prot · H7097 · 2019-09-19 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollen för och för justerades. § 2 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: Utgiftsområde 2 och 25–27 till finansutskottet Utgiftsområde 3 till skatteutskottet Utgiftsområde 4 till justitieutskottet Utgiftsområde 5 och 7 till utrikesutskottet Utgiftsområde 6 till försvarsutskottet Utgiftsområde 8 och 10–12 till socialförsäkringsutskottet Utgiftsområde 9 till socialutskottet Utgiftsområde 13 och 14 till arbetsmarknadsutskottet Utgiftsområde 15 och 16 till utbildningsutskottet Utgiftsområde 17 till kulturutskottet Utgiftsområde 18 till civilutskottet Utgiftsområde 19, 21 och 24 till näringsutskottet Utgiftsområde 20 och 23 till miljö- och jordbruksutskottet Utgiftsområde 22 till trafikutskottet Propositionen i övrigt till finansutskottet 2019/20:2 till finansutskottet § 3 Svar på interpellation 2018/19:305 om markering av övergrepp mot hbtq-personer 1 Utrikesminister (S): har frågat mig om vilka konkreta åtgärder eller sanktioner jag lyfte och klargjorde att är beredda att vidta – om dialogen med den iranska regimen visar sig vara fruktlös – i min diskussion med utrikesminister. Situationen för de mänskliga rättigheterna i är fortsatt mycket allvarlig, vilket också gäller den svåra situationen för hbtq-personer. Detta tas bland annat upp i UD:s rapport om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i som publicerades . Frågor om skyddet av och respekten för mänskliga rättigheter är centrala i relation med . Vi arbetar löpande med dessa frågor och tar upp mänskliga rättigheter i alla våra politiska kontakter med landet. Vikten av mänskliga rättigheter, inklusive hbtq-personers fulla åtnjutande av dessa, var också en viktig del av mina diskussioner med utrikesminister under hans besök i den 20–. Vi hade en uppriktig dialog där jag tydligt framförde regeringens oro över situationen för mänskliga rättigheter i . Utöver den bilaterala dialogen arbetar också löpande med dessa frågor i FN och genom EU för att på så sätt stärka respekten för de mänskliga rättigheterna i . Det är viktigt att markera mot individer och stater som är ansvariga för kränkningar av mänskliga rättigheter. Inom EU förlängdes restriktiva åtgärder, i form av frysning av tillgångar och ekonomiska resurser samt reserestriktioner, mot personer som är ansvariga för allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter i . råder det inom EU också förbud mot export till av utrustning som kan användas för internt förtryck och utrustning för övervakning av telekommunikation. Det finns även ett internationellt vapenembargo mot . För att kunna påverka andra är det viktigt med dialog, inklusive med länder som har ett annat synsätt än vad har. Att isolera länder som inte delar våra värderingar är inte någon lösning. Den kommer att fortsätta ha en rak dialog med iranska företrädare i frågan om MR-situationen i landet, inklusive hbtq-personers situation. kommer också att fortsätta vara en tydlig röst för allas lika värde inom EU och FN. 2 (L): Först och främst får jag välkomna hit som ny utrikesminister! Det är ett av de finaste, viktigaste och mest ansvarsfulla politiska ämbeten som finns i landet. Jag hoppas verkligen att vi från och utrikesutskottets sida framöver kommer att ha en bra dialog – det har vi haft tidigare också – med utrikesministern så att kan bidra mer till att främja viktiga värden som demokrati, mänskliga rättigheter och så vidare runt om i världen. Det är så många människor där ute som på olika sätt sätter sina förhoppningar till att länder som ska vara en tydlig röst. Det måste vi fortsätta vara. Jag vill tacka för svaret på min interpellation. När den skrevs riktades den till som då var utrikesminister, och den hade att göra med det besök som vi hade för sedan av som är utrikesminister i den islamiska republiken . Det är viktigt att lyfter fram frågor om mänskliga rättigheter – därom är vi självklart helt överens. Vi är förstås helt överens om, skulle jag säga, vad begreppet mänskliga rättigheter inbegriper enligt oss i . Det är här det blir lite knepigt, för utrikesminister och jag som riksdagsledamot och de allra flesta i har en annan syn på mänskliga rättigheter än vad den iranska regimen har. För oss är det självklart att hbtq-rättigheter är en mänsklig rättighet, men den uppfattningen delar inte den iranska regimen, och särskilt inte utrikesministern som var här och som fortfarande förespråkar dödsstraff för homosexuella. I svaret från utrikesministern sas: ”Vikten av mänskliga rättigheter, inklusive hbtq-personers fulla åtnjutande av dessa, var också en viktig del av mina diskussioner med utrikesminister under hans besök i .” Jag önskar ett litet förtydligande. Nämnde regeringen uttryckligen hbtq-rättigheter under samtalen med den iranska utrikesministern? Eller ansåg regeringen att detta så att säga var inbegripet i en vidare definition av mänskliga rättigheter? Det här är en väldigt viktig distinktion, herr talman, för det är viktigt när det gäller en regim som som inte erkänner att homosexuella omfattas av mänskliga rättigheter att vi explicit nämner just hbtq-rättigheterna i samtalen. Jag önskar alltså ett förtydligande rörande om regeringen verkligen gjorde detta. Givetvis undrar jag också om regeringen uttryckligen fördömde att den iranska regimen har dödsstraff för homosexuella och hänger homosexuella i lyftkranar. Det är bland de mest barbariska straff som man kan utsätta människor för. 3 Utrikesminister (S): Tack så mycket för lyckönskningen, ! Jag ska göra mitt bästa för att leva upp till förväntningarna. Som jag sa fortsätter att kräva att respekterar de mänskliga rättigheterna. Utöver att vi har bilaterala kontakter arbetar vi systematiskt och löpande med de här frågorna genom EU och FN i kontakter med iranska företrädare. Det tål att upprepas att tar upp MR i alla politiska kontakter med . Vi kommer att fortsätta vara tydliga och ha en uppriktig dialog med iranska företrädare om MR-läget i landet, inklusive situationen för hbtq-personer. Jag kan svara direkt på frågan från : Ja, vi tog explicit upp frågan om hbtq-personer. De kan inte vara öppna med sin sexuella läggning, och deras existens förnekas officiellt. Samkönat sexuellt umgänge är i belagt med stränga straff, från spöstraff ända upp till dödsstraff. Allt det här är naturligtvis allvarligt nog, även om det är ovanligt att dödsstraff utdöms. Den omfattande tillämpningen av dödsstraff i , inklusive dödsstraff för minderåriga, är över huvud taget mycket bekymmersam. EU är en drivande aktör för att avskaffa dödsstraffet, och där är vi från sida väldigt aktiva. När det gäller vår hållning till dödsstraff är den känd. Det är omänskligt, grymt, oåterkalleligt och strider mot de mänskliga rättigheterna. Vi fördömer därför dödsstraffets tillämpning i alla dess former. Antalet avrättningar i föll med 2018 efter en reviderad lagstiftning som begränsar tillämpning av dödsstraff i narkotikarelaterade fall till att omfatta bara de grövsta formerna av narkotikabrott. utdömda men ej genomförda dödsstraff ses över från fall till fall. 4 (L): Jag vill tacka utrikesministern för svaret. Jag välkomnar verkligen att explicit nämner hbtq-personers rättigheter och att man inte bara luddar till det så att det faller lite vid sidan av. När det gäller den övergripande frågan är vi förstås helt överens; ett land som måste kunna föra en dialog även med regimer som är hårdhänta och odemokratiska. Vi vill givetvis försöka påverka länder. Det var mot bakgrund av det som jag ställde min fråga i interpellationen. Om det visar sig att dialogen och de samtal man för med regimen inte leder någon vart – om till exempel fortsätter sätta elchocker under fotsulorna på oliktänkande, avrätta homosexuella och begå oerhört omfattande förtryck gentemot sin befolkning – vad är berett att göra då? Om dialogen inte leder någonvart måste vi ha ett svar på det. Vill vi då ha mer sanktioner? Vill vi då vidta någon annan typ av åtgärd? Vill vi då öka vårt stöd till den demokratiska oppositionen? Vad vill vi göra? Om vi sätter allt vårt hopp till att försöka påverka en djupt diktatorisk regim till det bättre och det visar sig inte leda någonvart måste vi kunna vidta andra åtgärder. Jag upplever inte att jag fick något egentligt svar av utrikesministern på den frågan. Därför får jag ställa den igen: Vad gör om dialogen med den iranska regimen inte leder någonvart? Detta är förstås oerhört angeläget just . Förtrycket i tenderar inte att minska. Även om antalet avrättningar har minskat är förtrycket i landet oerhört brutalt och omfattande. Det är i praktiken ett apartheidsystem mot kvinnor. Minoriteter, egentligen alla invånare, utsätts för mycket svåra förföljelser. Man tillämpar barbariska straff i form av stening, man hänger folk i lyftkranar på i städer och man lyssnar inte till omvärldens protester. Man har personer arresterade under mycket långa perioder med en omvittnat oerhört brutal tortyr. All tortyr är dålig, men den iranska tortyren är fruktansvärd, till exempel i Evinfängelset i . Det finns inga som helst tecken på att dialogen allena, som omhuldar så mycket, egentligen leder någonvart. Den är i och för sig viktig, men det krävs att man också tittar i den utrikespolitiska verktygslådan efter andra verktyg att använda mot den iranska regimen. Utrikesministern nämner de olika sanktioner som har genomförts mot personer i den iranska regimen. Det är mycket riktigt. De infördes , med hjälp av den tidigare alliansregeringen. Men de gäller inte några politiker. Och det är politiker som skulle kunna ändra den i drakoniska lagstiftningen med omfattande förföljelser. Sanktionerna gäller personer med kopplingar till militären och så vidare. Det är mycket bra att de är belagda med respektive åtgärder. Men det är inte särskilt många politiker på sanktionslistan. Jag tror inte att det är någon. 5 Utrikesminister (S): Jag har ingen annan uppfattning än när det gäller hur förfärligt det är med dödsstraffen, tortyren och det som sker mot oliktänkande i . Men frågan är vad man ska göra åt det. Jag menar, till skillnad från , att det har spelat roll att det har varit ett stort tryck, inte bara från utan från hela EU, när det gäller till exempel dödsstraffet. Det är ingen liten sak att antalet dödstraff har minskat . En mycket konkret sak som vi har gjort är att statsministern och jag själv, när vi besökte 2017 med en delegation, överlämnade en lång lista på fackliga representanter som var fängslade. Vid det här besöket fick vi veta att merparten av de personerna är nu släppta. Det är inte heller bara sanktioner mot enskilda personer. Det handlar också om EU:s viktiga förbud mot export till av utrustning som kan användas för internt förtryck och utrustning för övervakning av telekommunikation. Hjälper det om man säger att vi i stället ska ha en isoleringspolitik? När man har haft isoleringspolitik har det inte hjälpt. Det har snarare gjort situationen värre när det gäller mänskliga rättigheter eftersom man inte har något tryck. Det är när man har haft en dialog som man har kunnat se vissa förbättringar. MR-situationen är, som jag har upprepat , oerhört allvarlig även med en reformvänlig regering på plats. Men om det skulle komma en ännu mer konservativ regering på plats och landet skulle isoleras tror jag att situationen för till exempel hbtq-personer, kvinnor och fackligt och politiskt aktiva skulle bli värre eftersom de konservativa krafterna ännu mer aktivt motarbetar frågan om mänskliga rättigheter. Jag tror att det är bättre att ha en något mer reformvänlig regering än en ännu mer konservativ regering, vilket ofta blir fallet med isolering. Jag skulle vilja passa på att ta upp frågan om diskriminering av kvinnor och flickor. Det är också en sak som vi ständigt tar upp i dialogen med . 6 (L): Jag lyssnar till utrikesministern och slås av att man på ett banalt sätt ställer den dialoginriktade approach som den har gentemot mot att ha någon sorts total isolering av den iranska regimen. Jag förespråkar inte det. Jag har inte sett att några starka röster här förespråkar en sorts total isolering av den iranska regimen. Jag upplever däremot att man tillerkänner dialogen betydligt större möjligheter än den har för att faktiskt bidra till förändring. Den huvudsakliga motsättningen i iransk politik är inte om en regering betraktas som mer reforminriktad eller mer konservativ. Den stora skiljelinjen i går mellan regimen och befolkningen. En liten fundamentalistisk klick av befolkningen utgör en regim som förföljer tiotals miljoner iranier . Om man betraktar den nuvarande iranska regeringen som reforminriktad bör man vara medveten om att utrikesministern som var här, och som vår utrikesminister betraktar som reformist, innan han kom till svarade direkt på en journalists fråga att han anser att det är rätt att avrätta homosexuella. Jag kan inte se att det är särskilt reformistiskt att vilja döda homosexuella. Det är en fruktansvärd värdering, som vittnar om ett barbari och ett tyranni som vi inte kan stå tysta inför. Därmed tror jag ändå att den här debatten kommer att fortsätta framöver. 7 Utrikesminister (S): position vad gäller respekten för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer är, som jag nu har sagt , tydlig. Vi kritiserar upprepade gånger för bristerna. Utöver hbtq-personernas situation gäller det exempelvis tillämpningen av dödsstraff, diskriminering av kvinnor och flickor, fackliga rättigheter och den bristande respekten för minoriteternas fulla åtnjutande av mänskliga rättigheter i . Jag vill avsluta med att återigen understryka med vilket allvar jag ser på hbtq-personers situation i . Vi, och jag, kommer fortsättningsvis att regelbundet ta upp frågan med . Förändring kräver dialog. Jag tror tyvärr att särskilt situationen för hbtq-personer kommer att ta oerhört att förbättra i . Men jag kan inte se alternativet till hur det är nu: att vi förutom att ha sanktioner, som vi har genom EU, också har en dialog. Om vi ska kunna påverka måste vi också kunna ha möjlighet att påtala sådant som vi tycker är ett oacceptabelt beteende eller oacceptabla lagar, till exempel mot hbtq-personer. Jag vill tacka för att min första interpellation som utrikesminister handlade om just hbtq-personers rättigheter. Det är en fråga som jag har jobbat med , och jag känner starkt för den. Det gör att jag hoppas att kan tro på mig när jag säger att jag tar detta på stort allvar och verkligen tar upp det i dialogen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 4 Svar på interpellation 2018/19:315 om hjälpmedel till elever som skriver nationella prov 8 Utbildningsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder regeringen avser att vidta så att alla elever, även de med dyslexi, ska ha en chans att klara de nationella proven, samt vilka konkreta åtgärder i form av ändring i skollagen eller instruktion till skolmyndigheterna som regeringen avser att vidta för att lösa problemet med att alla elever under vissa moment inte får använda hjälpmedel i samband med att de skriver nationella prov. Låt mig börja med att slå fast att skollagen är tydlig med att alla elever har rätt till den ledning och stimulans som de behöver för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål. Elever som till följd av sin funktionsnedsättning har svårt att uppfylla de olika kunskapskrav som finns ska ges stöd som syftar till att så långt som möjligt motverka funktionsnedsättningens konsekvenser. Ett sätt för skolan att få information om att en elev kan vara i behov av extra anpassningar eller särskilt stöd är genom resultat på de nationella proven. Det är bland annat därför viktigt att eleverna får genomföra proven på ett sätt som gör att de kan visa hur deras kunskaper och förmågor förhåller sig till kunskapskraven. För vissa elever innebär detta att proven behöver anpassas i samband med genomförandet, till exempel genom förlängd provtid. Det är som på regeringens uppdrag ansvarar för de nationella proven, och i sin information om proven framhåller att sådana anpassningar måste utgå från varje elevs förutsättningar och att det därför inte går att generellt slå fast vilka anpassningar som ska göras i olika fall. Som stöd finns det i stället exempel på anpassningar i lärarinformationen till respektive prov. framhåller även att det är viktigt att skolan genomför anpassningar så att provet fortfarande prövar de kunskaper och förmågor som respektive delprov avser att pröva. Det pågår nu ett arbete med att digitalisera de nationella proven. I det uppdrag som regeringen har gett ingår att de ska sträva efter att säkerställa provens tillgänglighet och användbarhet för alla elever, inklusive elever med funktionsnedsättning, för att inte begränsa elevers möjlighet att visa sina kunskaper i provsituationen. I sammanhanget vill jag även passa på att nämna att nu arbetar med förslag till reviderade kurs- och ämnesplaner, bland annat för att göra kunskapskraven mindre omfattande och detaljerade. Detta skapar förutsättningar för mer rättvisande och likvärdiga betyg. Det minskar även det uppmärksammade problemet att en elev kan få ett lägre betyg bara för att enstaka detaljer i kunskapskraven inte är uppfyllda, något som bland annat kan vara problematiskt för elever med vissa funktionsnedsättningar. 9 (L): Tack, utbildningsminister , för svaret på min interpellation! Liberalerna är väldigt bekymrade över situationen vad gäller stödet till de elever med särskilda behov som inte får rätt hjälp och tillräcklig hjälp i undervisningen under sin skolgång. Det gäller i synnerhet en så viktig situation som när man skriver nationella prov, som sker : i årskurs 3, 6 och 9. I sexan och nian får man även betyg, herr talman, vilket visar att det är ännu viktigare att man har en chans, som jag uttrycker det i min interpellation, att lyckas tillgodoräkna sig kunskaperna men också har en realistisk chans att uppnå de betyg som alla andra elever har. Jag har nog aldrig blivit kontaktad så mycket och fått så många reaktioner som då jag har uppmärksammat frågan jämfört med något annat skolpolitiskt ärende. I utbildningsutskottet och som skolpolitiker jobbar jag med alla frågor. Men detta har sannerligen engagerat många skolmänniskor och föräldrar. Det säger jag ärligt till utbildningsministern och herr talmannen. Även många privatpersoner har hört av sig om privata situationer för att berätta om brister. Det gäller generella brister i skolans stöd för deras barn, men i synnerhet brister i stödet om man har någon funktionsnedsättning. Specifikt har man även hört av sig om det som är temat för denna interpellation, det vill säga läs- och skrivsvårigheter. Liberalerna försökte , innan öppnade, att uppmärksamma problemet genom att skicka ett brev till ministern. Interpellationssvaret överensstämmer i princip med det brevsvar vi fick från . I huvudsak handlar det om att man digitaliserar de nationella proven. Man ser även över kurs- och ämnesplanerna. Min fråga till utbildningsministern är om hon och regeringen bedömer att en digitalisering av de nationella proven kommer att lösa problemet med att vissa elever – i detta fall de med dyslexi – inte kan få ha vissa hjälpmedel. Min andra fråga kvarstår: Bedömer regeringen att de reviderade kurs- och ämnesplaner som , och ministerns egen myndighet, gör kommer att leda till en situation, kanske från och med nästa hösttermin, då vi inte längre har exempel på elever som känner sig diskriminerade eller förbisedda? Från att man har varit van vid att ha rätt till olika slags hjälpmedel under den vanliga skolgången kan allting plötsligt bara ryckas bort när det är dags för det nationella provet. Vi är väldigt bekymrade över denna utveckling. Liberalerna tror inte att vare sig en digitalisering av de nationella proven eller enbart den revidering som genomför i sig ska lösa situationen. Jag beklagar det, men vår bedömning är att detta inte är tillräckligt. 10 Utbildningsminister (S): Tack, , för frågorna! Jag har precis som god och stor erfarenhet av att denna fråga verkligen engagerar. Även jag har haft kontakt med många föräldrar och lärare som verkligen är engagerade i frågan. Precis som har jag haft flera kontakter med diskutera frågan. Det jag vill förmedla med mitt svar är att detta är en fråga där vi försöker göra flera olika saker. Jag vill betona det arbete som görs av med att digitalisera de nationella proven. Där ingår särskilt att ska försöka ta fram sätt att digitalisera nationella prov så att elever med olika funktionsvariationer kan komma till sin rätt i provsituationen. Jag tror att det finns goda möjligheter att komma längre på den vägen. Om fråga är om jag kan utlova att just det som diskuteras i interpellationen kommer att hanteras fullständigt är mitt ärliga svar att jag inte kan bedöma det . Det får vi se när de digitaliserade nationella proven börjar komma på plats. Det är också så att det arbete som gör för att revidera kurs- och ämnesplaner kan ha betydelse i frågan. På väldigt skarpa fråga om det kommer att lösa exakt den situation som beskrivs i interpellationen är återigen mitt ärliga svar att det är för tidigt att bedöma den saken. Jag skulle vilja skicka tillbaka en fråga till . Det vi diskuterar här är de nationella proven, som finns för att stödja betygsättningen i årskurs 6 och årskurs 9 och för att stödja bedömningen av elevernas kunskapsutveckling i årskurs 3. De nationella proven har varit upplagda på ett sådant sätt att de prövar elevernas kunskaper och förmågor i förhållande till kunskapskraven. Jag vill fråga om han har förslag på ändringar av kunskapskraven i just svenska. Vill ändra beskrivningen av läsförståelse i kunskapskraven? Och vill i förlängningen av sin fråga att vi ska sluta bedöma elevernas läsförståelse i ? 11 (L): Liberalerna vidhåller att kunskapskraven och läsproven ligger fast. De nationella proven, som nästan är statens enda sätt att bedöma likvärdigheten och kvaliteten på nationell nivå när det gäller skolans resultat och utveckling, ligger också fast. Men därför blir det sorgligt och bekymmersamt när vissa elever inte får möjlighet att prövas fullt ut som andra elever. Jag har tagit del av regeringens svar på interpellationen, men också bilagan jag fick till ett brev kring den här frågan. Där säger man visserligen att rektor kan besluta om att ge elever hjälpmedel och olika typer av stöd i samband med nationella prov. Men när vi har grottat lite grann i den här frågan , herr talman, har det visat sig att detta inte är så vanligt, och när man väl gör så räknas inte det momentet vid slutbedömningen. Jag har pratat med flera personer, specialpedagoger och speciallärare, som intygar att det faktiskt i många fall är så att man helt enkelt inte rapporterar in det momentet om en elev i årskurs 6 har gjort läsprovet med hjälpmedel. Det andra som jag tycker är beklagligt är om elever undantas från att göra det här momentet. Det finns en sådan möjlighet för . Jag som skolpolitiker vill helst inte att den möjligheten aktiveras. Precis som det står i utbildningsministerns svar måste dessa elever få den här stimulansen. Vi pratar om att man ska ha höga förväntningar. Jag tror inte att eleven blir stimulerad eller peppad om man säger: Du behöver inte göra det här, för du har läs- och skrivsvårigheter. Jag tycker att det ger helt fel signal. Men dessa elever behöver tekniken och hjälpmedlen. Jag antar att det här är ett problem som flera länder kan ha, och de har kanske löst det. Vi bör därför titta internationellt på hur man har löst läsprovsmomentet för till exempel elever med dyslexi. Även om interpellationen handlar om elever med läs- och skrivsvårigheter vill jag i sammanhanget passa på att säga att jag när jag lyft fram frågan fått framfört till mig att detta gäller generellt, att det finns generella brister i stödet för elever med funktionsnedsättningar.