prot · H609106 · 2019-06-17 00:00:00 — Jag ser fram emot den kommittén, och jag ser fram emot ett fortsatt arbete för att stärka äganderätten för de gröna näringarna. Det kommer vi nämligen att behöva göra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 10 Kommittéberättelse – kommittéernas verksamhet , m.m. betänkande 2018/19:KU32 Kommittéberättelse – kommittéernas verksamhet , m.m. (skr. 2018/19:103) Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister § 11 Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister betänkande 2018/19:AU13 Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister (prop. 2018/19:105) 47 (SD): Jag vill börja med att säga att vi har full respekt för den problematik som ligger till grund för regeringens förslag. Men när man väljer att lägga fram ett förslag som är så kontroversiellt och som kommer att innebära stora förändringar i den svenska modellens grund bör det vara brett förankrat och väl genomarbetat, vilket inte anser att det är i den mening man kan begära. Flera remissinstanser lämnar kritik mot bristande insyn i lagstiftningsprocessen. Det har även riktats skarp kritik mot förslaget från forskarhåll, bland annat från juridiska institutionen vid där man anser att förslaget är ogenomtänkt och efterlyser en djupare konsekvensanalys. Även inom LO har förbunden gått från att vara ganska eniga till att tunga förbund, som och Pappers, ställer sig tveksamma till förslaget. Frågan är varför Socialdemokraterna och regeringen driver frågan om en inskränkt strejkrätt vidare. Givetvis handlar det om att stärka ställningen för de fackföreningar inom LO som är knutna till det socialdemokratiska partiet – och då givetvis på bekostnad av dem som valt att stå utanför. De som blir lidande är arbetstagarna, vars möjligheter att verkligen välja vem som företräder dem minskar eftersom möjligheterna för politiskt oberoende fackföreningar att etablera sig försvåras kraftigt. Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister Fackföreningar kommer alltjämt att kunna strejka för att kunna förhandla sig till kollektivavtal. Möjligheten för politiskt oberoende fackföreningar att strejka inskränks dock kraftigt, vilket är grunden till hela förslaget om den så kallade fredsplikten. Denna fråga är komplex, och man kan tycka att det är märkligt att ingen annan än tycker att det är problematiskt när Socialdemokraterna för fram lagstiftning som främst gynnar fackföreningar som står partiet nära. Mot denna bakgrund, fru talman, anser vi att bör avslå regeringens förslag samt rikta ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett omarbetat förslag med betydligt bredare förankring. Jag yrkar därmed bifall till reservation 1. Jag vill avsluta med att önska framför allt vår eminenta kanslipersonal men även övriga ledamöter i arbetsmarknadsutskottet en trevlig sommar. 48 (V): Det är både besynnerligt och förstämmande att vi ens behöva ska stå här och debattera den svenska strejkrätten. Men vi gör det därför att en socialdemokratiskt ledd regering har initierat – och forcerat – en process för att ensidigt inskränka arbetstagares rättigheter i arbetskonfliktssituationer. har den processen alltså lett fram till den proposition som ska rösta om. Detta är något märkligt i sig, för många förväntade sig nog ändå att socialdemokratin – otaliga krumbukter och märkliga kompromisser till trots – skulle hålla sig undan från konflikträtten. Men det är ännu märkligare än så. Till att börja med: Vad är det för problem i samhället eller på arbetsmarknaden som den här lagen egentligen tar sikte på? Det framgår knappast särskilt väl i betänkandet. Nystar man själv kommer man till en konflikt i hamn. Det är en konflikt som följde i spåren av privatiseringen av driften i hamnen. Anbudsvinnaren hade där vänt sina problem med att driva hamnen effektivt mot , som organiserar majoriteten av arbetarna i hamnen. Detta eskalerade även till stridsåtgärder. Lustigt nog har det stora flertalet förlorade arbetstimmar berott på arbetsgivarens lockouter; strejkade facket medan arbetet stod till i på grund av lockout från APM Terminals sida. Utöver det vidtog arbetsgivaren andra åtgärder med syfte att begränsa fackets inflytande i exempelvis arbetsmiljöfrågor. Man kan tycka vad man vill om detaljer och taktik och strategi i den här konflikten, men att den politiska impulsen hos en socialdemokratiskt ledd regering i en sådan situation blir att den här arbetsgivaren nu måste få extra hjälp i form av speciallagstiftning – det är nästa nivå av märklighet. Och ytterligare ett litet snäpp märkligare blir det eftersom just den här konflikten når ett avslut inom ramen för den nuvarande modellen: ett kollektivavtal, som inte står i strid med det som APM Terminals har haft med Transport, och en del utestående frågor som måste hanteras lokalt medan arbetet fortgår. Men regeringen har kört på ändå – lagförslag ska pressas fram och strejkrätten inskränkas. Den som inte vet så mycket om svensk arbetsmarknad – och det gäller numera rätt många, inte minst inom politik och medier – skulle självklart kunna få för sig att det finns massor av strejker hit och dit som man från lagstiftarens sida ändå behöver titta på eftersom de stör så mycket i samhällslivet. Men faktum är att är ett av de länder i den industrialiserade världen där det är allra minst konflikter. Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister Hur är det då med de alldeles speciella typer av konflikter som propositionen nu tar sikte på och som finns i betänkandets namn, det vill säga konflikter när det redan finns något kollektivavtal och vid rättstvister – är de många och växande? Regeringen gav ett uppdrag till att kartlägga förekomsten av den här typen av konflikter. Läser man ser man att detta är ett perifert fenomen på svensk arbetsmarknad och att det dessutom är trendmässigt avtagande. Är det då så att den här problemställningen har upptäckts först nu – att ingen liksom har tänkt på det här tidigare? Även på den frågan är svaret nej. I och med att bestämmelserna om strejkrätt och fredsplikt togs in i MBL, medbestämmandelagen, framgår det att kollektivavtal ger en mycket långtgående fredsplikt och att den här fredsplikten utgår från en fri rätt att vidta stridsåtgärder för att främja fackliga syften mot en motpart. Vilket – notera detta – angavs innebära att en facklig organisation är fri att rikta stridsåtgärder även mot avtalsområden där kollektivavtal redan träffats mellan arbetsgivaren och en annan facklig organisation, alltså uttryckligen det som det aktuella förslaget tar sikte på att olovligförklara. Detta har alltså gällt, och det har upprepats i flera lagstiftningsärenden . Det har antagits att det hanteras inom ramen för partsförhållandena, och det är precis vad som har kunnat göras. Men står vi alltså ändå här med en proposition som är omotiverad och som innebär en ensidig belastning för arbetstagarsidan – i en dragkamp som är starkt förskjuten till arbetsgivarnas fördel. Vilka är då problemen med det här lagförslaget, rent konkret? Först och främst: Lagförslaget ställer upp vissa uttryckliga krav för att en konfliktåtgärd ska vara tillåten när arbetsgivaren har tecknat något kollektivavtal. Det handlar om att kraven ska syfta till tecknande av kollektivavtal, att de ska ha föregåtts av förhandlingar och att de inte ska syfta till att undantränga annat avtal. Detta låter vid en första anblick rätt rimligt, men problemet är att man nu i lag ger arbetsgivare ökade möjligheter till missbruk av så kallade fredspliktsinvändningar. Sådana invändningar kan fungera som ett medel för att till exempel skjuta upp eller försvåra användningen av stridsåtgärdsrätten och minska stridsåtgärdernas effektivitet. Dessa invändningar skulle även kunna minska arbetsgivarens intresse av att över huvud taget nå resultat i sakfrågor genom förhandlingar – och därmed faktiskt leda till fler konflikter. I hamnkonflikten hävdade arbetsgivaren exempelvis upprepade gånger att inte ville uppnå kollektivavtal och inte hade presenterat förhandlingsbara krav, trots att facket öppet kunde redovisa motsatsen. Det är också lätt att se framför sig att det i vissa konfliktsituationer är väldigt viktigt för fackliga organisationer att kunna komplettera sina krav eller ändra sitt agerande om arbetsgivaren, som ju äger rätten att leda och fördela arbetet, använder denna rätt till att vidta åtgärder som inte presenteras som konfliktåtgärder men som i praktiken är det. Det kan till exempel handla om att ändra scheman eller att omplacera någon. skulle man kunna hänvisa till lagstöd för att försvåra fackliga åtgärder mot detta. Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister För det andra: Lagförslaget ökar risken för allvarliga systemförändringar på delar av svensk arbetsmarknad . Det ger arbetsgivaren större möjligheter att få till avtalsshopping, alltså att ställa olika avtal mot varandra för att få igenom det billigaste. Det ökar också risken för att vi ska få se så kallade gula fackföreningar, det vill säga organisationer som de facto har nära band till arbetsgivarsidan i stället för att vara verkliga motparter i kollektivavtalsförhandlingar. Vi har till exempel den principiellt betydelsefulla konflikten på pappersbruket i . Bolaget ABB tog över 2003 och krävde att det skulle vara deras avtal med , teknikavtalet, som gällde, i stället för det avtal som tidigare fanns med , eller Pappers. Bägge förbunden är med i LO, så LO kunde i sin styrelse slå fast att det var Pappers som borde äga avtalet. Men för att detta också skulle bli fallet i verkligheten krävdes konfliktåtgärder från Pappers, med sympatiåtgärder från och från Transport. Bolaget, , menade att den här åtgärden – – var olovlig. Arbetsdomstolen dömde med stöd av gällande lag till fackens fördel. Men med den lagändring som ligger på bord skulle samma åtgärd med stor sannolikhet ha varit olovlig, eftersom det fanns ett kollektivavtal som täckte arbetet och eftersom det då blir olovligt att kräva ett annat avtal som ska tränga ut det. Går ett sådant fall igenom i AD har vi en ny situation på många arbetsplatser, där arbetsgivarna i samband med förändringar kan säga att arbetet nu går in under ett annat avtal som man har tecknat. Då är facket mer bakbundet än vad det är . När det gäller gula fackföreningar har de som försvarar lagförslaget hävdat att ingenting kommer att förändras. Då utgår man från att arbetsgivarna kommer att agera likadant som trots att lagen har förändrats. Men arbetsmarknaden är dynamisk. Helt nya branscher dyker upp, och påhittigheten för att försöka trycka tillbaka de villkor som har vunnits av arbetarrörelsen är stor. Vad händer om en stor och mäktig arbetsgivare etablerar sig i och säger att man har en jättebra ny fackförening som man har tecknat avtal med och att Handels, Fastighets eller Unionen inte får teckna avtal? skulle det vara ganska svårt, eller till och med meningslöst, för en sådan arbetsgivare att agera så. De etablerade fackförbunden är för starka tillsammans. De kan gå i konflikt för sin rätt och hävda att det finns avtal som arbetsgivaren borde teckna. Men om det nu dyker upp lagstöd som försvårar konfliktåtgärder mot en sådan här innovatör ändras också incitamenten för att pröva ett sådant agerande. Det här är viktigt! Vi vet ju att många av de problem som möter arbetstagare har sin grund i att arbetsgivarna har pressat fram nya tolkningar som från början, när lagen stiftades, inte var påtänkta. Det gällde till exempel efter den så kallade , när pressade fram inskränkt konflikträtt i situationer där utländska företag arbetar i . Ett annat exempel är problemen med så kallad hyvling, där arbetsgivare ensidigt sänker personalens tjänstgöringsgrad och därmed deras lön. Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister Det var ingenting som man räknade med kunde hända, men det är ett utrymme som arbetsgivarna prövade och därmed kunde tillskansa sig. vill alltså regeringen ge arbetsgivarsidan en ny gåva att pröva sin påhittighet med. Det kommer troligen att sägas här, främst från socialdemokratisk sida, att detta är överdrifter och felbedömningar. Men det här är analyser som sammanfaller med varningar från tunga arbetsrättsexperter. , mångårig expert hos LO-TCO Rättsskydd, är en av dem som har följt svensk arbetsrätt tätast . Han kallar lagförslaget för århundradets svek och pekar på just de problem som jag har tagit upp . I Aktuellt kunde vi höra , arbetsrättsdocent vid , säga samma sak: Med ändrad lagstiftning ändras också beteenden, och det här öppnar upp för avtalsshopping. Samma spår var , professor vid , inne på. Detta är ingrepp som kan få stora systemkonsekvenser, men de görs utan särskilt imponerande konsekvensanalys. Betänkandet i sin helhet, med bilagor, är på 16 sidor. svar i inslaget i Aktuellt var att hon gör en annan bedömning. Men det är ju inte så att jag och andra oroar oss för att ska använda lagen för att inskränka strejkrätten i tillspetsade konfliktsituationer . Det är arbetsgivarorganisationerna som kommer att kunna göra det, men och hennes regering ger dem den möjligheten. Strejkrätten är en grundlagsfäst, demokratisk rättighet skyddad av internationella konventioner. Rätten att strejka är avgörande för att arbetstagarna ska kunna försvara uppnådda rättigheter och förbättra dem. Relationen mellan arbetsgivare och arbetstagare – alltså mellan dem som köper respektive säljer sin arbetskraft – är ju i grunden ojämn till arbetsgivarens fördel. Den enskilde arbetstagaren är beroende av kollektivt agerande för att faktiskt kunna hävda sig och motverka denna strukturella obalans. Strejk är den yttersta möjligheten att realisera detta och bör därför värnas på starka principiella grunder. Strejkrätten är ett resultat av arbetarrörelsens långa och mödosamma kamp och utgör en självklar del av den svenska arbetsmarknadsmodellen. Om strejkrätten begränsas stärks arbetsgivarnas makt ytterligare medan arbetstagarna försvagas än mer. Regeringens förslag innebär onödiga och oacceptabla inskränkningar i strejkrätten. Enligt mening bör vi stärka arbetstagarnas position på arbetsmarknaden och inte angripa en av grundvalarna för ett fritt och välorganiserat arbetsliv. Min bedömning är att det förslag som vi diskuterar kommer att stå kvar som en skamfläck på det socialdemokratiska partiets meritlista i förhållande till arbetstagarkollektivet. säger nej till propositionen i sin helhet. Jag yrkar bifall till reservation nr 2. Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister 49 Arbetsmarknadsminister (S): Den svenska arbetsmarknadsmodellen är ovanlig; det är inget annat land som organiserar arbetsmarknaden med så stort ansvar för arbetsmarknadens parter som vi gör i . Den svenska arbetsmarknadsmodellen är också ovanligt framgångsrik. Vi har den högsta sysselsättningsgrad som någonsin har uppmätts inom EU. Vi har haft en reallöneutveckling . Vi har en hög anslutningsgrad, och vi har oerhört få dagar som förloras i konflikt på den svenska arbetsmarknaden. Vi är alltså ovanliga på flera sätt, och detta är någonting som vi bör värna. Varför är vi så framgångsrika i den svenska modellen? Jag skulle säga att det handlar om två nyckelord: respekt och ansvar. Sedan 1938 har parterna gjort upp om spelreglerna på arbetsmarknaden. Parterna visar varandra respekt, och politiken respekterar arbetsmarknadens parters spelregler. Detta har varit viktigt för att det ska finnas frihet för arbetsmarknadens parter att själva reglera villkoren på arbetsmarknaden. Det andra ordet är alltså ansvar. Det vilar ett oerhört stort ansvar på arbetsmarknadens parter. I har vi en mer långtgående rätt att ta till konflikt än i nästan alla andra länder. Vi har mycket stora möjligheter för arbetsmarknadens parter att ta till konflikt. Det är bra, och parterna hanterar detta med ansvar. Det är oerhört få dagar som går förlorade i konflikt, och jag tror att det finns ett samband med att vi har en väldigt stark konflikträtt. Politiken har inte satt upp särskilt många hinder för att gå till konflikt. Vi litar på att parterna tar ansvar, och det gör man också. Det är denna modell som vi ska värna och utveckla. Det är denna modell som vi ska skydda för att även fortsättningsvis kunna vara ovanliga, vara ovanligt bra och leverera goda resultat på arbetsmarknaden. Under den förra mandatperioden lade jag och regeringen fram ett antal förslag för att stärka löntagarnas ställning på arbetsmarknaden. Det handlade om att vi rev upp lex . Det handlade om att vi i EU fick igenom förändringar i utstationeringsdirektivet. Det handlade om lagstiftning till skydd för visselblåsare på arbetsplatserna. Det handlade om lagförslag för att sätta stopp för att stapla visstider på varandra. Inte minst handlade det om att vi fick ned arbetslösheten, vilket ytterst är en av de viktigaste frågorna för att hantera balansen mellan löntagare och arbetsgivare på arbetsmarknaden. Det förslag som vi nu debatterar, som här beskrivs som långtgående förändringar av konflikträtten, handlar om att vi ska ha lika spelregler för alla på arbetsmarknaden. Låt mig först berätta vad lagförslaget inte innebär. Det påverkar inte möjligheten att vidta sympatiåtgärder. Det påverkar inte möjligheten till politiska stridsåtgärder. Det påverkar inte möjligheten till indrivningsblockader. Det påverkar inte möjligheten att starta vad man kallar för arbetsgivarkontrollerade gula fackföreningar på svensk arbetsmarknad. Det påverkar inte möjligheten till så kallad avtalsshopping. Det påverkar inte fall av Figeholmskaraktär, vilket har varit en viktig del för att säkerställa arbetet med den nya lagstiftningen. Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister Det innebär dock förändringar. Vad är det då för förändringar som vi föreslår? Jo, det är att de spelregler som redan gäller för alla fackförbund som är medlemmar i en centralorganisation nu också kommer att gälla för de organisationer som väljer att stå utanför en centralorganisation. Det är vad det handlar om. Det innebär att innan man vidtar en stridsåtgärd mot en arbetsgivare som redan är bunden av kollektivavtal ska man ha beslutat om stridsåtgärden i demokratisk ordning i sin egen organisation. Jag tycker att det är ett ganska rimligt krav. Det andra kravet är att man först ska ha försökt förhandla. Om arbetsgivaren inte vill förhandla är man naturligtvis fri att vidta stridsåtgärder, men man ska ha försökt att förhandla. Det tycker jag också är ett rimligt krav. Man ska ta strid för kollektivavtal. Om det är en arbetsgivare som redan är bunden av kollektivavtal är det ett eget kollektivavtal som man i så fall ska ta strid för. Det kollektivavtalet får inte ha till syfte att undantränga det befintliga kollektivavtalet. Detta är redan förbjudet enligt praxis från Arbetsdomstolen, men vi tydliggör detta i lagstiftningen. Man får inte förändra sina krav. Om man uppnår de krav som man har tagit strid för måste man avbryta stridsåtgärden innan man kan vidta nya stridsåtgärder. Man kan inte ändra sina krav , vilket jag tycker är helt rimligt. Jag tycker att detta är mycket rimliga krav, och jag har svårt att förstå att man framställer det som att det skulle vara något slags långtgående inskränkningar av strejkrätten. Det är rimliga spelregler på arbetsmarknaden. sa här tidigare att arbetsmarknadens parter löser detta med spelreglerna på arbetsmarknaden. Ja, det gör de för alla som ingår i centralorganisationerna. Frågan här är om också de fackföreningar som väljer att stå utanför en centralorganisation ska ha samma spelregler eller om de ska ha andra spelregler. Vi fick här ett väldigt tydligt besked från om att de ska ha andra spelregler, för de klarar sig inte annars. Jag tycker att det är ett lite märkligt sätt att resonera. Anställda har naturligtvis alltid rätt att organisera sig fackligt. Och man har att välja om man vill gå in i en befintlig facklig organisation eller om man vill starta en ny facklig organisation. Det är föreningsfriheten, en oerhört viktig grundläggande frihet. Som anställd väljer man själv hur man vill organisera sig och vem man vill ska företräda ens intressen på arbetsplatsen och på arbetsmarknaden. Någon annan kan aldrig tala om vem det ska vara. Det vi har att ta ställning till i det här lagstiftningsärendet är om det ska vara samma spelregler när det gäller konflikträtten för dem som väljer en organisation som står utanför centralorganisationerna och för dem som väljer en organisation som ingår i någon av centralorganisationerna. Det är detta som den här frågan gäller: Ska det vara lika eller olika spelregler? gav klart besked. Han sa: Det måste vara olika spelregler, för annars dör de organisationer som väljer att stå utanför en centralorganisation. Jag tror inte att det är sant. Jag tycker att det är att underskatta den kraft som finns när människor väljer att sluta sig samman i en facklig organisation. Utökad fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister Det här lagförslaget har behandlats, precis som alla andra lagförslag, med en utredning som har varit på remiss, och vi har fått in synpunkter från remissinstanserna. Vi har tagit hänsyn till remissynpunkterna, vilket är hela poängen med att skicka ut lagförslag på remiss. Remissynpunkterna har gjort lagförslaget bättre. Sedan har vi gått med lagförslaget till Lagrådet, som inte hade någon som helst anmärkning på lagstiftningen. Därefter har vi gått till med förslaget i en proposition, som ledamöter har möjlighet att motionera om. Att själva utgångspunkten för förslaget från början var ett förslag från arbetsmarknadens parter påverkar inte hur processen har varit i lagstiftningshänseende, utan processen har varit precis likadan som i alla lagstiftningsärenden och som jag menar är rätt och rimligt, inte minst när det rör så här viktiga frågor. Som jag inledde med att säga är den svenska arbetsmarknadsmodellen unik, och den är unikt bra, skulle jag vilja säga. Vi är unikt starka. Ett viktigt skäl till att den svenska arbetsmarknaden fungerar så pass bra är att vi har en långtgående konflikträtt. Den konflikträtten ska värnas, och det gör den med det förslag som ligger på bord. 50 (V) replik: Jag är naturligtvis överens med om många av de fördelar som här målades upp med den svenska modellen. En bärande del är ju att lagstiftningen håller sig på principiell nivå, medan man väldigt mycket lämnar över till organisationer och civilrättsliga associationer att lösa problem baserat på den konkreta situationen och på basis av de maktförhållanden som man kan få ihop. Det här är ett steg tillbaka. Det är ett sätt att säga att man med lagens hjälp inskränker vissa möjligheter som har funnits, och som man har bedömt inte ska behöva lagregleras. Min fråga är därför: Vad är det som har skett sedan MBL, lex och så vidare som gör att den här regeringen vill gå in och begränsa den fria strejkrätten, som ju är grunden till att fredsplikten får ett värde och bör upprätthållas mycket strikt? Då blir också frågan vad svarar alla de personer som med god insikt om arbetsrättslig juridik påpekar att det självklart kommer att bli lättare att bedriva avtalsshopping med den nya lagen. Jag nämnde tre personer: en professor, en lektor och en av de mest erfarna arbetsrättsjurister som har haft , som pekar på Figeholmsdomen och på ett förändrat beteende när arbetsgivarna får större juridiska, legala rättigheter att agera på ett annat sätt och inte bara behöver luta sig mot praxis. Vad svarar dem? Det är ju inte bara jag som ställer frågan, utan det är många som undrar därute. 51 Arbetsmarknadsminister (S) replik: