prot · H60984 · 2019-05-02 00:00:00 — Man kanske ska kunna hjälpas åt. Jag tror att ett första steg är att kartlägga var behovet är som störst och vilka bostäder vi behöver bygga. När vi har sett det får vi ha tilltro till att kommunerna tar det ansvar de ska. Jag har också tidigare öppnat upp i denna kammare när det gäller att vi har ett bostadsförsörjningsansvar enligt lag i men att ingenting händer om man inte följer lagen och tar sitt bostadsförsörjningsansvar. Det är någonting vi behöver jobba vidare med. 118 MOMODOU (V) replik: Jag håller med om att detta är ett viktigt steg framåt. Men det är precis som nämner: Om man inte följer lagen och tar sitt bostadsförsörjningsansvar händer ingenting. Det har vi erfarenhet av. Vi vet vad konsekvensen blir – det händer ingenting. Det finns kommuner som väljer att inte bygga trots att det behövs bostäder, och det händer ingenting över huvud taget. Vi kan inte fortsätta ha samma modell, där vi inte har några som helst sanktionsmöjligheter, där det inte är bindande, där vi inte ställer krav och säger att ”ni måste göra det här, annars blir det konsekvenser”. Vi i tycker inte att det är hållbart att ha en sådan ordning. Därför säger för det första att det måste vara bindande så att alla vet att om man har planerat detta på regional nivå, där man vet hur många bostäder som behövs, då ska det byggas. För det andra säger vi att hälften, , måste vara hyresrätter. För det tredje säger vi att eftersom det ska vara bindande måste vi ha sanktionsmöjligheter. Om man inte följer reglerna måste det få konsekvenser. Det är ställningstagande i denna fråga. Håller och med om dessa ställningstaganden? 119 (MP) replik: Tack, Momodou , för att du lyfter fram denna problematik! Vi har diskuterat den tidigare. Då har vi också nämnt ett antal kommuner, till exempel kommuner angränsande till , som vi två är överens om inte tar det fulla ansvar de behöver. Jag håller med om att vi måste se till att bostadsförsörjningslagstiftningen följs. Vilka verktyg som behövs för att den ska följas får vi helt enkelt återkomma till. Men jag har en tro på att kommunerna faktiskt vill. Jag vill inte tro att de av illvilja inte vill se till det kommer nya invånare till kommunen – invånare som också bidrar till att kommunen stärks. Jag ska kommentera detta att ska vara hyresrätter. Jag skulle inte säga det rakt av. Det behövs säkert i vissa kommuner, i vissa delar. Men viktigast för är att vi har en blandad bebyggelse, ett blandat samhälle, där människor med olika bakgrund och olika ekonomiska förutsättningar kan mötas i samma område. I vissa områden behövs det säkert fler hyresrätter, men i andra behövs det garanterat också fler bostadsrätter, radhus och villor. Att så kategoriskt säga att det ska vara tänker jag inte stå här och göra. Men vissa kommuner har säkert behov av att bygga hyresrätter. I andra finns det nog behov av annat också. 120 (KD) replik: Då vet vi att tycker att det är bostadskris. är det bara bostadsministern som anser att det inte är bostadskris. och bostadsministern är i samma parti och borde rimligtvis diskutera dessa frågor, så min fråga till är: Hur högt står bostadsfrågan på dagordningen hos regeringen? Är det kris borde den stå högst upp, och vi borde se de åtgärder som motsvarar en kris. Då undrar jag vilka förslag regeringen tänker lägga fram det närmaste halvåret som på något sätt hanterar denna bostadskris. håller ju med om att det är bostadskris. Då lägger man bort alla andra saker och koncentrerar sig på bostadskrisen. Något vi har diskuterat som har föreslagit är att fler delar skulle kunna bygglovsbefrias. Så kan man faktiskt öka takten på bostadsbyggandet. Man skulle också kunna inskränka överklaganderätten så att processen går fortare. Man skulle kunna införa en avgift för överklagande för att få bort detta med överkynnesöverklagande. Det skulle också öka takten på bostadsbyggandet. Problemet är att regeringspartierna, inklusive , har avslagit alla dessa förslag – utan att redovisa något eget förslag som innebär att vi ökar bostadsbyggandet i . Jag hävdar, precis som föregående talare, att planering av bostäder är en stor del av bostadspolitiken. Att regeringen inte kan leverera svar på hur man har tänkt lösa bostadskrisen är ytterst allvarligt. 121 (MP) replik: Hur högt står bostadsfrågan för regeringen? Jag kan konstatera att den omnämns både i regeringsförklaringen och i januariavtalet och ganska ofta i debatten, så den står absolut högt. Det jag svarade på frågan om det är kris var att för de individer som inte har någonstans att bo, som inte kan tacka ja till jobb eller utbildningsplatser, är det givetvis en kris. Det är dock inte en nationell kris i den bemärkelsen att det är en brandkatastrof, krig eller något liknande som håller på att inträffa. Men, ja, för de individer som drabbas av den situation vi har just nu är det absolut en kris – en kris som vi behöver lösa. nämns också regelförenklingar. Det är det talar om. Det kommer att genomföras regelförenklingar, men de är ännu inte beskrivna eftersom vi vill se vilka ytterligare vi kan genomföra innan vi nämner dem. Som vi brukar göra när vi lägger fram lagförslag använder vi oss av utredningsverktyget. Det finns säkerligen saker som kan bygglovsbefrias. Några av de sakerna nämns i januariavtalet, men det är mycket möjligt att det finns fler. Här är det viktigt att nämna att vi tar bort bygglovskravet för altaner, ja, men inte för att altaner löser bostadsbristen utan för att bygglovshandläggarna runt om i landet inte ska lägga tid på att bevilja bygglov för altaner utan fokusera på att bevilja bygglov för bostäder. Vad gäller överklagande genomförde vi en förändring förra mandatperioden, då vi flyttade överklagandeinstansen från länsstyrelserna till Mark‑ och när det gäller detaljplaner. Jag hoppas att utskottet ska kunna besöka Mark- och för att se hur det arbetet går. Förhoppningsvis har det blivit bättre sedan vi gjorde förändringen. 122 (KD) replik: Då har jag nog missuppfattat svar till de två tidigare frågeställarna i interpellationsdebatten. Jag fick intrycket att delar uppfattningen att det är bostadskris. Att det är kris för den som inte har en bostad är solklart. Men jag anser att det är en nationell kris eftersom det är så pass många som drabbas. Det är inte bara den som inte får bostad, utan det är faktiskt också de närstående. får vara tydligare med om hon tycker att det är en nationell kris eller inte. Om och inte tycker det förstår jag att det inte kommer några nya förslag, för då finns det väl andra åtgärder som de tycker är viktigare. svarade inte på min fråga. Vilka åtgärder kommer det närmaste halvåret som innebär att vi kan komma bort från den bostadskris som vi har? Jag gav några tänkbara förslag. Vi har haft bostadsdebatter tidigare här i kammaren och redovisat flera förslag på vad man kan göra. Jag förväntar mig att på ett eller annat sätt redovisar de förslag vi kan förvänta oss det närmaste halvåret. Man kan också sätta upp mål för hur många bostäder som ska byggas och i det fallet ge länsstyrelserna i uppdrag att diskutera med kommunerna. Jag delar uppfattning – jag tror att kommunerna säkerligen vill vara med och lösa den bostadskris som råder. Men jag tror att det behövs en nationell del som talar om hur många bostäder som behövs och i vilken omfattning det behöver byggas i de olika delarna och sedan diskuterar med de olika kommunerna. är det en del kommuner som tar väldigt mycket ansvar och en del kommuner som inte bygger någonting. Det kan finnas olika orsaker till det. Det kanske inte finns god ekonomi; det kanske inte finns möjligheter. I så fall får vi på den nationella nivån stötta och hjälpa till. Jag har fortfarande inte hört tala om några åtgärder det närmaste halvåret som gör att vi kan avskriva denna kris, som faktiskt finns. 123 (MP) replik: I frågan om att sätta upp ett mål är vi helt överens. Jag tycker generellt sett att detta är bra, och det är också något som har nämnt tidigare. Vi gjorde det förra mandatperioden, och det målet har vi nått. Alliansen satte också upp ett motmål. Jag tror att det är ett bra sätt att visa vad man har för ambition. Så ja, detta är en fråga som jag kommer att driva vidare även . Då kanske det inte gäller hur många bostäder som ska färdigställas , för det är väldigt svårt att ange , utan eller fram till ett visst år. Jag kan också konstatera att det just nu faktiskt byggs väldigt mycket mer . Men vi ser vikande siffror, och både och resten av kamraterna här inne vet att vi från regeringens sida tycker att detta är minst lika problematiskt som alla andra. Men jag kan också konstatera att varken regelförenklingar, bygglovsbefrielser eller överklagandeavgifter löser bostadskrisen . Då hade den nog redan varit löst, om det hade varit så enkelt. Den största utmaning vi har är att de som har någonstans att bo bor väldigt bra och stort och oftast har råd att bo där medan de som inte har någonstans att bo får bo allt trängre. ska vi nu återinföra investeringsstödet och effektivisera det. Det är en av de åtgärder vi tror på. Vi behöver också se över hur vi kan stötta individen. är vi inne på bostadspolitiken, som jag anser att detta betänkande inte handlar om. Men eftersom så gärna vill ha svar kan jag säga att jag tror att vi behöver se över hur individen ska ha möjlighet att köpa sitt boende, hur fler kan få del i ett ägt boende, hur vi ser över nya upplåtelseformer och hur vi ser till att stötta de individer som har det absolut svårast ekonomiskt. Det kan vara både med bostadsbidrag och på andra sätt. Jag vill återigen säga att det inte bara handlar om att bygga bostäder. Det handlar om att bygga samhälle. Det är vad denna debatt handlar om – inte bara om det som finns innanför väggarna eller hur många bostäder vi färdigställer, som vi så ofta debatterar, utan om att vi ska bygga ett hållbart samhälle för framtiden. Jag hade önskat att denna debatt hade handlat lite mer om det. 124 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till civilutskottets förslag i betänkande CU12. Vi ska debattera förslag under rubriken och byggande – motionsförslag som rör frågor om planering i vid bemärkelse. Flertalet av förslagen har direkt eller indirekt anknytning till det som regleras i plan‑ och bygglagen. Några av de frågor det handlar om i detta tjocka häfte är digitaliseringsarbetet i plan- och bygglovsfrågor, översyn av , klimatfrågor i planeringen, regionplanering, krav vid ny- och ombyggnation, gemensamma byggregler, studentbostäder, bygglovsbefriade åtgärder och överklaganderegler. Jag har dock, som vi har diskuterat här, noterat att en rad andra bostadspolitiska frågor, som inte rör betänkandet, har lyfts fram i debatten. Jag tänker försöka hålla mig till dagens betänkande, men jag vill bara säga några ord om byggandet och vilka nivåer det har legat på, med dagens regler i PBL. påbörjades byggnation av 35 000 bostäder i flerfamiljshus. var siffran 45 000, 2017 var den 50 000 och 2018 var den 45 000. Därutöver påbörjades byggnation av 10 000–15 000 småhus. Med dagens regelverk och alla dess problem går det att bygga betydligt mer än . Åter till betänkandet. Många viktiga frågor som vi ska diskutera här handlar om hur en idé blir till ett hus, som blir till en del av vårt samhälle. Vi kan konstatera att det i utskottets betänkande framgår att många av de frågor som lyfts upp för behandling handläggs i . Det gäller exempelvis Digitalt först, , , , Ett gemensamt bostadsförsörjningsansvar med flera. byggregler arbetar med att modernisera regelverken, och bland annat arbetar stödjande i många av de frågor som har lyfts upp i betänkandet. Jag vill bara säga att anledningen till att vi har ett regelverk för planering och byggande är att vi inte enbart bygger hus; vi bygger samhällen. Jag nämnde det tidigare i mitt anförande, jag har sagt det i tidigare debatter här i kammaren och jag lyfter upp det med både privata och offentliga aktörer därför att detta är en viktig utgångspunkt när vi diskuterar planering och byggande. I samhället finns det olika intressen och behov som måste samarbeta. är den lag som sätter spelreglerna för detta samarbete. Jag vill verkligen betona ordet ”samarbete”. När vi bygger samhällen behövs det kunskaper om vilka behov som finns av exempelvis bostäder, som i sin tur skapar andra behov av exempelvis förskolor, skolor, avlopp, vatten, el, kollektivtrafik, p-platser, vårdcentraler, butiker, service, rekreation, riksintressen, idrott och hälsa – ja, listan kan göras hur lång som helst. För att alla dessa intressen och behov ska kunna tillgodoses behövs en ordnad process. I den processen behövs det samarbeten mellan stat, regioner, kommuner, byggherrar, fastighetsägare, sakägare, intresseorganisationer med flera för att planeringsprocessen ska bli så snabb och rättssäker som möjligt. Alltför ofta när jag möter byggföretag, plan- och bygglovshandläggare, företrädare för regioner och olika statliga myndigheter och intresseorganisationer märker jag att man har grävt ned sig i skyttegravar och ser andra aktörer som motparter. Jag ska i ärlighetens namn dock säga att jag har mött fler och fler aktörer, både privata och offentliga, som ser andra aktörer som medspelare i stället för motparter och därigenom underlättar det samarbete som jag så hårt försöker belysa i betänkandet. Det är mycket glädjande att faktiskt se dessa framsteg. Som vi kan se i betänkandet finns många förslag till regelförenklingar, vilket jag inte heller argumenterar emot. Jag menar dock att det också krävs långsiktiga spelregler, som inte ändras, för att samarbete inom planering och byggande ska ske snabbt och rättssäkert. Ständigt nya regelförenklingar skapar osäkerhet och kan motverka sitt eget syfte genom att aktörer avvaktar med projekt då förutsättningarna ständigt ändras. Därför bör varje förändring noggrant övervägas och utredas innan den beslutas, och en viktig punkt bör då också utifrån mitt resonemang vara: Stärker förändringen samarbetet mellan aktörerna, eller riskerar det snarare att kasta grus i maskineriet? För att beslut som fattas här i också ska vara långsiktiga är det bra om det finns en bred uppslutning så att förslagen håller över flera mandatperioder. Därför är det glädjande att januariavtalet har kommit till stånd och att ett flertal av motionsförslagen finns med i detta avtal. Däremot är otydlighet och hot om att riva upp allt, så som föreslogs i valrörelsen även om det nu har reducerats till en tredjedel, inte en konstruktiv ingång till samtal utan leder till osäkerhet bland olika aktörer, både privata och offentliga. Därför behövs en sansad och seriös diskussion. Under förra mandatperioden genomfördes ett stort antal blocköverskridande överenskommelser. Dock nådde vi inte hela vägen fram inom det bostadspolitiska området. Men vi kom ändå fram till ett 22-punktsprogram som ingen motsatte sig. Detta talar ändå för att blocköverskridande samtal kan föras även . Jag noterar även att bostadsminister i en interpellationsdebatt i denna sal – han finns här ibland – uttryckte sig positivt till om att inleda blocköverskridande samtal. är också samtliga i civilutskottet inbjudna till bostadsminister för samtal. Då är väl en bra fråga att lyfta just den om hur vi ska gå till väga för att få till stånd blocköverskridande samtal. Jag vill återigen yrka bifall till civilutskottets förslag i betänkande CU12. 125 MOMODOU (V) replik: Tack, , för ditt anförande! var uppe i talarstolen och fick en fråga om hon anser att det råder nationell bostadskris i . Då förtydligade hon och sa: Nej, det gör det inte. Det är bara kris bland dem som är drabbade, precis som ministern påstod. Jag tycker att detta är djupt allvarligt. Det är allvarligt att vi har en regering som inte vill erkänna en verklighet som alla kan se. Hur kan det inte vara nationell kris när hemlösheten ökar och flera barnfamiljer i till exempel min egen kommun saknar hem, när pensionärer sover ute i kylan och bostadsköerna är längre än någonsin? Man får vänta för att få någonstans att bo. Det är massiva utförsäljningar av allmännyttan och renovräkningar. Forskarna säger att det finns behov av att renovera 140 000 lägenheter i miljonprogrammet. Anser Socialdemokraterna, till skillnad från , att det råder nationell bostadskris, eller inte? 126 (S) replik: Momodou ställer väldigt viktiga frågor. Det råder bostadsbrist i , svar ja, och det har gjort det . Vi lever med en skuld som vi håller på att beta av. Jag nämnde här tidigare hur mycket bostäder som har byggts . Vi har jobbat med både regelförenklingar och stimulanser för att få igång fler boenden. Det har handlat om investeringsstöd, som bara under förra mandatperioden skapade 20 000 nya hyreslägenheter med en hyra som är lägre än den skulle ha varit utan investeringsstödet. Utöver detta byggs både hyreslägenheter och bostadsrätter. Det som dippar är de dyra bostadsrätterna. Detta varnade byggindustrier för , när man lade fram en rapport som jag har citerat här. På s. 30 kan alla läsa att man gjorde bedömningen att om prisutvecklingen på det ägda boendet fortsatte i samma nivå som då skulle det i en högkonjunktur kunna byggas uppemot 170 000 till 180 000 bostäder . Därefter finns det ingen efterfrågan på bostäder, menade man efter dåtidens förutsättningar. Efter detta införde vi investeringsstödet, just för att svara på detta och faktiskt skapa bostäder som normalinkomsttagare kan efterfråga. Det är detta det hänger på. Vi måste skapa bostäder som människor har råd med, eller hur? Vi ska inte skuldsätta oss i all oändlighet. Det finns fortfarande personer som är skuldsatta efter 90-talets kris, då vi hade en ganska frikostig utlåning. Det måste finnas sans och balans i den här diskussionen också. Jag besökte två olika bostadsbolag på södra sidan av – inte i , där tydligen några andra ledamöter hade varit – och där bygger man fortfarande. De säljer fortfarande, och de bygger bostadsrätter till en kostnad som vanliga löntagare kan efterfråga. 127 MOMODOU (V) replik: Jag håller med om alla de saker som nämner: investeringsstödet och den väldigt höga skuldsättningen. Det är inget som jag kommer att säga emot. Men det har inget med just min fråga att göra. nämnde att det råder bostadsbrist. Det är vi alla överens om. Men min fråga handlade om ifall anser att det råder en nationell bostadskris. Om vi hade en reform som hade tagit bort alla subventioner till välbärgade hade det stått i tidningarna att det var nationell bostadskris. När det är rika som är utsatta tar man det på allvar. Men när fattiga människor är hemlösa, barnfamiljer inte har något hem att gå till och pensionärer inte har någonstans att sova mitt – jag hörde på radion hur de intervjuade hemlösa pensionärer – väljer vi att inte erkänna att det pågår en bostadskris. Forskarna säger att det är 140 000 lägenheter i miljonprogrammet som behöver renoveras. Vad är det om inte en nationell bostadskris? Om vi inte anser att det är nationell bostadskris blir man orolig. Det kan innebära att man kanske inte tar det på så stort allvar att man vill sätta in akuta nationella insatser för att möta krisen. Därför vill jag gärna ha ett förtydligande. Vi vet att det är bostadsbrist. Men anser Socialdemokraterna att det råder nationell bostadskris i ? 128 (S) replik: Momodou , du pressar hårt här om just ordet kris. Ja, det är en kris för många som inte kommer ut på arbetsmarknaden och för många som bor i lägenheter som renoveras bort. Men det finns också goda exempel på hur man kan renovera miljonprogrammet utan att sparka ut någon. Jag har besökt två sådana projekt, bland annat i Botkyrkabyggen och uppe i . Där var vi och tittade på hur de hade renoverat sina lägenheter utan att någon har behövt lämna sin bostad på grund av att hyrorna har stigit. Det går att göra detta. Det handlar om politisk vilja i kommunerna, hos dem som är våra kommunala företrädare och sitter i våra allmännyttiga bolag. Det är de som har det ansvaret. Det måste vi också komma ihåg. Vi löser inte alla problem här i riksdag. Bostadsförsörjningsansvaret ligger på kommunerna. Jag tänker också lite på den fråga du ställde till förut, om hur vi ser på de kommuner som inte bygger. Här är den regionala planeringen oerhört viktig. Jag tror dock inte på den lösning som ni förespråkar, att man ska tvinga kommunerna att bygga ett visst antal bostäder . Konjunkturerna går lite olika, och det ser lite olika ut i kommunerna när det gäller de behov som finns. Men i det regionala framtagandet av planer kan man också ställa ultimatum till kommuner. Man kan säga att det inte blir någon tunnelbana eller andra infrastruktursatsningar om de inte svarar upp mot detta regionala problem. Men det är inte att tvinga dem att bygga hyreslägenheter. Jag tror mer på morötter än piskor i det här sammanhanget. Vi måste också komma ihåg att vi har kommunalt självstyre. Vi måste faktiskt låta medborgarna i respektive kommun få rösta på de företrädare de tycker företräder kommunen bäst. Sedan kanske vi tycker att de röstar fel, men det är faktiskt deras val. Det är så det fungerar i en demokrati. 129 (M) replik: Det är väl egendomliga tider när jag får upprepa en del av de frågor jag har ställt och som också representant här ställde, för vi får inga svar. Det är ganska anmärkningsvärt att när vi nu talar om planering och byggande, där motionerna till handlar om byggande av bostäder, vill företrädarna för Socialdemokraterna, prata bostadspolitik. Det är naturligtvis helt ohållbart, i synnerhet mot bakgrund av den kris som vi faktiskt hanterar. Jag vill också fråga : Delar du bostadsministerns ingångar om att det inte är en kris i bostadsfrågan i ? Bostadsministern slår ju fast att det kan vara svårt för enskilda i att få tag i en bostad, men någon kris är det egentligen inte tal om. Detta är naturligtvis – och jag måste få använda detta uttryck, fru talman – ett hån mot dem som står utanför bostadsmarknaden i . Min första fråga handlar om den ständigt återkommande osäkerheten om det blir några blocköverskridande bostadspolitiska överläggningar. Man hänvisar till uttalanden som den ständigt frånvarande bostadsministern har gjort i andra sammanhang, men när man tittar på uttalandena verkar det väldigt osäkert om han verkligen avser att det ska bli några blocköverskridande bostadspolitiska överläggningar alls. Jag noterar att företrädare för , och kommer med olika besked där. Kommer det att bli några blocköverskridande bostadspolitiska överläggningar, som utlovat? 130 (S) replik: Fru talman och ! Jag hoppas faktiskt på blocköverskridande samtal. Det är en fråga du får möjlighet att ställa till bostadsministern , när vi träffar honom. Det var i den här salen som han ställde sig väldigt positiv till – han ställde också frågan. Jag läste igenom protokollet. Jag var naturligtvis lite nyfiken själv, för jag visste att jag skulle få frågan. Jag tror på detta. Men då handlar det också om att man kanske har en lite positiv ingång när man försöker få blocköverskridande samtal. Vi kan konstatera att vi redan har blocköverskridande samtal i och med januariavtalet. Liberalerna och tillhör väl ändå den forna alliansen – eller hur? Där är redan första steg tagna, skulle jag vilja säga. Man försökte ta steg redan under den förra mandatperioden, men fanns det en enda blocköverskridande överenskommelse, och den hade inte med bostadspolitiken att göra. Ja, jag tycker att vi tar denna fråga på stort allvar från socialdemokratin. Hur är det från sida? Är ni villiga att med en viss ödmjukhet gå in i frågan i stället för att , gång på gång, ställa samma fråga, med en viss raljerande ton, till bostadsministern? Jag tycker att man kan höja debattnivån lite grann i talarstolen. 131 (M) replik: Problemet är att vi har en bostadsminister som är totalt ointresserad av bostadspolitik och som inte har deltagit i en enda bostadspolitisk debatt om inte vi, via grundlagen, har tvingat hit honom för att göra det. Vi i civilutskottet ska möta bostadsministern .