prot · H70953 · 2019-12-17 00:00:00 — Framför allt skulle jag vilja fråga, och det är väl den stora frågan: Vad är alternativa plan för att erbjuda effektivare hjälp än när bara en liten bråkdel, , får hjälp att finna jobb via Arbetsförmedlingen? Vad är den alternativa planen för att få effektiv hjälp till de arbetslösa och inte som lämna dem utanför och i praktiken inte ge dem den hjälp de behöver, trots en massa fantastiska insatser från olika arbetsförmedlare? 129 (V) replik: Jag har naturligtvis stor respekt för och upplevelser. Det är väl bra att vi får till det här replikskiftet. När det gäller kontorsnedläggningar kan vi bara konstatera att det blev den direkta effekten av den politik som var med och drev fram ihop med regeringen. Jag är jätteglad över att , bland annat efter press från olika kommunalråd i , har tagit sitt förnuft till fånga. Jag är alltid jätteglad när det sker oavsett vem det är som ändrar sin syn till det bättre. När det gäller budgeten kan vi konstatera att det i budgetpropositionen handlar om den miljard som man ger uttryck för att man velat ge mer. Jag antar att det inte är fråga om det som kom till efter presskonferenserna från statsrådet utan om det man gav mer till programinsatser . Där har det inte minst från Arbetsförmedlingen påpekats att problemet har varit att man på grund av det kaos som har rått inte kunnat anvisa människor till de program och insatser som finns. Där har man väldigt tydligt efterlyst en bättre styrning och mer resurser till själva förvaltningen. Det är inte så svårt att förstå, tycker jag, att om man har en situation där människor sägs upp och säger upp sig själva, och där man inte vet hur man ska agera, blir det också svårt att anvisa till de olika program som finns. När det gäller alternativa planer kan jag, om inte har lyckats googla eller tittat på hemsida, skicka över de motioner som vi har på området. Det tror jag är lättare än att jag ska göra det på de som återstår av min talartid. 130 (C) replik: Jag skulle i och för sig önska att man ägnade lite åt den alternativa planen. Jag har nämligen googlat era planer, , och inte funnit dem. Du får alltså gärna uttrycka i några meningar hur tänker sig att denna arbetsförmedling, som – trots alla duktiga arbetsförmedlares insatser och många framgångsrika lokala projekt – på det hela taget faktiskt inte har förmedlat jobb. Du får gärna säga någonting mer. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsför-säkringen Däremot skulle jag vilja säga att ibland, kanske påverkade av sin egen interna ideologiska debatt, talar om att det finns en annan verklighet där ute. Därför vill jag bara fråga: Har och dess representanter missat den verklighet där vi i har motsatt oss nedläggning av kontor? När man efter januariavtalet ändå, mot vår vilja, fortsatte med den misslyckade digitaliseringen och kontorsnedläggningen framförde vi mycket offentligt och tydligt att vi ville ha en ny ledning för Arbetsförmedlingen, inklusive en ny generaldirektör. Har missat den lilla biten, som skedde ? Jag håller för övrigt helt med om att detta har varit en misslyckad politik, men fortsättningen – att reformera den – är en helt annan sak. 131 (V) replik: Nej, jag har absolut inte missat den förvåning som har visat över effekterna av den egna politiken. Det har jag inte gjort. syn på Arbetsförmedlingen, helt kort: Vi vill ha en heltäckande offentlig arbetsförmedling som klarar av att lyfta människor och som klarar av att samverka med andra samhällsinstanser för att kunna erbjuda människor just den hjälp de behöver. Den ska vara inriktad inte i första hand på strikt kontroll och bestraffning utan på att se de människor som har behov, och den ska ha möjlighet att träffa dem och prata med dem. Arbetsförmedlare ska också ha möjlighet, tid och resurser att hålla god kontakt med det lokala näringslivet. Vi vet att det är då det fungerar att göra det som är Arbetsförmedlingens uppgift – inte att ha jobb i byrålådan som man lägger fram utan att se till att i samverkan med samhället och de arbetslösa hitta bra platser där människor kan växa i stället för att tryckas ned. 132 (KD): Hos varje människa finns ett behov av att få känna gemenskap med andra, ta eget ansvar och utvecklas som person. Därför handlar arbetsmarknadspolitik om mer än samhällsekonomisk effektivitet i de offentliga finanserna. Det handlar även om att se till att alla får en chans att utveckla sina förmågor. vill se ett samhälle som just tar vara på människors möjligheter och inneboende förmåga. Jobb skapas när enskilda människor finner det mödan värt att starta eller utveckla ett företag, förverkliga en idé och riskera sitt sparkapital. Fyra av fem nya jobb skapas i små och medelstora företag, och därför är det viktigt att initiativ och skaparkraft uppmuntras i samhället. Det görs till exempel genom ett bra utbildningssystem och ett gott företagarklimat. Att skapa bästa möjliga jordmån för ökad sysselsättning är en av politikens allra viktigaste uppgifter. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsför-säkringen Regeringens mål var att skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet . Budgeten vi debatterar gäller för just 2020, och regeringen har insett faktum och valt att lämna det målet. 2019 ligger i stället på 24:e plats, enligt . har vi alltså tappat 14 placeringar. Men detta handlar egentligen inte om övergivna målsättningar eller hur man tolkar statistiken, utan det handlar om människor. Bakom fiasko och bakom siffrorna döljer sig nämligen ett alldeles för stort utanförskap i vårt land. Många har det systematiskt svårt att få in en fot på arbetsmarknaden, som det råder brist på arbetskraft inom allt fler branscher. Skillnaden i sysselsättning mellan inrikes och utrikes födda är markant. En annan grupp som har det svårt på arbetsmarknaden är ungdomar med bristande utbildning. Kostnaderna för och riskerna med att anställa en person med bristande erfarenhet eller kort utbildning gör att det är svårt för många att få den där första möjligheten. Då krävs det nya vägar till jobb. Det krävs lägre trösklar, och det krävs ökade drivkrafter för att få företag att våga anställa. Att arbetsmarknaden inte fungerar för de mest utsatta grupperna är faktiskt ett av allra största samhällsproblem. Det är alldeles uppenbart att det skulle behövas tusentals nya jobb med låga eller bara grundläggande utbildningskrav, men tillhör de länder i EU som har lägst andel sådana arbeten. För att fler utrikes födda ska få ett jobb att gå till, för att fler barn ska få se sina föräldrar gå till jobbet och för att fler unga utan arbetslivserfarenhet ska få en första chans måste risken med och kostnaden för att anställa minska. För att förbättra integrationen och ungas möjligheter och för att se till att allt fler kan gå från bidrag till arbete har vi föreslagit en förenklad anställningsform – inträdesjobb – för nyanlända och unga upp till utan gymnasieexamen. Fler ska få chansen att lära sig jobbet på jobbet. Lönen uppgår till av den rådande kollektivavtalade ingångslönen i branschen, och av arbetstiden bedöms gå till att lära sig jobbet. Parterna på svensk arbetsmarknad har i sin tur kommit överens om sin arbetsmarknadsreform – etableringsjobb. Regeringen har tillsammans med och Liberalerna valt att stödja parternas förslag och finansierar nu en uppstart av detta i den budgetproposition vi debatterar. Etableringsjobben innebär en lägre lönekostnad för företagen genom borttagen arbetsgivaravgift och en lägre lönesumma, som staten sedan täcker upp för den anställda. Målgruppen är densamma som för vår reform, det vill säga nyanlända och långtidsarbetslösa. hade i regeringsställning gjort verklighet av inträdesjobben vid det här laget, men det blev inte så. Vi anser därför att det avtal om etableringsjobben som har slutits av parterna faktiskt är värt att pröva. Vi kommer dock att noggrant följa genomförandet och resultatet av anställningsformen. Det är centralt att en så ny konstruktion där staten betalar ut den subventionerade delen direkt till den anställde inte öppnar för bedrägerier. Skulle etableringsjobben visa sig inte fungera i praktiken kommer vi att driva på för att inträdesjobben, som vi i grunden anser är en klokare konstruktion, införs. Människor har i grunden ett eget ansvar att bli anställbara och söka arbete, men arbetsförmedlare har ett viktigt jobb i att stötta, matcha och samordna arbetssökande med arbetsgivare runt om i landet. Det är dock uppenbart att de nuvarande strukturerna för Arbetsförmedlingen inte är anpassade efter dagens arbetsmarknad eller de problem vi står inför. En bättre fungerande arbetsförmedling är viktig för att förbättra sysselsättningen och matcha främst dem som står längst ifrån arbetsmarknaden med jobb. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsför-säkringen Vi kristdemokrater står fast vid att en reform av Arbetsförmedlingen är en absolut nödvändighet, men en så viktig reform kan inte baxas igenom utan att man säkerställer att ett robust kontrollsystem finns på plats. Därför välkomnar vi att regeringen och dess samarbetspartier förändrade tidsplanen och att de även backade från att utforma ett system som helt bygger på lagen om valfrihet. Det är ett system som skulle riskera att skapa en okontrollerbar situation. För del är det viktigt att regelverket är stramt. Det ska finnas skarpa kvalitetskriterier och en gedigen kompetens vad gäller både kontroll och uppföljning. Aktörerna ska mätas och rankas efter resultat. Vi anser att staten ska ha ett fortsatt ansvar för arbetsmarknadspolitiken och däri för nyanländas etablering, men det finns så många exempel på kommuner som har visat att de har kapacitet och förmåga att snabbare få nyanlända i jobb. Dessa bör därför få större ansvar för nyanländas jobbetablering. Här återstår alltså frågor där regeringen behöver återkomma till i gängse form. Politiken kan och bör göra en hel del för att skapa både bättre förutsättningar och starkare incitament för äldre att stanna kvar längre i arbetslivet. En invändning mot att uppmuntra fler äldre att stanna kvar är att de skulle stå i vägen för ungdomar som vill in på arbetsmarknaden. Det finns dock ingenting som tyder på att arbetsmarknaden fungerar så. Tvärtom visar faktiskt olika jämförelser mellan och amerikanska delstater att det med en hög sysselsättningsgrad bland äldre också följer en hög sysselsättningsgrad bland yngre. Antalet arbeten är inte fast utan ökar när fler vill arbeta. Vi i föreslår i vårt budgetalternativ en ny skattesänkning för dem som är eller äldre. föreslår givetvis mycket annat klokt på detta utgiftsområde, men då vårt budgetalternativ bör ses som ett sammanhållet paket där någon eller några delar inte kan brytas ut och behandlas isolerat presenteras i stället våra förslag i ett särskilt yttrande. När det däremot gäller betänkande AU4 yrkar jag bifall till reservation 11 under punkt 4, som rör just arbetsmarknadspolitiska program. 133 GULAN AVCI (L): Att få arbeta är mer än bara en lön. Att få bidra och känna sig behövd skapar ett självförverkligande och en gemenskap och ger människor ett syfte. Det ger kvinnor ekonomisk frihet. Det är botemedlet mot utanförskap och ofrivillig ensamhet. Hade alla människor haft lika förutsättningar att få ett jobb hade vi inte behövt ha den här debatten ; staten hade inte ens behövt ha detta utgiftsområde i sin budget. Liberalernas mål med arbetsmarknadspolitiken är tydligt: Alla människor ska ha lika möjligheter att få arbeta och vara självförsörjande. Men för att detta ska kunna uppnås måste otidsenliga lagar avvecklas, regelverken förenklas och arbetsrätten bli mer flexibel, och det måste bli billigare för företagen att anställa. Därför genomförs nu alla dessa viktiga förändringar inom ramen för januariavtalet. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsför-säkringen Jag skulle dock vilja att vi lyfter blicken och talar om alla de människor som har alltför dåliga förutsättningar och vars resultat ofta cementeras fast i ett utanförskap präglat av lågt självförtroende, där kompetens och livsdrömmar går förlorade. Det är i detta utanförskap som friheten oftast är som minst, och det är där samhällets insatser måste vara som allra störst. Jag skulle särskilt vilja adressera arbetssituationen och utanförskapet för personer med någon form av intellektuell eller fysisk funktionsnedsättning samt för personer födda utanför . Detta är två grupper som sammantaget dominerar antalet arbetslösa hos Arbetsförmedlingen och som är kategoriserade som särskilt utsatta. På en tudelad arbetsmarknad under en brinnande högkonjunktur är det framför allt dessa två grupper som saknar förutsättningar att kunna få ett jobb. Att stänga ute dessa hundratusentals människor från arbetsmarknaden skapar inte endast segregation och utanförskap utan är dessutom förödande för svensk samhällsekonomi. Vad dessa två grupper har gemensamt är att de är marginaliserade på svensk arbetsmarknad. Få saker har de annars gemensamt, till exempel vad gäller deras behov för att kunna få ett jobb. Det är mot den bakgrunden märkligt att vissa av våra arbetsmarknadsåtgärder tillåts att ställa dessa grupper mot varandra. I detta sammanhang talar jag naturligtvis om . är en aktör som har varit ett ovärderligt stöd för många människor . Verksamheten har konstruerats genom att erbjuda meningsfulla arbetsuppgifter som på en konkurrensutsatt marknad annars aldrig skulle anses vara lönsamma. verksamhet har möjliggjorts genom offentliga medel. Det säger sig självt att verksamheten endast kan erbjuda arbetsuppgifter som inte är marknadsmässiga om de inte konkurrerar fullt ut på den fria marknaden. Trots att Liberalerna är ett marknadsekonomiskt parti har vi stöttat konceptet på grund av de positiva effekter som det har gett för personer långt ifrån arbetsmarknaden. ser dock situationen annorlunda ut. vinstkrav har ökat, anvisningarna har luddats till och bolaget konkurrerar ut företag på den reguljära marknaden. fortsätter offentliga medel i miljardklassen att rulla in . När ändrar sin marknadsstrategi förändras även målgruppen vad gäller de anställda. När kraven höjs måste rekrytera mer konkurrenskraftig personal. Brist på klara direktiv och uppföljning har lett till en viss godtycklighet och oklarhet gällande Arbetsförmedlingens anvisningar till . Denna utveckling kan givetvis inte bara belastas för. Även ägaren staten, det vill säga regeringen, bär ansvar för utvecklingen, vilket jag också påpekade när utskottet kallade in vd för en redogörelse. Enligt en rapport som Liberalerna har beställt av består hälften av anställda av människor som är födda utanför – nyanlända som ofta har svårt att få ett jobb på grund av språkförbistringar. Detta innebär att får förmånlig arbetskraft som kan konkurrera på den reguljära arbetsmarknaden som regeringen kan putsa till sina arbetslöshetssiffror. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsför-säkringen Upplägget vittnar om en människosyn präglad av låga förväntningar, där språkförbistringar och avsaknad av yrkesvana ses som ett funktionshinder. Jag vill vara väldigt tydlig på denna punkt: Vi liberaler kommer aldrig att acceptera att språkförbistringar anses vara en funktionsnedsättning. Självklart är det några av de nyanlända som har någon form av funktionsnedsättning som befinner sig hos , men det faller helt och hållet på sin orimlighet att antalet skulle vara så stort som halva målgruppen hos . Fler utrikes födda är i behov av arbetsmarknadsinsatser och utbildningar, men ett arbete hos är inte endast fel insats när det gäller en arbetssökande som behöver språkinlärning utan tränger dessutom ut insatser för personer som verkligen skulle behöva en skyddad anställning hos . Jag tar inte upp det här för att jag missunnar nyanlända en arbetsmarknadsinsats. Tvärtom adresserar jag frågan då jag vet hur viktigt det är för integrationen att människor som kommer hit får rätt utbildning och arbete för att komma in i samhället. Det tragiska är att parallellt med denna undanträngningseffekt står utbildningsplatser till bristyrken tomma och sfi-klasser får läggas ned, trots att nästan samtliga branscher skriker efter arbetskraft. Att nyanlända på grund av matchningsproblem förpassas till i stället för att erbjudas ett reguljärt arbete, en konkurrenskraftig språkundervisning eller ett yrkesprogram är inte bara slöseri med människors tid utan även med samhällets resurser. verksamhet får gärna vara lönsam, men det får aldrig ske på bekostnad av dem som ger dess existensberättigande. Jag är därför glad att vi tillsammans i denna kammare tar ett gemensamt ansvar för att återigen kan bli en för dem som behöver detta för att kunna arbeta på lika villkor. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag att tillkännager för regeringen att verksamhet ska ses över och att bolaget ska återgå till sitt kärnuppdrag. Detta gör vi för att markera att lika möjligheter ofta kräver olika insatser, så att kan bli ett möjligheternas land även för dem som saknar förutsättningarna. Jag skulle också vilja yrka bifall till Liberalernas reservation 2 i betänkande AU4. Med detta vill jag önska talmannen, all kanslipersonal på arbetsmarknadsutskottets kansli och i detta hus samt kollegorna i arbetsmarknadsutskottet en riktigt god jul och en regeringskrisfri och fridfull jul, så att vi verkligen får njuta under kommande veckor! 134 (C): Jag yrkar bifall till utskottets förslag men ställer mig även bakom de särskilda yttranden som vi kommit med. Jag kommer här att ge en bakgrund till detta. Vi kan inte blunda för tudelningen på svensk arbetsmarknad. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsför-säkringen och i synnerhet har jag fått privilegiet att, som det brukar heta i politiken, resa runt i landet. Det har varit många solskenshistorier och många berättelser om små företag som hittar ny kompetens från en person som kanske har varit nyanländ eller långtidsarbetslös och om små orter där man vänder utvecklingen och arbetar mycket hårt på att öppna upp arbetsmarknaden. Men det har också varit många möten med arbetslösa som är desperata och som efter av högkonjunktur inte fått jobb. Det är många utrikes födda arbetslösa som är desperata efter i , så många ansträngningar och så många olika program. har de bett mig: ”Gör någonting! Snälla, gör någonting! Låt inte bara det här fortsätta!” Tre fjärdedelar av de arbetslösa – en kvarts miljon – är utsatta arbetslösa på toppen av högkonjunkturen. En majoritet av de arbetslösa är utrikes födda. Som forskaren konstaterade dröjer det innan hälften av de flyktinginvandrare som inte har gymnasieexamen får jobb – innan hälften får jobb! Det är en mur mellan dem som har och dem som inte har jobb i , och det är det som driver ojämlikhet i . Det kunde långtidsutredningen konstatera när de i går presenterade några av sina slutsatser. Vi kan inte blunda för den här verkligheten. Det är klart att många av dessa personer är lågutbildade, och vi behöver göra allt för att stärka deras kompetens. Därför har vi förhandlat med regeringen om att stärka komvux, yrkesvux och . Man måste kunna lära hela livet. Man måste kunna studera högre upp i åldrarna. Men, herr talman och bästa åhörare, vi kan inte blunda för att utbildningen inte kan vara vår enda lösning. Alla vuxna som inte gått på högskola och universitet, alla som inte har gymnasiekompetens, alla som inte har gått ut full grundskola kan vi inte sätta på skolbänken år . Det kan inte få ta innan man äntligen får chansen att jobba på riktigt. Då kan vi heller inte blunda för de murar som vi i denna kammare har ansvar för. Vi kan inte ha bland världens högsta skatter på att anställa personer med låga inkomster. Vi kan inte blunda för att vi har i princip västvärldens minsta andel jobb utan utbildningskrav, det som mycket förenklat och felaktigt kallas enkla jobb, för de är ofta kan svåra att utföra. Det skulle skapas 50 000 eller kanske 100 000 sådana jobb om vi hade en situation som mer liknade den i , eller . Trots att vi är en typisk ekonomi med mycket stor strukturomvandling, där i princip en halv miljon jobb skapas och en halv miljon försvinner , har vi en väldigt trög arbetsmarknad med en väldigt byråkratiserad arbetsrätt. Det gör, tyvärr, att små företag inte vågar fastanställa andra än de som de är allra mest säkra på. Vi kan inte blunda för att Arbetsförmedlingen trots kunniga och engagerade medarbetare och, vill jag verkligen understryka, briljanta lokala initiativ bara förmedlar jobb till en extremt liten bråkdel arbetslösa. Dessutom har vi efter en lång högkonjunktur med hundratusentals lediga tjänster en arbetsförmedling som, trots alla insatser, inte förmedlar arbeten. Då måste vi våga göra någonting åt det. Vi måste våga bryta den här muren så att vi kan börja motverka den uppgång i arbetslösheten som det kommer att bli under lågkonjunkturen. Då måste vi våga se vad som har fungerat i och i resten av världen. Vi måste se vad de länder gör som bottnar på 3–4 procents arbetslöshet under högkonjunktur i stället för 6–som i . Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsför-säkringen måste få en ny riktning, och med januariavtalet börjar vi minska barriärerna för att få arbete. Vi sänker skatten för att anställa dem som är nya på arbetsmarknaden. De slipper med ingångsavdraget betala arbetsgivaravgifter för de anställda , förutom den obligatoriska ålderspensionsavgiften. Det är en kraftfull sänkning. Vi breddar parternas etableringsjobb, som flera har varit inne på här, så att de även når de icke kollektivanslutna småföretagen. Det är ju små företag som skapar fyra av fem jobb i . Vi breddar stödet till bemanningsbranschen, som är erkänt bra på att skapa jobb för dem som är utrikes födda. Vi moderniserar och liberaliserar till slut arbetsrätten, inklusive turordningsreglerna, och minskar kostnaderna för uppsägningar av personliga skäl. Detta gör vi för att fler ska våga anställa, som vi förstärker kompetensutvecklingen. Helst vill vi att parterna själva ska komma fram till en lösning för att modernisera den. I så fall tar vi den. Och, ja, vi måste reformera Arbetsförmedlingen så att den fungerar i hela landet. Vi behöver få in de fristående, idéburna, privata förmedlarna som under alla omständigheter klarar mycket hårda kvalitetskrav. Det har alltid funnits uppfattningar om detta. Från vår sida och alla som har velat reformera Arbetsförmedlingen på riktigt är uppfattningen att de ska kunna komma in och förmedla och belönas efter resultat. Den som hjälper en arbetslös som har det tuffaste utgångsläget att verkligen komma varaktigt in i jobb ska få högst ersättning. Vi kan inte, som , bara acceptera att människor vandrar från åtgärd till åtgärd. Denna hjälp ska finnas i hela landet. De arbetslösa ska kunna möta både myndigheter som fattar beslut och ger stöd, inte minst till personer med funktionsnedsättning, och även de effektivare förmedlarna i hela landet. Det får vara slut på centraliseringen, som vi diskuterade tidigare, vilken har drabbat så stora delar av landet. På det här sättet måste vi steg för steg öppna upp arbetsmarknaden. Sedan kommer inte januariavtalet att räcka. Vi behöver bryta dödläget i förorterna. Då handlar det inte bara om att bryta gängvåldet med närvarande polis och rättssamhälle. Det handlar också om att ge en dröm om en framtid som är så stark att de som sliter, strävar och skapar, inte de som stjäl och hotar, kan dominera områdena och rekrytera unga. De kan bygga på en dröm som skapas av lysande skolor, ägt boende, portkoder som fungerar, soptunnor som töms, stadsplanering som är gjord för människor och företag och ytterst av jobb och företagande. Ingen av dessa insatser kommer enskilt att lösa problemet med tudelningen på arbetsmarknaden, men tillsammans kan de göra det. Då kan vi börja bryta tudelningen. Då kan vi ge de arbetslösa som kämpar så hårt en ärlig chans att få in en fot.