prot · H60973 · 2019-04-04 00:00:00 — Det här innebär att i just detta betänkande, som är både omfattande och tjockt, reserverar sig till förmån för sådant i vår politik som vi inte har gjort upp om i januariavtalet. På punkter där vi dock ser förutsättningar att få ett bra genomslag för politik, till exempel synen på transportpolitiken, nöjer vi oss med att i betänkandet framföra samma ståndpunkter i form av ett särskilt yttrande. Vi gör så, fru talman, därför att den klassiska centerpartistiska uppfattningen är att även de glesa statliga enskilda vägnäten ska rustas upp. Vi gör det också för att fibern, som är en absolut förutsättning för att människor ska kunna bo och leva i hela landet, ska byggas ut och täcka i stort sett alla hushåll och alla platser där människor vistas här i landet. Dessa och andra ståndpunkter omsätts nu i konkret politik inom ramen för januariavtalet. Klimatets förändring till följd av ökade utsläpp av koldioxid och andra klimatpåverkande gaser är nog den utmaning som är överskuggande allt annat när vi pratar transportpolitik, och för övrigt även andra politiska områden. Denna utmaning fordrar, vill jag hävda, att det är vi som här och sitter i och är invalda för perioden –2022 – inte våra barn eller barnbarn – som måste agera, även på området transportpolitik. Vi har satt upp ett mål, som fastställts av kammaren, om att utsläppen från transportsektorn ska minska till 2030. De ska inte minska från utan jämfört med vad vi släppte ut . För att minska klimatpåverkan men behålla mobiliteten, blodomloppet, för att hela landet ska kunna bebos och nyttjas måste transporterna bli effektivare. Det handlar om biodrivmedel och elektrifiering som energislag men också väldigt mycket om transporteffektivitet i form av längre och tyngre fordon, oavsett vilket underlag de går på, och mer smartness i logistiken. För mig som centerpartist är de mål för minskade utsläpp i transportsektorn som vi genom lagstiftning har satt upp ambitiösa men också rimliga. De innebär dessutom en möjlighet. Jag ser dem som en möjlighet för oss som nation att ta ledning i den globala omställning som pågår. Svensk miljöteknik, oavsett om det handlar om fordonstillverkning, energiframställning eller transporteffektivitet, är och kan vara en exportframgång som bereder väg för export av varor och tjänster och också ger förutsättningar för produktion här i vårt land, som en export till andra delar av landet. välkomnar att frågan om fossilfria transporter är en tung del i januariavtalet. Där slås fast att ska gå före på klimat- och miljöområdet och bli en fossilfri välfärdsnation. Fossilfri laddning och tankning ska möjliggöras genom att bland annat infrastrukturen för det byggs ut. Ett tema och perspektiv som ännu så länge inte har varit uppe i diskussionen är jämställdheten mellan kvinnor och män. I många sammanhang talar vi om betydelsen av att den politik vi lagstiftar om ska vara jämställd. Hur fungerar det med jämställdheten inom transportpolitiken? Som centerpartist anser jag egentligen att det är en självklarhet att det system som vi bygger ska vara likvärdigt gentemot både kvinnors och mäns olika behov. Väl fungerande transporter är en grundläggande del av människors vardag. Jämställda transporter handlar om att ge kvinnor och män lika förutsättningar vid exempelvis arbets- och utbildningspendling och att de har samma förutsättningar att få livet att gå ihop runt arbete, utbildning och familj. Vi vet dock att kvinnor och män reser och resonerar på olika sätt. Män använder i större utsträckning bil, medan kvinnor gör en större andel av sina resor till fots, med cykel eller med kollektivtrafik. Därför är en pålitlig, trygg och attraktiv kollektivtrafik och trygga miljöer kring gång- och cykelvägar och bytesplatser inte bara en trafikfråga utan också en jämställdhetsfråga. Man kan även se detta ur ett effektivitetsperspektiv. Om vi ska nyttja den fulla potentialen av att vi är drygt 10 miljoner människor i det här landet måste alla människor, såväl kvinnor som män, ges förutsättningar, det vill säga räckvidd, att delta. Ökar den regionala kollektivtrafiken, såsom bussar, tåg och taxi, och har vi vettiga cykel- och gångstråk och bra och trygga bytesplatser gynnar vi en hållbar regionförstoring och därmed tillgången till fler och attraktivare arbetsplatser. Detta kommer att vara något som mest gynnar kvinnor. De har mindre arbetsmarknadsregion än män har. Man kanske inte kan påstå att transportpolitik är jämställdhetspolitik. Men fel utförd kommer den att förhindra ett jämställt samhälle. Vi har ofta haft underhåll av järnväg uppe till debatt här. Vi har som land ett av största järnvägsnät. Det är ett väldigt stort system i förhållande till vår befolkning. Det innebär att bara för att vidmakthålla systemet fordras jättemycket arbete och resurser. Efter i trafikutskott känner jag en oro. Det kanske inte alltid räcker att skjuta till mer pengar för underhåll. Frågan är på vilket sätt vi använder de pengar som vi satsar för att underhålla systemet. Jag har, fru talman, hört en gd från själv säga att den största risken är att pengarna brinner upp i en inflationsbrasa. Det saknas nämligen människor av kött och blod att utföra arbetet. Och om det saknas människor fungerar en marknad, oavsett om den är ett monopol eller en fri marknad, på så sätt att priset stiger. Vi kan konstatera att det runt om i landet är alltför vanligt att människor står och fryser eller väntar på ett försenat tåg. Här drabbas givetvis näringslivet av precis samma problematik, men godset väsnas inte lika mycket som frusna människor i som väntar på ett SL-tåg. Men det blir precis samma konsekvens av det. Det är kostnadsökningar, och det försvagar vår konkurrenskraft. Ett konkurrenskraftigt behöver en järnväg man kan lita på. För är det högt prioriterat att underhålla järnvägsinfrastrukturen. De brister som finns i det svenska järnvägsnätet måste åtgärdas. Tågen ska fungera och gå . Det är en förtroendefråga. Något annat som vi inte har lyft fram så mycket här ännu är behovet av nya stambanor att över huvud taget köra tåg på. En väl utbyggd infrastruktur knyter ihop och skapar förutsättningar för fler jobb och fler företag i hela landet. är av den orsaken positivt till en förstärkning av det svenska järnvägssystemet i form av nya stambanor. En satsning på nya stambanor måste inkludera att de nya banorna och deras stationer länkas ihop med och förstärker kapaciteten i det befintliga järnvägssystemet. Tillgängligheten i form av ny kapacitet och nya stambanor måste komma hela det svenska järnvägssystemet till del. Jag har sagt det förut, och jag upprepar det: En fungerande infrastruktur för transporter är den grundläggande förutsättningen för ett levande land och en levande landsbygd. För är de enskilda vägarna, som ofta upprätthålls av människor i frivilliga sammanslutningar, en väldigt viktig del i detta. De enskilda vägarna med statsbidrag möjliggör att över 1 miljon människor åker till och från arbetet och utför sina plikter. Knappt 8 av det svenska vägnätet består av enskilt hållna vägar som med ett statsbidrag hålls i skick och är öppna för oss andra. Det är lika stort som det statliga vägnätet och nästan dubbelt så stort som det kommunala. De enskilda vägarna är också mycket betydelsefulla ur ett godstransportperspektiv. På väldigt många av de enskilda vägarna startar eller avslutar gods, råvaror och annat sin transport. Det har nämnts tidigare hur stor den andelen är. är och kommer fortsatt att vara mycket pådrivande för att staten även fortsättningsvis ska vara med och ta ett mycket stort ekonomiskt ansvar för att upprätthålla en god standard på det enskilda vägnätet. Det handlar om bärighet, tillgänglighet och underhåll. Avslutningsvis, fru talman, hanteras i detta betänkande också ett mycket stort antal enskilda motioner med jättebra förslag till ett ökat statligt engagemang i olika vägprojekt runt om i hela landet. Minst en av alla dessa motioner handlar om att vi borde förse med en ny fast förbindelse med resten av världen i form av en bro. Alla dessa motioner avslås , trots att de är både välformulerade och angelägna. De avslås eftersom vi tillämpar en beslutsordning där det är regeringen, inte , som fattar beslut i enskilda projekt – till och med om så viktiga saker som hur man skulle få en effektivare, mer redundant och säker förbindelse mellan och fastlandet. Men det är ordningen i svensk politik att det är regeringen och inte som fattar det beslutet. står givetvis bakom de reservationer och särskilda yttranden som vi har i detta betänkande, men för tids vinnande yrkar jag bifall enbart till reservationerna 3 och 7. 147 (V) replik: Jag vill tacka för ett fint anförande, och jag tycker att det var särskilt bra att han lyfte upp det jämställdhetspolitiska målet i transportpolitiken. I min hand har jag en motion från , , tillsammans med Liberalerna. Den handlar om det nya signalsystemet ERTMS, och jag kan konstatera att jag, och gör ungefär samma kritiska analys av det nya signalsystemet. I motionen skriver till exempel så här: ”Det är häpnadsväckande att läsa avseende hur dålig kostnadskontroll haft och har avseende utrullningen av ERTMS.” Sedan talar man om att löftena om ökad kapacitet har kommit om intet, man tittar på andra länder, till exempel , och inte minst att kostnaderna är nästan tio gånger så höga som den samhällsekonomiska vinsten. Hela motionen mynnar ut i att ”föreslår att investeringarna i järnvägssignalsystemet ERTMS pausas” och att ”genom det frigörs i storleksordningen 15–” som i stället vill satsa på andra ändamål. Det är en jättebra motion, och min enda fråga till är: Varför röstar ni inte på er egen motion eller möjligtvis på reservation 28, som faktiskt skulle innebära att vi sänder en tydlig signal till regeringen att pausa det här och i stället lägga pengarna på något vettigare? 148 (C) replik: Först vill jag tacka för omdömet om mitt anförande och att jag särskilt lyfte upp jämställdheten. Det tycker jag är viktigt att vi som brukar kalla oss feminister gör även när det handlar om transportpolitik, för det är faktiskt det som det handlar om. Avseende signalsystemet ERTMS är det helt korrekt uppfattat att och Liberalerna uttryckte sig i en gemensam motion, som är utomordentligt kritisk mot bakgrund av de fakta vi har fått fram genom . Jag minns, fru talman, att det förrförra trafikutskottet i samlad tropp besökte en av leverantörerna av signalsystemet, nästan i , och hur denne leverantör utlovade enorma kapacitetsvinster bara vi bytte signalsystem. Vi frågade om och fick bekräftat att här fanns enorma kapacitetsvinster till en förhållandevis låg summa. Jag vill nog tro, fru talman och , att det är på den ambitionen man har startat det här projektet. Men nästan häpnadsväckande kritiska rapport ger vid handen att det här inte levererar kapacitet och dessutom är dyrare än vad vi har trott, vilket känns vanskligt. Av det skälet skrev vi motionen. som vi skrev motionen och som vi hanterade detta i trafikutskott slöt tillsammans med Liberalerna ett januariavtal med regeringen. Inom ramen för detta avtal känner jag full förvissning om att vi kommer att reda ut även den här frågan. Det är anledningen, fru talman och , till att har valt att lägga sin motion i ett särskilt yttrande. 149 (V) replik: Jag tackar för svaret, och jag har full respekt för att man kan driva politik på lite olika sätt och att förutsättningarna förändras efter ett val och en regeringsbildning. Jag tog mig tid att återigen läsa det så kallade januariavtalet, även kallat 73-punktsprogrammet, och jag sökte just efter något om att pausa ERTMS, signalsystem, åtgärder, lägga pengarna på järnvägsunderhåll, till bättre ändamål etcetera. Jag hittade dock ingenting av det i 73‑punktsöverenskommelsen. Då måste jag fråga : Hur kommer det sig att ni har slutit en så pass detaljerad överenskommelse med regeringen men att det inte står någonting där om det nya signalsystemet? Ändå kan stå här i riksdag och säga att detta kommer ni att lösa tillsammans med regeringen. Berätta gärna hur! 150 (C) replik: Både jag och , som företräder , har haft samarbete med regeringen. Jag skaffar mig just nu den erfarenheten, fru talman. Det är helt riktigt att 73-punktsprogrammet, eller januariavtalet, är omfattande. På några punkter berörs också funktionalitet, ordning och reda och förmåga till leverans och tilltro i det svenska järnvägssystemet och att det ska bli utomordentligt mycket bättre. Jag känner inom ramen för de orden, utan att i detalj ange ERTMS som en av väldigt många delar, full förvissning om att vi kommer att nå överenskommelse i hur vi ska hantera denna utmaning – för det är en utmaning, fru talman. När det gäller hanteringen av ERTMS har vi ett gemensamt politiskt ansvar. Vi var ett unisont utskott som sjöng systemets väl, eftersom vi hörde hur förhållandevis billigt det var och vilken kapacitet vi skulle vinna. Alla gick på denna bokstavskombination. Alla har en del av ansvaret. har och vi försuttit massor av tid när det gäller att sköta det ATC-system vi har . Man hävdar att det inte går att köpa reservdelar och så vidare. Det har försatt oss i en rätt knepig situation. Vi har underlåtit att underhålla det vi har, därför att vi ska ersätta det med något som vi trodde väldigt mycket på men som visar sig inte leverera. Det är den situationen, fru talman, som vi nu har att hantera. Men ja, jag känner full förvissning om att vi kommer att hantera även ERTMS-problematiken. och Liberalernas ingångsvärden i den diskussionen, vilket jag utgår från att Liberalernas företrädare själv kommer att redogöra för, är just den motion vi skrev med anledning av och regeringens svar på densamma i trafikutskott . 151 (KD): kommer vi att tala om ett av mina favoritämnen, infrastruktur. Infrastruktur är ett system där vägar, järnvägar, sjöfart och flyg förstärker varandra. Samverkan mellan de olika trafikslagen i form av omlastningsplatser för väg, sjöfart och järnväg ska uppmuntras då det gör att vi kan använda den bästa tekniken för den enskilda transporten. På samma sätt ska vi alltid eftersträva att vägar, järnvägar och flyg kan kombineras så att vi bygger hållbara transportsystem där det bäst lämpade trafikslaget kan användas vid den enskilda persontransporten. Förutom att vi måste samverka mellan trafikslagen inom landet är det viktigt att vi förbättrar våra kommunikationer mellan oss och våra grannländer. Internationellt sker stora förändringar. har tagit initiativ till en ny sidenväg. Det gör att de investerar i nya järnvägar och vägar som sträcker sig över hela den euroasiatiska kontinenten. Dessa investeringar kommer att förändra handelsmönster och göra till världens största ekonomi. I arbetar man aktivt med att bygga upp nya transportleder för både person- och godstrafik. I exempelvis planerar man just nu för en tunnel som ska binda samman och . I är alla överklaganden avseende förbindelsen över Fehmarn Bält färdiga, och den kommer att binda samman med och norra . Om inte vi i förändrar vårt sätt att arbeta med infrastruktur kommer vi att halka efter övriga . Vill vi värna framtida ekonomi måste vi förbättra infrastrukturen inom hela den nordiska triangeln: ––. Nya vägar och spår som klarar av både gods- och persontrafik kommer att vara nödvändiga för att vi på den skandinaviska halvön ska få bättre tillgång till de nya marknader som just nu håller på att öppnas via modern och bättre infrastruktur i och . När våra förfäder planerade järnvägarna i och bodde det ca 4,8 miljoner människor i och ca 2 miljoner i . Det är siffror, om någon vill granska det. Vi etablerade en järnväg som utgick från ett befolkningsbehov på knappt 7 miljoner människor. bor det ca 15,5 miljoner människor i och . Men vi har inte byggt ut järnvägen i motsvarande grad, utan åker vi på samma gamla stambanor som våra förfäder tog beslut om. För oss i är det självklart att detta inte håller i längden. Vi behöver rusta upp järnvägen som vi utökar spårkapaciteten så att vi kan öka person- och godstrafiken. I detta sammanhang är det intressant att notera att vårt systerparti i , KRF, har fått med följande tre ståndpunkter i den nya norska regeringens regeringsförklaring:  Ta initiativ till en skandinavisk järnvägsstudie i samarbete med och .  Halvera utsläppen från transporter .  Sätt igång en höghastighetsutredning för att studera vilka sträckor som kan vara lämpliga för detta. De menar då inom den nordiska triangeln. Vi bör givetvis ställa oss positiva till ett gemensamt arbete för att förbättra infrastrukturen i . Kan vi arbeta tillsammans för att förbättra våra kommunikationer som vi minskar vår miljöpåverkan är det en bra utveckling som kommer att gynna oss alla. Vid sidan av de stora och mer övergripande satsningarna måste vi arbeta för att hela landet ska leva. Det är bra att en del lyfter fram cyklarnas betydelse för ett bättre fungerande trafiksystem inom våra storstäder och större tätorter. Men även om cykeln är ett fullgott trafikslag för många av våra storstadsbor kommer inte cykeln att lösa våra transportproblem på landsbygden. Dagens trafikpolitik innehåller tydliga paradoxer där de som bor landet och är beroende av bil är de som tvingas att betala för dem som bor i städerna och kan välja mellan bil, cykel och kollektivtrafik. Denna typ av obalans kan inte fortgå då samhället måste behandla alla medborgare på ett likvärdigt sätt. Vi måste förbättra vägarna i hela landet. Även om det innebär att vi på en del sträckor måste arbeta med bompeng för att få råd med nödvändiga förbättringar är det en finansiering som vi i KD har accepterat vid bygget av exempelvis . Dagens situation där enskilda vägar får ett alltför dåligt stöd från både kommun och stat är inte okej. Det är inte heller okej att bra projekt som har stor samhällsnytta, såsom exempelvis Östra länken i , blockeras därför att man inte kan få till ett beslut om medfinansiering. Denna typ av problem kan hanteras via bompeng som lyfter av kostnad för större projekt. Det möjliggör för att öka stödet till enskilda vägar eller andra strategiskt viktiga infrastrukturåtgärder. Trafiken står tyvärr för en stor del av CO2-utsläpp. De största problemen har vi inom vägtrafiken. Utöver själva utsläppen av koldioxid har vi även problem med partiklar och ljudnivåer, framför allt inom den tätortsnära trafiken. Det gör att vi måste arbeta aktivt för att minska trafikens belastning på miljön. I våra större städer kan man hantera en del av detta genom förbättrad kollektivtrafik, genom att underlätta för cykling och samåkning och genom olika former av bilpooler. Men i stora delar av landet kommer vi även framgent att vara beroende av bil för att kunna leva på ett bra sätt. Omställning av bränslemix, elektrifiering av vägar och fordon samt ny trafikbeskattning är metoder som måste till om vi ska förändra trafikens påverkan på miljön som vi skapar en större rättvisa mellan stad och land. är en myndighet som behöver tydligare styrning. Vår upplevelse är att den emellanåt fattar beslut som hämmar utvecklingen i stället för att bidra till att underlätta den. I min hemstad har kommunen tillsammans med regionen och genomfört investeringar på . Men när kommunen vill etablera nya bostadsområden för att hantera den extrema bostadsbrist som finns i kommunen är det som i sina remissyttranden argumenterar för att neka bostadsbebyggelse då denna bebyggelse kommer att leda till att man kommer att använda de vägar som vi precis har rustat upp. Jag trodde min enfald att vi faktiskt byggde vägar och järnvägar för att de ska användas. Jag trodde också att uppgift var att bidra till samhällsutveckling och inte att hämma den. Här måste regeringen se över regleringsbrev och tydliggöra att har ett samhällsutvecklande uppdrag. I detta sammanhang vill jag även ta upp frågan om ERTMS. hävdar att digitaliseringen av järnvägens signalsystem är nödvändig. Men tågoperatörerna och riktar svidande kritik mot hur detta genomförs. Kritiken är så hård att bland annat ifrågasätter hela nyttan med investeringen. För oss i KD har det tyvärr blivit alltmer uppenbart att detta projekt inte riktigt fungerar som det ska. Kostnaderna för framtagande av den svenska modellen av ERTMS har blivit dyrare än beräknat. Projektet innehåller både ett nytt trafikledningssystem och en infrastrukturinvestering i form av upprustning växlar. Vi i KD har egentligen inget problem med att man byter ut växlar som måste bytas ut. Men införandet av själva trafikledningssystemet bör skjutas . Om projektet genomförs enligt nuvarande plan finns det extremt stor risk att det kommer att allvarligt försvåra möjligheterna för enskilda tågoperatörer att trafikera våra banor som konstaterar att det är dyrt och att man inte kan se någon förbättrad samhällsnytta. , har därför enats om att projektet bör skjutas . och Liberalerna har presenterat ett särskilt yttrande där man i praktiken säger samma sak som , . Men man ämnar inte rösta för sin egen politik i detta ärende då man är bunden till uppgörelsen med Socialdemokraterna och . Socialdemokraterna och verkar stå fast vid den nuvarande linjen trots att alltmer talar för att projektet är på väg att bli ett misslyckande. Som gammal kommunpolitiker måste jag erkänna att jag inte riktigt känner mig bekväm med hur vi i hanterar den här typen av ärenden. Nästan alla är överens om att ERTMS inte fungerar som det är tänkt. Ändå kommer vi att släppa igenom detta projekt bara för att partierna inte kan ena sig om en gemensam hållning. Jag är inte säker på att de som eventuellt läser detta betänkande verkligen förstår vad som händer när alla riktar kritik mot projektet men att det ändå får fortsätta som om ingenting har hänt. Jag vill inleda min avslutning av anförandet med att ställa några konkreta frågor till vars representant kommer upp i debatten . Ni brukar argumentera för att mer gods ska föras över till järnväg. står ni bakom utbyggnation av ERTMS, vilket enligt tågoperatörerna riskerar att resultera i att flera av de företag som kör gods på våra järnvägar kommer att tvingas att lägga ned sin verksamhet. Hur ser ni på detta problem? Ni argumenterar också för att det fossila bränslet ska bli dyrare. säger ni nej till ytterligare kärnkraft, som är den enda storskaliga energikälla vi har som ska möta det framtida behovet av både el och effekt. Hur får ni det att gå ihop? Jag vill lyfta in ett block som jag från början inte hade tänkt ta upp. Men jag reagerade lite grann – och inte så lite heller – när ville skuldbelägga invandrare när det handlar om de svenska investeringarna. Jag är själv farfar till barn som är invandrare, jag har barn som är invandrare och jag är gift med en invandrare. Till detta kommer att jag är historiker, och jag kan konstatera att under hela den svenska historien, med undantag av den sista freden , har varit ett multikulturellt land. Det finns egentligen ingen utveckling som har skett i utan att den har varit starkt kopplad till invandring. Själv är jag av vallonsläkt en bit bak i historien. Vi har haft och valloner, vi har haft den judiska befolkningen och vi har haft tyskar i . har vi haft människor från , chilenare, människor från och människor från här. Kort och gott: är ett land som alltid har haft någon form av relation med andra. Om man ser till när den stora förändringen av satsning på infrastruktur skedde märker man att det var . Då gick man från en budget som var delad i drift och investering och fick i stället en samlad budget. Det som skedde då, enligt de siffror jag har kunnat se, är att vi gick från att investera i infrastruktur till att investera . Och , mina vänner, var det i alla fall ingen större invandrardebatt i , om jag uttrycker mig på det sättet. Ett annat litet dilemma är att man slänger sig med siffror. Som jag sa är jag gift med en invandrare. Jag har alltså en dotter som är halvsvensk eller helsvensk – vad man nu ska kalla det – och jag har barnbarn som är invandrare. Jag har letat i statistiken.