prot · H60959 · 2019-03-05 00:00:00 — Vi moderater lyfter bland annat fram behovet av att minska arbetsbördan för socialsekreterare genom att se över vilka arbetsuppgifter som kanske kan utföras av andra personalkategorier som inte har en lång universitetsutbildning. Man bör också se över om det finns möjlighet att till exempel digitalisera en del av biståndshandläggningen samt titta på andra åtgärder för att lätta på arbetsbördan. Ministern nämnde bara i allmänna ordalag vilka åtgärder som vidtas och att har ett brett uppdrag att stärka barn- och ungdomsvården med fokus på kompetens och kvalitetsutveckling samt att stärka barnrättsperspektivet. Men jag undrar mer konkret vilka åtgärder ministern och regeringen vidtar och planerar att vidta för att stärka medarbetare och ge dem en rimlig arbetssituation. 10 Socialminister (S): Tack igen, , för initiativet att ställa denna interpellation! Jag tycker att detta är frågor som verkligen förtjänar att diskuteras, och det är inte så ofta som det sker att vi talar om dem som har de allra största behoven av att vi har ett väl fungerande välfärdssamhälle och av att tryggheten faktiskt finns där när man behöver den. Låt mig först säga när det handlar om uppdrag att vi måste arbeta förebyggande på olika sätt för att se till att arbetsbördan minskar så att man kan ägna sig åt dem som verkligen behöver stödet och hjälpen och insatserna. Det handlar också om att se till att vuxna – föräldrar, de som förvärvsarbetar och de som är familjeförsörjare – har ett eget arbete och en egen försörjning. Det är detta det handlar om. När vi talar om barn och unga är det inte sällan så att det faktiskt är deras föräldrar som är i en utsatt situation och position som gör att också barnen, som inte ges lika förutsättningar och möjligheter, upplevs som utsatta. Det är klart att samhället har ett väldigt stort ansvar för barn och unga som befinner sig i utsatta situationer. Det blir särskilt tydligt om man är i samhällets vård, vilket dock är en ytterlighet – många av dem vi talar om befinner sig inte alls i samhällets vård utan är i behov av samhällets stöd. Men det finns en hel skala, från dem som behöver lite stöd till dem som till och med befinner sig i samhällets vård och som behöver en trygg miljö. I alla dessa fall krävs stor kompetens för att arbeta och för att se till att ge människor det stöd som krävs. Det finns flera olika saker att ta upp. Eftersom regeringen relativt har tillträtt får jag delvis beskriva vad som gjordes förra mandatperioden. Sedan ska jag också försöka att ge en bild av vad vi har framför oss. Under den förra mandatperioden fanns det en nationell samordnare som arbetade genom att inte bara ha en utredning med ett slutdatum utan som faktiskt var väldigt närvarande i verksamheten och som både informerade löpande om situationen och kom med förslag. Samordnaren kom också med slutresultat som bereds. Naturligtvis är kompetens hos personalen, skulle jag vilja säga, något av det viktigaste. Det var också skälet till en bemanningssatsning och till resurser, både 2019 och 2020, för att jobba med kompetensutveckling i kommunerna och för att ska kunna rekrytera socialsekreterare, administratörer och arbetsledare på det sätt som man inom respektive kommuns socialtjänst upplevde var det som man allra mest behöver. Det finns också ett behov av yrkesintroduktion och uppdragsutbildningar. Men det handlar också väldigt mycket om det arbete som gör. Det är en utgångspunkt för regeringens arbete att få de tillsynsrapporter som gör för att få en bild av läget och vilka behov man ser som mer av genomgående karaktär. har flera olika verktyg till sitt förfogande, alltifrån dialog och rekommendationer, men de kan också ställa krav på åtgärder och så vidare för att verksamheten ska fungera väl. Vi följer naturligtvis tillsynsrapporterna med väldigt stort intresse, och de är viktiga för regeringen i beslutsfattandet, helt enkelt. Vi kommer att jobba vidare med den typen av ekonomiskt stöd men också med att se till att kommunerna arbetar med kompetensutveckling och kompetensförsörjning. är i den meningen i samma läge som många andra branscher. Man jobbar och sliter för att kunna rekrytera den personal som finns till just sin verksamhet. 11 (M): Jag är glad att ministern lyfte fram vikten och behovet av det förebyggande arbetet. Det är naturligtvis oerhört viktigt att börja i rätt ände. Det gäller att verkligen försöka möta familjer med behov av hjälp och stöd med insatser tidigt för att säkerställa att människor inte halkar in på en kriminell bana, hamnar i ett missbruk eller på annat sätt hamnar snett i livet som gör att man senare hamnar i ett stort behov av hjälp och stöd från samhället. Här skulle jag vilja säga, fru talman, att arbetslinjen är grunden för detta och att vi tar krafttag mot de kriminella gängen som tar över i våra utanförskapsområden och gör andra insatser som är oerhört viktiga på det området. Jag hoppas också att utredningen om framtidens socialtjänst, som just nu pågår och som har fått förlängd tid av regeringen, kommer att ta just det förebyggande perspektivet på största allvar. Det är jätteviktigt att vi sänker trösklarna till och minskar stigmat. Många söker inte hjälp , och det är ett problem. Jag ser dock många goda exempel runtom i landet. Jag var i och träffade där delar av deras socialtjänst som jobbar väldigt proaktivt. De gör till exempel hembesök hos alla nyblivna föräldrar för att tidigt kunna se behov och sätta in insatser. kan det kanske räcka med en familjestödjande verksamhet eller en utbildningsinsats. Det är en sak som dock gör mig lite besviken när det gäller ministerns svar. Som jag tar upp i min interpellation handlar väldigt mycket av granskningen och uppföljningen av verksamhet om lex Sarah-anmälningar från verksamheterna och om enskilda personers anmälningar. Givet detta tycker jag att uppgiften i SVT:s om att en stor andel av socialtjänster inte har gjort några lex Sarah-anmälningar om barn är illavarslande. Ministern gör kanske en annan bedömning, men jag finner, som jag skrev i min interpellation, att det är osannolikt att över 50 kommuners socialtjänster , då bildades, inte har haft några allvarliga missförhållanden eller påtagliga risker för allvarliga missförhållanden avseende barn. Jag tycker inte att det räcker att, som ministern gör, bara konstatera att socialtjänsterna har skyldighet att rapportera missförhållanden och påtagliga brister och att det redan finns lagstiftning och föreskrifter på plats. Eftersom tillsynen och uppföljningen av i så hög grad är anmälningsdriven och bygger på att kommunerna själva rapporterar missförhållanden och risker är det uppenbart att det är ett problem om så inte sker. Jag vill därför fråga ministern om hon inte tycker att det finns anledning för regeringen att vidta några åtgärder och göra några insatser för att undersöka varför socialtjänsterna inte gör fler lex Sarah-anmälningar rörande barn. Jag tycker att det är en fråga som regeringen bör söka svar på. Den bör inte minst få regeringen att fundera på om man till exempel i samarbete med SKL skulle kunna göra insatser för att säkerställa att socialtjänsterna har en kultur där risker, problem och brister inte sopas under mattan utan tvärtom lyfts upp och de allvarligaste fallen anmäls som en del av det systematiska kvalitets- och utvecklingsarbetet. 12 Socialminister (S): Jag inte bara noterar utan har naturligtvis också funderat mycket på den fråga ställer här om vilka slutsatser man ska dra av icke-rapporteringar, så att säga. Jag kan säga så här: Det finns inga indikationer på underrapportering, men det betyder inte att vi inte kan vara säkra på att det inte förekommer andra brister. Det är absolut inte med den tonen som jag läser statistiken. Men det säger någonting om hur viktigt det är att det finns många olika verktyg för insyn, tillsyn och åtgärder så att verksamheterna fungerar och att inte enbart luta sig mot anmälningsärenden. Det kommer inte att vara tillräckligt. Det är därför har ett omfattande uppdrag som långt ifrån alltid handlar om att bara agera på inkomna anmälningar. De har ett arbete som också handlar om återföringskonferenser och lärande. De ska inte bara göra ett nedslag och sedan lämna kommunen och , utan de ska se till att det finns ett lärande både inom kommunen som helhet och i verksamheterna, så att de brister de upptäcker åtgärdas och att man lär något av dessa så att det inte inträffar igen. Kommunerna har en skyldighet att anmäla missförhållanden. Jag vill absolut inte att det ska uppfattas som att det inte spelar så stor roll om man anmäler eller inte. Det spelar väldigt stor roll att man anmäler missförhållanden. Det är ett viktigt sätt att förhålla sig till ett systematiskt kvalitetsarbete. Och det är klart att alla kommuner ska agera i enlighet med den lagstiftning som vi har. Utöver skyldigheten för kommunerna och de i verksamheten som ska göra anmälningar måste fortsätta med sitt tillsynsarbete. Min bild är att bedriver ett gediget tillsynsarbete. Om det finns tecken och signaler på underrapportering om allvarliga missförhållanden ska myndigheten naturligtvis rapportera om detta. Och om det finns anledning att från politiskt håll ta tag i någonting är det ingenting som vi räds. Det är viktigt att säga att lex Sarah-anmälningarna är en del i arbetet, men de är långt ifrån allt att bygga kvalitetsarbetet på. 13 (M): Ja, så är det. är verkligen inte allt som ligger till grund för kvalitets- och utvecklingsarbetet. Men det är en väldigt bärande del av arbetet. Därför tycker jag att den rapport som SVT har tagit fram verkligen manar till eftertanke och kanske förmår att analysera frågan vidare. Jag ser väldigt mycket fram emot den rapport som kommer att landa på ministerns bord, nämligen den från . Det är en fördjupad rapport om just den sociala barnavården. Man har gjort djupintervjuer och så vidare. Jag har bara hört talas om arbetet och naturligtvis inte fått ta del av något av rapportens innehåll. Men jag tror att den kan bli ett bra underlag för fortsatta debatter här i kammaren om hur vi kan utveckla och stärka svensk socialtjänst, för det behövs. Det är alldeles för många barn som inte får den hjälp och det stöd som de förtjänar. Det är verkligen välfärdsstatens största misslyckande om vi sviker de utsatta barnen. Vad jag tror är oerhört viktigt för att stärka är att göra insatser för personalen. Det är de som är själva ryggraden i verksamheten och de som på allvar kan göra skillnad. Då handlar det om att stärka yrkets attraktivitet och få fler att vilja utbilda sig till socionom och att söka sig en framtida yrkesbana inom socialtjänsterna. Men vi ser ett stort problem med personalomsättning. Många nya, unga socialsekreterare får ta hand om väldigt svåra fall. Jag tror att det behövs en bättre introduktion, och där har konstaterat allvarliga brister. Jag skulle avslutningsvis vilja fråga ministern om regeringen kan tänka sig att till exempel ge i uppdrag att ta fram ett systematiskt program för introduktion av nya socialsekreterare. 14 Socialminister (S): Låt mig avsluta med det vi började tala om, nämligen det viktiga förebyggande arbetet. Det är viktigt att även tala om det för att betona att också har detta viktiga arbete att göra. Jag tror nämligen att det är ett av skälen till att man söker sig till yrket och verksamheten. Man utbildar sig till socionom och socialsekreterare för att man vill arbeta förebyggande och ser vilka insatser som spelar roll för att inte minst barn och unga ska hamna rätt i livet. Det handlar också om hur vi ser till att vuxna familjeförsörjare inte är i behov av ekonomiskt bistånd utan i stället har ett jobb att gå till. Det handlar även om hur vi arbetar med ohälsan så att människor inte hamnar i till exempel missbruk, vilket inte är ovanligt och gör att man får behov av insatser, utan kan arbeta och mår bra. Låt mig också säga något kort om utredning, som nämnde. Den kommer , och jag ser mycket fram emot den. Det är en översyn av , vilket är ett omfattande arbete. Redan delbetänkandet fokuserade på det förebyggande arbetet, och jag ser verkligen fram emot slutrapporten eftersom jag tror att det är viktigt att vi arbetar mer förebyggande på bred front i samhället så att kan använda sin kunskap och kompetens i sina viktiga insatser. Jag tror att detta ger en bättre arbetsmiljö och arbetssituation och att man känner att yrket blir mer attraktivt när man får jobba med det som man faktiskt utbildat sig till. Vi ska givetvis fortsätta att följa både rapporter och IVO:s tillsynsrapporter. Det finns inte en kommun som kan frånsäga sig ansvaret att följa de lagar och förordningar som har beslutat om. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2018/19:67 om läkemedelsstatistik 15 Socialminister (S): har frågat mig om jag och regeringen kommer att hörsamma vädjan om att införa en bestämmelse i instruktion om att är skyldig att rapportera uppgifter om läkemedelsanvändning på djur till . En annan fråga som har ställt till mig är om jag tänker ta initiativ till en översyn av gällande relevant lagstiftning i syfte att säkerställa en transparent läkemedelsstatistik. En gemensam nämnare för båda dessa frågor är att de avser förändringar i tillämpning av lagstiftningen om statistiksekretess, i det första fallet med koppling till djurläkemedel och i det andra fallet humanläkemedel. Jag håller med om att tillgången till öppen och transparent läkemedelsstatistik är viktig ur många olika perspektiv och för många olika aktörer. Förutom en bättre insyn för allmänheten i hur offentliga medel används till läkemedel är tillgång till denna typ av statistik viktig för att uppnå patientsäker och kostnadseffektiv läkemedelsanvändning och för arbetet mot antibiotikaresistens när det gäller såväl människor som djur. Precis som framför behöver uppgifter från för att kunna sammanställa årlig statistik över försäljningen av läkemedel till djur. I den skrivelse från som hänvisar till framgår att de aktuella uppgifterna till slut kunde lämnas ut till verket. Där kom de dock att omfattas av statistiksekretess, och uppgifterna kunde därför inte delas med som samverkar med vid bearbetning och analys av statistik. Av samma anledning försvårades rapportering av data till inom Europeiska läkemedelsmyndigheten, . pågår ett arbete med att analysera dessa frågor och vilka åtgärder som kan bli aktuella att vidta både på kort sikt och i ett mer långsiktigt perspektiv. När det gäller frågan om en eventuell översyn av relevant lagstiftning kartlägger om det finns en sådan möjlighet. Det är dock angeläget att den konsekvensanalys som görs just nu av bland annat blir klar för att regeringen ska kunna ta ställning till nästa steg. Sammanfattningsvis är det regeringens ambition att läkemedelsstatistik även fortsättningsvis ska kunna hanteras på ett sätt som ger allmänheten insyn i utvecklingen på läkemedelsområdet som behovet av sekretess beaktas för att skydda den personliga integriteten. 16 (M): Jag tackar ministern för svaret. Detta är en typisk sådan fråga som vid första anblick kan verka perifer och inte så stor och betydelsefull. Men det är en mycket viktig fråga utifrån ett strategiskt perspektiv vad gäller svensk hälso- och sjukvård. Läkemedelsanvändningen är en viktig del av hälso- och sjukvården och även något som skattekollektivet får betala en rejäl slant för eftersom slutsumman för läkemedelsförmånen är omkring 40 miljarder. Det finns därför ett stort intresse hos allmänheten att ha insyn i hur medlen används. Det är också viktigt att både vi beslutsfattare i denna kammare och regeringen har tillgång till god statistik för att kunna göra uppföljningar, granskningar och jämförelser mellan olika regioner. Dessutom är det viktigt att kunna delta i olika forskningsprogram och att arbeta aktivt med att minska förskrivningen av antibiotika för att förebygga antibiotikaresistens. Ministern nämnde att jag genom mina frågor gjorde kopplingar till djurläkemedel, men egentligen handlar det lika mycket om humanhälsa eftersom antibiotikaresistensen är ett av de främsta hoten mot den moderna sjukvården. uppskattar den europeiska smittskyddsmyndigheten att 25 000 människor avlider inom unionen på grund av antibiotikaresistens. Ett allvarligt problem är den överanvändning av antibiotika som finns inom djurhållningen i . Här är ett sant föregångsland tack vare det fantastiska arbete som svenska lantbrukare har gjort i generationer med att ha ett gott smittskydd, att arbeta förebyggande och att aldrig använda antibiotika i förebyggande syfte utan bara för att behandla sjukdom. I detta arbete har statistikuppgifterna varit viktiga, men har man stött på patrull vad gäller möjligheten att få ut dessa uppgifter och att samarbeta över myndighetsgränserna. , och Lif, som är de forskande läkemedelsbolagens branschorganisation, har gjort hemställan till regeringen om att agera i denna fråga. Den nya tolkningen och tillämpningen av lagen som har gjort, och som säkert är korrekt och gjord utifrån ett domslut , har nämligen försvårat dessa möjligheter. Jag har stor respekt för det ministern säger i sitt svar att regeringen vill avvakta den konsekvensanalys som gör. Men jag hoppas att jag kan få ett rakt och tydligt svar om att regeringen kommer att vidta åtgärder på såväl kort som lång sikt för att säkerställa att dessa uppgifter blir offentliga så att det viktiga arbete som sker på våra myndigheter för att följa upp läkemedelsanvändningen och samarbeta internationellt för att adressera exempelvis antibiotikaresistens och överdriven antibiotikaförskrivning möjliggörs. 17 Socialminister (S): Jag kan bara instämma i att detta medför problem för alla inblandade parter, och om det är , , landstingen, eller allmänheten som vill ha insyn spelar mindre roll. Detta är statistik som har varit tillgänglig och transparent, och det är inget som vi på något sätt har försökt att försvåra. Låt mig vara tydlig med att detta inte är någon önskvärd utveckling. , Liberalerna, ställde en fråga till mig när detta ämne dök upp, och jag gav samma svar till henne. Detta är något som vi vill agera i på bästa sätt, men det är viktigt att avvakta och inhämta konsekvensanalys. Jag frågade tjänstemännen när den kommer, och den kommer före mars månads utgång. Jag tror som sagt att det är viktigt att vi inväntar den. När det gäller vilka verktyg och medel som står till vårt förfogande och vad vi kan använda för att underlätta detta återkommer jag gärna i denna form. Men låt mig säga att ingen har någon annan uppfattning, tvärtom. Det gäller alla som arbetar med läkemedelsfrågor, med hälso- och sjukvård och med att hålla i våra skattemedel. Det gäller också alla som är angelägna om att följa läkemedelsanvändningen. Antibiotikaresistens är ett typexempel på något som gör det uppenbart för alla som i vanliga fall inte är så involverade i vad exempelvis statistiksekretess kan få för konsekvenser. Man förstår att man behöver kunna följa bland annat antibiotikaanvändningen. Men det finns som sagt många andra som också blir lidande när denna statistik inte kan lämnas ut. Jag vill återigen understryka att vi på lång sikt måste ha en lösning som gör att detta fungerar. Det kan ta tid att hitta en långsiktig lösning. Vi måste också ha en idé om hur vi på kort sikt kan se till att det arbete som relevanta myndigheter bedriver inte försvåras. bjöds , och in till ett möte på för att ge information om denna fråga, så fort vi fick kännedom om att den var under uppsegling och vad som skulle kunna bli utfallet. Det är kammarrätten i som har gjort en rättsutredning som har givit dessa konsekvenser. Mitt svar, förutom det som jag har lämnat till kammaren här, är att vi gör vårt allra bästa för att på både kort och lång sikt hantera denna fråga. Före mars månads utgång ska konsekvensanalys vara klar, och jag förväntar mig att då få mer på fötterna när det gäller hur vi kan agera. 18 (M): Det var glädjande nyheter att konsekvensanalys kommer . Det är oerhört viktigt att regeringen då är startklar att vidta åtgärder. Myndigheterna är glasklara i sin hemställan till regeringen om att den situation som vi nu befinner oss i är ohanterlig. Om vi från svensk sida till exempel ska kunna rapportera läkemedels- eller antibiotikaanvändningen inom djurhållningen på det sätt som vi har gjort till europeisk nivå måste det bli förändringar. Då måste till exempel SVA eller få en annan instruktion. Jag tycker att det är viktigt att regeringen, kanske , tittar parallellt på de olika handlingsalternativ som finns och som har lyfts fram i hemställan som har landat på ministerns bord. Det finns en annan hemställan som har koppling till denna fråga men som inte rör den akuta frågan om den förändrade rättstillämpningen. Det är en gemensam hemställan från , , och och som rör antibiotikaförskrivningen inom djurhållningen. När det gäller antibiotikaanvändningen inom humanläkemedel har varje läkare en förskrivningskod, och förskrivningen kan följas på individnivå. Det är ett viktigt verktyg för att kunna följa upp om det är någon som allvarligt avviker i förskrivningsmönster, om det är en särskild vårdgivare som avviker och så vidare. Motsvarande finns inte när det gäller djurläkemedel och antibiotikaanvändning inom jordbruket. Därför har myndigheterna gemensamt begärt att regeringen ska analysera vad som krävs för att säkerställa tillgång till förskrivningsbaserad statistik över antibiotika till djur. Jag undrar: Har ministern tagit ställning till hemställan? Är ministern beredd att vidta de åtgärder som krävs för att möjliggöra sådan statistik? Det vore en viktig åtgärd och ett viktigt led i arbetet med att tackla antibiotikaresistensen och försöka minska förskrivningen av antibiotika ytterligare. Myndigheterna har gjort detta som ett led i att leva upp till det uppdrag som de har fått av regeringen utifrån den strategi som den har tagit fram när det gäller att bekämpa antibiotikaresistens. 19 Socialminister (S): Jag ska avsluta med frågan. Eller jag kanske ska börja med den i stället. Eftersom ställde en annan fråga än den som fanns i interpellationen är jag inte förberedd i så måtto att jag vet om det pågår ett arbete. Detta känner jag faktiskt inte till, men jag har inte nåtts av någon hemställan så här långt. Vi får återkomma till den frågan. När det gäller de ställningstaganden som både och , i det här fallet, har kommit fram till, nämligen att statistikutlämnande skulle strida mot offentlighets- och sekretessprincipen, vill jag understryka och åter betona att vi i regeringen är väldigt angelägna om att lösa denna fråga på lång sikt. Om vi sedan kan hantera den också på kort sikt är det naturligtvis positivt, men man får nog se det som två olika delar. Regeringen kan inte påverka de ställningstaganden som görs av fristående förvaltningsmyndigheter eller hur de tillämpar befintlig lagstiftning, men att på lång sikt se till att vi får en annan ordning är absolut ett löfte. Hur vi arbetar på kort sikt får jag helt enkelt återkomma till när vi kan redovisa hur det ser ut, men det är klart att vi tittar på olika handlingsalternativ och vad som skulle vara möjligt utifrån de förutsättningar vi har. Jag vill passa på att fylla på det som beskrev när det gäller hur viktigt det är att jobba med antibiotikaresistens. Det är klart att det är med stolthet man representerar i olika sammanhang där det talas om antibiotikaresistens. Ett långt och idogt arbete har gjorts av svenska jordbrukare men också av det svenska samhället, där vi är överens om att vi inte ska förskriva antibiotika i onödan. Detta handlar om lantbrukare och deras djur men också om förhållningssättet inom hela hälso- och sjukvården. Jag tror att inte minst många barnfamiljer kan känna igen sig i att det vore bra med lite antibiotika eller penicillin mot den där öroninflammationen. Där har vi successivt fått lära oss, och jag tror att de allra flesta sympatiserar med detta.