prot · H60998 · 2019-06-03 00:00:00 — Det är i alla fall inte till exempel kommun som inför amorteringskrav, utan det handlar om beslut som är tagna av statliga myndigheter och i viss mån av regeringen. Visst ska det vara ett samspel mellan kommuner och stat, men huvudansvaret för att se till att 40-talisternas barnbarn kan få flytta till sin villa har faktiskt regeringen. 38 Statsrådet (MP): Tack, , för enträget interpellerande i bostadsfrågor! Det uppskattar jag. Det är frågor som behöver debatteras, och jag hoppas att vi kan fortsätta att debattera dem. Det är ju så, , att bostadsmarknaden hänger ihop. Förändringar inom ett segment påverkar även andra segment på bostadsmarknaden. Blir det fler hyreslägenheter tillgängliga genom en aktiv bostadspolitik, vilket ju regeringen nu har, till skillnad från hur det har varit i , då man har haft en väldigt passiv bostadspolitik och hållit händerna borta, påverkar det också utbudet och prisutvecklingen på det ägda beståndet. När gör enkäter hos kommunerna om hur bostadsbristen ser ut är det framför allt bristen på hyreslägenheter som kommunerna pekar på. Att stå här i talarstol och påstå att det inte finns något problem på hyresmarknaden tycker jag är felriktat. Det finns, välomvittnat, en stor brist på hyreslägenheter. När det kommer tiotusentals nya hyresrätter med rimliga hyror genom att vi har ett investeringsstöd påverkar det hela bostadsmarknaden. De åtgärder som kritiserar och kallar för missriktad politik är sådant som många andra ekonomiska bedömare ger starkt understöd för. Det finns en omfattande kritik mot den höga skuldsättningen i . Man pekar på det som den största risken för hela det finansiella systemet och ekonomin i . , , , och – jag kan fortsätta att räkna upp instanser både i och internationellt – pekar på detta som en stor riskfaktor. Att bara blunda för det och låtsas som om ingenting händer som att man kan vara alla goda gåvors givare och ge krediter hur som helst till vem som helst tycker jag inte är ett seriöst sätt att tackla vare sig ekonomin eller bostadsfrågan. är gammal nog att kunna påminna sig 90-talskrisen, då det finansiella systemet inte bar, och vilken effekt det fick på bostadsmarknaden. Då sjönk bostadsbyggandet dramatiskt. Jag hoppas att vi ändå är överens om att vi ska försöka undvika en sådan situation, och då är det inte bra att låtsas som om det inte finns anledning att faktiskt ha någon form av kreditrestriktioner. Det är sådant som kan skapa stabilitet i det finansiella systemet. Däremot vill jag vända mig emot en del uttryck som använder. Han säger att unga stängs ute från bostadsmarknaden. Det är inte vad som kommer fram när man tittar på statistiken. I bolåneundersökning, där man gör enkäter med dem som tar bolån och är ute på marknaden, framgår det att det är lika stor andel bolånetagare som är unga som det var 2012. Där har det alltså inte skett någon förändring. Däremot lånar de lite mindre och köper helt enkelt en bostad som har lite lägre pris. Den kanske ligger lite längre utanför stadskärnan eller är lite mindre i kvadratmeter räknat. Det gör att man minskar sin skuldsättning och därmed de finansiella riskerna för en själv och ens familj men också för det ekonomiska systemet. Det finns också ett väldigt aktuellt exempel där man kan se vad politik får för effekter. I , där man införde amorteringsfria lån med argumentet att det skulle underlätta för unga att ta sig in på bostadsmarknaden, blev effekten inte alls den som hävdar. Tvärtom gjorde det ingen skillnad för unga. Det var inte fler unga som kom ut på bostadsmarknaden. Däremot kunde alla grupper låna mer, och det gjorde att priserna på bostadsmarknaden steg, allt annat lika, vilket såklart inte underlättade för dem som är unga och vill in på bostadsmarknaden. Jag tycker att vi behöver ha en diskussion. Vi är beredda att diskutera olika förslag för att ge unga bättre möjligheter att komma in på bostadsmarknaden. Jag har redovisat några i mitt interpellationssvar. Jag hoppas att vi kan fortsätta att föra diskussionen, men seriöst. 39 (M): Uppenbarligen har bostadsministern inte läst rapporten från . Jag rekommenderar den. Den är bra läsning. Där konstaterar man att av dem som bor i stängs ute från bostadsmarknaden på grund av att de inte har den lön som behövs för att kunna köpa en etta i . Varför engagerar sig , handelskammaren och andra företagarorganisationer i den här frågan? Jo, naturligtvis för att det inte går att rekrytera folk. Det finns behov, och man har tjänster som ska tillsättas, men det är inte möjligt att tillsätta dem med någon som ska flytta till , för det går inte att få tag i bostad. Detta är ett reellt samhällsproblem. Jag tycker att min fråga var rak och enkel: Vilka åtgärder har statsrådet och regeringen vidtagit för att underlätta för fler unga att äga sin bostad? Menar bostadsministern att de kraftiga förändringarna av kreditrestriktionerna har underlättat för unga att få bostad? Jag är inte säker på att det är detta som är svaret, men statsrådet får gärna utveckla vilken politik man har drivit för att underlätta för unga att äga sin bostad. Jag tycker att det är rimligt att även 40-talisternas barnbarn ska ha möjlighet att flytta till villa. Om fyra av tio unga faktiskt vill bo i villa tycker jag att politiken ska arbeta för det. Om vill bo i bostadsrätt tycker jag att politiken ska ägna kraft åt det, inte åt att bekämpa möjligheten att bo i ägt boende. Det tycker jag är en felaktig utgångspunkt i politiken. Man kan se att detta är en stad- och landfråga. Den som bor i storstad föredrar enligt undersökning bostadsrätt, medan den som bor i landsort, som , vill bo i villa. Och jag tycker faktiskt att politiken har ett ansvar för detta. Jag tycker att politiken har ett ansvar att underlätta för fler att äga sitt boende, precis som man gjorde när 40-talisternas bostadsområden byggdes. I , i och i – runt om i byggdes det bostadsområden . Jag förstår inte varför man inte skulle kunna driva en politik som gör det möjligt för människor att äga sitt boende även , framför allt med tanke på att det är så unga vill bo. Jag har all respekt för att altaner ska bygglovsbefrias. Det är säkert en viktig fråga, och vi moderater kommer att stödja varje regelförenkling som bostadsministern lägger fram. Problemet är bara att man har lagt fram ett förslag . Man har lagt fram ett enda förslag, nämligen det om bygglovsfria altaner. Jag har inte sett några andra förslag från regeringen om att underlätta för fler unga att äga sin bostad. Det vore väl lämpligt om statsrådet tog tillfället i akt och presenterade vad man har gjort för att underlätta för fler unga att äga sitt boende, vilket enligt alla undersökningar som finns är den boendeform som de unga själva väljer. Sedan har vi moderater ingenting emot hyresrätter. Tvärtom, vi behöver självklart en mångfald – en palett – av olika boendeformer. Men det kanske är så att regeringen har haft så starkt fokus på hyresrätter att den möjligtvis har glömt bort den boendeform som unga och andra själva vill prioritera. När det gäller sparandet är det dessutom så att ett ägt boende ofta är ett hushålls enda långsiktiga sparande. Ur alla synpunkter är det alltså bra om människor har möjlighet att äga sitt boende, inte minst av de statsfinansiella orsaker som statsrådet i andra sammanhang brukar vara orolig över. Presentera nu gärna: Vad har bostadsministern gjort för att underlätta för fler unga att äga sin bostad? 40 Statsrådet (MP): Jag berättar gärna vad vi har gjort. Vi är stolta över att vi för en mycket mer aktiv bostadspolitik än har haft , inte minst om man jämför i . Detta visar sig nu även i att vi har en rejält mycket högre byggtakt än har haft . är det över 50 000 bostäder som kommer ut , jämfört med i genomsnitt ungefär hälften under Alliansens tid vid makten. Det har varit så intensivt att SCB kom med ett pressmeddelande om att det färdigställdes 42 844 bostadslägenheter i nybyggda flerbostadshus. Det är fler än året före och det högsta antalet . Man får alltså gå tillbaka för att hitta samma nivå av bostadsbyggande, i alla fall i det segmentet. Detta är självklart väldigt glädjande, för en del av lösningen är att bygga mer än man gjort historiskt. raljerar en hel del om bygglovsbefriade altaner. Det handlar om ett tillkännagivande från som vi nu levererar på, så kunde ju ha låtit bli att göra det tillkännagivandet om man tyckte att detta var oviktigt. Detta är dock bara ett litet steg – vi har en stor utredning om modernare byggregler som håller på att se över hela regelverket och kommer att leverera förslag . Då har vi möjlighet att gå vidare och komma med just de omfattande regelförenklingar vi har kommit överens om i januariavtalet. Det kommer alltså att levereras framöver. frågar efter åtgärder, och vi har vidtagit åtgärder. Vi har sett till att handläggningen av ärenden tar – bland annat har tidsfristerna för bygglov skärpts – vilket gör att processerna blir effektivare. Vi har sänkt kraven när det gäller buller utanför nya bostäder, och det gör att fler områden i tätorter är möjliga att bebygga. Vi har inventerat statlig mark och sett till att till exempel Akademiska Hus använder den mark man sitter på för att bygga. Man har planer på 28 000 nya bostäder , som ett exempel. Vi har även försökt förbättra konkurrensen på byggmarknaden genom att ge bättre information till utländska byggherrar, så att de också kan lansera sig på den svenska marknaden och därmed öka konkurrensen och sänka prisbilden. Dessutom har vi ett investeringsstöd för hyreslägenheter, vilket självklart är en viktig komponent för alla de unga som inte vill skuldsätta sig kraftigt i en osäker tid i livet då de kanske vill ha flexibilitet. Fler hyreslägenheter på marknaden ger ett större utbud, vilket gör prisutvecklingen lägre jämfört med det ägda beståndet. Vi ser också att vi nu har en stabil prisutveckling, vilket även det skiljer sig från hur det såg ut vid makten. I stället för att bostadspriserna stiger med 10–, vilket gjorde att tröskeln in på bostadsmarknaden bara blev högre och högre under alliansregeringen, är utvecklingen nu stabil. Med ökade ekonomiska intäkter, till exempel ökade löner, gör detta att det blir lättare att komma in på bostadsmarknaden – snarare än svårare, som det var under Alliansens tid i . Den här regeringen har alltså arbetat intensivt och kommer att fortsätta att arbeta intensivt för att skapa bättre förutsättningar. Det är dock viktigt att komma ihåg att vi har ett delat ansvar. Regeringen har ett ansvar för delar av bostadspolitiken, men kommunerna har också väldigt stort ansvar. De innehar markkontrollen och planmonopolet. Om tycker att det byggs för lite villor i föreslår jag att han tar upp det med Gävles kommunledning; det är ju de som har ansvar för att planera och se över hur marken används. Har vi stor bostadsbrist är det dock bättre att använda marken så effektivt som möjligt, så att man får ut störst antal bostäder per kvadratmeter, men hur man använder den lokala marken är som sagt inte en fråga för regeringen att avgöra. Det är i stället en fråga, och alla som har åsikter har möjlighet att arbeta kommunalt för att göra sin röst hörd. 41 (M): Jag tror att många hörde att statsrådet talade länge och mycket men att det var få saker i svaret som visade att regeringen vidtagit åtgärder för att fler unga ska få äga sin bostad. När man besöker till exempel dem som säljer villor och frågar vad det är som gör att de inte kan matcha en kund mot en villa får man naturligtvis svaret att det delvis beror på brist på tomter. Det måste vi vara ärliga och säga. Kommunerna har varit alldeles för sävliga, inte minst . Men med det sagt beror det även mycket på amorteringskravet. Trots att du har två relativt välbetalda personer i ett hushåll får du helt enkelt inte låna pengar, om du inte har ägt någonting innan och därmed har en stor kontantinsats. Det är väldigt svårt för ett par som håller på att bilda familj att köpa ett hus. Det är i princip omöjligt om de inte har föräldrar som går in och eller hjälper till med kontantinsatsen. Vill vi ha ett sådant samhälle? Är det inte rimligt att 40-talisternas barnbarn ska ha samma möjlighet som 40-talisterna hade? De fick bygga sina villor, flytta in och bilda familj. Med all respekt för att det är viktigt med kortare handläggningstider: Det är inte handläggningstiderna som husfabrikanterna tar upp när man är runt och besöker dem. De pratar i stället strikt om amorteringskravet som det som har orsakat en tvärnit för möjligheten att köpa en villa, och det är faktiskt ett nationellt beslut som ingen kommunpolitiker någonstans i hela kan påverka. Jag hoppas att regeringen lägger fram förslag, och jag är helt säker på att vi moderater kommer att bejaka en palett av åtgärder om man bara lägger fram den. Fokus måste ligga på hur fler unga ska ha möjlighet att äga sin bostad. Vi tycker nämligen att det är rimligt att människor har möjlighet att göra det, och det är också den boendeform som människor själva vill bo i. 42 Statsrådet (MP): Jag tycker att vi ska ha ett stort bostadsbyggande och bra valfrihet för människor som kommer in på bostadsmarknaden , och – och gärna och längre in än så. Då kan man inte som bara lättvindigt låtsas som att det inte finns några utmaningar när det gäller finansiell stabilitet och låtsas att vi bara kan fortsätta att elda på hur som helst. Det har vi sett effekterna av. Vi har sett effekterna i och effekterna i många länder runt om i under finanskrisen. Jag tycker att en ansvarsfull politiker ska vilja vidta åtgärder för att undvika det ras i bostadsbyggandet som blir följden, för det skulle skapa stora svårigheter för de unga som kommer ut på bostadsmarknaden i den situationen – när marknaden inte längre fungerar och levererar. Jag tycker också att det är viktigt att gå tillbaka till fakta när vi diskuterar. Slänga ur sig åsikter kan vem som helst göra, men den som har fakta bakom sig är lite mer trovärdig. gör en bolåneundersökning där man tittar på hur marknaden ser ut för bostadslån. Den visar att andelen unga i undersökningen har varit stabil , men jämfört med har den faktiskt dubblerats – från . Det visar att de förstärkta amorteringskraven inte har fått den effekt som utmålar. Det har inte blivit svårare i genomsnitt att köpa en bostad. Däremot lånar människor mindre än de gjorde tidigare, och därmed köper de en lite billigare bostad. Det är dock inte så att de unga har blivit utestängda, som försöker påstå. recept har prövats i till exempel . Där införde man amorteringsfria lån just med argumentationen att unga skulle komma in på bostadsmarknaden. Det fick inte den effekten, och då är det väl dumt att föreslå att vi ska göra samma sak som i . Däremot tycker jag att vi behöver göra mer, och vi kommer att komma med förslag kring modernare byggregler när den utredningen har levererats. Vi kommer att föra en aktiv bostadspolitik. Det har vi kommit överens om i januariavtalet, och det kommer vi att leverera. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2018/19:214 om kommunala åtgärder för återvändande IS-terrorister 43 Socialminister (S): har frågat mig om jag och regeringen kan tänka oss att föreslå förändringar i reglerna för försörjningsstöd så att kommuner ges lagstöd för att neka bidrag till IS-terrorister. Vidare har frågat mig om jag i det fall regeringen inte är beredd att föreslå ändringar kan motivera varför återvändande IS-terrorister ska uppbära försörjningsstöd. Först och främst vill jag vara tydlig med att personer som begått terroristbrott eller andra allvarliga brott som krigsbrott ska lagföras. Att upptäcka och utreda dessa allvarliga brott, som begåtts av personer som återvänt till , är i första hand Säkerhetspolisens och ansvar. Jag har fullt förtroende för hur våra rättsvårdande myndigheter hanterar detta ansvar. har ett annat uppdrag. Den har att tillämpa socialtjänstlagen, det vill säga att pröva enskildas ansökningar om bistånd. Ekonomiskt bistånd utgör samhällets yttersta skyddsnät för att tillförsäkra den enskilde en skälig levnadsnivå. Rätten till försörjningsstöd är dock inte villkorslös. Den förutsätter till exempel att den enskilde efter egen förmåga bidrar till sin försörjning och tar ansvar för sin ekonomiska situation. har att ta ställning till om förutsättningarna för bistånd är uppfyllda i varje enskilt fall. Regeringen fortsätter att följa frågan nogsamt. 44 (SD): Under människans rätt brokiga historia har det från tid till annan funnits grupper, sekter och andra som har begått fruktansvärda handlingar, hänsynslösa brott som vanliga människor knappt kan förstå att andra människor är kapabla till. Men det är de. Det kanske mest kända exemplet var de tyska nazisterna. Men det har funnits flera sådana grupper, och Islamiska staten är en av dem. De har gjort sig ökända för att anfalla försvarslösa byar, skilja männen och kvinnorna åt, avrätta männen, tillfångata kvinnorna som sexslavar, mörda bebisar och bränna oskyldiga människor levande. Ungefär 300 människor har åkt från ned till för att strida för Islamiska staten, och var en av dem. Han är avliden, men har han skrivit på Twitter: ”Svenska staten betalade min glock och kallash”. Glock, herr talman, är en pistol som ofta används av militärer, och med ”kallash” menade han AK4 , som är ett automatgevär som också ofta används av militärer. Vad menade denna terrorist med detta? Vad menade han med att svenska staten hade betalat hans pistol och gevär? Jo, han menade nog precis vad han sa, och det var förmodligen sant. Det finns nämligen en rapport som beställts av och som utarbetats av Försvarshögskolan. Där konstateras att det är ganska vanligt, eller i alla fall var ganska vanligt, att de som stred för Islamiska staten uppbar bidrag från . Det handlar om en massa olika bidrag: bostadsbidrag, barnbidrag, underhållsstöd och föräldrapenning. När jag hör detta kan jag inte undgå att ställa frågan, trots att den är ryslig: Hur många oskyldiga människor har skjutits med gevär som har betalats med svenska bidragspengar? Hur många barn har sprängts till döds eller lemlästats av bomber som har betalats med svenska bidragspengar? förlorade Islamiska staten kriget i . Ungefär som tyskarna gjorde efter att de hade förlorat , nämligen flydde till , tog många av Islamiska statens mördare sin tillflykt till . Trots att socialministern säger att de som har begått terrorbrott ska straffas för det vet vi alla att det inte fungerar så i . har inte den lagstiftning som krävs för att hantera situationen. Av de ungefär 300 som åkte till för att strida för Islamiska staten är det bara ett par stycken som har dömts. Det finns inget som tyder på att det kommer att vara några stora antal ytterligare som döms, utan de allra flesta kommer att gå fria. Inte nog med att de kommer att gå fria – socialministern tvingar dessutom alla svenska kommuner att ge terroristerna var sin lägenhet, om de behöver, och en liten slant i försörjningsstöd , resten av deras liv, om de inte kan försörja sig själva. På detta sätt, herr talman, har blivit en tillflyktsort för några av de värsta mördare som någonsin har vandrat på jordens yta. Här har de slagit sig ned, här lever de på svenska skattepengar och här slipper de ställas inför rätta. Jag skulle vilja fråga socialminister : Hur länge tänker den socialdemokratiska regeringen låta detta fortgå? 45 Socialminister (S): När gör sitt första inlägg undrar jag om han har glömt hur han formulerade sin fråga. Den handlade nämligen om försörjningsstöd, vilket är mitt ansvar som socialminister att hantera och också svara om. Om vill diskutera hela det svenska rättssystemet hade det varit mycket mer lämpligt om han hade ställt frågan till justitieministern, alternativt till , som alldeles stod i talarstolen och som har en pressträff för att beskriva det möte som just nu äger rum med experter från många länder, som ska hantera de fruktansvärda dåd som beskrev, något som jag inte på något sätt behöver försöka överträffa. Dåden är helt fruktansvärda, och just därför ska de skyldiga ställas inför rätta. Att göra det i är mer komplicerat än att göra det internationellt, vilket är skälet till att och som land – jag har i alla fall inte hört någon opponera – har drivit på för en internationell tribunal för att dessa terrorister och mördare ska ställas inför rätta. Jag tänker inte ytterligare beskriva eller bemöta de argument som finns kring rättsväsendet, med respekt för det ansvarsområde som jag har. Jag hoppas att kan ha en förståelse för det. Jag vill säga att den regering som sitter – Socialdemokraterna och som tillsammans har ett samarbete med och Liberalerna – bygger på en överenskommelse om att inte låta extrema partier styra eller komma till makten. Jag understryker detta, för får det i princip att låta som att det finns de i denna kammare eller i regeringen som försvarar beteendet av personer som har lämnat , som har trotsat UD:s allra starkaste rekommendationer och åkt till stridande delar av och som har varit beredda att ställa sig sida vid sida med andra och strida för IS. Det finns ingen som försvarar något av detta. Det skulle inte göra något om vi återkom lite grann till frågan, så jag ska försöka föra oss in på den, för att beskriva det komplexa i vem som gör vad i det svenska systemet. Det är polisen som lagför brottslingar, inte . Däremot ska naturligtvis informera polisen och Säkerhetspolisen om de upplever att det finns information som kan vara till nytta. Jag tror att det vore ganska farligt om man slog in på den väg som och och för den delen många moderater runt om i landet lockas av, nämligen att säga att om man nekar någon försörjningsstöd kan man vara säker på att de inte kommer till kommunen, även om de aldrig har bott där, även om de aldrig tänker återvända dit. Då är frågan: Vart ska de ta vägen? Vill vi att de som stridit för IS i kommer till och gör vad de kan för att finnas under radarn, utan att vi känner till dem eller deras barn? Detta är inte vad den vill. Vi vill att Säkerhetspolisen ska ha god kännedom om dessa individer. Om det skulle visa sig att de har begått brott ska de naturligtvis lagföras för dessa, men det är inte som dömer människor. Jag undrar var drar gränsen. Vem är det som inte ska ha socialbidrag? Det låter som att nazister inte heller ska ha socialbidrag, när jag hör beskrivning, eller mördare och pedofiler. Alla de jag nämnde ska lagföras, straffas och få hårda påföljder, men det är inte som ska döma. 46 (SD): Till att börja med kan jag konstatera att denna interpellation inte i första hand var ställd till socialministern, utan det är som har flyttat över den till socialministern. Från början var den ställd till en representant för . Det är möjligt att det hade varit bättre om den hamnat där. Men jag kan konstatera att socialministerns svar på min interpellation var just att dessa människor ska dömas och att det i första hand är polisens sak att hantera det, inte . Därför tyckte jag att det var relevant att just nämna att polisen inte har de verktyg som behövs för att dessa människor faktiskt ska dömas. Därmed faller socialministerns argument på något sätt, och dessa människor hamnar hos . Socialministern talar också om en tribunal. Det är någonting som vi har hört från Socialdemokraterna som något slags ursäkt för att man inte har lyckats döma dem i , alltså att man ska kunna skicka dem till någon internationell tribunal. Det är bara det att ingen vet när denna tribunal kommer att finnas på plats. Dessutom är problemet naturligtvis bevisfrågan. Vi kan inte med lätthet utreda alla de brott som har skett i och binda dessa människor till dessa brott. Det är precis det som är problemet. Det är därför som det hade behövts en lagstiftning som faktiskt hade kunnat adressera just det faktum att dessa människor har åkt till . Det har delvis kommit på plats, men alldeles . Socialministern tar också upp frågan om nazister ska få socialbidrag.