prot · H609106 · 2019-06-17 00:00:00 — Ett annat viktigt ärende där det finns behov av kraftfulla förbättringsåtgärder från regeringens sida är bristande efterlevnad och inkorrekta tillämpning av offentlighetsprincipen. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) I granskningsärendet hantering av en utvärdering av säkerhetsrådskampanjen har besvärande uppgifter framkommit om UD:s bristande förmåga att sköta grundläggande uppgifter i svensk statsförvaltning, nämligen utlämnande av allmänna handlingar och handlingsoffentlighet. Statsrådet redogjorde under KU:s utfrågning för det åtgärdsprogram som departementet genomfört , kallat Handling 2018. Med tanke på att KU så sent som återigen pekade på behovet av att UD säkerställer att de arbetssätt man använder är förenliga med det tryckfrihetsrättsliga regelverket kommer genomförandet av detta åtgärdsprogram inte . Med tanke på de allvarliga brister som påtalas i det nu aktuella granskningsbetänkandet har UD omfattande kompetensutveckling kvar framför sig, inte minst eftersom det i alla stora organisationer också förekommer en viss personalomsättning. UD måste nu säkerställa att alla medarbetare vet vad som gäller och att rutiner när det gäller sådana grundläggande aspekter i myndighetsväsendet fungerar. UD är inte undantaget från grundlagen utan måste i likhet med alla andra svenska myndigheter självklart efterleva grundlagens och offentlighets‑ och sekretesslagstiftningens krav. KU utgår från att UD nu vidtar alla åtgärder som behövs för att komma till rätta med de tillkortakommanden i verksamheten som rör UD:s hantering av handlingar. 18 (V): I årets granskning finns det flera intressanta och uppmärksammade ärenden, särskilt i detta avsnitt. För mig som ny ledamot i är det tydligt att vissa frågor återkommer när det gäller granskningsärendena. Det gäller särskilt hantering av handlingar och avsaknad av dokumentation. I ärendet som handlar om beredningen av den så kallade gymnasielagen vill jag framhålla vikten av ”kontinuerlig omvärldsbevakning och god framförhållning”. Av granskningen framgår att tidigt framhöll att flera ensamkommande unga riskerade att hinna fylla innan de skulle få ett beslut från . kan det finnas behov av brådskande beredningar. Men genom god beredskap och omvärldsbevakning bör en sådan beredning så långt som möjligt kunna undvikas och i stället ske enligt ordinarie rutiner. I ärendet som gäller förflyttningen av generaldirektör är det olyckligt att företrädare för regeringen och den dåvarande generaldirektören har så vitt skilda bilder av vad som skett, både vid myndighetsdialogerna och vid dialogen om den fortsatta anställningen som generaldirektör. Det är ”regeringens uppgift att styra riket och att leda förvaltningen”. Men det ”ställer krav på en tydlig och förtroendefull dialog med myndigheterna”. Av årets granskning framgår att ”dialogen mellan departementet och generaldirektören inte har levt upp till de krav som kan ställas”. Det är uppenbart att de synpunkter som fanns på och hur utförde sitt uppdrag att samverka med berörda aktörer inte uppfattades av myndighetens dåvarande generaldirektör. När det finns överväganden om att skilja en myndighetschef från hens anställning bör det beaktas vilken dokumentation som kan behövas från den dialog som har skett. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) När en myndighet, som i fallet med , leds av en styrelse måste även styrelsen involveras när det finns synpunkter som gäller myndighetens ledning. En annan uppmärksammad granskning gäller en pressekreterares anställning vid Försvarsdepartementet och dennas engagemang och ägande i ett bolag med anknytning till Försvarsdepartementets ansvarsområde. I samband med anställningen klargjordes etiska riktlinjer som behandlar frågor som jäv, bisysslor och andra intressekonflikter. Bestämmelserna finns för att undvika att anställda har förtroendeskadliga sysslor som kan rubba förtroendet för opartiskhet hos arbetstagare och skada det allmännas förtroende. När pressekreteraren anställdes sas att hen ”skulle avveckla sitt engagemang och ägande i företaget”. Men det framkom senare att så inte hade skett då ägandet gått över till en närstående. Utifrån detta anser KU att rutinerna bör ses över så att anställda i informeras tillräckligt om saklighet, opartiskhet och de etiska riktlinjerna. Det sista ärende jag vill beröra handlar om utvärderingen av säkerhetsrådskampanjen på och hanteringen av den. Det är tydligt att UD har haft och fortfarande har brister i sin diarieföring. Det är inget nytt problem utan är tyvärr återkommande år , oberoende av färg på regeringen. Det är bekymmersamt att hantering av handlingar återkommande ger upphov till klagomål som uppmärksammas i olika tillsyns- och granskningssammanhang. Det är minst sagt förtroenderubbande. När det gäller utvärderingens ställning i förhållande till departementet framstår det som att utvärderaren och departementet har haft olika syn på utvärderarens självständighet. Utvärderarens ställning är ur ett tryckfrihetsrättsligt perspektiv av direkt betydelse för hur myndighetens hantering av handlingar ska ske. Det är därför av vikt att departementet ser till att uppdragets karaktär och frågan om självständighet noggrant gås igenom i förväg, för att säkerställa att all hantering av handlingar sker på ett korrekt sätt. KU har också granskat hantering av och utrikesutskottets begäran om att ta del av utvärderingen. Granskningen visar att det besked som lämnades till var otydligt och delvis missvisande. När det gäller hanteringen av utrikesutskottets begäran får det förutsättas att det finns en dialog om en begärd handling är allmän eller inte och av vilket skäl den inte lämnas ut. Det går dock att notera att beredde ledamöter från utrikesutskottet tillfälle att ta del av det aktuella materialet hos departementet. Men det går att fundera över med vilket lagstöd utskottet bereddes detta. Slutligen vill jag tacka kansliet för deras goda arbete. 19 SKÅNBERG (KD): Vi har kommit till kapitel 2, Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. I granskningen har vi granskat beredningen av förslag om en ny möjlighet att få uppehållstillstånd – det som populärt kallas gymnasielagen. Där ”framhåller utskottet betydelsen av regeringsformens beredningskrav och Lagrådets granskning. Utskottet pekar även på vikten av bestämmelserna i riksdagsordningen om budgetprocessen för upprätthållandet av principen om en fullständig och samlad budgethantering.” Vi noterar att en prövning i var nödvändig för att lagen skulle kunna anses vara beredd. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) ”Vidare uppmärksammas att propositionen föregicks av en brådskande beredning som innebar att gängse rutiner för beredning av lagförslag frångicks. Som har uttalats av utskottet kan beredningen i vissa lägen behöva avvika från gängse rutiner, men behovet av brådskande beredningar bör åtminstone i viss utsträckning kunna undvikas genom kontinuerlig omvärldsbevakning och god framförhållning och beredskap. Av granskningen framgår att redan på ett tidigt stadium framhöll att flera ensamkommande unga riskerade att hinna fylla innan beslut.” KU avslutar med att vi ”understryker vikten av kontinuerlig omvärldsbevakning och god framförhållning och beredskap för att beredningen så långt det är möjligt ska kunna ske i enlighet med de rutiner som normalt gäller”. Ärendet om generaldirektör har ju varit det mest uppmärksammade av de 16 ärenden och 18 anmälningar som KU har hanterat. Personligen trodde jag inte att det skulle få så stor uppmärksamhet. Men så blev det. Jag tror att det i stor utsträckning beror på att prövningen har skett på olika sätt. Regeringen kan prövas genom muntliga frågor här i kammaren. Statsministern och statsråden får frågor, och på det viset har möjlighet till prövning i olika hänseenden. Skriftliga frågor har vi också. Även interpellationsinstrumentet finns. Sedan finns KU som prövar strikt konstitutionellt. Och det finns möjlighet till misstroendevotering. Vad är skillnaden mellan de två senare, KU:s prövning och misstroendevotering? Misstroendeomröstning är ju vad ordet säger: en fråga om det finns förtroende för ett givet statsråd eller för en statsminister, och då är det avgörande för om regeringen kan sitta kvar. På vilka grunder sker en misstroendevotering? Den sker på strikt politiska grunder. Man har eller har inte politiskt förtroende. Misstroendevoteringen har inte att göra med en konstitutionell prövning, annat än indirekt i så fall. Den hanteras av riksdagsgrupperna, och den hanteras av partiledningarna. Den hamnar aldrig på KU:s bord. Sedan har vi den konstitutionella prövningen. Det är den vi har gjort. Det är den vi har varit ense om. Det är den vi har utfört och står eniga bakom och ska redovisa. I den konstitutionella prövningen, som ett enigt KU står bakom, framhåller vi att ”regeringen ansvarar inför för förvaltningens verksamhet och måste kunna omplacera en myndighetschef om den anser att chefskapet inte utövas på ett tillräckligt bra sätt. måste regeringen alltid förhålla sig till bestämmelserna om förflyttning i lagen om offentlig anställning () så att inte syftet bakom dessa undergrävs, även när det inte är fråga om ett tvångsentledigande”. KU anser att det ankommer på regeringen att bereda frågor om utnämningar och förflyttningar på ett så omsorgsfullt sätt att det kan förutsättas att myndighetschefen i fråga ska komma att stanna kvar förordnandet avser. Det här är enligt KU:s mening en god ordning, som alltid bör gälla. Enligt utskottets mening finns det inte några skäl att vara mindre omsorgsfull i en situation där en myndighetschef och regeringen är överens om att myndighetschefen ska lämna sin anställning i en myndighet för att anställas i än om avskiljandet från anställningen sker mot myndighetschefens vilja. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) I den nu aktuella granskningen har företrädarna för regeringen och den tidigare generaldirektören olika bilder av vad som har förekommit dels vid myndighetsdialogerna, dels vid dialogen om fortsatta anställning som generaldirektör. Statsrådet och de före detta statssekreterarna har inför utskottet betonat att det fanns en samsyn mellan och departementet om att hon inte kunde fortsätta som generaldirektör för eftersom förtroendet inte fanns. har å sin sida gjort gällande att hon i samtal med den tidigare statssekreteraren har efterfrågat vilka synnerliga skäl som fanns för att genomföra förflyttningen . Att uppgifterna som har lämnats i granskningen går så pass mycket isär är otillfredsställande. Utskottet ska kunna förvänta sig att de uppgifter som lämnas bidrar till att skapa klarhet och ge en rättvisande bild av vad som har skett. Som framgår av det jag har läst upp tidigare är det regeringens uppgift att styra riket och att leda förvaltningen, vilket ställer krav på en tydlig och förtroendefull dialog med myndigheterna. Av granskningen framgår, enligt utskottet, att dialogen mellan departementet och generaldirektören inte har levt upp till de krav som kan ställas i detta avseende. De synpunkter som fanns på hur utförde sitt uppdrag att samverka med berörda aktörer uppfattades inte av myndighetens generaldirektör. Det står vidare, enligt utskottet, klart att förflyttningen skedde mot vilja. När efterfrågade skälen för att genomföra förflyttningen av henne fick hon inga sådana. Enligt utskottet faller det på statsrådet att försäkra sig om att förutsättningarna för att flytta en myndighetschef från dennes anställning föreligger och att dessa också klargörs för myndighetschefen. Vidare kan utskottet konstatera att någon dokumentation kring förflyttningen inte gått att uppbringa. I samband med övervägandena om det fanns och finns tillräckliga och starka skäl för att skilja en myndighetschef från dennes anställning bör, enligt utskottet, även beaktas vilken dokumentation som kan behövas av dialogen med myndighetschefen. Utskottet vill i sammanhanget framhålla att i de fall en myndighet, som till exempel , leds av en styrelse måste också styrelsen involveras när synpunkter som gäller myndighetens ledning tas upp av departementet. Statsrådet bär ansvaret för de brister som framkommit i granskningen. En annan granskning gäller en pressekreterares anställning vid Försvarsdepartementet. I granskningen har framkommit att pressekreteraren i samband med att hon anställdes hade kontakt med den dåvarande expeditions- och rättschefen vid departementet angående avveckling av pressekreterarens engagemang och ägande i ett visst bolag. Denna kontakt ägde rum i enlighet med gällande rutin. Utskottet finner skäl att notera att det inte blivit känt att bolaget överlåtits till pressekreterarens närstående. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Hur det kommer sig och varför frågan om hennes kvarstående engagemang i bolaget inte har uppmärksammats och utretts förrän framgår inte i vår granskning. Enligt utskottet finns det utrymme att ifrågasätta om rutiner är tillräckliga. Rutinerna bör ses över i syfte att säkerställa att arbetstagare i i tillräcklig utsträckning görs uppmärksamma på sitt ansvar när det gäller saklighet och opartiskhet och på de etiska riktlinjerna. bör därvid närmare överväga om det finns behov av en tydligare reglering när det gäller anställda enligt politikeravtalet med centrala placeringar, till exempel pressekreterare. Utskottet inskärper vikten av att grundlagens krav på saklighet och opartiskhet respekteras och av en ständig strävan att upprätthålla förtroendet för det allmänna. Låt mig gå vidare. I granskningsärendet om hantering av en utvärdering av säkerhetsrådskampanjen anför utskottet att departementets bedömning av utvärderarens ställning i förhållande till departementet ur ett tryckfrihetsrättsligt perspektiv är av direkt betydelse för myndighetens hantering av handlingar som tillkom inom uppdraget. Det framstår som att en diskrepans har förelegat mellan departementets bedömning och utvärderarens tolkning av uppdraget. KU framhåller därför vikten av att departementet vid uppdragsförhållanden dels ser till att uppdragets karaktär och frågan om självständighet noggrant gås igenom i förväg, dels regelmässigt gör en noggrann tryckfrihetsrättslig analys i syfte att säkerställa att all hantering av handlingar sker i överensstämmelse med regelverket om handlingsoffentlighet. Utskottet tar upp hantering av respektive utrikesutskottets begäran om att få ut utvärderingen. Uppgifterna i granskningen visar att det besked som lämnades till var otydligt och delvis missvisande. På grund av detta förtogs i praktiken även möjligheten att begära att få saken prövad av myndigheten genom ett beslut av ett statsråd och i sista hand av regeringen. Utskottet anser att departementets hantering av begäran har brustit. Vad slutligen gäller utrikesutskottets begäran anför utskottet att om en begärd handling inte är allmän och departementet av det skälet inte efterkommer begäran får det förutsättas att departementet och utskottet har en dialog om detta. Utskottet noterar att ledamöter från utrikesutskottet visserligen bereddes tillfälle att få ta del av det aktuella materialet hos departementet. Den diskussion som följde på utrikesutskottets begäran av en formell prövning drog dock ut innan handlingarna slutligen expedierades. Granskningen visar också att ofullständig information lämnades till utrikesutskottet, och utskottet understryker betydelsen av att departementet lämnar fullständig och korrekt information. Att hantering av handlingarna återkommande har gett upphov till klagomål som uppmärksammats i olika tillsyns- och granskningssammanhang är synnerligen bekymmersamt, skriver . För de brister som utskottet påtalat i detta ärende kan utrikesministern inte undgå ansvar. 20 (L): Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Ett enigt konstitutionsutskott kritiserar socialförsäkringsminister för hur hon hanterade förflyttningen av tidigare generaldirektör . Bakgrunden är att regeringen fattade beslut om att förflytta från hennes uppdrag som generaldirektör för . förklarar detta med att visserligen gjorde ett utmärkt jobb men att myndigheten behövde en ny ledning. Hon förklarade sedan att misslyckats med att stärka sin samverkan med främst Arbetsförmedlingen så att enskilda inte faller mellan stolarna, varvid också förklarade att hon hade velat fortsätta som generaldirektör. Vad säger lagen om detta? En myndighetschef med tidsbestämt förordnande kan enligt 33 § lagen om offentlig anställning förflyttas om det påkallats av organisatoriska skäl eller om det annars är nödvändigt med hänsyn till myndighetens bästa. Förflyttning som verkställs kan bara bli aktuell om det finns synnerliga skäl, står det i lagtextens 37 §. Detta är inte en tvingande lag, men i de arbeten som beskriver hur regeringen ska förhålla sig till detta ska man just förhålla sig till det här i alla sina beslut. Det är här som det har brustit, alltså hur man har förhållit sig till det hela. En annan punkt i denna del som är av värde att lyfta fram och som vi i har diskuterat en del gäller att är en myndighet som leds av en styrelse med fullt ansvar. Styrelsens ordförande har offentligt förklarat att hon inte hade blivit kontaktad av regeringen angående missnöje med . Detta är märkligt när en styrelse har fullt ansvar, för då har man också ansvar för sin personal. Vid de två tillfällen då myndighetsdialog skedde med styrelseordföranden vid bordet togs enligt styrelseordföranden ingen kritik upp, vilket är anmärkningsvärt. Skälen till kritiken i i det här fallet är brist på kommunikation, brist på dokumentation och brister i förhållningssättet till lagen om offentlig anställning när omplacerades. När man skiljer en generaldirektör från en befattning måste man följa vissa former, herr talman. Granskningen visar med all önskvärd tydlighet att förflyttades mot sin vilja med bristande dokumentation och utan att regeringen förhöll sig till lagen om offentlig anställning. När efterfrågade skälen till att hon avskildes från sin tjänst fick hon inga svar, trots att ansvaret för detta faller på statsrådet. Det måste dock betonas att regeringen otvetydigt äger utnämningsmakten och därmed den tillhörande makten att skilja den utnämnde från uppdraget. Det är inte det som detta granskningsärende handlar om. Det handlar inte heller om synen på hur under ledning skött sitt arbete eller följt regeringens instruktioner. Det har vi, inte minst undertecknad, kritiserat och debatterat ofta i den här kammaren, men det är inte det som granskningsärendet handlar om. Det handlar helt om myndigheters oberoende och självständighet och en förvaltningschefs oförvitlighet när det gäller att äga sitt uppdrag. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Tyvärr kan man konstatera att bristerna i att dokumentera går som en röd tråd genom flera av årets granskningar. Just i detta ärende är det extra allvarligt. Det är viktigt att det finns dagordningspunkter och/eller minnesanteckningar om vad som tagits upp på möten. Det är av högsta konstitutionella vikt att ärendegångar går att följa och att spårbarheten i skäl till beslut med mera finns på pränt, så att man kan hämta ut handlingar för att följa upp och granska ett ärende. Dialogen mellan departementet och Ann‑Marie Begler har inte uppfyllt de krav som kan ställas, inte heller dokumentationen av dialogen mellan departement och myndighet eller beskrivningen av vad som tagits upp på möten. KU:s kritik av består i att utskottet konstaterar att statsrådet bär ansvaret för de brister som har framkommit i granskningen, vilket är mycket starkt uttryckt av . När Liberalerna anmälde till för att på felaktigt sätt ha avskilt från hennes uppdrag var misstanken att skälen var ogiltiga. KU har fastslagit att den misstanken var riktig. 21 PER (SD): inleddes en kampanj för att skulle få en icke-permanent plats i . Kampanjarbetet uppnådde målet och avslutades . beslutade UD att genomföra en utvärdering av kandidaturarbetet. En utredare anställdes för att arbeta självständigt fram till , då utvärderingen skulle lämnas över till chefen för vid UD. På UD var man inte helt nöjd med utvärderingen utan föreslog förändringar, något som inte är vanligt förekommande. lämnade utredaren en uppdaterad version av dokumentet till UD. Där hade tidigare synpunkter delvis beaktats. färdigställde UD i sin tur en sammanfattning av de slutsatser utredaren hade kommit fram till. Slutsatserna publicerades på UD:s hemsida . Det var där någonstans det började gå fel, herr talman. begärde utrikesutskottet att få ta del av den fullständiga utvärderingen. UD överlämnade sammanfattningen på 13 sidor till utrikesutskottet, alltså inte det dokument som utskottet begärt att få ta del av. begärde en journalist ut den fullständiga utvärderingen, som skulle vara på 44 sidor, men han nekades. En tjänsteman på svarade att en sammanfattning på 13 sidor var det dokument som överlämnats av utredaren, något som sedan skulle visa sig inte vara sant. Nekandet var dessutom otydligt och delvis missvisande, vilket ledde till att det var omöjligt att få saken prövad av ett statsråd eller regeringen, något som man annars har rätt till. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Men det tar inte slut där. upprepade utrikesutskottet sin begäran om att få ta del av den fullständiga utvärderingen, och begärde utskottet formellt prövning av frågan om utlämnande av den fullständiga versionen av UD:s interna utvärderingsrapport. Trots det tog det ända till , alltså , innan den fullständiga utvärderingen överlämnades till utskottet. Någon formell prövning har inte gjorts, trots utrikesutskottets begäran. Sammanfattningsvis kan man säga att har brustit på flera områden i det här ärendet. För det första har man undanhållit information när man har förnekat att den fullständiga utredningen existerar. Detta har gjort det omöjligt för en journalist att begära prövning. För det andra har man dragit ut orimligt länge när det gäller utrikesutskottets begäran om prövning av utlämnande av den fullständiga versionen av UD:s interna utvärderingsrapport. Man har helt enkelt överlämnat utvärderingen med sekretessmarkering i stället för att pröva begäran om utlämnande. För det tredje har man inte varit tydlig från början vad gäller statusen på utredarens arbete. För de brister som har påtalat i detta ärende kan utrikesministern inte undgå ansvar. anser vidare att det är synnerligen bekymmersamt att UD:s hantering av handlingar återkommande har gett upphov till klagomål. Men välkomnar också de insatser som har gjorts inom på detta område inom hela förvaltningen. Det är hög tid att åtgärda dessa brister, vilket även UD verkar ha insett. Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 3) Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 3) 22 (S): Under detta avsnitt, kapitel 3 i KU20, behandlas vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen. Jag ska kort gå in på var och en av dessa, men låt mig först få ge en liten personlig reflektion om vårens arbete som helhet i KU. För mig, som gärna vill förespråka en pragmatisk och kompromissvillig hållning och ser detta som ett sätt att komma framåt och visa på ett gott ledarskap för samhällets bästa, har KU:s arbetssätt varit inspirerande. Det har talats här om KU:s roll. Jag skulle vilja nämna begreppet ”KU-andan”, som bygger på att snäva partipolitiska hänsyn ofta får stå åt sidan för en sammanhållen syn på rollen som hela granskare. Här har inte minst nämnts de insatser som gjordes av tidigare KU, där den nuvarande talmannen var ordförande och satt i presidiet tillsammans med dåvarande vice ordförande . Detta har förts vidare i den tappning som vi jobbar under med ett förtjänstfullt ledarskap av och . Vi bygger vidare på den KU-anda som vi upplever.