utsätts för våld, stöld eller skadegörelse fortsätter att minska och är nere på historiska . Utsattheten för brott fortsätter att minska, och har minskat kraftigt sedan ett tiotal år tillbaka. Det gäller både våldsbrott och mängdbrott. Men samhället blir, trots sprängningar och skjutningar, både tryggare och säkrare. Det är inte tack vare politiska initiativ från denna kammare. Det är tack vare polisens lokala arbete, tack vare kommunerna och tack vare det civila samhället. De ska ha ett stort tack för det. Trots detta presenteras förslag efter förslag om hårdare tag, mer övervakning och fler privata väktare. Regeringen tävlar med om att hänga med i populistiska förslag där det inte verkar finnas några gränser för hur mycket ett samhälle kan övervakas. Det ska kameraövervakas, och det ska inrättas visitationszoner. Nästa steg är väl att varje medborgare ska ansiktsskannas innan vi får gå över torget för att köpa en kopp kaffe, för har du inget att dölja har du ingenting att vara orolig för. Det är spännande, för det här låter precis som den kommunistiska diktaturen sätt att övervaka sina medborgare. Det är väl därifrån har fått sin inspiration. Vad som föreslås i det betänkande vi debatterar är att , polisen, och tullen ska få bedriva kameraövervakning utan tillstånd av Datainspektionen. Datainspektionen ska fortsatt bedriva tillsyn, men det är de brottsförebyggande myndigheterna själva som får avgöra om intresset av bevakning väger tyngre än den enskildes intresse av att inte bli bevakad. Kamerabevakning i brottsbekämpningen – ett enklare förfarande anser att det vid kameraövervakning ska finnas tillstånd. Regeringens motivering att administrationen är för krånglig för myndigheterna duger inte. Den personliga integriteten väger extremt mycket tyngre än att myndigheterna tycker att det är krångligt med papper och underskrifter. Med tanke på att tryggheten ökar och att risken att utsättas för brott minskar har jag dessutom svårt att se vad kameraövervakning ska leda till. Kameraövervakning innebär ju inte att det sitter en person och tittar på vad som filmas, vilket många verkar tro. Kameraövervakning kan i bästa fall leda till bättre bevisning när brottet redan har begåtts, men inget visar på att det minskar brottsligheten signifikant. Kameraövervakning tar inte heller bort kriminaliteten, utan däremot flyttar kriminaliteten från torget till gatan bredvid. Jag ska dock erkänna att det finns viss kriminalitet som minskar med kameraövervakning, och det är egendomsbrott och narkotikabrott. Kör man däremot på med ökad polisnärvaro, sociala insatser och förbättrad belysning minskar kriminaliteten . Visst går det att kombinera alla dessa åtgärder, men det har gång på gång visat sig att kameraövervakning snarare invaggar befolkningen i falsk trygghet och att andra brottsförebyggande åtgärder försvinner. Jag kan dock förstå att man vill ha en kamera i sitt bostadsområde. Jag förstår ortens rop på hjälp och på att våldet måste ses som en nationell kris. Men den krisen löses inte genom fler kameror, utan det behövs helt andra åtgärder för att få bort våldet. Därför föreslår att lagförslaget avslås, att en översyn av kamerabevakningslagen ur ett integritetsperspektiv ska göras samt att Datainspektionen får i uppdrag att se över tillståndsförfarandeprocessen så att den blir enklare. Jag yrkar bifall till reservation 1 och avslag på propositionen. 151 (S): Inledningsvis vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på de motioner som har väckts, så är det gjort. är det en ganska dramatisk dag i riksdag. Man kan väl säga att ett nytt lågvattenmärke har nåtts när det riktas en misstroendeförklaring mot en av de mest produktiva justitieministrar som vårt land har begåvats med. Vi har lagt fram över 200 propositioner, och vi har stiftat drygt 50 lagar i denna kammare. Udden har varit riktad mot de utmaningar som den organiserade brottsligheten innebär för vårt land, och det gäller såväl skjutningar och sprängningar som annat. Detta är historiskt stora insatser, men de har även kombinerats med att vi rullar ut lika historiskt stora satsningar på resurser i rättskedjans alla delar. Det handlar alltså om lagstiftning och resurser. har vi tagit fram lagstiftning helt från scratch, till exempel när det gäller terrorlagstiftningen. Där hade inte ett penndrag dragits i för att möta de utmaningar stod inför när det gäller resenärer till IS och andra terrororganisationer – inte ett penndrag. Kamerabevakning i brottsbekämpningen – ett enklare förfarande Andra förslag har kommit efter att regeringen har fått tillkännagivande från oppositionen, som pressar regeringen framför sig. Där har oppositionen tagit sin roll, givet de parlamentariska förutsättningar som finns i denna kammare, på allvar. Det ska vi på ett sätt vara tacksamma för. Regeringen och vi som regeringsrepresentanter försöker ta dessa tillkännagivanden på allvar och beta av dem ett efter ett. I detta ärende om kameraövervakning finns det en del tillkännagivanden i botten. Med det sagt är det som sagt synnerligen sorgligt att politiker i , 2019, inte kan undvika att exploatera tragiska händelser på det vis man gör. Det är ett politiskt spel som är ovärdigt, och vi ser fredagens misstroendeomröstning som bara ett steg på ett sluttande plan när det gäller hanteringen av rättspolitikens område. Dagens debatt handlar om kameraövervakning, och rubriken säger egentligen det mesta: Det ska vara ett enklare förfarande. Som beskrev innebär det att , , och får bedriva kameraövervakning utan tillstånd av Datainspektionen. Myndigheterna ska göra en intresseavvägning där den personliga integriteten ska vägas mot de syften man har när det gäller brottsbekämpning eller brottspreventiva verksamheter. Datainspektionen ska självklart också bedriva tillsyn, och bryter någon mot den värdering som ska göras innan kamerorna sätts upp kan det bli dryga böter – uppemot 5 miljoner. Det finns egentligen två motiv till detta förslag, och det ena är en ren effektivitetsfråga. Vi vill öka snabbheten och flexibiliteten, eftersom det är en avgörande faktor när det gäller brottsbekämpning. Det är dessutom så att väldigt många av våra myndigheter, inte minst polisen, tyngs av byråkratiska och administrativa regelverk som suger musten ur själva kärnuppdraget. Alla som jobbar inom skolan, inom polisen eller inom förvaltningar generellt vet att vi behöver förenkla och göra det mer flexibelt. Det är ett av de viktiga motiven till detta. Det andra motivet är att vi också vill ha ökad kameraövervakning.