prot · H60976 · 2019-04-10 00:00:00 — En del av detta skulle, menade vi, kunna vara att erbjuda utbildningspremier av olika slag för att den soldat eller som går in och jobbar ska göra det . Detta tillkännagavs av försvarsutskottet och skickades vidare till Försvarsdepartementet, som återkom med ett förslag. Det förslag man hade tagit fram och genomfört innebar att de soldater som tidigare anställts som rekryter och hade rekrytlön blev av med den lönen och i stället efter färdig rekryttjänst fick en utbildningspremie. Det var alltså exakt samma pengar, men man fick vänta lite längre på att få dem. Det var förslag om den premien som Socialdemokraterna lade fram för och tyckte att man skulle införa. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Detta tror jag visar på den ambition som finns hos den rödgröna regeringen att faktiskt titta på personalen och ge dem ett gott erbjudande och uppskattning för det arbete de gör inom Försvarsmakten. Jag tror att det är detta som följer med i denna fråga. Man kan också när det gäller officerare konstatera att utflödet alltjämt är större än inflödet. genomfördes sexton utbildningsomgångar, och vid endast tre av dem blev antalet sökande och godkända elever sådant att man kunde säga sig vara nöjd med utfallet. Detta visar att Försvarsmakten och i slutänden politiken, trots att denna fråga nu har varit på tapeten under , inte har lyckats attrahera människor att komma till försvaret och genomföra en utbildning och göra karriär där. Det borde i detta fall finnas en rad åtgärder som skulle kunna utvärderas genom att man tittade på olika anledningar och möjligheter att komma till rätta med problemen. Men man får ändå säga att dessa saknas. Det finns två åtgärder man kan läsa sig till. Den ena handlar om fler vägar in och har genererat 34 anställningar. I en försvarsmakt som ska ha 50 000 anställda är detta minst sagt blygsamt. Den andra handlar om möjlighet att jobba efter uppnådd avtalspensionsålder. Man har inte redovisat hur många som har fått denna möjlighet, men efter samtal med både och anställda inom Försvarsmakten har jag konstaterat att det är ganska svårt att få den. Det är många som vill arbeta efter avtalspensionsålder eftersom den är lite lägre än den allmänna pensionsåldern, men väldigt få får möjlighet att göra det. Vad blir då resultatet av detta, om en officer som vill jobba kvar inte får göra det? Jo, tar officeren sin medalj och sin klocka och slutar sin anställning vid Försvarsmakten men börjar i stället som konsult och fortsätter jobba åt Försvarsmakten. Försvarsmakten får alltså betala ut pension, och man får också betala konsultlön för personal som från början hade velat vara kvar inom Försvarsmakten. En annan del, som vi har sett vara en framgångssaga när det gäller rekrytering, är hemvärnet. Men kan man se att även hemvärnet har problem med att rekrytera till sina förband. Jag kan i någon mening förstå det. Jag har haft förmånen att få vara ute på hemvärnets övningar och följa de chefer som sköter förbanden. Jag kan konstatera att din främsta uppgift som chef för ett hemvärnsförband inte alltid är att planera för krig, sätta upp ditt förband och öva med det. handlar det dagliga slitet och arbetet i stället om att få förband som funkar, ha materiel på plats och kunna göra det enkla och basala – att ha fordon för att kunna frakta sina trupper. Inte ens detta som ses som en grundplatta, som det talades om för sedan, fungerar. Man måste ändå fråga sig om vi har rätt organisation för hemvärnet när vi inte lyckas rekrytera så många människor som behövs för detta. Jag tror också att det finns en fredstidsbyråkrati inom hemvärnet som gör att många kanske avskräcks. Ta bara detta att åka i en bil med bakåtvända stolar. En nybliven förälder som ska transportera ett nyfött barn sätter barnet bakåtvänt. Men inom hemvärnet krävs det ett antal timmars övning för att få framföra ett fordon med bakåtvända stolar. Det är lite märkligt. En annan enkel sak är att besiktiga en bil. Om du är i ett militärområde som saknar militär besiktningsstation kan det krävas en dags arbete bara för att besiktiga en bil. Att hemvärnet inte får använda sina sjukvårdsresurser för att ge sjukvård är ett annat besvärande faktum. Låt mig ge ett exempel från min hemort. Om en oskarshamnare, som givetvis är väldigt glad därför att vi gick upp i elitserien i hockey i går, ska sätta sig i bilen för att åka till en övning skulle han först behöva åka från till för att hämta upp ett militärt fordon, och därefter skulle han behöva åka vidare till för att hämta upp den militära utrustningen, varefter han får transportera sig till ett annat län, , för att utföra övningarna på skjutfält. och minst är han på plats för att genomföra övningen, och man frågar sig givetvis om oskarshamnaren är lika glad efter att ha använt av sin egen tid för att åka bil utan att få något gjort. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Jag tror inte att hemvärnssoldaten i är ett exempel som sticker ut speciellt, utan jag tror att denna ineffektivitet och problematik finns i många andra delar. Därför är det viktigt att hemvärnet får bli sin egen försvarsgren, som vi moderater har föreslagit, så att man har en rådighet över sin materiel, över sin personal och över de medel man har. som denna är det svårt att undgå att säga något om det som kallas finansiering. Vårpropositionen har presenterats och kommer senare att debatteras i denna kammare. Vi ska inte föregripa det, men det finns ändå anledning att reflektera över några delar i den ekonomi som försvaret drabbas av. Försvaret har politiskt sett en organisation där alla partier deltar i en försvarsberedning. Problemet i denna försvarsberedning är sällan att komma överens om vad man vill, utan det är ganska lätt att komma överens om inriktning, mål och strategier. Problemet kommer senare, när man kommer till finansiering. har försvarsbesluten haft skrivningar som ”om möjligheter finns” eller ”om ekonomiskt utrymme ges”. Det är klart att sådana försvarsbeslut aldrig kommer att genomföras fullt ut. Jag tror, herr talman, att vi återigen riskerar att få ett sådant försvarsbeslut då vi ser hur regeringens företrädare duckar, väjer och försöker tala ned förväntningarna på ökade resurser till Försvarsmakten. Vi ser i vår omvärld att länder faktiskt satsar pengar på sitt försvar och att ligger ganska långt bak i klassen när det gäller satsningar. Vi måste konstatera att om vi tycker att vår frihet är något värd och om vi tycker att vi bör ha en beredskap på den civila sidan som klarar av de förväntningar som svenskarna har måste vi låta ekonomin följa med. Man kan fråga sig vem vi lurar. De första vi lurar är oss själva. Det är ju vi som blir offer för att ljuga inför våra väljare när vi säger en sak i våra målsättningar men en annan sak i vår finansiering. De andra vi lurar är givetvis väljarna, men de tror jag snart kommer på oss och kommer att genomskåda det vi säger om vi inte kan leverera det vi har sagt. Dem vi inte lurar är de som inte vill oss väl. De kommer att se igenom detta . De ser också att har en ganska svag beredskap som behöver stärkas på många områden och att det är väldigt lite verkstad från svenskt försvarsdepartement och svensk politik. har en relativt hög försvarsvilja. Jag tror att vi riskerar att dra ned denna försvarsvilja och att göra oss själva en otjänst om vi inte finansierar de försvarssatsningar som behövs. Domen kommer att bli hård för dem som undviker att fatta de svåra beslut som finns framför oss. Försvarsmakten behöver långsiktiga förutsättningar för både materiel och personal och för andra kostnader som finns där. Slutligen yrkar jag bifall till reservation 1. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal 14 (SD): Jag tänker börja med lite ekonomi och haka på där. I Försvarsberedningens direktiv har vi sagt 1 ½ procent 2025. Om vi backar tillbaka till det förra försvarsbeslutet ser vi att inriktningen där var uppemot två brigader. Hur blev det med detta? Det blev inte så, utan det blev en helt annan nivå, herr talman. Så är det – detta konstaterar vi. För att undvika dessa ständiga neddragningar, uppdragningar och osäkerhet i Försvarsmakten om vad man får disponera har vi två alternativ, som jag ser det. Det ena är att försvarsanslaget är bestämt, och målen och försvarsförmågan får anpassas efter den budget som läggs fram. Det är ett sätt, och det är detta vi har . Vi kan titta på det förra försvarsinriktningsbeslutet, där pengarna inte räcker för att nå Försvarsberedningens mål. Då får man anpassa detta, men det skapar en osäkerhet kring planeringen för alla som sitter och planerar inom Försvarsmakten. Detta gäller i och för sig också andra myndigheter, men vi tittar på Försvarsmakten. Det andra alternativet, som tycker är mycket bättre, är att målen och försvarsförmågan är bestämda, till exempel i en försvarsberedning där vi är överens om detta. Då får försvarsanslaget anpassas efter det. Om man inte vill det måste man ändra målsättningen under resans gång så att de anslag vi ger anpassas efter målen. Vi kan ju inte ligga kvar i en försvarsberedning med bestämda mål att nå 2025 men inte tilldela pengar för detta. Då måste vi gå tillbaka och ändra målsättningen så att den stämmer överens med de medel som vi tilldelar Försvarsmakten. Vi förordar alternativ två. De mål som vi lägger fast ska ha ekonomiska möjligheter att nås. Det var en sak. Sedan vill jag kortfattat nämna EU:s stridsgrupper. Som ni vet finns på EU-nivå så kallade snabbinsatsstyrkor i beredskap, men de är förrådsställda. Vi tycker att bör stå utanför systemet med stridsgrupper. Ett av huvudskälen är att det som inte övas i fredstid och som aldrig har övats naturligtvis inte kommer att fungera vid en insats, i en krigssituation eller liknande. Detta borde vi alla förstå, herr talman, och då borde man inte ha dessa grupper till en kostnad. Lägg ned EU:s stridsgrupper! Och de insatser som ska göras tycker jag ska bygga på FN-mandat. Nästa sak jag vill ta upp när det gäller de motioner som vi har skrivit är ett rekryteringskontor i . Det är tredje året som vi tar upp detta i en motion. Jag vet att chefen vid F 21 vill att vi ska öppna ett kontor där. Han anser att det skulle underlätta rekryteringen, både för värnpliktiga och, , för officerare om man hade ett rekryteringskontor i . Han har sagt att det är en av de viktigaste punkterna för rekrytering. har även chefer för anslutit sig och vill öppna ett rekryteringskontor i norr, till exempel i . Vi är ensamma om att tycka att vi borde ta till vara den klokskap som de besitter i förmågan att rekrytera. Därmed inte sagt att det ska vara öppet året runt i alla delar, men vi kommer att fortsätta att kämpa för detta. Sedan skulle jag vilja gå över till en annan sak, lite kortfattat. säger man ofta att man har varit lite naiv. När systemen, det civila försvaret och beredskapslagren raserades var man lite naiv. Synonymer till det är barnslig, godtrogen, , dum och korkad. Jag tycker att vi ska använda andra namn och hitta bättre ord än korkad och dum. De är synonymer, och det är vad vi får höra. Det finns bättre ord än naiv när det är så allvarliga saker. Att vi har varit lite barnsliga tycker jag inte är korrekt. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Det är tur att vi har hjärtstartare på de olika nivåerna. När jag läser om det nya snabbspåret i officersutbildningen är det tur att de finns. Man kan läsa annonser där pansarregementet P 7 eller Ledningsregementet annonserar efter folk som har 180 poäng och en akademisk examen, kanske i grekisk mytologi, forskning eller något annat – vad vet jag – juristlinjen? Man kommer in efter en gröntjänst. Sex – sedan är man ute i det civila och läser grekisk mytologi och får 180 poäng. Man kan söka till och läsa krigsvetenskap . Det är taktik, strategi, ledarskap och strider. Det är detta som är krigsvetenskap. Det räcker med . Sedan kommer man ut som fänrik och ska tjänstgöra som ställföreträdande plutonchef. Om vi backar fanns då man var yngre och skojade lite grann. Man hade tvättbytesbefäl som hade kompetens att byta tvätt åt soldaterna. Det är inte samma sak som . De var på väg att utbilda sig på förbanden, och man skojade lite grann med varandra. Men här skapas ett A-lag och ett B-lag. Vad kan denna fänrik, som har sex månaders utbildning, när man kortar ned utbildningen i krigsvetenskap, alltså taktiken? Det är officersprofessionens kärnämne som man kortar ned. Taktiken och strategin behövs inte. Jo, denna person har 180 akademiska poäng. Denna yrkeskategori är den enda som sänker kraven på sin yrkesprofession – . Vad vill vi då i stället? Vi vill naturligtvis att de gör värnplikten − 9−11 månader. Vi behöver inte gå tillbaka till den längre utbildningstiden som vi hade tidigare för värnpliktiga – KB. Men blir det den lägre nivån, 9−11 månader, vill vi ha truppslagsskolor. Det innebär att om man tillhör ingenjörsförbandet är det specifika saker som man måste lära sig. Det kallas truppslagsskolor. Man lär sig specifikt vad som gäller för detta förband. Efter detta kan man med goda vitsord söka sig till officersutbildningen, till som det kallas i dagligt tal. När man, som det är tänkt, går på och läser krigsvetenskap är ett av målen verksamhetsförlagd utbildning. Man ska tillbaka till förbandet igen. Man får en förbandssamhörighet. Efter detta tjänstgör man som ställföreträdande plutonchef eller plutonchef . Med goda vitsord kan man sedan läsa vidare och komma till nästa skola. Detta raseras med snabbspåret. Sedan ska vi naturligtvis lägga tillbaka SU – stabsutbildning. Det är gamla – bataljons- och brigadnivån som är borttagen. Den måste tillbaka. Mellan dessa skolor ska man ha väl vitsordad tjänst för att kunna gå till nästa nivå. Det kommer vi att kämpa för. Med detta system har reservofficeren en högre utbildning. Men vad gör det, vi har ju akademiker som har läst statsvetenskap, grekisk mytologi eller någonting annat? Detta är helt fel väg att gå för att försöka få en officerskår. Vem vill tillhöra ett krigsförband där det finns sådana chefer som inte kan någonting om officersprofessionens kärnämne? Omvänt kan jag söka praktik på ett sjukhus. Jag går där . Sedan skaffar jag mig 180 poäng i grekisk mytologi för att därefter gå in på läkarlinjen. Jag kan då naturligtvis korta ned den med och går den bara , eftersom jag redan har akademiska poäng. Vem vill gå till mig som läkare sedan? Det är inte många. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Officersyrket är det enda där man köper ett system där man sänker kvaliteten på ett jobb som jag kan tänka mig är ett av de svåraste, nämligen att leda förband i krig. Detta måste vi sätta stopp för. Jag återkommer strax med vilka reservationer som vi stöder. 15 (C): är det självklart att en av Försvarsmaktens viktigaste frågor rör personalförsörjningen. Försvarsmakten är i samma situation som övriga branscher i samhället, nämligen att man lider av arbetskraftsbrist. Jag är rätt ny i denna roll. Därför tänkte jag fokusera lite grann på den stora bilden: Vad är det som gör att vi är här , och vad kan vi göra åt det? Jag tycker att jag kan se en rätt likvärdig situation för försvarsmateriel och försvarspersonal, nämligen att båda börjar blir rätt ålderstigna. Det är det som är utmaningen. Om man ser bakåt kan man se att ungefär fram , 2000, var det en kontinuerlig förnyelse både av personal och av materiel. Då vet vi att både personal och materiel fungerar i ungefär . Sedan behövs det ett generationsskifte. Det som har hänt är att vi nästan inte har haft någon förnyelse av vare sig personal eller materiel. börjar vi bygga upp detta igen. Det gör att vi får en ålderstigen personalgrupp, och vi har en stor utmaning att fixa detta framöver. Speciellt märkbart är detta på officerarsidan. Officerare behövs i praktiken till två saker. De behövs för att hålla vår beredskap, som vi kräver av dem, det vill säga försvara landet i ökad omfattning. De behövs också för att utbilda rekryter och kommande officerare. Detta ska ske , men det blir stora problem att klara detta i praktiken. Vi vet att det är långa ledtider. Det tar ungefär att utbilda ett högre befäl. Jag har fått ta del av lite bakgrundsinformation från Försvarsmakten, och den övergripande bilden som Försvarsmakten nu ger av personalsituationen är att vi står inför en akut officersbrist. Försvarsmakten talar i termer av att man går från personalbrist till personalkris. Det är alltså färre officerare som ska jobba mer, och det är en situation som faktiskt är riktigt besvärlig – som en ekvation som inte går ihop. Jag tycker ändå att man kan lyfta fram tre grundfaktum. , alltså , har hälften av den officerskår som finns uppnått pensionsålder – . Det är rätt alarmerande. Ett annat grundfaktum är att det är fler som slutar än som nyanställs i Försvarsmakten. Denna situation går givetvis inte att klara framöver. Speciellt utmanande är det att behålla personal och inte bara rekrytera ny. Ett tredje grundfaktum är att när man har gjort beräkningar på detta ser man att för att uppnå jämvikt, framför allt framöver, i personalförsörjningen behöver man ett tillskott på 250 officerare och dessutom 385 specialofficerare . När man ser på dessa två tal, 250 plus 385, kan man säga att Försvarsmakten inte har utbildat så mycket nytt folk . Det säger lite om vilket problem och vilken utmaning vi står inför. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Vi i vet att personalfrågorna är viktiga, men de ligger också på gränsen för vad politiken ska ge sig in i. Det är i praktiken Försvarsmakten själv som har huvudansvaret för dem. Vi vet att arbetsvillkor och så vidare görs upp mellan arbetsmarknadens parter även i detta sammanhang. Men givetvis har också politiken ett ansvar för att detta ska fungera framöver. Vår grundbild i är frågan: Hur överbryggar vi den svacka som vi just nu upplever på personalsidan för att vi ska komma till en bättre verklighet? Vi har några svar. Bland annat inser vi att grundutbildningen behöver öka med upp till 8 000 rekryter . Det är ett sätt att öka rekryteringsbasen framöver för nya officerare. Vi tror också att vi ska jobba mer aktivt med att nyttja reservofficerskåren än vad vi har gjort tidigare. Centralt är dessutom att jobba med frivilligorganisationerna. De är en viktig rekryteringsbas för att få in fler i detta yrke. Det är också väldigt viktigt för att få en folkförankring för försvaret, vilket vi verkligen behöver. Det är också rätt självklart att Försvarsmakten behöver jobba mer med incitamentsstruktur, inte minst för att få folk att fortsätta inom denna yrkeskarriär. Vi tror också att det går att jobba mer med att locka tillbaka före detta militärer till yrket. Det kan vi se till exempel på , där det har skett en återetablering. Det är faktiskt väldigt många som har klivit tillbaka till det militära, vilket är mycket förmånligt. Givetvis behöver Försvarsmakten jobba med att vara en attraktiv arbetsgivare, precis som alla andra arbetsgivare. Då handlar det om ledarskap, lön, medbestämmande, meningsfulla arbetsuppgifter samt trivsel och kultur så att folk vill vara kvar i yrket. Avslutningsvis: anser att personalförsörjningen är en av de absolut avgörande aspekterna. Det är självklart att om man inte har någon personal har man inte heller något försvar. Vi inser att det förmodligen kommer att behövas speciella insatser från politiken på detta område. Kanske behöver man sy ihop ett paket i någon form framöver för att klara denna utmaning. Vi är beredda att ta denna diskussion framför allt i Försvarsberedningen och vid kommande beslut. Med detta yrkar jag bifall till reservation 7. 16 (V): Herr talman, ärade ledamöter och alla ni som lyssnar och tittar! fortsätter vi att debattera motioner inom försvarspolitikens område, och vi har kommit till det som rör Försvarsmaktens personal. Här har väckt två motioner, en om Försvarsmaktens jämställdhetsarbete och en om barns rättigheter och skydd i krig och konflikt. I våra motioner finns självklart många bra förslag och yrkanden, och vi står bakom dem allihop. Jag kommer dock att yrka bifall enbart till en av reservationerna, och det är reservation nr 6. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal är ett feministiskt parti, och det är självklart för oss att ha ett feministiskt perspektiv på försvars- och säkerhetsarbetet. Kvinnors rättigheter och erfarenheter måste ges större plats även i den här delen av politiken. Att bygga och stärka demokratin och de mänskliga rättigheterna är ett långsiktigt arbete som måste involvera kvinnors rättigheter och deltagande, både ur ett nationellt och ur ett internationellt perspektiv. En feministisk säkerhetspolitik är en politik som garanterar kvinnor utbildning, arbete, demokratiskt inflytande, rätten till sina egna kroppar och rätten att fritt få leva sina egna liv. Vi måste i det här sammanhanget också komma ihåg att kvinnor och barn är de som drabbas hårdast både under och efter krig och konflikter. En feministisk försvars- och säkerhetspolitik sätter fokus på den viktiga frågan om folkförankring. För är det otroligt viktigt att försvaret av involverar hela befolkningen, utifrån alla människors olika förutsättningar, kunskaper och erfarenheter. Kvinnors deltagande i försvars- och säkerhetsarbetet är avgörande för att hela samhället ska kunna stå emot kriser och akuta händelser. Jämställdheten har ett egenvärde. Jämn könsfördelning på arbetsplatser och i beslutande församlingar visar att samhället är till för alla, men jämställdheten är också en metod som gör att alla människors olika perspektiv kommer fram och tas till vara när vi planerar vårt samhälle. Ytterst är det alltså en fråga om demokrati. Det är nu värnplikten återinfördes i och gjordes könsneutral. Värnplikten är en viktig del för att säkra folkförankringen och något som har stått bakom. Trots att vi är överens om att jämställdhet är en viktig i vårt samhälle och om att kvinnor och män ska ha lika möjligheter släpar Försvarsmaktens verksamhet efter ganska rejält när det gäller jämställdhet. I ett bra reportage i kunde vi höra att färre än av alla som gör värnplikt är kvinnor. Att andelen kvinnor i värnplikten är så låg som en femtedel är faktiskt ganska upprörande – men kanske inte så förvånande. Det finns få yrken och branscher som är så mansdominerade som just försvaret och så förknippade med vissa normer för hur de anställda bör vara. I dagens jämställda samhälle är det faktiskt värt att tänka på att det var just inom Försvarsmakten som det sista yrkesförbudet för kvinnor fanns. Det avskaffades 1989, och först fick kvinnor genomgå militär utbildning utan krav på att fortsätta som officerare. Det är viktigt att komma ihåg att kvinnor innan de kunde göra värnplikt var aktiva i många av de frivilliga försvarsorganisationerna – framför allt , vars viktiga arbete inte nog kan understrykas. Det är en självklarhet att vi måste fortsätta att intensifiera jämställdhetsarbetet och sträva efter en jämn könsfördelning mellan kvinnor och män även i våra olika försvarsverksamheter. är man inom Försvarsmakten ganska duktig på att framhäva kvinnor i sin kommunikation, både i text och i bild. Det är självklart viktigt att visa för unga kvinnor som funderar på att göra värnplikt att det finns kvinnor inom Försvarsmakten att ha som förebilder. Vid mina egna möten och studiebesök under detta halvår i har jag även upplevt att jämställdhetsfrågorna hanteras mycket seriöst och kunnigt i de olika verksamheterna. Det görs riktade satsningar, till exempel prova-på-helger för kvinnor – något jag själv har deltagit i och rekommenderar. Att göra Försvarsmakten mer synlig och begriplig för allmänheten är viktigt för att öka förståelsen för vad en modern försvarsmakt egentligen är, och därmed även motivationen att delta. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal I motion om jämställdhet ställer vi krav framför allt på att könsfördelningen inom Försvarsmakten måste bli bättre. Det gäller alltifrån rekrytering till möjligheten att gå vidare och göra karriär.