prot · H70938 · 2019-11-26 00:00:00 — Det byggs betydligt mer än det har gjorts . Genomsnittet 90-talet har varit ungefär 30 000 bostäder; ligger nybyggnadstakten på 50 000 bostäder. Vi ser hur bostadsmarknaden börjar vända runt om i landet. Efterfrågan på nya lägenheter ökar – tvärtemot den bild som försöker måla upp av att det inte skulle finnas en efterfrågan. Under den rödgröna regeringen har det byggts mer än under något enda år under den borgerligt styrda bostadspolitiken. Det ska vi vara glada över. Vi har också ett investeringsstöd som gör att det byggs även inom segment där det inte byggdes när det inte fanns någon bostadspolitik utan man lät marknaden styra. Det handlar om små hyreslägenheter som passar för exempelvis ungdomar, som generellt har lägre inkomster än övriga på bostadsmarknaden. Jag har inte sagt att de med skulder står för en majoritet av skulderna på bostadsmarknaden. Däremot har jag sagt att finanskriserna gav upphov till en stor del av evighetsgäldenärerna. Låt oss minnas det och inte försöka att lösa problemen som finns för inträde på bostadsmarknaden genom att vältra över riskerna på de enskilda och att ta bort de begränsningar som finns för att skydda den svenska ekonomin och bolånetagarna. har gett exempel från andra länder. Låt oss se på vad som hände i när man just med motivet att ge unga inträde på bostadsmarknaden tog bort amorteringskravet på bolån och sa att lånen skulle vara amorteringsfria. Det blev ingen som helst ökning av de unga på bostadsmarknaden. I stället steg priset kraftigt på bostäderna, vilket gjorde att man fick högre skuldsättning. föreslår att vi ska göra samma sak i . Det vill jag varna för; det vore fel metod. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 16 Svar på interpellation 2019/20:122 om otryggheten i efter de senaste skjutningarna 70 Statsrådet (S): har frågat justitie- och migrationsministern när vi kommer att se resultat av de åtgärder som antingen ska införas eller har införts för att bekämpa gängkriminaliteten i . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Det våld som gängkriminella utövar är ett hot mot människors säkerhet, mot känslan av trygghet i samhället och i förlängningen mot rättssamhället och demokratin. Att möta detta hot tillhör statens kärnuppgifter och är en av regeringens mest prioriterade frågor. Polisen har gjort en kraftsamling mot gängkriminaliteten genom den nationella särskilda händelsen Operation Rimfrost. Arbetet är tänkt att ge resultat i såväl som i andra drabbade delar av . Målet med den särskilda händelsen är att skjutningar och sprängningar ska minska, att beslag av vapen och sprängmedel ska öka, att det ska bli färre gängkriminella och att allmänheten ska bli tryggare. Regeringen har mot bakgrund av det ökade gängvåldet tagit fram det största paketet mot gängkriminaliteten någonsin i . Det så kallade 34-punktsprogrammet omfattar ett flertal nya verktyg för de brottsbekämpande myndigheterna, hårdare straff och ett stärkt brottsförebyggande arbete. fattade regeringen exempelvis beslut om en lagrådsremiss om hemlig dataavläsning som ger polisen ett mycket skarpt vapen mot den grova brottsligheten. Det finns även åtgärder som redan har vidtagits och gett tydliga resultat. Regeringen har fördubblat minimistraffen för grovt vapenbrott och grovt brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. Som ett resultat av straffskärpningarna kunde fem gånger fler häktas för grova vapenbrott , och den trenden fortsätter även . beslagtog dessutom över tusen skjutvapen . Det är fler än 20 vapen . Ett annat verktyg som är efterfrågat av både polisen och kommunerna i arbetet mot gängkriminaliteten är möjligheten att sätta upp fler kameror på gator och torg. Efter förslag från regeringen kommer polisen att få bedriva kamerabevakning utan tillstånd från Datainspektionen. Viktigast av allt är dock de historiskt stora satsningar som görs på svensk polis. Regeringens målsättning är att öka antalet polisanställda med 10 000 till 2024. För att kunna klara målet har regeringen bland annat byggt ut polisutbildningen till två nya orter. Polisutbildningen har ett rekordstort söktryck. Det kommer att krävas målmedvetenhet för att vända en utveckling som pågått . Regeringen ser mycket allvarligt på de sprängningar och skjutningar som skett, och vi är fast beslutna att kraftsamla för att göra det som krävs för att vända utvecklingen. 71 (SD): När jag skrev min interpellation var jag frustrerad. Återigen stod min hemstad i fokus för en dödsskjutning. En ung mamma avrättades mitt på ljusan dag med sitt barn i famnen. Därefter avrättades en 15-åring, och ytterligare en 15-åring skadades svårt. Säkerligen har fler än så mist livet till följd av grov brottslighet och skjutningar, men det är dessa som har fått nationell uppmärksamhet. Det var också dessa händelser som fick regeringen att äntligen göra något och ingripa. Jag började engagera mig politiskt just på grund av de kriminalpolitiska frågorna. Jag var trött på våldet i och den utveckling som skedde. Saker och ting blev grövre och grövre, men ingenting verkade hända från politikens håll. När man slutar reagera på grov misshandel, knivhugg, skjutningar och våldtäkter, som om de vore normalfallet, mister man även förtroendet för politiken. De svar som jag fått i denna debatt låter bra och ser bra ut på papperet, men vad kommer de att ge för resultat i verkliga livet? Är det inte lite sent att reagera nu? Jag såg problem när jag var en ung tjej, , och det som händer i blir bara grövre och grövre. Offentliga avrättningar är normalfallet i , och det som regeringen har visat på verkar inte ge några resultat. Min första fråga är: När kommer vi att se resultat av alla de straffhöjningar som regeringen pratar gott om? När kommer vi att se resultat när det gäller att sätta de grovt kriminella som går fritt på gatan i i finkan därför att de har dödat någon, kanske mamman eller den 15-åring vi kunde läsa om senast? Det är bra att man äntligen, rop och varningar, höjer straffskalorna för flera brott. Men varför har man haft huvudet i sanden under så här ? Varför gör man inte mer? Och varför har man inte gjort mer från politikens sida? Det är regeringen som styr och som har ansvar för säkerheten på våra gator och torg. Det är verkligen att vi har denna debatt om den ökade otryggheten i och de senaste skjutningarna. De integrationssatsningar som regeringen har öst miljarder över verkar inte ha gett några resultat. Varför fortsätter man i samma spår som man har arbetat efter ? Hur länge ska man satsa på något som inte verkar fungera? Och varför fortsätter man med integrationsprojekt som inte ger resultat? Jag hoppas verkligen att denna debatt kan tydliggöra det som regeringen anser ska ge resultat. Det är min förhoppning att detta ska tydliggöras för oss från politiskt håll men även för dem som lyssnar och framför allt för alla malmöiter som räds i . 72 (SD): Otryggheten i är verkligen otrygg. Jag skulle vilja anlägga ett lite annorlunda perspektiv på det. Jag är en 57-årig gammal gubbe från . Jag har bott där i hela mitt liv. Jag älskar min stad och hoppas att jag kan fortsätta att älska min stad. Jag bor ganska centralt i . Jag bor inte i det som kallas utanförskapsområden, men runt omkring mig, väldigt nära mig, finns områden som man kanske kan kalla för utanförskapsområden. är de ett gränsfall. Jag ska erkänna att jag har blivit fundersam. Vill jag vara kvar i ? Men det vill jag, när jag funderar lite djupare, för den staden är så fin och fantastisk. Det är tredje största storstad. Vi ligger fantastiskt nära kontinenten. Vi borde ha alla förutsättningar för allting och ha en fantastisk ekonomi, vilket vi inte har. Jag skulle vilja berätta lite för ministern hur vi upplever det i min familj, på riktigt. Familjen är samlad. Fönstret är öppet i huset. Plötsligt hör vi automatvapen, pang, pang, pang. Det är rätt obehagligt, om man säger så. Jag lever med min fru och våra två döttrar. Mest reagerar de, mer än vad jag gör, även om jag också reagerar. Vad är det som händer? Jo, det är en dödsskjutning. Det tar , och sedan har äldsta dottern fått reda på precis vem som har fallit offer. Tyvärr avled han, och några blev skadade. Dessa upplevelser är inte så trevliga för en familj som vill bo kvar i . Vi har grannar, och alla runt omkring har också hört och märkt detta. Det är inte något som vi bara läser om i tidningen. sitter jag och äldsta dottern uppe ganska sent. Det börjar närma sig midnatt. Det blixtrar och smäller utanför. Vad är det nu? Är det krig? Vi springer ut från huset och kollar vad som händer. Det blixtrar lite överallt, och sedan går vi . Där står tre bilar i brand, och så kommer . Det var en klassisk bilbrand, som det finns jättemånga av i och i andra städer också. På torget i vår närhet, som heter , har det skett ett par tre avrättningar. Det ligger en park vid sidan om. Inte utan sommaren före knivskar de en till döds där . En mamma med ett litet barn låg och solade i parken, och barnet lekte och upptäckte den blödande personen, som senare avled. Det är ett vanligt område egentligen, ett klassiskt område byggt på 50‑talet, gjort för oss medelsvenssons, så att säga. Det var fantastiskt. Vi hade det klassiska torget och butiker, och allting var frid och fröjd. Det var jättemysigt att vara där. Men det har hänt något. Och det hände inte i går och inte i förrgår, utan situationen har trappats upp . Kanske började det redan för 15–. När jag kommer hem från jobbet i möts jag ofta i dörren av min fru, som tittar på nya prospekt för boenden utanför . Jag blir inte så glad, så vi får ha en liten debatt där och skoja bort det och så vidare. Hon vill inte bo kvar, så familjen kan bli splittrad. Det hoppas jag verkligen inte, i alla fall inte på grund av detta. Min fråga till ministern är: Vad är er plan för att göra helt igen? 73 (SD): De senaste årens mycket gradvisa och förutsägbara eskalering av våldet i har nått helt oacceptabla nivåer. Det har inte smugit sig på försiktigt och under radarn såtillvida att man kan hävda att man inte såg det komma eller skylla på vad som blivit regeringens ledord: ”Vi har varit naiva.” Jag, och många med mig, har absolut inte varit naiva. Jag är uppväxt i , inklusive , samt har varit bosatt i diverse grannkommuner ett stort antal år. Jag hade dock ett ganska stort avbrott, då jag beslöt mig för att ta i utlandet som utbytesstudent. Lite visste jag då att detta år till slut skulle bli ett äventyr på hela utomlands, innan jag blev en så kallad hemvändare . För att återuppleva gamla minnen tog jag pappas gamla rostiga cykel och gav mig ut i stan för att besöka alla ställen som jag hade så kära minnen från. Det blev, minst sagt, ett näst intill obehagligt uppvaknande. Ett av dessa minnen var när jag brukade åka pulka på Holmabackarna med kompisar som bodde i området. Jag kan säga att den kulturkrock jag kände relativt omgående under min cykeltur snarare var en chock än endast en krock. Inom vissa utvalda områden i känns det inte som om man är i över huvud taget. Må så vara att är en ganska i en enskild människas liv, men i ett historiskt perspektiv, i ett samhällsperspektiv, är det en väldigt . De helt otroligt omvälvande förändringar som min gamla hemstad har genomgått på så pass är minst sagt slående. Stora delar av präglas av för mig främmande klädkoder, ofta kvinnoförtryckande sådana, och skyltar som jag inte förstår mig på eller kan läsa. Vissa torg är som scener hämtade ur en främmande film. I takt med att dessa områden på rekordtid har förvandlats från arbetarområden – områden med knegare, alltså vanliga arbetare – till så kallade utsatta områden, som domineras av diverse invandrargrupper, har även bidragsberoendet ökat markant och likaså arbetslösheten och våldet. Under min cykeltur ifrågasatte jag vilka politiker som på kunde tro att detta skulle sluta väl. Denna cykeltur blev ett startskott för mig in i politiken. Efter några veckors lusläsande av samtliga partiers plattformar och valmanifest blev jag sverigedemokrat, efter min hemkomst till utomlands. Det fanns ingenting att vara naiv om. Verkligheten stirrade mig bokstavligen i ansiktet. Det som jag finner mest oroväckande nu när regeringen ska knäcka brottsspiralen, som det heter, är den envisa inställningen att en stor invandring absolut inte har någonting med ökad brottslighet att göra. Att inte våga eller kunna erkänna detta faktum menar jag inte bara är naivt utan långsiktigt rent destruktivt. Man har helt enkelt inte ens lyckats göra en korrekt analys av underliggande orsaker. Några av minister kollegor har varit helt öppna med att det självklart inte finns något samband mellan höga nivåer av migration från mycket främmande kulturer och ökad kriminalitet. Min fråga blir således: Är detta en ståndpunkt som delas inte bara av statsministern och partisekreteraren utan även av minister ? 74 Statsrådet (S): Först av allt: Vår tid präglas just nu av gängvåld med sprängningar och skjutningar som skapar väldigt mycket otrygghet runt om i , inte bara i . Det är en fråga som vi absolut tar på största allvar. Jag som inrikesminister tar ansvar med det program som vi nu levererar med den största utbyggnaden av polisen i modern politisk historia, och vi ska bygga ut polisen från nästan 30 000 anställda till nästan 40 000 anställda till 2024. Det finns ingen annan myndighet i som genomgår samma transformering. Vi har bestämt oss för att det ska finnas fler poliser runt om i som ökar tryggheten och skapar minskad kriminalitet. Jag backar också upp polisens arbete i och i i övrigt. Jag vill betona att Operation Rimfrost som polisen har utlyst handlar om att bryta kurvan för gängvåldet i . Man börjar i , men man kommer att ha andra insatser runt om i . Och man har pekat ut att man vill se resultat av sina insatser . Det är inte jag som säger det, utan det är som säger att deras offensiva strategi mot de kriminella gängen, med start i , kommer att ge effekt på ungefär sex månaders sikt. Man har sagt att man ska utvärdera detta . Jag tror att det är viktigt att vi nu backar upp och inte säger att detta är regeringens målsättningar om det ena eller det andra – alltså att vi faktiskt säger att vi är beredda att backa upp polisen i detta viktiga arbete, oavsett var detta våld sker. Jag kan inte ta ifrån deras bild av . Den är ganska känd , och ni har vittnat om hur ni ser på . Jag har varit i . Men jag bor inte i utan här i . Därför har jag mitt perspektiv. Jag har rest väldigt mycket till , och jag har som inrikesminister rest väldigt mycket dit kopplat till de skjutningar och sprängningar som har skett. Jag har lyssnat på hur polisen kraftsamlar och tittat på hur polis och kommun samverkar för att se till att unga människor inte dras in i dessa kriminella miljöer. Det är ett mycket målmedvetet arbete som bedrivs i , men också med nationella resurser som verkligen gör skillnad. Det som jag blir lite förvånad över – men det är inte hela fokus för denna debatt – är att det målas upp en bild av att det inte händer någonting annat i och att det inte finns fler bilder av . Jag har också som näringsminister och innovationsminister bilden av som en av växande städer. Det är en stad som har gjort stora investeringar i ett modernt näringsliv, som har fått ett nytt universitet och som utvecklas och skapar väldigt många nya jobb. Det är också en bild av som har transformerats från en traditionell industristad till ett tjänstebaserat samhälle i mycket större utsträckning . Det är en svår resa att göra för en stad. Men har verkligen påbörjat en sådan omformulerad resa som en modern industristad, inte minst kopplat till utveckling. Det finns alltså flera bilder av . Jag är beredd att ta fortsatt ansvar för en politik som ger polisen de resurser som de behöver, som skärper en del straff, vilket vi har varit inne på, som ger polisen nya befogenheter att låsa in gängkriminella och få tag i vapen och som ser till att tullen får ökade resurser för att se till att dessa vapen och sprängmedel inte kommer in i landet. Men jag är också beredd att satsa på förebyggande arbete och se till att vi satsar på skolan, på och på arbetsmarknadsåtgärder som gör att människor hamnar i arbete. Ingen tjänar på att dessa resurser rycks undan, vilket tyvärr bidrog till när M-KD-budgeten blev verklighet i . 75 (SD): Man kan ge en ljus bild av , och det händer mycket i – absolut. Men om jag inte vågar gå ut i , hur ska jag då kunna se det? Jag är inte ensam om att ha förändrat mitt sätt att leva och verka i på grund av att de kriminella gängen – kriminella personer – går omkring fritt och när som helst kan skjuta vem som helst. Vi har sett det och . Vi ställer oss bakom polisens utbyggnad. Det är klart att vi behöver fler poliser. Vi har verkligen belyst detta problem , och vi kunde bara glädja oss åt att man äntligen har insett problemet med att det inte finns tillräckligt många poliser. Men helt ärligt, är möten med saft och bullar eller att man bjuder på vegetarisk pizza rätt väg att gå när man ska möta de kriminella i ? Senast var det, ett stenkast från där jag är uppväxt och där mina föräldrar fortfarande bor kvar, massor av bilar runt i . Mina föräldrar undrade vad det var som skedde. Det visade sig senare att det inte var som spelade på , utan det var ett möte med de kriminella. Vad det bjöds på ska jag låta vara osagt. Men jag tycker att det är helt fel väg att gå att dalta med de kriminella och bjuda på fika i stället för att verkligen spärra in dem. När kommer vi att se fler personer sitta i fängelse i stället för att sälja knark eller göra andra olagliga saker på Malmös gator och torg? är, tillsammans med och , ett av mest jämställda länder. Det skiljer inte mycket mellan dessa tre länder. Ändå har vi den största andelen skjutningar bland män i . Är inte detta ett misslyckande? Det är tio gånger fler än i . Men de sociala klyftorna är större i . Det har gjorts många insatser från polisen, inte minst nu med Operation Rimfrost. Varför har vi inte kunnat se dessa nationella insatser tidigare? Varför har man inte lyssnat på oss som bor i och sett utvecklingen på riktigt? Det räcker inte att bara åka dit ned lite då och då. Lyssna på oss som bor där och känner otryggheten. Man månar, som sagt, om att höja straffskalan. Men jag vill återigen veta vad man gör mer. Och varför har man inte gjort detta tidigare? Varför har man vägrat att inse problemen? Jag anser att alla de no go-zoner som vi har i är en stor del av problematiken. Hur arbetar regeringen med att få bort alla no go-zoner? Återigen: När kommer vi att få se resultaten av alla de satsningar som görs? Man kan nämligen inte bara stå här som politiker och ansvarig för frågorna och säga att man gör så här mycket. Man måste också ha mål med alla satsningar. När får vi se resultaten? När kommer jag som ung tjej att känna mig trygg i min hemstad? 76 (SD): Socialdemokraterna har styrt i i ungefär . En stor del av har man också lett regeringen. Man föreslår nu en del reaktiva förslag, som jag kallar det. Det är förvisso jättebra; vi står bakom förslagen, och vi har själva lagt fram dem . Det är bra att ni nu plockar upp bollen, . Men på något sätt är det ändå som att sätta ett plåster på ett stort sår. Det är nämligen inte dit vi vill, utan vi vill naturligtvis att dessa brott inte begås. Ni har – det kommer ni aldrig ifrån – tillåtit en enorm invandring till vår stad utan att veta hur ni ska hantera det. Ni har alltså inte haft en plan. Vi har en bro som heter , och där forsar trafiken över med illegala vapen. Ni svarar med att ni ska tuffa till vapenreglerna för våra jägare. Det är inte ens samma sak! Jag förstår det inte. Det finns fullt med vapen som är mycket billigare än riktiga jaktvapen, som är ganska dyra att anskaffa. I Malmös skolor låter ni mängder med ungdomar, framför allt i utanförskapsområdena, misslyckas med sin skolgång och gå rakt ut i en kanske lockande kriminalitet. På gatan bredvid mig finns det sju frisörer som tar för en herrklippning – detta på en del av gatan. Jag har hört att i alla fall fem av dem har samma ägare. Det är inte friskt. Vi har , där det sker enormt mycket svarthandel på export-, import- och däckfirmor. Tidningen har vittnat om detta, och det rör sig om miljardbelopp. Min fråga är: Hur kunde ni göra detta mot oss i ? 77 (SD): Representanter även från socialdemokratiskt håll säger sig se ett samband mellan segregation och ökad kriminalitet. Det är naturligtvis en välkommen insikt, då vi vet att gängkriminalitet i mångt och mycket förknippas med unga män med invandrarbakgrund. Att man från den insikten inte lyckas analysera bakåt i tiden, alltså se var och hur denna segregation har uppstått, förvånar mig dock. Naturligtvis härstammar segregationen från invandringsnivåer som visat sig vara alldeles för höga för att det ska gå att åstadkomma en lyckad integration. Mer eller mindre samtliga integrationsprojekt har slutat i det ena fiaskot efter det andra. Jag inbillar mig att Socialdemokraterna hade, och fortfarande har, ett väldigt stort stöd i många av Malmös tidigare nämnda områden – dock under en annorlunda flagg. var man ett ganska rekorderligt arbetarparti, och dagens beskrivning är – mer passande – att man är ett bidragsparti. Kan det vara i syfte att skydda denna numera stora väljargrupp som man insisterar på att hög invandring och ökad kriminalitet inte har något som helst samband? Det som kanske överraskar allra mest är dock att resultatet, enligt statsministerns egen utsago, hade varit exakt detsamma om vi satte enbart svenskar i dessa områden och förutsättningar. Det hade varit skjutningar, gruppvåldtäkter, gänguppgörelser, sprängningar och kallblodiga mord på öppen gata. Om jag inte missminner mig helt var det i huvudsak svenskar som bodde i dessa områdena under min uppväxt, även om det fanns finländare, chilenare, polacker, tjecker och andra nationaliteter i mixen. Varför sprängdes, mördades och lemlästades det inte där då? Det var ju inte de mest välbärgade områdena heller. Delar minister statsministerns åsikt att resultaten skulle vara identiska, det vill säga att det inte finns nämnvärda skillnader mellan grupperingar med vitt skilda attityder vad gäller problemlösning, kvinnosyn och jämlikhet och svenskar som vuxit upp med en helt annan värdegrund och ett helt annat sätt att verka och leva? 78 Statsrådet (S): För det första skulle jag uppskatta om man slutade förtala svensk polis i den här debatten. Det har gjorts . Först beskriver man polisens projekt för att minska skjutningar i som att det handlar om saft och bullar och att dalta med kriminella. Det visar att man inte alls vet hur polisen i jobbar målmedvetet med att minska skjutningar i . Det görs med en internationellt erkänd metod som har minskat skjutningarna med någonstans 30–i de städer som har tillämpat metoden. För det andra: Att det finns no go-zoner i är ju sådant som påstår. säger att inte har några no go-zoner. Det är polisen som avgör om man åker in i ett bostadsområde eller inte. Han kommer att säga att vi inte har några no go-zoner. Svensk polis åker in i alla bostadsområden runt om i . För det tredje: Om vi nu ska ha en diskussion om enbart , vilket är lite annorlunda när det gäller en politisk debatt i riksdag, och om nu så gärna vill titta på utvecklingen i – vad har då hänt med skjutningarna i ? Jämför man ser man följande: 2017 var det 81 skjutningar, 2018 var det 64 skjutningar och 2019 var det 50 skjutningar. Det har alltså gått från 81 skjutningar till 50 skjutningar. Jag är ju inte nöjd med detta, men jag är jätteglad att polisen gör en nationell kraftsamling som riktar sig mot skjutningarna och sprängningarna i . Jag tycker att det är rätt, och vi kommer att backa upp det. Om man ska beskriva utvecklingen måste man också beskriva vad polisen har gjort rätt och om de har flyttat fram positionerna eller inte.