prot · H60954 · 2019-02-15 00:00:00 — Då blir, fru talman, det här ett moment 22 för skolorna. Man måste ha en avgiftsfri skola och man ska se till att eleverna når elitnivå. All idrott kostar. Bara ett par stavar till skidåkningen kostar flera tusen. Skolinspektionens beslut blir också prejudicerande för alla idrottsgymnasier, eftersom ingen idrottsutbildning på elitnivå egentligen är gratis. Skolinspektionens beslut innebär att praktiskt taget alla måste tillhandahålla idrottsutrustning för samtliga elever, och då spelar det ingen roll vad det är för idrott. Är det då rätt att ingen ska få elitsatsa om inte alla får göra det? Vi moderater säger nej till det. Vi vill skapa möjligheter för dessa ungdomar. Jag tycker att här behöver ministern ta ledartröjan och skapa möjligheter för eleverna att kunna fortsätta sin elitsatsning som man får en bra skola. Utbildningsministern menar att hon och regeringen har som ambition att det ska vara möjligt att kombinera skola med elitsatsning inom idrott. Det räcker inte med att bara följa frågan. Hur kan det möjliggöras för dessa elever att elitsatsa som de går i skolan för att få de kunskaper som de har rätt till? Hur avser ministern att lösa moment 22-frågan? 62 Utbildningsminister (S): Som har framgått av frågorna från och inlägget från är detta inte helt enkelt. Precis som sa är regeringens ambition högt ställd. Det ska vara möjligt för elitidrottande ungdomar att kombinera elitsatsning med gymnasieutbildning. Jag kommer verkligen att följa den här frågan noga. Det är inte en helt enkel fråga, och därför går det inte att leverera ett kort, enkelt och snabbt svar från talarstol här och . Detta är en viktig fråga. En gymnasieutbildning är i dagens läge nödvändig för att man ska klara sig bra här i livet. Det är nödvändigt för att man ska kunna få ett jobb och delta i samhällslivet som en aktiv samhällsmedborgare. Det är också nödvändigt för att man ska kunna läsa vidare. Vi vill att den möjligheten ska finnas för alla elever, också för dem som vill satsa på en elitidrott. Dessutom vill vi att det ska vara möjligt att kombinera studier och elitidrottande. Jag kan, som både och är väl medvetna om, inte uttala mig om enskilda fall eller om enskilda myndigheters beslut. Det är jag förbjuden att göra enligt regeringsformen. Men jag kan följa frågan, och jag kommer att göra det. Jag kommer också att ta upp en diskussion med de gymnasieskolor där den här typen av utbildningar bedrivs. Svårigheten med den här frågan är inte att vi tycker olika, utan svårigheten är att vi befinner oss i en situation som är en aning komplicerad. Mitt svar kommer säkert att leda till att både och från talarstolen kommer att säga att det här inte duger. får ministern sätta på sig ledartröjan. Jag utgår ifrån att ni kommer att göra det. Men jag vill verkligen betona att sätta på sig ledartröjan innebär också att man lyssnar på dem som det berör och att man för en dialog med dem som arbetar med den här frågan i vardagen. Man ska också säkerställa att de åtgärder som vidtas löser problemen. Jag hävdar att det som regeringen nu gör, nämligen att man följer den här frågan och ser vad som behöver göras, är det som behövs för alla oss som tycker att principen om en avgiftsfri skola är en princip som ligger fast i den svenska skollagen och som vi alla ställer upp på. 63 (M): Under den förra mandatperioden fördes det många och långa diskussioner i den här kammaren om huruvida ridning skulle omfattas av friskvårdsbidraget eller inte. är inte det en utbildningspolitisk fråga, men till slut kom det efterlängtade beslutet att så blir fallet. beslutades att ridning skulle inkluderades. Jag kan inte låta bli att undra om den här regeringen har en särskilt negativ inställning till just ridning. Vad hade hänt om Skolinspektionen hade fattat beslut om till exempel ett skidgymnasium eller ett hockeygymnasium? Hade regeringen varit lika obenägen att göra någonting om dessa sporter hade drabbats? Ridsporten är stor i . Vi har många duktiga ryttare på elitnivå och naturligtvis vill vi ha fler. Att kunna kombinera en gymnasieutbildning med elitsatsning är något som vi borde värna i . Det är bra att regeringen säger att man har ambitionen att det även i fortsättningen ska vara möjligt att ha den kombinationen för elever, men om man inte gör något försvinner ju den möjligheten. Det är inte så att frågan är ny, att den inte har lyfts upp och att de problem som finns inte redan ligger på bordet. Att föra en dialog är ju knappast meningsfullt. Det finns specialidrottsförbund som har försökt att kontakta i den här frågan, men man har mötts av ointresse för dessa utbildningar. har det gått så långt att tog fram en skrivelse tillsammans med . Om man hårdrar det finns i skrivelsen egentligen ett färdigt direktiv till en utredning. Jag kan inte tolka det hela på något annat sätt än att man egentligen inte vill att möjligheten till dessa utbildningar ska finnas kvar, trots att man säger att man har en sådan ambition. Alla kan inte elitsatsa. Det är ett bistert faktum, oavsett om det handlar om pengar eller talang. Det är inte möjligt. Eftersom inte alla kan verkar man inte vilja att möjligheten ska finnas för dem som har särskilda talanger i vissa sporter. Det är väldigt enkelt för regeringen att i detta fall bara sitta på händerna och inte göra någonting. Utbildningarna kommer då att försvinna. Det finns ingen möjlighet att bedriva utbildning på denna nivå och låta ungdomar som vill elitsatsa gå på sådana gymnasieutbildningar. De kommer att försvinna precis som den på har gjort. Om ambitionen om att kombinationen ska finnas kvar ska ha någon som helst trovärdighet måste regeringen i detta läge vara beredd att agera och inte bara följa utvecklingen. råkar ligga i min valkrets. Jag har varit på besök där. De har fattat beslut om att lägga ned och var väldigt bekymrade vid mitt besök. Många ungdomar kommer att bli väldigt besvikna eftersom de inte kommer att kunna söka till utbildningen på . Hur många fler ungdomar ska berövas denna möjlighet innan regeringen agerar och försöker göra något åt en problematik som tillsammans med tydligt har pekat på? De har i princip gett regeringen ett färdigt utredningsdirektiv på bordet. Ändå har regeringen inte gjort någonting. Detta drabbar ungdomar, och jag tycker att det är sorgligt att regeringen inte vill lägga någon handling bakom den ambition som utbildningsministern säger sig ha. 64 (M): Tack, utbildningsministern, för ditt anförande! Att NIU-utbildningen avvecklas blir ett hårt slag för svensk ridsport. Det är också en tragedi för alla ungdomar som berörs och som siktat in sig på att söka till gymnasieutbildningen . Det ger dessutom helt fel signaler till de elever som går på skolan och till alla andra på NIU-utbildningar som både vill elitsatsa och satsa på sin skolgång. Jag undrar vad utbildningsministern säger till alla dem. Det är slående att just ridsporten återkommande fastnar i krångliga regelverk. Till bara gick det exempelvis inte att göra avdrag för ridning som friskvård. leder myndighetsbeslut till att ett gymnasium med inriktning på hästsport väljer att avveckla sin verksamhet. Varför tar den feministiska regeringen inte strid för detta? Självklart ska huvudprincipen i den svenska skolan vara att all utbildning ska vara avgiftsfri. Men måste det också gå att hitta lösningar för att dessa idrottstalanger ska kunna både elitsatsa och skaffa sig en gymnasieutbildning som de kan falla tillbaka på senare i livet. Jag väntar på svar från utbildningsministern. Hur ska detta lösas? Ministern talar å ena sidan om dialog, å andra sidan om att följa frågan. Kommer ministern att ha en dialog? Hur ska hon följa detta? Är det från tv-soffan, eller hur har hon tänkt sig det hela? Detta är bara en ledarskapsfråga – ingenting annat. 65 Utbildningsminister (S): Både och för fram frågor som nästan antyder en konspirationsteori som går ut på att regeringen har något emot ridsport. Jag kan försäkra ledamöterna att ridsporten har en viktig funktion i det svenska idrottslivet. Den har också en viktig funktion i den svenska landsbygdspolitiken och, som säger, ur en feministisk utgångspunkt. Alltför länge har de sporter som många flickor ägnar sig åt fått en lite styvmoderlig behandling i det svenska samhället. Jag vill inte bidra till att sådana missförstånd lever kvar. Konspirationsteorin om att detta på något sätt har med rididrott eller ridsport att göra tycker jag att vi kan lämna därhän. Frågan handlar i stället om ett regelverk i vilket har identifierat ett stort antal problem. Bland dessa problem lyfter frågeställarna fram det särskilda problem som handlar om var gränsen går mellan å ena sidan avgiftsfrihet och å andra sidan möjligheten att bedriva elitidrott med delvis egna verktyg eller hästar. Jag vill betona att jag inte ser någon konflikt oss emellan i denna fråga. Vi är överens om att det är viktigt att kunna kombinera elitidrott med gymnasiestudier. Det finns ingen skiljelinje mellan oss. Vi är också överens, antar jag, om grundprincipen att den svenska skolan ska vara avgiftsfri och att den principen är viktig. Den aktuella problembild som frågeställarna lyfter fram har jag i mina svar försökt visa att jag delar. Vi bör se till att denna fråga kan lösas på ett sådant sätt att barn och elever har tillgång till elitidrottssatsningar som de går på gymnasiet. Det är, vill jag vidhålla, en komplicerad fråga. Min avsikt är att följa den – därmed inte sagt att jag kommer att sitta på händerna, för att citera en av frågeställarna. Jag kommer att göra det genom att lyssna på dem som finns ute i verksamheterna och som arbetar med detta. Jag kommer att se till att frågan hanteras på ett sådant sätt att vi kan uppnå det vi är överens om. Barn och elever som vill gå i gymnasieskolan och som vill elitsatsa som de får en gymnasieutbildning ska ha möjlighet att göra det. Och den svenska skolan ska även i fortsättningen vara avgiftsfri. 66 (M): Jag vet att många av dem som går på dessa utbildningar och som bedriver dem med stort intresse följer denna debatt. Jag är ledsen att behöva säga det, men jag tror inte att de känner sig ett dugg lugnade av det som utbildningsministern har sagt här i talarstolen. Det är väldigt tydligt att den grupp elever som vill kombinera en elitsatsning i idrott med gymnasieutbildning är en grupp som regeringen inte prioriterar särskilt högt. Förutom att genom en skrivelse har uppmärksammat regeringen på frågan har, som jag sa tidigare, också flera specialidrottsförbund kontaktat regeringen. Ministern säger att hon ska starta en dialog , men förbunden har redan tidigare gjort sådana försök. Att starta dessa utbildningar är inget som är gjort i en handvändning. Det behövs framförhållning. Vilken garanti finns för att utbildningarna kan återuppstå om de som i Bergas fall tvingas lägga ned? En sådan utbildning kanske är borta för evigt. Då har man berövat dem som vill elitsatsa på ridning en möjlighet att göra det i . Man kan fråga sig om regeringen verkligen är intresserad av att behålla dessa utbildningar. Om man inte gör något kommer de som sagt, en efter en, att försvinna till slut när Skolinspektionen framhåller avgiftsfriheten. De kommer att lägga ned. har tillsammans med många andra tydligt påvisat att en utvärdering och utredning behövs. Det gäller inte bara avgiftsfriheten, som utbildningsministern påpekar, utan det gäller även andra aspekter av NIU och . Men utredningen måste tillsättas, annars kommer problemet inte att lösas utan bara finnas kvar. Det räcker inte att utbildningsministern säger att vi är överens i frågan, om ministern, som har makten, gör något åt den. Att följa frågan är inte att göra något åt den. Det har redan gjorts försök att ta upp en dialog. Man har gått så långt att man lade fram en gemensam skrivelse till för att påtala detta och för att försöka se till att fler av dessa utbildningar inte läggs ned. Trots detta har utbildningsminister inte gjort någonting åt detta. 67 Utbildningsminister (S): gör tappra försök att visa på något slags ovilja mot att ta i frågan eller till och med, som tidigare framfördes, en ovilja mot ridsporten. Jag kan försäkra henne att jag verkligen kommer att följa denna fråga. Det betyder inte att jag kommer att sitta på händerna, utan det betyder att jag kommer att följa frågan i mina kontakter med berörda idrottsförbund och skolanordnare. Jag kan också försäkra om att jag har goda och rika erfarenheter av samarbete med både naturbruksgymnasierna och de skolor som anordnar naturbruksprogram av olika slag. Det här är skolor som är viktiga i både vår landsbygdspolitik och vårt skolväsen. Dessa skolor behöver dessutom goda förutsättningar för att kunna bedriva sin verksamhet. Jag tackar för att hon lyfter upp frågan. Jag tackar även för att hon hjälper till att hålla liv i frågan. Den är viktig för många ungdomar i och för många skolor. Jag tackar för debatten. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2018/19:35 om kritik mot lärare som följer skollagen 68 Utbildningsminister (S): har frågat mig om det är rimligt att Barn‑ och elevombudet utdömer skadestånd till eleven i fall där Skolinspektionen gjort bedömningen att lärarens agerande följt skollagen. Han frågar också vilka omedelbara initiativ jag och regeringen kommer att ta för att se över uppdraget till Barn- och elevombudet samt vilka planerade åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att öka lärarnas och rektorernas befogenheter i skolan. och Barn- och elevombudet, , övervakar den del av skollagen (2010:800) som handlar om åtgärder mot kränkande behandling (6 kap.). Skolinspektionen har tillsyn över att skolhuvudmän och deras personal bedriver verksamheten enligt de bestämmelser som gäller. BEO:s roll är att utreda kränkande behandling som riktats mot barn eller elever. Om BEO:s utredning visar att ett barn eller en elev utsatts för kränkande behandling och det finns förutsättningar att kräva skadestånd från den som driver skolan företräder BEO barnet eller eleven i domstol om barnet eller eleven medger det. Jag som minister är förhindrad att bestämma hur en myndighet ska besluta i ett ärende om hur den ska tillämpa lag. Internationell forskning visar på ett starkt samband mellan lärmiljöer präglade av ordningsproblem och skolprestationer, både på individ- och skolnivå. Rektorn leder arbetet i skolan och läraren leder arbetet i klassrummet. Det framgår av läroplanerna att lärarna i det arbetet ska uppmärksamma och tillsammans med övrig personal vidta nödvändiga åtgärder för att förebygga och motverka alla former av diskriminering och kränkande behandling. Arbetet mot kränkande behandling är grundläggande för att tillgodose barns och elevers rätt till god utbildning i en trygg miljö. Det är själva syftet med Skolinspektionens och BEO:s uppdrag i denna del, och regeringen avser inte att ändra deras uppdrag. Regeringen beslutade , efter förslag års skolkommission, att förtydliga rektorns ansvar när det gäller trygghet och studiero i de läroplaner som gäller för skolorna. Det markeras också i läroplanerna att elever ska visa respekt för och hänsyn mot skolans personal och andra elever. De beslutade ändringarna i läroplanerna för , förskoleklassen och fritidshemmet, för sameskolan samt för gymnasieskolan träder i kraft . Det är dags för ett ökat fokus på att säkerställa att lärare och rektorer har möjlighet att bedriva sitt viktiga arbete i skolan. En del i det är den överenskommelse som slutits mellan Socialdemokraterna, de gröna, januariavtalet, som bland annat syftar till att skapa studiero i skolan. Tillsammans har vi kommit överens om att en nationell plan för studiero och trygghet i skolan ska tas fram och genomföras. påbörjas arbetet för att genomföra avtalet i denna del, något jag ser fram emot. 69 (L): Jag vill tacka utbildningsminister för svaret. Varför inlämnar Liberalerna en interpellation om lärarnas befogenheter och skolledarnas befogenheter? Varför är det här en viktig fråga för oss att lyfta fram på högsta politiska nivå, i riksdag? Jo, det beror på något vi återkommande har sett i rankningar och rapporter, i Lärarnas Riksförbunds rankningar och rapporter och i SCB:s granskning, som man senast gjorde 2017. Då gjorde man en stor undersökning där man tittade på lärare utanför yrket. Det har visat sig att 60–av dem som lämnat yrket gjort det på grund av stress, arbetsbelastning och arbetsmiljöproblem. För av dem som lämnat läraryrket är det en direkt konsekvens av hot, våld och trakasserier från elever eller deras vårdnadshavare. av dem säger också att de inte fått något stöd av rektorer, skolpolitiker eller nationella regler för att hantera situationer gentemot elever och vårdnadshavare. Det är därför vi lyfter fram den här problematiken. Det kan antydas att vi exemplifierar med något enskilt fall, men det är fråga om något som vi återkommande kan se i medier, i skolinspektionsbeslut och i Barn- och elevombudets beslut. Det handlar om situationer där det kommer kritik – visserligen mot huvudmannen – för ingripanden man gjort till exempel mot en stökig elev i klassrummet för att bringa arbetsro och studiero i enlighet med skollagen. När ärendet granskas i efterhand visar det sig att läraren inte har gjort några formella fel. Då väljer Barn‑ och elevombudet att driva frågan om skadestånd. I extrema fall har det handlat om att betala till den elev som enligt Barn- och elevombudet blivit kränkt, men det är vanligare med 10 000 eller . Även om Barn- och elevombudet riktar sitt beslut mot huvudmannen har det i återkommande fall visat sig att det är den enskilde läraren som har utlöst processen, granskningen och skadeståndsanspråket. Och det är oftast läraren som får sparken, blir uppköpt eller på grund av den väldigt stökiga situationen säger: Jag klarar inte av att stanna kvar i det här yrket. Konsekvensen blir att man lämnar skolan. Det är det vi menar, fru talman, med interpellationsrubriken mot lärare som följer skollagen, och det är därför jag har frågat regeringen om ni tycker att det är rimligt att det är på det här viset. Det är därför vi har frågat regeringen om ni har några planer på att se över uppdraget till Skolinspektionen och i synnerhet Barn‑ och elevombudet. Det är en märklig lösning, tycker jag personligen, att detta är en avdelning inom Skolinspektionen. Så har det varit sedan Socialdemokraterna hade makten , då man inrättade den här institutionen och utsåg ett särskilt barn- och elevombud. Jag vill också betona från Liberalerna att det här inte handlar om att vi skulle säga ja till mobbning i skolan. Vi väcker motioner mot mobbning. Jag har till och med som ledamot motionerat i kammaren om att det ska vara kriminaliserat i skollagen att mobba andra elever. Lärare som begår brott och gör tokiga saker ska naturligtvis polisanmälas och som en sista åtgärd bli av med sin lärarlegitimation. Men handlar det inte om detta, utan om lärarnas befogenheter och om att vi har statliga verk som underminerar lärarnas befogenheter. 70 Utbildningsminister (S): Jag håller med om att det är oerhört viktigt att säkerställa att lärarnas arbetsmiljö är trygg och säker. Den ska vara sådan att lärarna vill stanna kvar i yrket, men också sådan att lärarna kan lägga sin kraft och sitt krut på det som är det allra viktigaste i skolan, nämligen undervisningen. De ska inte behöva sitta och vara oroliga eller rädda över att normala åtgärder i yrkesutövningen skulle kritiseras. Jag är också väl medveten om att lärarnas arbetsuppgifter är svåra. En lärare i ett klassrum har en plikt att säkerställa att det är tryggt och säkert i klassrummet för de barn som finns där. Det kan medföra att läraren ibland till och med kan vara skyldig att till exempel åtskilja barn som slåss eller ingripa när barn riskerar att skada varandra eller skada sig själva. Här har läraren en aktiv plikt att agera – en vårdplikt eller en tillsynsplikt. är vi alla helt överens om att vi inte vill ha en skola där barn och elever är rädda för att bli fysiskt illa behandlade av sina lärare. Den skolan har vi lämnat bakom oss för länge sedan. Jag, som träffar många lärare, har ofta hört om den oro man har; man känner att det finns en plikt att ingripa, som det är svårt att veta precis var gränsen går för när man ska bli kritiserad. Men jag kan försäkra om att jag aldrig har träffat på en enda lärare som önskar sig att i verktygslådan ha en möjlighet att fysiskt bestraffa barn eller fysiskt gå hårt åt barn. Jag tror att vi är överens om att det här är svåra arbetsuppgifter som är en nödvändig del av läraryrket och som ibland kan vara komplicerade att reglera. Då är det klokt att ha en reglering som säger att läraren har en rätt och en skyldighet att ingripa men att eleverna ska vara skyddade mot kränkningar som går för långt. kritiserar med stor kraft den myndighet som är satt att bedöma de svåra situationer som lärare kan hamna i men också de komplicerade lägen som elever utsätts för. Det är för mig helt självklart att den kritiken inte bör riktas mot myndigheten. Den bör riktas mot den lagstiftning som togs fram . Det var faktiskt som var föredragande statsråd när skollagen antogs. Det var som var föredragande statsråd när diskrimineringslagen med de kränkningsbegrepp som fanns antogs. och jag är överens om att den situation som råder i svenska skolor ska präglas mer av trygghet och studiero. Det är skälet, , till att våra båda partier tillsammans har skrivit ett avtal, januariavtalet, där vi har åtagit oss att ta fram regelverk, en nationell plan för studiero och se över de möjligheter som finns för disciplinära befogenheter. Det är just därför att vi vill att lärarna ska kunna utföra sitt arbete med respekt för barnen men också med trygghet i sin yrkesutövning. Tack för frågan, , och tack för engagemanget! Låt oss jobba tillsammans i den här frågan, och låt oss gemensamt sluta att skjuta på pianisten. 71 (L): Det är obegripligt att statsrådet inte besvarar mina frågor. Jag vill veta vad statsrådet tänker göra åt lagstiftningen eller Barn- och elevombudet. Du säger själv att det är en politisk fråga. Du är ytterst ansvarig. Du har suttit på departementet . Du har varit utbildningsminister fast med fokus på gymnasiet. Även där har man BEO-ärenden. Ditt parti har haft ansvar för de här frågorna de senaste fyra och ett halvt åren. Det var ditt parti och din regering som inrättade funktionen . Det är viktigt att bedöma situationen som den är . Jag menar att regelverket måste ses över. Svaret som jag får i en kort mening är att regeringen inte avser att ändra dess uppdrag. Vi kan ta några exempel, fru talman. Lärare lyfter upp en elev som blockerar framkomligheten på en skola i . Barn- och elevombudet anser att det var kränkande för eleven och driver frågan om skadestånd. I sker det stenkastning på skolgården och även kastning av föremål. Barn- och elevombudet anser att det var kränkande av läraren att ingripa i den situationen. Vi har ett annat uppmärksammat fall med en mycket stökig elev i tidigare ålder i i . Där tvingas en lärare ingripa för att visa ut eleven för att bringa klarhet. Det är precis det som statsrådet säger. Personalen ska vidta nödvändiga åtgärder för att förebygga alla former av diskriminering och kränkande behandling. Problemet är att när lärarna gör det blir de kritiserade. De blir det ibland av den egna rektorn, de lokala skolpolitikerna eller indirekt via Barn- och elevombudet. Jag hävdar bestämt att det i varje enskilt fall handlar om att en enskild lärare har agerat för att upprätthålla en viss situation utanför klassrummet, i korridoren eller absolut vanligast i klassrummet. Då ska inte och kan inte regeringen hänvisa till ett kommande arbete enligt januariavtalet. Det är inte det jag frågar om. Jag är inte intresserad av den delen. Det handlar om beslut där en avdelning inom Skolinspektionen gör sin bedömning. Det är uppenbart när jag lyssnar på statsrådets muntliga föredragning och svaren att ni inte har kontaktat Skolinspektionen, men det har jag gjort.