prot · H60992 · 2019-05-14 00:00:00 — I de fall då utställningsarrangörerna ersätter enligt en annan arvoderingsmodell än får faktiskt de manliga konstnärerna i genomsnitt mer i ersättning än kvinnliga konstnärer och mer än dubbelt så mycket som personer med en annan könsidentitet än man eller kvinna. När man tittar på siffrorna från arrangörer som tillämpar och som har redovisat hur mycket de har betalat ser man att den här skillnaden är mycket mindre och att manliga konstnärer bara har fått mer. Det är alltså fortfarande en skillnad, men den är mindre. tycker att alla utställningsarrangörer som på något vis får statliga bidrag ska tillämpa det här avtalet. Vi måste också se till att de könsbaserade skillnaderna vid utbetalning av ersättning inte förekommer. Även om bildkonstnärer är de som har lägst ersättningar och tuffast villkor måste vi också prata lite om musiklivets villkor. Varje generation har utifrån sina musiktraditioner fått erövra sitt eget utrymme och har sin egen musik. Det finns ett brett spektrum av musikgenrer och en musikalisk mångfald som vi ska vara glada över och har all anledning att vara stolta över. Men de här genrerna och stilarna lever under väldigt olika ekonomiska villkor. Det är faktiskt politikens ansvar att musiken i vårt land får förutsättningar att utvecklas och expandera. Musik är, tillsammans med film, den konstart som ungdomar från alla samhällsklasser kommer mest i kontakt med , både som mottagare och som utövare. För att nämna ett exempel har vi 600 000 personer i landet som sjunger i kör. Det är en fantastisk siffra! Ungdomar repar och spelar i band i tusentals källare och tillfälliga lokaler. Musik- och kulturskolor finns i nästan alla kommuner . Lokala orkestrar, körer, musikhus och regionala och nationella institutioner utgör en bra stomme i det av samhället stödda musiklivet. står det fria musiklivet, professionella grupper, musiker och sångare, för en mycket stor del av musikutbudet. Många väljer att frilansa av konstnärliga skäl. Den konstnärliga friheten är jätteviktig för att musiken ska kunna utvecklas. Förutsättningarna för musiklivet har förändrats mycket , bland annat beroende på digitalisering och globalisering. Det finns ett nätverk som kallar sig Ett musikliv för alla och består av 22 nationella musikorganisationer. De har längtat efter att en större utredning ska göras kring musiklivets villkor och föreslår en oberoende parlamentarisk utredning för att kartlägga musiklivets komplexa villkor. Syftet är att musikpolitiken ska moderniseras och uppdateras, och det behövs verkligen. Nätverket vill att man till exempel ska titta på hur vi fördelar offentligt stöd så att det blir mer likvärdigt för olika musikinriktningar. De vill också att vi ska titta på regionernas stöd till musiklivet, hur det kan bli mer enhetligt och hur vi kan ha en musikalisk mångfald i hela landet. Hur ser det ut med management, bokningar, arrangörsleden och så vidare? Hur kan politiken vara med och skapa förutsättningar för att säkra återväxten när det gäller nya musiker? Det är också en viktig fråga. Nätverket vill också att vi tittar på hur vi kan få till en turnéstruktur. Det är alltså många delar som skulle kunna ingå i en sådan här utredning. delar nätverkets syn på att villkoren behöver ses över från grunden. Det är lite intressant att i de två senaste valrörelserna har majoriteten av riksdagspartierna som sitter här deltagit i debatter ordnade av de här musikorganisationerna. Båda gångerna har deltagarna intygat att det är självklart att en sådan här utredning måste göras. Men tyvärr har det visat sig vara mest läpparnas bekännelse från övriga partier, för när har en motion om det här på bordet säger alla andra nej. Senast under eventet Folk och Kultur var vi åtta partirepresentanter som sa att det här är en viktig fråga. Men när det blir skarpt läge är det flera som duckar. På Folk och Kultur hänvisade flera till att regeringen kanske ska ta initiativ, för då går det fortast. Då funderar jag, nu när inget parti ställer sig bakom vår motion som kräver en sådan här utredning, om det finns några pengar på gång från de budgetsamarbetande partierna. I vårändringsbudgeten har jag inte kunnat se något. Kommer det i höstbudgeten? Vi behöver få lite snurr på det här. Jag vill inte sitta i ännu en paneldebatt i nästa valrörelse och prata om samma fråga igen, för nu har vi lovat . Jag ser att tiden rinner iväg här – jag kommer att dra över talartiden en aning. En liknande situation upplever jag med vårt förslag om en konstnärsfond. Två gånger har vi föreslagit en konstnärsfond, men båda gångerna har övriga partier sagt nej. I valrörelsen, när vi var hos KRO, , hörde jag från Liberalerna, och att det här skulle genomföras. Men säger man nej till motion för . Två olika statliga utredningar har tittat på det här med en konstnärsfond och tycker att det skulle vara ett intressant sätt att finansiera konstnärernas ersättningar framöver. Jag ska försöka att lite kort redogöra för hur detta kan gå till. Det handlar om ett avgiftssystem som skulle ta vid när den upphovsrättsliga regleringen upphör . Då gäller inte följerätten längre, och tanken är att man då skulle ha en avgift på vidareförsäljningen av konst. Detta skulle kunna gå in i en fond som finansierar nya konstnärers konst. Äldre konst skulle alltså kunna hjälpa till att skapa goda villkor för framtida konst. Fastän detta har utretts två gånger har inget förslag kommit från regeringens håll – det har inte blivit någon proposition. hoppas jag verkligen att den senaste utredningen ska leda fram till någonting så att vi inte behöver fortsätta motionera om någonting som alla verkar vara överens om att vi ska göra. Jag har redogjort för några av de förslag som har med i dagens betänkande. Jag står självfallet bakom alla våra reservationer, men för att spara tid väljer jag att lyfta reservation nr 5. 9 (KD): Jag yrkar bifall till reservation nr 2. Viktiga frågor om yttrandefrihet och upphovsrätt har lyfts upp här. Jag vill säga att jag står väldigt mycket bakom yttrandefriheten och möjligheten att både provocera och se på vacker konst och så vidare. , som jag själv uppskattar och som från början inte alls gick hem hos publiken men som blev ett av de stora verken, nämndes här. Upphovsrätten, som jag tycker är oerhört viktig i sammanhanget, kommer också in här. Vem vågar välja konstnärsyrket ? Och hur kan man leva på sin konst? Det finns bidrag och stipendier, och man kan sälja sina verk – men räcker det? Det här är en viktig fråga för konstskaparna. Det är svårt att leva på sin konst oavsett om det gäller musik, dans, teater eller annat konstnärligt. Många får jobba vid sidan om med ett, som man brukar säga ibland, vanligt jobb. Ett riktigt jobb, säger man till och med . Kultur är någonting som man tar för givet, men den innebär också en ekonomisk verklighet som många lever i. Det är det som jag ska försöka ta upp här. Kulturen är viktig för oss och för att vi ska kunna fungera som hela människor. Vi från utskottet besökte för sedan. De håller på med ersättningar och bidrag till konstnärer. De bidragen uppgick till 467 miljoner. Det handlar om ersättningar till konstnärer och upphovsmän inom bild‑, form-, musik-, teater, dans-, ord- och filmområdet. finns ett beslutsorgan som heter Kulturbryggan och som fördelar bidrag till nyskapande kultur. Kulturbryggans uppgift är att främja förnyelse och utveckling inom kulturområdet i hela landet med utgångspunkt i de kulturpolitiska målen. Det finns fler bidrag. ger bidrag med drygt 40 miljoner till bild- och formkonst. Det finns fler exempel. Biblioteksersättning har nämnts här. Det finns också visningsersättning, som gäller för verk som ägs av offentliga institutioner och visas för allmänheten. Den är en viktig ersättning för konstnärer. Det låter nästan som att det finns alla förutsättningar att kunna leva på sin konst. Men det är inte så enkelt. Jag vill lyfta fram det som vår reservation handlar om: , som gäller medverkan och ersättning vid utställningar. Tanken är att skapa förbättrade villkor för bild- och formkonstnärer vid utställningar. Här ges ekonomisk ersättning till bildkonstnärer, fotografer, konsthantverkare och tecknare, som ställer ut sina verk. Det är dock väl känt att av 290 kommuner är det inte alla som tillämpar på ett tillfredsställande sätt. Ersättningen som betalas ut till konstnärerna ligger oftast på en alldeles för låg nivå. Och ersättning för arbetet runt omkring utställningar saknas i de flesta fall. En kommun som tillämpar och ersätter konstnärerna även för deras arbetstid ger dem skäliga villkor, på samma sätt som kommunerna betalar sina lärare avtalsmässiga löner. En kommun som ser värdet av ett rikt kulturliv bör tillämpa och ge professionella konstnärer goda arbetsvillkor. Då skulle man kunna hjälpa konstnärerna att få ekonomin att fungera. Det är intressant att man i har sett till att företag kan göra avdrag för konst. Mitt parti har tidigare lyft upp att det skulle kunna gynna konstnärer. Det skulle, förutom att vara en satsning på konstnärernas inkomstmöjligheter, kunna likställa villkoren för utsmyckning mellan privata och offentliga arbetsplatser. Konst skulle säkert bli mycket vanligare på privata arbetsplatser om det gick att göra avdrag för den konst som köps in. Och intresset för konst skulle sannolikt öka. Det här är ett steg av flera som jag hoppas ska genomföras framöver, som en del i att öka möjligheterna för konstskapare att få ekonomin att gå ihop. Utan konsten i alla dess former blir livet nämligen fattigare, inte bara för konstnärerna utan också för oss andra som berikas av kulturens olika uttryck. 10 (S): ”Gi mej en jordglob, men helst en mä bare på.” Så sa i Tasere. Jag ska göra ett nedslag i mitt vackra och visa att det har funnits och alltid kommer att finnas individer som i kulturen ser möjligheter för vårt lands utveckling. kulturliv visar på en rik historia och berättartradition – och , för att nämna några. Bland dagens konstnärer utmärker sig lite extra. Vem har inte sett Lerins lärlingar, som inte bara har fått lärlingarna att må bra? Jag kommer från och skulle kunna ta er med på en dialektal resa. Dialekter är en källa till kunskap om levnadssätt och är kanske de riktiga bärarna av vårt gemensamma kulturarv. Då pratar vi verkligen om lokal förankring och allt vad det innebär. Men mitt första stopp blir Geijersgården i . Den skulle nämligen kunna beskrivas som en kulturens högborg i . Givetvis är den mest kände personen som bott där . Han är en våra mest bekanta men mest bortglömda författare. Han var författare, poet, filosof, historiker och tonsättare. Det sägs att han var en av de största estetikerna och idégivarna under den svenska romantiken. Han var även riksdagsledamot . Men mest känd är han nog för att ha varit en mycket varm förespråkare för liberalismen i vårt land. En annan person med koppling till Geijersgården är F.A. Han är möjligen inte lika känd som , men det var han som skrev det kända skådespelet . Han skrev även melodier som de flesta av oss känner igen. Den melodi som de flesta av oss har sjungit är nog Å jänta å ja. Ni som sitter här i kammaren kan vara lugna; jag ska inte sjunga nu igen. Givetvis är den mest kända visan i mina hemtrakter Ack, Värmeland, du sköna. Men vid en noggrannare granskning visar det sig att den kommer från . Den kom troligen till från med valloner som skulle lära oss svenskar att gjuta kanoner hos . Nej, vi åker vidare till och ett av mina favoritställen: . Bara att ta en fika i den miljön är underbart. Skulptören och bildhuggaren – han var uppvuxen i – var en av 1900-talets största skulptörer och lät där bygga sin . bodde där inte utan bjöd i stället konstnärsparet att flytta till och hyra ateljén. De blev de första att anlända och stommen till vad som senare kom att bli känt som Rackstadkolonin, främsta konstnärskoloni. Drivfjädern för den tidens unga konstnärer var en nationalromantisk längtan efter natur, allmogens miljöer och klädedräkter samt sökande efter ljus, dunkel och vemod. Det kan man verkligen se i deras verk, som hänger på bland annat . Tänk så viktigt det är att det finns platser där man kan samla kulturarbetare för inspiration och kunskapsutbyte som utvecklar kulturen. Min första reflektion är att kulturen inte lever sitt eget liv i ett land utan påverkas och influeras av omvärlden. Därför behöver kulturarbetare ekonomiska möjligheter för att kunna utveckla sina kvaliteter. Nästa stopp blir i , där levde större delen av sitt liv. och har blivit signifikativa för berättarkonstens ädla värv. Kommunens slogan anspelar också på den delen av kommunens näringsliv – Sagolika . Det är många som mycket riktigt sammankopplar med , som i sin roman kallade för sagans land. Berättelserna om och färdas ut över hela världen. och har i flera klassiker låtit stå som skådeplats för fantastiska berättelser. Men det finns så mycket mer i . förs traditionen vidare genom Teater där framgångssagan bara fortsätter i Berättarladan som drar fulla hus. Dessutom finns som aldrig slutar att fascinera. Där finns 16 paviljonger och salar i olika stilar och plats för större utställningar. och grundade detta fantastiska museum med verk av konstnärer från hela världen. Vi får inte glömma författarinnan , skaparen av var den första kvinnliga huvudrollsfiguren i deckarvågen. Tursten har skrivit ofantligt många romaner och filmmanus, och hennes böcker är översatta till 20 språk. trivs skapas tillväxt och jobb, vilket i sin tur skapar resurser till välfärden. Det är grundförutsättningar för att klara framtidens utmaningar, både på lokal och på nationell nivå. I har man också förstått värdet av att skapa förutsättningar för kulturen. Därför är min reflektion att kulturen kan skapa företag och tillväxt i en kommun av Sunnes storlek. De flesta företag som ska etablera sig i en kommun ser nämligen kulturutbudet som en förutsättning för etableringen. Jag är övertygad om att ett rikt kulturliv är lika viktigt som alla andra delar av infrastrukturen i en kommun när ett företag ska bestämma var det ska bygga sitt nästa lager eller kontor. Säg att man lägger samtliga av följande namn i en hatt, blandar runt dem och sedan drar namnen och låter slumpen para ihop dem; då kommer det att visa att dessa personer är kulturbärare var för sig eller i par:  , tidningsman, politiker och ambassadör  , tecknare och författare  , flöjtist och kompositör  , biskop och skald  Per , barnboksförfattare  , sångerska och skådespelerska. Dessa kulturbärare från har blivit kända och klarat av att leva på sin kulturform. Men det har säkert varit en resa mellan hopp och förtvivlan, även för de framgångsrika. Att vara kulturarbetare är för de flesta ofta liktydigt med små eller inga inkomster. Detta var något jag stötte på i går när jag träffade kulturskaparrådet hemma i . De vittnade om det då. Någon sa: Vi ror in men med blicken bakåt. Vi får inte glömma dem som verkar . De är framtiden. Jag skulle vilja påstå att man måste brinna för sin kulturform och tro på sin idé. Annars har jag svårt att förstå hur man orkar kämpa för att få utöva sin konstart. Geijersgården i och i må stå på stark grund, men man kan inte riktigt säga att kulturarbetares ekonomi vilar på lika solid grund förrän berömmelsens ymniga horn flödar över individerna. Min sista slutsats blir därför att kulturen berör oss alla och är en del av vår vardag. Ett samhälle måste ha råd att stödja kulturarbetare. Kultur måste få kosta. Ett samhälle måste ge kulturarbetarna goda grundförutsättningar, möjligheter och villkor. Utan kulturskapare ingen kultur. Utan konstnärer ingen konst. Även om ni inte är värmlänningar är ni alla kulturbärare i någon form. Vi sjunger visor, läser böcker och berättar skrönor. Vi njuter av konst både i form av konserter och via de tavlor som pryder väggar i våra egna hem såväl som i det offentliga. Konstens roll i ett samhälle är inte att vara politiskt korrekt utan att utmana våra invanda tankebanor och livsmönster. Därför behöver ett land konstnärlig frihet men ett stöd från samhället som ger möjligheter för konstnärer, oavsett om de skriver dikter eller väver en bonad, att utvecklas och få en möjlighet att leva på sin konstform. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på motionerna som ligger på bordet. 11 (M) replik: Jag vill tacka för exposén över och kulturskaparna där. Det här visar att det är inom besöksnäringen som kulturen växer mest. I till exempel min region, , har man gett vårt bolag i uppdrag att titta på hur man ännu mer kan få in kulturen i besöksnäringen. Detta ligger verkligen i tiden på många olika sätt och har gjort det . Precis som kom in på i slutet kommer ingen att kunna bli eller orka vara professionell kulturskapare om man inte har bra förutsättningar. Jag vill verkligen trycka på socialförsäkringssystemet här. Man får ofta höra hur otrygg tillvaron är för dem som ger oss så mycket glädje och så mycket att fundera på och som ger upphov till olika samtal. God kultur ska beröra. Men vi från politiken ska hålla armlängds avstånd. Det är oerhört viktigt. tillhör ett regeringsparti, herr ålderspresident, och det är regeringen som äger frågan för att kulturarbetarna ska få de villkor som de förtjänar. Vi kan inte ha en näring som inte till fullo ingår i socialförsäkringssystemet. Det här är människor som betalar skatt, förutom om de har ett kort arbetsstipendium. Då gör man inte det. Men de har säkert gjort det både före och efter den perioden. Jag undrar om tänker driva på regeringen för att kreatörerna och kombinatörerna på ett rimligt sätt får komma in i socialförsäkringssystemet. 12 (S) replik: Jag välkomnar verkligen till så att hon får ta del av det kulturliv som vi har där. Tryggheten är A och O. Jag delar uppfattning. Jag vill verkligen att det ska kunna vara möjligt att vara kulturarbetare i . Scenkonstallianserna är viktiga för konstnärernas trygghet. Där har regeringen ett omfattande arbete att göra för att fortsätta stärka konstnärernas trygghet. Om jag minns rätt utesluter man i regeringen inte att titta närmare på att utveckla detta arbete ännu mer. 13 (M) replik: Det är intressant att titta på som mäter hur mycket de kulturella näringarna ger till exempelvis svenskt bnp. Jag hittade siffror . Det året handlade det om 130 miljarder, vilket motsvarar av bnp. Det är alltså en väldigt viktig näring för . Då kommer jag raskt in på produktionsincitamentet för film. nämnde böcker som har blivit film och filmmanus. De flesta länder i har någon form av produktionsincitament. Vi är ett antal partier i som har lämnat ett tillkännagivande till regeringen för att försöka få fram ett incitament som gör att man vill fortsätta spela in film i . hittar man miljöer utanför men som liknar . Man kan även föra över detta till besöksnäringen. När det gäller den utgör filminspelningsbesökare en väldigt stor del av besöksnäring i andra länder. Man åker och tittar var vissa tv-serier och filmer har spelats in. Det börjar bli mer så att svensk filmproduktion allt oftare flyttar ut inspelningarna utomlands eftersom incitamenten inte finns i . När kommer tillkännagivandet att bli verklighet så att vi får fram ett förslag som vi åtminstone kan förhålla oss till? Kan tänka sig att driva på detta ytterligare? 14 (S) replik: Svaret är att jag faktiskt inte vet när detta kommer. Jag delar dock oron. Ett som liknar är inte lika bra som . 15 PER LODENIUS (C): I kulturen får vi möjlighet att förstå oss själva och andra bättre. Vi kan utveckla vår kreativitet genom möten med det oväntade. Vi kan både leka och finna sammanhang och mening. Kulturen har sitt egenvärde och är något som måste vara tillgängligt för alla. Därför anser vi i att politiken ska fokusera på att skapa förutsättningar för alla att delta i kulturlivet. För att säkra den konstnärliga friheten behöver konsten skyddas från direkt påverkan när den betalas av det offentliga, det som brukar kallas principen om armlängds avstånd. Det behövs också modeller för offentlig och privat samverkan i dessa sammanhang så att armlängds avstånd gäller även vid sådana tillfällen. Kulturen kan också bli friare om den har flera olika finansieringskällor. ser exempelvis gärna sponsring där den konstnärliga friheten värnas. Vi vill också utreda möjligheten att införa till exempel avdragsrätt för förstahandsinköp av konst för företag. Det kan vara ett sätt att skapa en större marknad för ny konst utan statlig styrning. blir alltmer ett mångkulturellt land, vilket skapar nya möjligheter. Kultur stärker också självförtroende och gör att fler tar vara på yttrandefriheten. Det i sin tur stärker delaktigheten och demokratin i vårt samhälle. Att vi har fria konstnärer och kulturskapare som kan arbeta utan risk för censur och förtryck är helt avgörande för ett öppet och demokratiskt samhälle. Var än vi kan se tendenser till att det fria skapandet hotas måste vi finnas där och stå upp för det demokratiska och öppna samhälle vi vill ha. När demokratin hotas i ett land är det det fria ordet, pressfriheten och den fria konsten som står i första ledet att brytas ned. Det finns många platser i världen där konstnärer riskerar sina liv för att med sin konst beskriva den värld de lever i. Att konstnärer som lever under pressade förhållanden i sina hemländer kan få en i är inte en fråga som tas upp bland de motioner vi har att behandla , men jag vill ändå lyfta fram den frågan, då den har att göra med kulturskapares villkor. I måste vi fortsätta att ge möjlighet till konstnärer som har fått fly för sitt konstnärskap att fortsätta sitt skapande. Att värna demokratin, det fria ordet och den konstnärliga friheten är en gemensam uppgift för alla demokratiska länder. I ger flera kommuner och regioner en till professionella konstnärer som lever under hot i sina hemländer. Här får konstnärerna en för att kunna leva och fortsätta arbeta med sitt skapande i trygghet. Det är viktigt att så många kommuner och regioner som möjligt ger förföljda konstnärer en . Det har också visat sig att det ger en positiv effekt, då det blir ett viktigt tillägg till kommunens och regionens kultur och utveckling. Demokratin måste ständigt försvaras. Den kan aldrig tas för given. Det finns en potential i hela landet, och det finns en stor kompetens inom kulturområdet över hela landet. ligger mycket nationell expertis i storstäder, främst i vår huvudstad. Vad jag vill poängtera är att vi missar massor av talang och kreativitet ute i landet som borde komma fler till del. Det här vill vi i ändra på. Med den digitala tekniken har mycket kultur och kunskap också blivit mer tillgänglig för så många fler. Det har blivit enklare att sprida kultur, och möjligheten till delaktighet är nu större . Den tekniska utveckling vi är mitt inne i ger fler möjlighet att finna ett uttryck som passar just dem. Det skapar dessutom företag, jobb och exportinkomster. Möjligheten att både ta del av kultur och själv skapa genom digital teknik måste tas till vara. Vi har inte råd att stå vid sidan om. Vi har ett kreativt entreprenörskap som engagerar många, och vi vet inte vilka nya kulturella yttringar som kommer att uppstå nu när tekniken fortsätter att utvecklas. vet vi också att villkoren för kulturskapare ofta är tuffa. Det gäller för kulturskapare över hela landet, men kanske än mer för de konstnärer som finns utanför våra storstadsområden. Inkomsterna generellt för konstnärer och kulturskapare är låga i förhållande till den tid man lägger ned på sitt skapande och i förhållande till den utbildning man gått. Många kulturarbetare är företagare och frilansare. Från sida vill vi förbättra möjligheterna för dessa att ta del av exempelvis socialförsäkringarna. Vi har föreslagit särskilda informationsinsatser till företagare om pensionsplanering, eftersom det är en grupp som ofta kan vara utan detta skydd. Vi är öppna för en modell som är valbar för företagare, exempelvis frilansande kulturarbetare, och som ger samma fördelar som anställdas kollektivavtalade tjänstepensioner.