prot · H60974 · 2019-04-05 00:00:00 — Det gäller även inbegripande lagstiftning som till exempel införandet av neutrala cigarettförpackningar som i fallet med mot , som ofta används felaktigt i diskussionen. Skiljedomstolar har ansett att det ingår i staters rätt att reglera. Från svensk sida har vi sett ett behov av att modernisera investeringsskyddsavtalen. Där vill jag ge rätt. Det har varit väldigt många dåliga delar i det som vi vill modernisera när vi ser på den politiska utvecklingen av investeringsskyddsavtalen. Därför har man i , och fått genomslag för viktiga reformer av investeringsskyddsavtalet. En sådan reform handlar just om rätten att reglera. Där har parterna skrivit i avtalen att man har rätt att lagstifta för att värna exempelvis miljön även om det skulle få negativa effekter på investerarnas förväntningar om kommande vinst. Jag tycker att EU driver den här frågan med att påbörja att modernisera också energistadgefördraget. 70 (V): Jag måste ställa en fråga till ministern. Ministern säger att investerarskyddet inte innebär något som helst hinder för progressiv lagstiftning. Vi kan ta som exempel. var ett av världens första industriländer som fick ett väldigt utvecklat investerarskydd mot sig i form av 1994. har sannolikt blivit världens mest stämda industrination. Den är stämd mer än 35 gånger, tror jag, ofta av USA-bolag eller kanadensiska bolag som etablerat sig i för att kunna stämma . När delstaten förbjöd frackning av fossilgas fick man direkt en stor stämning mot sig. Man har fått stämningar mot sig när man har försökt begränsa oljeutvinning och för att man vill skydda mer natur. Då har man också fått stämningar på mångmiljardbelopp. kan lagstifta på området. Det är helt korrekt. Men det har ett väldigt högt pris. Ingen lagstiftare vill tvingas betala tiotals miljarder i kompensation till bolag som tycker att deras vinster har äventyrats. Därför, , är investerarskyddet borttaget i det omförhandlade . har förhandlat bort det tillsammans med . Jag tror att det finns ett skäl till att man har gjort det. Man vill inte få de här bolagsstämningarna mot sig längre. Det gäller också och , får gärna korrigera mig på den punkten. Är det inte så att i de nya frihandelsavtalen med EU vill inte och ha investerarskydd? Varför är det så? De kanske inte vill ha nya stämningshot från tobaksbolag hängande över sig. Mercosurländerna i är ett annat exempel. och är andra exempel på stater som inte vill ha investerarskydd. Jag tror att det helt enkelt är så att man vill kunna lita på sina normala rättsväsen. Man vill inte ha några speciella gräddfiler för bolag. Varför vill och den ha det? Det förstår inte jag. Det fallet var precis uppe i författningsdomstolen i . Det är helt korrekt. Jag tycker också att det kan vara rimligt att en nationell domstol beslutar att en stat ska bevilja kompensation. Men varför ska gå vidare till en separat investerartribunal när detta redan sorterar under det ordinarie rättsväsendet? Det visar bara att detta är ett särskilt förfarande, som ligger utanför det ordinarie rättsväsendet. Jag tycker att det är bra att EU driver att avtalen ska plockas bort åtminstone mellan EU:s länder. Det är en bra start. Jag vill återigen ställa frågan till ministern: driver att investeraravtalen mellan EU:s länder ska tas bort, men inte avtalen inom ramen för det internationella energifördraget? Eller har jag missförstått den svenska positionen i det här fallet? Det förefaller, ärligt talat, vara så att den helt och hållet går ärenden. Man vill ta bort investeraravtal mellan EU-länder på alla andra områden, men inte där har stämt tyska staten i en särskild investerartribunal. Även om detta är uppe för rättslig prövning kan den svenska staten spela in sina synpunkter i prövningen. Jag vill fråga: Har den svenska staten gjort det? 71 Statsrådet (S): Låt mig börja med kommentar om . Först och främst måste man säga att är en av de mest progressiva i världen. Jag har full tillit till utrikesminister, som jag också känner, när det gäller den förhandling om USMCA som man nu har gjort. Anledningen till att man tar bort investeraravtalet är bland annat att har varit helt drivande i det nya skiljedomsförfarandet för investeringar. och EU har drivit att detta ska vara globalt och fast och att man ska ha fasta domare och överprövningsorgan. Man ska alltså inte ha det så här specifikt. När det gäller fråga om investeringsskydd mellan EU-länder och att det tas bort är regeringen fast besluten att ta bort avtalen och uppfylla det som kräver i och med domstolsbeslutet om Achmea. Vi kommer att säga upp alla våra över 60 bilaterala avtal. Däremot anser , liksom ett antal andra medlemsländer, att det inte är uppenbart att Achmeadomen ska tolkas så att EU-intern tvistlösning under energistadgefördraget är oförenlig med . Achmeadomen yttrar sig inte över energistadgefördraget. Det har en utformning som också skiljer sig på viktiga punkter från bilaterala investeringsskyddsavtal. Men framför allt är frågan om energistadgefördragets förenlighet med föremål för domstolsprövning. Det har kommit in en så kallad ogiltighets- och klandertalan till . Därför tycker regeringen att det vore olämpligt att föregripa prövningen. Jag och regeringen är inte beredda att uttala oss om detta förrän vi har fått ett uttalande från hovrätten. Det förtjänar också att framhållas att ett stort antal av skiljedomarna som har meddelats i EU-interna tvister med energistadgefördraget som underliggande avtal har handlat om att svarandestaten har dömts att betala ut ekonomisk ersättning till investerare i den förnybara energisektorn. Detta beror på ett brott mot investerarnas berättigade förväntningar i samband med avveckling av subventioner till förnybar energi. Det här tycker jag skulle vara intressant för , för det visar att investeringsskyddsavtal kan spela en viktig roll för att skydda den förnybara industrin mot brott mot överträdelse av investeringsskyddsprincipen. Om investeringsskyddet mellan EU-länder under detta avtal i stället upphävs, så som anser, skulle dessa investerare i förnybar energi inte ha haft rätt att påkalla skiljeförfarande för att få kompensation för den ekonomiska skada som de har lidit. 72 (V): Jag vill börja med att säga att det självklart finns exempel på det sistnämnda – att bolag har fått kompensation därför att förutsättningarna har försämrats för förnybar energi. Jag vill minnas att det har varit fall uppe i och . Men även dessa länder är faktiskt rättsstater, så även i dessa fall kan man gå till det ordinarie domstolsväsendet. Vi behöver inte bygga upp ett separat investerarskydd för bolag. Det känns lite som att och den är last man standing på den skuta som håller på att sjunka. , , , , och – allt fler inser att investerarskydd är en anomali. Det är någonting som inte hör hemma mellan rättsstater. Man överger investerarskydden. Men varför och den krampaktigt klamrar sig fast vid denna investerarskyddsmast förstår jag verkligen inte. Jag vill avsluta med att återigen ställa min fråga. Som det är nu är den position att investerarskydd mellan EU-länder ska tas bort förutom när det gäller det internationella energifördraget. Jag vill därför fråga om denna position kan förändras utifrån processen i . Och kommer den att lämna in ett yttrande till processen i om investerarskydd inom ramen för det internationella energifördraget? 73 Statsrådet (S): Jag vill börja med att säga att jag tycker att det är rimligt när man vill göra stora investeringar att man också har möjlighet att bli kompenserad om det blir stora förändringar. Det kan till exempel handla om expropriation. Detta hände till exempel när beslutade sig för att avveckla kärnkraften. Staten fick då betala ut ett stort belopp till Eon, för att de hade investerat i att bygga kärnkraftverken. Sedan ändrade vi politik, vilket vi har full rätt att göra, och därefter betalade vi ut till Eon. Det är samma fråga som gäller . Man har ändrat sin politik, vilket är fullt okej enligt allting. Och givetvis har bolaget rätt att kräva kompensation. Det är ingenting som regeringen lägger sig i, för det är en fråga för bolaget. Man ska kunna använda investeringsdomstolar just för att det land som man har investerat i inte ska ha en fördel, vilket är vad många investerare tror kommer att hända. Om man investerar i ett land och landet sedan får ett krav på kompensation finns en risk att detta land ger sin egen stat mer rätt än man ger det enskilda bolaget. Det är alltså detta man är rädd ska hända. hävdar att investeringsskyddsavtalen utgör ett hot mot progressiv lagstiftning. Jag återkommer till det här, för jag tycker att det är viktigt: Det finns inga empiriska belägg för detta. Tvärtom har rättspraxis visat att man har mycket långtgående rättigheter att skydda miljö och hälsa. Det har också visat sig att investeringsskyddsavtalen har skyddat den förnybara sektorn. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 6 Svar på interpellation 2018/19:157 om fler lärare 74 Utbildningsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att få fler lärare att stanna kvar i läraryrket och vilka åtgärder jag avser att vidta för att fler ska utbilda sig till lärare. Jag vill börja med att säga att jag verkligen instämmer med interpellanten i att vi behöver fler utbildade lärare. Som jag har svarat tidigare här i kammaren är lärarbristen en av skolväsendets största utmaningar. Under den förra mandatperioden inleddes en kraftig utbyggnad av lärar‑ och förskollärarutbildningarna i hela landet, och har vi legat på historiskt höga nivåer vad gäller antalet antagna studenter. –påbörjade ca 2 400 fler studenter en lärarutbildning jämfört med –2014. Regeringen har också satsat på fler vägar in i läraryrket, bland annat genom flera satsningar på den kompletterande pedagogiska utbildningen, KPU. har antalet examinerade från KPU ökat, vilket är positivt. Men har vi haft en ökning av antalet barn och elever i den svenska skolan och förskolan, vilket är huvudorsaken till att andelen behöriga lärare minskar. Att få fler att vilja bli och förbli lärare kommer därför fortsättningsvis vara en högt prioriterad fråga för regeringen. , som Socialdemokraterna, de gröna, och Liberalerna har kommit överens om, finns flera förslag för fler lärare. Bland annat nämns att förutsättningarna för akademiker att bli lärare ska underlättas. Dessutom ska längden för kompletterande pedagogisk utbildning kortas ned och studietakten höjas. Vidare ska möjligheterna att jobba på en skola och studera till lärare parallellt förbättras. Det är också mycket angeläget att lärarna är kvar i läraryrket. Lön och möjligheter att utvecklas i yrket är två motiv att vilja förbli lärare. Med Lärarlönelyftet, som regeringen införde under den förra mandatperioden, har 67 000 lärare fått höjda löner. ingår att ett professionsprogram för lärare och rektorer ska införas. Professionsprogrammet ska utgöra ett ramverk för lärares och rektorers professionella utveckling och stärka läraryrkets attraktionskraft. Jag delar också interpellantens bedömning att lärare är lärare för att de vill undervisa, och att det behöver finnas förutsättningar för detta. Därför har regeringen investerat i mer personal i skolan. arbetar ca 28 000 fler i svensk skola jämfört med . Av januariavtalet framgår att resurser ska tillföras för att anställa fler lärarassistenter. Nationella riktlinjer ska tas fram för hur lärarassistenter, socionomer och andra yrkesgrupper ska kunna avlasta lärarna. I avtalet finns också en rad insatser för att motverka den situation av brist på studiero och trygghet som interpellanten beskriver. Bland annat ska en nationell plan för studiero och trygghet i skolan genomföras och elever som hotat eller utsatt andra för våld ska lättare kunna stängas av eller omplaceras. Slutligen konstaterar jag att arbetet för att minska lärarbristen, på både kort och lång sikt, kommer att behöva fortsätta, så att fler vill bli och förbli lärare. 75 (M): Tack, ministern, för ditt svar! De flesta lärare blir förmodligen lärare för att de vill undervisa. Därför välkomnar jag de förslag som gör att lärare kan ägna mer tid just åt undervisning. Lärarassistenter är en sådan satsning som lyfter fram. De kan avlasta lärare i icke-pedagogiska arbetsuppgifter och se till att lärare får ägna mer tid åt det de är kompetenta i. Vi har nämligen ett kompetensförsörjningsproblem . Lärarbristen är enorm. Det lyfts också fram i svaret. Lärarbehörigheten i är nu nere på , och det kommer att saknas närmare 80 000 lärare . Dessvärre finns det många faktorer som avskräcker personer från att bli lärare och också från att stanna i yrket. Det är oordning, brist på trygghet och studiero. Hot och våld är sådant vi läser om i medierna och ser i våra skolor. menar att vi legat på historiskt höga nivåer vad gäller antalet antagna studenter i lärarutbildningen. Det är bra, men det är inte tillräckligt bra. Det är nämligen så att antalet studenter som tar sig igenom utbildningen har minskat, och avhoppen från lärarutbildningen är skyhöga. De oroar mig. I en studie från anger nästan häften av de studenter som hoppat av lärarutbildningen att de har gjort det av lärarutbildningsrelaterade skäl. Vi behöver se över lärarutbildningen. Vi behöver en bättre lärarutbildning av hög kvalitet. Ytterligare ett samband som studien visar är ett statistiskt samband mellan avhopp och gymnasiebetyg. Studenter som är antagna till lärarutbildningen med låga gymnasiebetyg hoppar av utbildningen i större utsträckning än andra. Här har vi ett problem. Att som fokusera på antalet antagna till lärarutbildningen löser nämligen inte grundproblemet. Ökat antal platser på lärarutbildningen ger fler studenter med lägre meritpoäng, vilket ger fler avhopp och lägre kvalitet. Detta bidrar till ökade kostnader och ger inte den effekt som behövs. Det är slöseri med resurser som hade kunnat användas till att förbättra arbetsmiljön för de lärare vi redan har. Det är nämligen så att varannan lärare har övervägt att lämna läraryrket. 38 000 utbildade lärare har redan gjort detta. Nio av tio lärare upplever att de inte hinner med sina ordinarie arbetsuppgifter under ordinarie arbetstid. Vad som är än mer oroande är att vi ser en ökad arbetslöshet bland lärare. Det är för att fler lärare säger upp sig på egen begäran, och anledningen till det är just en försämrad arbetsmiljö. råder det en enorm lärarbrist. Detta är ett av de större problemen i svensk skola . Åtgärder går för långsamt, och jag upplever inte att regeringen gör tillräckligt. Den utveckling jag har beskrivit är skrämmande, och åtgärder måste ge resultat . Detta är lärarnas vardag. Det påverkar våra elever. Hur säkerställer att de åtgärder som beskrivs här ger effekt hela vägen in i klassrummet för elever och lärare? 76 Utbildningsminister (S): Lärare är, skulle jag säga, vårt viktigaste yrke. Precis som säger har vi en oroväckande brist på lärare. Det är ett bristproblem som spiller över på väldigt många områden. Utan tillgång till välutbildade och erfarna lärare får vi inte heller tillräckligt många blivande ingenjörer, sjuksköterskor, läkare, plåtslagare och kockar – alla de yrken där vi också har stor brist. Själva lärarbristen riskerar alltså att förvärra också den brist på andra välutbildade yrkesgrupper som finns i . Lärare är alltså, hävdar jag, vårt viktigaste yrke. Allt vi kan göra för att säkra att fler vill bli lärare, att de lärare vi har stannar kvar och att lärare som har lämnat yrket återvänder är också värt att göra. Vi är helt överens om den här saken. Vi är helt överens om att om vi ska lösa detta är det inte en enkel åtgärd som krävs. räknar upp ett antal åtgärder som i mycket handlar om lärarutbildningen. Det är min kollega ansvarsområde, så jag kan bara svara översiktligt om det och får hänvisa till när det gäller frågor om just lärarutbildningen. Men när det gäller lärarnas arbetsmiljö finns det verkligen mycket att diskutera. När jag åkte runt och talade med lärare om vad som krävdes för att stärka attraktiviteten i läraryrket var det ofta lönen som lyftes fram. När jag träffar lärare är det förstås många som har önskemål och synpunkter när det gäller lönen, men fråga nummer ett är arbetsmiljön och den ökade pressen, som naturligtvis hänger ihop med bristen på lärare. Här blir det viktigt att göra många saker . På område pågår ett arbete med att stärka förutsättningarna för att komma in på lärarutbildningen. Jag gick igenom det i mitt skriftliga svar. På mitt område handlar det mycket om att se till att de lärare vi har ska få, precis skriver i interpellationen, möjlighet att ägna sig åt det som de faktiskt blev lärare för, nämligen att undervisa. har vi i regeringen berättat att vi i samarbete med och Liberalerna kommer att gå fram med ett stort paket för att stärka tillgången till lärarassistenter. 475 miljoner konor kommer att avsättas i den vårändringsbudget som kommer att föreläggas kammaren . Jag törs berätta detta eftersom Liberalerna redan har gått ut och aviserat detta. Det här blir förstås en viktig reform. Det blir också viktigt hur den genomförs, för lärarassistenterna ska avlasta lärarna. Detta ska inte medföra att lärarna får handleda lärarassistenterna, utan det måste faktiskt handla om att lärarassistenterna avlastar lärarna när det gäller det som lärarna upplever som mest besvärande och mest i vägen för undervisningen. Det handlar mycket om de sociala uppgifter som ligger på lärare – kontakter med olika myndigheter och kontakter med hem och liknande. För en lärare är det viktigt att ha dokumentation i sitt arbete. Alla akademiskt utbildade grupper arbetar med olika former av dokumentation, men den dokumentation som lärarna ska ägna sig åt vill jag ska vara kopplad till precis det som interpellanten tar upp i sin fråga, nämligen undervisningen. Satsningen på lärarassistenter är viktig. Skälet till att jag tycker att den är viktig är att det är min bestämda övertygelse att vi måste göra många saker om vi ska komma till rätta med lärarbristen. Vi måste tillsammans se till att läraryrket blir det attraktiva yrke som det faktiskt en gång var. Om inte lärarna själva uppfattar yrket som attraktivt spelar det ingen roll vad vi gör. 77 (M): lyfter arbetsmiljön som viktig. Där kan jag inte göra annat än att instämma. När jag inte vikarierar i är jag i skolan. Jag jobbar på en fantastisk gymnasieskola i i . Jag arbetar som lärare. Jag ser mycket av det vackra och det fina som finns. Men jag ser också det som inte fungerar. Jag ser hur lärare inte orkar längre. Jag hade aldrig kunnat tänka mig att det skulle vara så känslomässigt engagerande och krävande att vara lärare. bryter jag och mina kollegor ihop. Det är mycket. Som jag sa tidigare upplever nio av tio lärare att de inte hinner med sina arbetsuppgifter. Jag kan berätta att jag aldrig har skrattat, eller för den delen gråtit, så mycket på en och samma arbetsplats. Det är känslomässigt engagerande. Man känner sig otillräcklig. Det skapar uppgivenhet i lärarkåren när man inte hinner ta rast, inte hinner gå på toaletten och, framför allt, inte hinner hjälpa sina elever. Många blir sjukskrivna, och en del väljer att gå ned . Vi behöver se över lärares tidsanvändning. Vi behöver se vad de faktiskt gör. Vi behöver se allt som görs utöver undervisning. Sociala relationer med elever är av stor vikt, men lärare ska inte behöva vara administratörer. Det finns mycket att göra på dessa områden. Lärare i lägger nämligen mindre tid på undervisning än vad man gör i andra länder. läggs på administration och omsorg. vet vi att lärares kompetens är en av de faktorer som har störst påverkan på elevers resultat. Vi behöver ta hand om lärarnas tid bättre. För dem som vill gå från ett annat yrke till läraryrket behöver det bli enklare att läsa en kompletterande lärarutbildning. Vi behöver ta bort stelbenta regler och byråkrati. Vi behöver också fler karriärsteg inom yrket. Att vi har infört karriärtjänster, såsom förstelärartjänster, anser jag är välkommet. Vi behöver se till att fler kompetenta lärare stannar kvar i undervisningen. Det finns för få karriärsteg inom skolan . Många kompetenta lärare försvinner till andra branscher. Vi behöver se till att de kan avancera utan att lämna klassrummen. talar om satsningar för att stärka yrkets attraktivitet och om vikten av att ha samhällets stöd i ryggen. Men var är de konkreta åtgärderna? Det räcker inte att tala om detta. Åtgärder måste till snabbt. Detta har länge varit ett problem, och åtgärderna kommer . Det här måste få effekt hela vägen in i klassrummet, för lärarnas skull men framför allt för elevernas skull. En kollega till mig berättade att hon som ny fick höra att yrket består av slit och obehag och glädje men att de väger upp all möda och alla tårar. Men med de förutsättningarna, , gör vi inte läraryrket mer attraktivt. Regeringen har misslyckats med att skapa attraktivitet för läraryrket. Det måste gå fortare. Problemen är akuta. Hur ska snabbare göra läraryrket attraktivt igen? 78 Utbildningsminister (S): räknar upp ett antal tillkortakommanden. Jag kan väl lite självkritiskt säga att vi inte har skött arbetet med att stärka läraryrket tillräckligt bra i . Jag vill gå så långt som att säga att vi är fler som borde dela på den skuldbördan. Jag vill inte frikänna den regering jag verkar i. Jag vill heller inte frikänna tidigare socialdemokratiska regeringar. Jag skulle heller inte vilja frikänna den borgerliga regering som vi hade . Här har vi ett delat ansvar. Vi har också ett delat intresse av att hitta lösningar. Jag är nämligen övertygad om att vi, om vi ska stärka läraryrkets attraktivitet, måste ha en samling bakom skolan och en samling bakom läraryrket. Och vi som agerar inom politikens ram måste anstränga oss för att bidra till en stärkt attraktivitet för läraryrket. talade om lärares tidsanvändning. Jag tror att det är en nyckel när det gäller arbetsmiljöfrågorna. Jag kan nämna några korta exempel på vad som har gjorts under den mandatperiod som vi har bakom oss. Jag fick ju förtroendet att verka som gymnasie- och kunskapslyftsminister under två av de fyra åren. På mitt område kan jag nämna ett av många exempel: Vi införde en tydlig bestämmelse om att den som är inte måste vara lärare. Det gjorde vi för att säkra att lärarna, där det önskas, kan få fokusera helt och hållet på undervisningen. Jag nämnde också i mitt svar att inom sitt ansvarsområde, inom ramen för januariavtalet, kommer att ta fram en kompletterande pedagogisk utbildning för befintliga akademiker, som ska vara snabbare än dagens. tog upp en fråga som jag tror är helt avgörande, nämligen lärarnas utveckling. Vi talar i skolan väldigt mycket om elevernas progression, men också en lärare utvecklas under arbetslivet. Om vi jämför lärare med andra akademiskt utbildade yrkesgrupper ser vi att det ofta saknas en tydlig professionsutveckling, en tydlig yrkesutveckling, under arbetslivet. Den som inte blir rektor har ganska små möjligheter att ta kliv i sin yrkesutveckling och också ganska små möjligheter att utvecklas. Här kan jag meddela att det professionsprogram som regeringen kommer att arbeta mycket hårt med och som finns med i januariavtalet ger oss stora möjligheter att stärka lärarnas yrkesutveckling. Jag är för min del övertygad om att vi har mycket att lära oss av andra länder. De länder som har uthålligt höga kunskapsresultat i de olika kunskapsmätningarna präglas ofta av en stark tilltro och tillit till lärarnas yrkesutövning och av en tydlig professionsutveckling. Jag skulle kunna ge exempel. Jag kan gärna återkomma till det i mitt nästa anförande om det finns intresse av det. Men låt mig bara konstatera att det är ett professionsprogram som säkrar att lärarna vet hur de ska göra för att utvecklas i yrket och att de får tillgång till sådan kompetensutveckling som gör att de kan stärkas i sin lärarroll under läraryrkets gång. De ska också ges möjligheter att ta andra arbetsuppgifter inom ramen för läraryrket.