prot · H60982 · 2019-04-26 00:00:00 — Förbudet, som även gäller andra ansiktstäckande plagg som exempelvis rånarluva, har debatterats i och röstades igenom av en stor majoritet i det danska . Även de danska socialdemokraterna ställde sig bakom förbudet. Liknande förbud finns redan i flera europeiska länder såsom , , , , och . I andra länder finns det liknande regionala förbud. Syftet med den muslimska slöjan, inte minst den heltäckande variant som vi debatterar här , är att kontrollera och förtrycka, att skyla flickor och kvinnor, bland annat för att inte väcka männens lustar. Om nu muslimska män ser sig själva som primitiva varelser som inte är kapabla att kontrollera sina lustar är det bara att beklaga. Det är dock en märklig inställning och i själva verket en mycket farlig inställning. Att sexualisera flickors och kvinnors kroppar på detta vis och att använda det som en förevändning för att förtrycka kanske hälften av befolkningen är vidrigt och oacceptabelt. Att tvinga på flickor och kvinnor en heltäckande slöja är inget annat än ett tydligt uttryck för en mycket märklig människosyn och en mycket märklig kvinnosyn. Det är något som dessutom stärker utanförskap och väldigt osunda könsroller. Detta är något som vi inte kan ställa oss bakom, och jag kan bara beklaga att regeringen inte delar denna uppfattning. Ministern talar om att demokratins grundläggande värden utmanas och att intoleransen breder ut sig men också att vi måste försvara rättsstatens principer. Jag instämmer och delar den uppfattningen. Men vad ministern inte verkar förstå är att det största hotet mot det demokratiska, jämställda och öppna samhället kommer från islamismen. Vidare verkar ministern inte förstå att det faktiskt är ministern själv och den egna regeringen som utgör en del av problematiken – detta eftersom man genom massinvandring och mångkulturalism skapat detta splittrade samhälle men också genom att man, beklagligtvis, ger islamisterna utrymme och låter dem hållas. Den socialdemokratiska regeringen är i själva verket delansvarig för den nedmontering som just nu pågår av det demokratiska, jämställda och öppna samhället. Ministern säger att förbudet mot diskriminering är ett omistligt inslag i vår rättsordning men också att var och en som vistas i landet ska ha rätt att göra sin röst hörd. Hur kan man säga sig arbeta mot diskriminering som man tillåter och uppmuntrar detta förtryck av i det här fallet muslimska kvinnor? Det går inte ihop. Menar ministern på fullt allvar att dessa förtryckta kvinnor har rätt och möjlighet att göra sina röster hörda när de behandlas på det här viset? 18 Justitie- och migrationsminister (S): Precis som jag sa i mitt interpellationssvar har religionsfriheten i ett mycket starkt skydd. Det är den enda av de så kallade opinionsrättigheterna som man inte kan begränsa genom vanlig lag. Den kan bara begränsas genom en grundlagsändring. Det är vad man kallar en absolut rättighet. Det framgår i regeringsformens 2 kap. 1 § 6. Ett sådant förbud som föreslår skulle med stor sannolikhet strida mot just denna skrivning i regeringsformen. Redan grundlagsskäl talar alltså starkt emot en sådan lagstiftning. Vi måste också föra en diskussion om vilka de grundläggande utgångspunkterna är i ett öppet samhälle. Vad får människor lov att göra och inte göra? Den grundläggande utgångspunkten måste ändå vara att människor är fria att göra i princip vad de vill så länge de inte skadar någon annan. Det innebär också att man i princip har rätt att klä sig som man vill. Vi har inga statliga regler för hur privatpersoner ska klä sig. Det innebär inte att man måste tycka om klädseln, att man måste bejaka det här med heltäckande slöja. Tvärtom kan man i den politiska debatten mycket väl ha bestämda åsikter om vad den typen av klädsel signalerar och står för, att det kan vara ett uttryck för hedersförtryck och könsförtryck och att det finns en mycket konservativ utgångspunkt och syn på religion bakom. Det är i alla fall min uppfattning när det gäller detta. Jag vet att det finns tiotusentals muslimer i . Muslimerna i består av många olika grupper och inriktningar, precis som de kristna består av många olika inriktningar och inställningar. Det finns konservativa kristna, och det finns konservativa muslimer. Det finns progressiva kristna, och det finns progressiva muslimer. Det finns sekulära kristna, och det finns sekulära muslimer. Det finns de som har kristna traditioner men som inte är så värst troende, eller som är ateister eller agnostiker. Likadant finns det muslimer som har muslimska traditioner, som firar sina helgdagar, men som kanske inte är särskilt troende och dessutom är i grunden sekulära. Det är den gruppen muslimer, de progressiva muslimerna, som jag träffar mest. Vi vet också att det bara är en liten andel av muslimerna som är med i de muslimska trossamfunden. Gruppen muslimer är alltså lika differentierad som gruppen kristna. Det finns en förhållandevis liten grupp muslimer som har väldigt konservativa värderingar, och det är där den här klädseln används. Att till exempel tvinga sin fru att inte gå ut utan den heltäckande klädseln är ett uttryck för könsförtryck. Det tycker jag ska motverkas. Men då måste vi se till att de kvinnorna får möjlighet att befrias från det könsförtrycket. Här skiljer vi oss åt. Det som vill göra med de kvinnorna är i praktiken att skicka ut dem ur . De ska tillbaka till , eller . Där skulle förtrycket kunna fortsätta. Det är där vi skiljer oss åt. I den mån kvinnorna ska vara kvar i ska de enligt sitta hemma med vårdnadsbidrag. Då ska ni betala dem för att sitta hemma och ta hand om sina barn, . I den meningen kan nog sverigedemokrater och konservativa muslimer faktiskt ta varandra i hand ibland när det gäller den utgångspunkten. Jag vill se till att motverka detta och kunna befria kvinnorna. Det vill dessvärre inte . 19 (SD): Kvinnor som tvingas på dessa plagg förvägras i själva verket rätten att leva sina liv på samma sätt och på samma villkor som männen och resten av den kvinnliga befolkningen. Det är så långt från tanken om mäns och kvinnors lika värde man över huvud taget kan komma. En grundläggande utgångspunkt måste väl ändå vara att motverka förtryck av kvinnor, inte att bejaka det eller tillåta det. Det är därför tragiskt när ministern hävdar att man står upp för alla människors lika värde. Det är nämligen precis tvärtom. Det brukar heta att det handlar om frivillighet, det vill säga att bärandet av i det här fallet heltäckande slöja skulle vara frivilligt. Tyvärr verkar ministern dela den inställningen. Jag vill passa på att framföra följande: Om nu slöjan hade varit frivillig hade väl i så fall kvinnor över hela världen klätt sig i detta fantastiska och frivilliga plagg. Men det gör de inte. Det är muslimska kvinnor som tvingas ta på den. Jag tror faktiskt att vi är någonting på spåren . Om slöjan hade varit frivillig hade väl även muslimska pojkar och män burit detta plagg. Men det gör de inte. Detta privilegium är förbehållet muslimska flickor och kvinnor. Det rör sig alltså om muslimska män, ett muslimskt patriarkat, som förtrycker muslimska flickor och kvinnor. Eller menar ministern att det är kvinnorna själva som har hittat på detta? Om den heltäckande slöjan hade varit frivillig hade det inte varit något som helst problem för de flickor och kvinnor som vill att ta av sig denna. Men så är det inte. Det finns en lång rad exempel på vad som händer med kvinnor och även flickor som försöker frigöra sig från detta förtryck genom att till exempel inte bära plagget. De förföljs, de hånas, de förtrycks och de misshandlas. Det händer till och med att de mördas. Synen på dessa kvinnor är att de är smutsiga och orena. Det är en vidrig kvinnosyn som har fått fäste i stora delar av den muslimska världen men också här i . Det är inte bara muslimska terroristgrupperingar och flera muslimska skurkstater som tvingar flickor och kvinnor att bära slöja eller heltäckande slöja och som straffar dem som försöker frigöra sig och ta av den. Det förekommer tyvärr även här i . När Socialdemokraterna kallar den egna regeringen för feministisk är det något som förpliktar. Jag vill påminna om att de kvinnliga företrädarna för regerings- och näringslivsdelegation, med handelsminister i spetsen, valde att bära slöja och böja sig för det islamistiska patriarkatets vilja gällande kvinnors klädsel under sitt besök i . Oavsett om man väljer att krypa för islamister eller böja sig för deras vilja i eller här i sänder det mycket märkliga signaler, inte minst till de flickor och kvinnor som tvingas leva under någon form av islamistiskt förtryck. Jag säger inte att alla gör det. Men det förekommer. Och det är tyvärr vanligare än vi tycks tro. När jag tidigare ställde en fråga till handelsministern fick jag inget svar. Jag tänkte därför ställa samma fråga till justitie- och migrationsministern: ministern att krypandet för islamisterna – man kan kalla det att man böjer sig för de islamistiska krafterna – oavsett om det sker i eller här i står i överensstämmelse med regeringens så kallat feministiska inriktning? Det skulle vara intressant att höra. 20 Justitie- och migrationsminister (S): Det är ingen som kryper för några islamister eller för någon annan heller i det här avseendet. Det jag talar om är det förslag som har lagt fram. Jag konstaterar att det med mycket stor sannolikhet skulle strida mot religionsfriheten i regeringsformen och att det av den anledningen inte kan användas. Jag har också sagt att man måste bestämma sig för på vilken grund man ska förbjuda saker och ting. Folk ska i allmänhet vara fria att göra vad de vill, så länge de inte skadar någon annan. Det är ändå grundinställningen. Om man ska använda sig av kriminalisering, som är en stats mest ingripande maktutövning, måste man ha starka skäl för det. Jag tycker att gör två avgörande fel i den här debatten. Det ena är att man försöker ge en felaktig bild av muslimer i allmänhet. Det vi talar om här är en liten grupp starkt konservativa muslimer. De är inte representativa för muslimer i allmänhet. Det är tvärtom en liten grupp. har också varit ute i debatten en gång och sagt att islam är värre än nazismen. Det kommer jag ihåg. Han har alltså redan velat torgföra den typen av generaliseringar. De konservativa muslimerna är inte representativa för muslimer i allmänhet, precis som konservativa kristna inte är representativa för kristna i allmänhet. Högerextrema svenskar är inte heller representativa för svenskar i allmänhet. Generaliseringen är det ena felet. Det andra är precis det som jag var inne på i mitt första inlägg, nämligen att egentligen inte vill befria dessa kvinnor. De kvinnor vi talar om här måste, enligt mig, ha möjlighet till utbildning och att kunna komma ut på arbetsmarknaden – att så att säga stärkas – så att de kan ta sig ur det könsförtryck som de lider under. Men detta vill inte . De vill skicka hem dem till , eller . På vilket sätt hjälper vi de kvinnor som är utsatta för detta förtryck genom att skicka ut dem ur ? Och hur hjälper vi dem genom att exempelvis införa ett vårdnadsbidrag? Skulle vi införa en sådan lagstiftning finns naturligtvis risken att några av dessa kvinnor inte kommer att vilja eller ens kunna gå ut. Då ska de i stället sitta hemma och ta hand om barnen. Dessutom ska de betalas av med vårdnadsbidrag för att de just ska sitta hemma och bara ta hand om barnen. Hur befriar man då de här kvinnorna? Jag tycker i stället att den bästa vägen att ta denna debatt är att säga att alla religioner måste vara beredda att förnya och modernisera sig och att skaffa sig en plats i de moderna samhällena där de tar in moderna värderingar. Det gäller för kristendomen, där vi har sett en sådan utveckling under de senaste 400–500 åren, även om vi också har sett en del bakslag. Detta måste gälla även islam och andra religioner. Jag skulle välkomna en debatt inom de religioner vi talar om. De måste ställa frågor om vilka värderingar en viss tradition bär på. Jag vet att en sådan debatt pågår, och den välkomnar jag. Att gå den sverigedemokratiska vägen och kasta ut kvinnorna ur eller låsa in dem hemma med hjälp av vårdnadsbidrag skulle bara förvärra könsförtycket ännu mer. 21 (SD): Den väg jag förespråkar förespråkas även till stor del av socialdemokraterna i . Där kan vi tala om ett parti som till skillnad från de svenska socialdemokraterna ser problemet på ett annat sätt. Det pågår en islamisering av , och i massinvandringens och mångkulturismens spår växer ett splittrat och segregerat land fram. Parallella samhällen växer fram, där flickor och kvinnor utsätts för olika former av förtryck. De omfattas inte av det omgivande samhällets demokratiska principer. Så ser verkligheten tyvärr ut på många håll i vårt land. Det pågår inte minst en normalisering av den djupt kvinnofientliga och kvinnoförtryckande islamismen. Det rör sig om ett religiöst, politiskt, kulturellt och tyvärr också sexuellt förtryck. Jag vill likna det vid ett virus som sakta men säkert sprider sig i den demokratiska samhällskroppen, i vårt demokratiska, öppna och jämställda . Tyvärr sker det med regeringens goda minne. Det är i varje fall min uppfattning. Den som säger ifrån, ifrågasätter och pekar på dessa uppenbara problem smutskastas, misstänkliggörs och förlöjligas ofta. Inte ens inom det egna partiet, det vill säga inom Socialdemokraterna, går den som vågar ifrågasätta säker. Utslitna ord som rasist och islamofob svingas tyvärr alldeles för ofta friskt åt höger och vänster. har ministern inte använt dem , och det tackar jag för. Om det rör sig om ignorans eller brist på kunskap eller om man i vissa fall tyvärr ställer sig bakom dessa islamistiska värderingar vet jag inte. Oavsett vilket tycker jag inte att det är värdigt ett land som . Ja, jag har likställt islam och islamismen med nazism och kommunism. Det är bara att ta sig en titt på hela den muslimska världen så ser man att det där definitivt finns ett demokratiskt underskott, ett underskott på jämställdhet och ett underskott på yttrandefrihet. Man förtrycker människor och behandlar dem överlag väldigt illa. Så ja, den kampen ska vi ta. Vi måste också kunna kalla en spade för spade om det är vad det är. 22 Justitie- och migrationsminister (S): Jag tror till och med att sa att islam är värre än nazismen. Citatet är gammalt. står han återigen i talarstolen och talar om islamisering av . Nej, det pågår ingen islamisering av . Han säger dock så. Men sedan går han ett steg längre och talar om virus. Jag tycker nog att behöver fundera lite över vilken typ av argumentation han använder sig av. Om han fortsätter på denna väg och talar om virus och sjukdomar närmar han sig 30-talets retorik, som jag hoppades att vi hade lämnat för länge sedan. Min fråga i debatten handlade om hur tycker att man ska bemöta detta slags könsförtryck. Är inriktningen att vi ska försöka befria dessa kvinnor från könsförtrycket eller medverka till att de kan befria sig själva? Att se till att de får utbildning, en plats på arbetsmarknaden och kan stärkas i olika avseenden. Jag konstaterar att detta inte är politik. De säger att de vill skicka hem kvinnorna igen, även om de kanske har varit här väldigt . I stället ska de tillbaka till , eller eller så ska de med hjälp av vårdnadsbidrag låsas in hemma i sina lägenheter. Detta är politik. Här skiljer vi oss åt. Jag är själv en starkt sekulär socialdemokrat. Jag är en stark anhängare av en sekulär utgångspunkt för politiken. Man måste skilja de religiösa och politiska sfärerna åt. är jag en progressiv socialdemokrat i den meningen att överallt där vi ser olika former av hedersförtryck och könsförtryck måste det motverkas. Men det måste motverkas på ett sådant sätt att det verkligen blir effektivt. Vi får heller aldrig falla in i en bild av att detta är något som är talande för olika folkgrupper i stort. Detta tror jag är den mest lämpliga väg att gå fram på. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2018/19:185 om nedskärningar inom psykiatrin 23 Socialminister (S): har frågat mig på vilket sätt utsatta ungdomar som lider av psykisk ohälsa får det bättre av nedskärningar inom psykiatrin. Vidare har frågat mig varför de berörda 90 miljonerna återfanns tidigare om de ändå inte påverkar den existerande verksamheten. Slutligen har frågat mig om det inte fanns någon annan utgiftspost som man kunde sparat in på för att finansiera kapitaltillskottet till , , i stället för Bidrag till psykiatri. För att motverka den oroande utvecklingen när det gäller psykisk ohälsa och stärka landstingens och kommunernas arbete har regeringen förstärkt satsningen inom området. I beslutad budget avsätts ca inom anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri för insatser inom psykiatri och psykisk hälsa. Efter minskningen av anslaget avsätts 2,1 miljarder. Det är en ökning på ca jämfört med anslaget 2018. Psykisk hälsa är en högt prioriterad fråga för regeringen. Förutom inom anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri gör regeringen omfattande satsningar på att stärka hälso- och sjukvården. Personer med psykisk ohälsa är en viktig grupp även inom dessa satsningar. Med tanke på att regeringen tillträdde först kommer medel att fördelas till landsting och kommuner senare än . Regeringen har därför bedömt att det är möjligt att i vårändringsbudgeten minska anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri utan att detta påverkar det utvecklingsarbete i landstingen och kommunerna som staten finansierar. 24 (SD): Tack, statsrådet, för svaret! har jag varit nationell talesperson för Ungsvenskarna. Med andra ord har jag haft det övergripande ansvaret för all vår ungdomsverksamhet. Under de tre och ett halvt åren har jag haft den stora förmånen att träffa flera tusen ungdomar i deras skolor, på gator och torg, i sociala miljöer – ja, egentligen i alla tänkbara situationer över hela landet. Det handlar om ungdomar från olika socioekonomiska bakgrunder, med olika problem i livet och med olika politiska åsikter. Vi har diskuterat trygghet, invandring, klimat och försvar. Vi har täckt hela det politiska spektrumet. Efter alla dessa möten är dock min samlade bedömning att en fråga sticker ut som extra viktig för orimligt, ohyggligt och inte minst ohållbart många unga i . Den frågan, fru talman, är den alltmer utbredda psykiska ohälsan bland unga i . Tyvärr är detta inte bara min personliga uppfattning. Det är ett faktum som har larmat om och som studie efter studie slagit fast . Inte minst har statsrådet själv belyst detta. Bland annat har den psykiska ohälsan bland unga i åldern 10–enligt ökat . Bland flickor uppger en majoritet att de lidit av psykisk ohälsa, enligt en rapport från . Det är självklart en rad olika politiska åtgärder som behövs för att bekämpa denna problematik. Jag är fullt medveten om att det inte bara berör utgiftsområdet för bidrag till psykiatrin. Faktum kvarstår dock att köerna till barn- och ungdomspsykiatrin tredubblades under den föregående mandatperioden och att endast en liten minoritet av alla regioner har haft kapacitet att erbjuda vård inom gränserna för vårdgarantin. I denna situation, i detta mörker för alla dem som lider av psykisk ohälsa, väljer den socialdemokratiska regeringen alltså att skära ned på stödet till psykiatrin med till förmån för ett kapitaltillskott till statliga . Detta motiverar man med att det enligt egen utsago inte påverkar arbetet på området. Då kan man fråga sig, fru talman: När får ens nedskärningar påverkan på syftet med ett utgiftsområde? Det är knappast som så att de problem jag beskrivit, och som jag vet att statsrådet är fullt medveten om, försvunnit, så att det därför skulle finnas motiv till denna nedskärning. Nej, fru talman, för mig är det tydligt: Det handlar, som så ofta, om hur man väljer att prioritera. Min fråga till statsrådet förblir därför: På vilket sätt får utsatta ungdomar som lider av psykisk ohälsa det bättre med denna nedskärning? Hur blir det med er politik bättre för dem som vaknar upp och mår djupt psykiskt dåligt? Ni har konsekvent misslyckats på området under en hel mandatperiod. Varför skulle någon tro att ni skulle ändra er nu när ni inleder er nya mandatperiod med att skära i bidrag till psykiatrin? 25 Socialminister (S): Jag tackar för en väldigt gedigen bakgrundsbild av hur det står till i när det gäller psykisk ohälsa. Interpellanten understryker själv att vi nog delar den bilden, och det gör vi, skulle jag säga. Jag har också ägnat väldigt mycket tid åt att möta unga människor – mina egna barn, mina vänners barn och naturligtvis också väldigt många andra – i mitt uppdrag som politiker och företrädare. Jag tycker att det är min skyldighet. Det har varit det tidigare, och det är det naturligtvis än mer , när jag är socialminister. Jag tror inte att det har gått sedan jag fick möjligheten att hantera hela området som socialminister då jag inte har talat psykisk ohälsa eller mött eller på något sätt berörts av människor som inte har den hälsa som jag tycker att framför allt unga människor förtjänar. Man ska naturligtvis som ung människa känna att man har hela livet framför sig. Man ska vara positiv och känna framtidstro med alla de möjligheter som finns. Så är dock inte fallet. Det är väldigt många unga människor som lider av psykisk ohälsa, även om jag vill understryka att det är fråga om en skala där vi kanske inte riktigt alltid är så bra på att dra alla gränser för vad detta innebär. Jag vill själv gärna understryka att det är viktigt att skilja på psykisk ohälsa och barn- och ungdomspsykiatri. Det finns många unga som känner sig stressade och pressade, precis som beskriver. Det är för mycket i skolan och för många krav. Det är tufft att vara tonåring och känna press från vänner, familj, skola, fritid och så vidare. Men barn- och ungdomspsykiatrin ger specialistvård. Det är en verksamhet som har fler anställda, har fler vårdplatser och tar emot fler behövande eller vårdsökande . Ökningen är dock ännu större. Eftersom det är en specialistutbildning är det också klart att det tar tid att utbilda personal. Det är därför lika viktigt, eller kanske ännu viktigare, att vi arbetar förebyggande och ser till att så få som möjligt hamnar i det läget att de behöver söka sig till barn- och ungdomspsykiatrin. Det bör snarare vara så att man vänder sig till skol- och elevhälsan, till ungdomsmottagningar och till primärvården. Vi kan möta detta på olika sätt. tar sitt avstamp i detta och har motverkande av psykisk ohälsa som en av ett antal punkter. Jag återkommer hemskt gärna till det, fru talman och interpellanten. Men handlar interpellationen om en neddragning som interpellanten beskriver som en nedskärning på psykiatrin. Jag tycker inte att det är en rättvisande bild. Om jag nu försöker ge interpellanten rätt om en verklighetsbeskrivning hoppas jag att interpellanten kan ge mig rätt i att vi talar om en neddragning på 90 miljoner i en verksamhet som ges 2,2 miljarder och att vi dessutom inledde den här mandatperioden med 20 miljarder i skattesänkningar. Dem kanske minns att han själv var med och röstade igenom. 17 miljarder av dem var icke-finansierade. Det är klart att 20 miljarder i skattesänkningar kräver att vi finansierar lösningar inom ram. Jag vill gärna berätta vad är. Det låter naturligtvis som att pengar går från psykiatrin till något kapitalunderskott. APL har ett samhällsuppdrag och är helägt av staten. De utvecklar, tillverkar och tillhandahåller extemporeläkemedel, det vill säga läkemedel som används för patienter med ett så pass smalt behov av läkemedel att det inte kan tillgodoses av godkända läkemedel. Detta är särskilt stort när det gäller läkemedel för barn. av alla recept till barn avser extemporeläkemedel. Bland de yngsta barnen är siffran ännu högre. Därför är det viktigt att denna verksamhet har resurser nog för att förse vården med de här livsviktiga läkemedlen för barnen. Eftersom av året har passerat är bedömningen att vi kan göra en besparing på ett konto. Jag återkommer i nästa inlägg. 26 (SD): Jag tackar åter statsrådet för svaret.