prot · H70943 · 2019-12-03 00:00:00 — Under den mandatperioden var det också flera kommuner som tog bort ersättningen. Jag var själv i flera kommuner och träffade dem som påverkades av att få sin ersättning indragen. De var väldigt upprörda, och det är förståeligt. Där satt de och jobbade, och så fick de inte längre något betalt för sitt arbete. Jag är orolig att detta kommer att ske igen. Eftersom detta inte är en lagstadgad verksamhet och det nu rullar fram besparingar över hela är risken stor att dessa verksamheter återigen drabbas. Jag berättade att jag varit ute och träffat många av dem som finns i daglig verksamhet. Jag har också lyssnat på argumenten från i alla fall två av de kommuner som inte har ersättning till dem som deltar i daglig verksamhet, bland annat . Där är motiveringen dels att man vill ha en signal från staten om att staten tycker att man ska införa detta – därav min fråga till statsrådet –, dels att man anser att det viktiga är att ha god kvalitet. Dock hade man inte gjort någon satsning på god kvalitet. Man tog bort ersättningen ungefär 2007, och sedan har man bara låtit det ligga så. Det tycker jag är störande i sig och bristande respekt. motiverar detta med att de har så dålig kvalitet i verksamheten, och ska man kanske inte heller ha betalt för att man går dit. Jag tycker att det säger rätt mycket om det synsätt som kanske tyvärr präglar en del kommuner. anser att om man skulle ha en ersättning skulle det inte stimulera till ökat deltagande, eller så skulle det kunna ses som någon form av välgörenhet. Det är inte argument som håller på någon punkt, skulle jag vilja säga. Statsbidraget på 350 miljoner kommer väl inte att räcka om man inför en lagstiftning; det medger jag. Sedan är frågan hur mycket det skulle kosta. Eftersom statistiken är bristfällig är det troligtvis ingen som vet det. Det kanske är något som ansvarigt statsråd kan ta med sig. Kanske behöver man se över hur denna verksamhets statistik samlas in så att vi får bättre underlag inför beslut. Jag hoppas ändå att det ska bli en ändring i lagstiftningen. Det var i alla fall det som och Socialdemokraterna kom överens om förra mandatperioden, då vi menade att det behövdes. är det fyra kommuner kvar, men frågan är vad som händer när besparingarna nu kommer. Kanske blir det fler som då återigen drar in ersättningen. Som jag sa är detta något som oroar mig. Jag uppskattar dock att statsrådet gav det tydliga beskedet att hon anser att man borde söka de här statsbidragen och införa habiliteringsersättning. Det tycker jag är bra. Sedan hoppas jag också att vi kommer att komma till en lagstiftning. Jag tror tyvärr att det kommer att behövas. 12 Socialminister (S): Jag har ingen kommentar till de olika lokala argumenten. och jag delar samma uppfattning, nämligen att den person som deltar i en daglig verksamhet bör ha en habiliteringsersättning. Annars skulle det inte utgå från staten för att införa eller höja en habiliteringsersättning. Jag tycker att det är väldigt tydligt vad det står för. Egentligen har jag inte så jättemycket mer att komplettera med. Jag vill säga en gång till att jag tror att bara detta att frågan diskuteras är viktigt. Jag vill understryka det . Risken är väldigt stor att detta blir en grupp, en ganska stor grupp, som ingen tycker att det är värt att tala för. Det finns alltid andra som skriker högre, det finns alltid grupper som är större och det finns frågor som tar mer utrymme och skapar större rubriker. Jag vill återigen tacka för interpellationen. Vi är inte överens här om att en lagstiftning ska införas, men jag ser väldigt positivt på att det är endast fyra kommuner som återstår. När jag säger att jag följer frågan menar jag det, för det är klart att det är av stort intresse att få kunskap om vad som faktiskt hände. är ingen liten stimulans. är stimulanser sådant som kommunföreträdare kanske rycker lite på axlarna åt – det är väl ingen idé att söka det där, det ger nästan ingenting, det kostar mer än det smakar, det är mycket medfinansiering. Det är inte så det är. Därför använder jag den här kanalen en gång till och säger till dem som lyssnar: Det är inte en massa medfinansiering. Det är inte pengar som finns . De är långsiktiga. Pengarna får användas både till att införa habiliteringsersättning, till att höja en låg habiliteringsersättning och till att bibehålla en höjd habiliteringsersättning, så att man inte tror att man måste höja ytterligare. Den ambitionen kan man få ha. Det har jag ingenting emot. Men det är inte det vi förväntar oss för det statsbidrag som utgår. 13 (V): Ambitionen att höja får man gärna ha, säger statsrådet. Det kan jag instämma i. Jag tror att den högsta ersättningen är per dag. Det är i alla fall vad jag har kunnat få fram. Det säger väl också någonting om nivån på ersättningen. Jag vill återigen betona respekten för det arbete som utförs i daglig verksamhet och hur viktigt det är. Jag skulle också vilja lyfta upp stoltheten hos dem som arbetar i verksamheten när de visar vad de faktiskt gör. Det finns också kommuner som har en väldigt utvecklad verksamhet där man verkligen fångar upp och tar till vara vad deltagarna faktiskt vill göra. Det finns alltifrån att man är i postservicen på äldreboenden eller sköter fik till att man är med på bingoverksamhet. Sedan finns det traditionella legojobb, och så finns det tidningar, radio och så vidare. Det finns mycket bra verksamheter runt om. Statsrådet är väldigt tydlig, och det tycker jag är bra. Men jag tycker också att statsrådet kanske skulle kunna ta detta internt i sitt eget parti. Av dessa fyra kommuner har nämligen tre socialdemokratiskt styre. Jag tycker att man kanske ska skicka signalen i två led, så att säga, både härifrån talarstolen och in i sitt eget parti. Det är viktigt. Jag tycker inte att , , eller ska kunna göra på det här sättet. Även dessa kommuner behöver visa respekt för dem som deltar i daglig verksamhet. Och att man ska ha betalt för det arbete man utför tycker jag faktiskt är ett minimikrav vi kan ställa på kommuner. Jag tackar för svaret. 14 Socialminister (S): Jag vill också tacka för att vi får ha den här diskussionen på . Sedan kan vi diskutera detta , men det känns rimligt. Jag har samma krav och förväntningar på alla kommuner, oavsett vem som styr dem, i min roll som socialminister. Sedan har jag varit väldigt tydlig med min uppfattning i mina tidigare inlägg. Det är väldigt positivt om diskussionen om habiliteringsersättning också handlar om varför man får habiliteringsersättning. Jag tror nämligen inte att det finns någon som föredrar habiliteringsersättning framför att vi också diskuterar själva verksamheten. När jag till exempel invigde det nya äldreboendet i Ö-vik var det just daglig verksamhet som skötte en del av det nya kaféet. De gick i precis samma kläder som undersköterskorna och vårdbiträdena och var verkligen en del i gänget. Det var fantastiskt roligt att se. Det är viktigt att man verkligen arbetar målmedvetet i kommunerna och funderar: Om alla nu har en plats i vår kommun, var har de den platsen? Hur ser den ut? Hur skapar vi verkligt meningsfull sysselsättning? Om det nu finns kommuner som känner att de inte har tillräckligt bra kvalitet är väl det insiktsfullt, men frågan är då: Hur skaffar man sig bättre kvalitet? Vilka kommuner kan man samarbeta med och kika på så att det blir en fjäder i hatten att utveckla också denna verksamhet och så att man känner att de där listorna ska vi toppa? Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2019/20:159 om mikrobryggeriers och folkölsbutikers förutsättningar 15 Socialminister (S): har frågat mig om jag delar bilden av att lagstiftningen bör ses över utifrån mikrobryggeriers och folkölsbutikers förutsättningar. Regeringen arbetar aktivt med att genomföra livsmedelsstrategins mål att främja och öka svensk livsmedelsproduktion, däribland produktion av drycker. Jag är övertygad om att en positiv utveckling av livsmedelsföretagande kan gå hand i hand med en folkhälsobaserad alkoholpolitik. Vad gäller reglerna för provsmakning av alkoholdrycker är det kommunen som beslutar om tillstånd för tillverkare att erbjuda provsmakning. Den som redan har ett serveringstillstånd har även rätt att bedriva provsmakning efter anmälan till kommunen. Av alkohollagens förarbeten framgår att provsmakning ska handla om små mängder av olika produkter för att man ska kunna få en uppfattning om kvalitet och smak. Lagstiftningen anger syftet med provsmakning, och i föreskrifter anger de villkor som ska uppfyllas för att få bedriva sådan verksamhet. Tolkning av lagen kan ske utifrån lagens förarbeten. Lagtolkning är dock en uppgift för kommuner, myndigheter och domstolar, inte för regeringen. Jag anser att alkohollagen och dess föreskrifter anger vad som ska uppnås när det gäller provsmakning utan att i detalj reglera hur det ska ske. På så vis finns det utrymme i lagen för de myndigheter som befinner sig nära verksamheten i fråga och som har god kunskap om både alkohollagen och de lokala förutsättningarna att bedöma hur provsmakning vid bryggerier ska utformas på bästa sätt. Det är inte regeringens uppgift att detaljstyra enskilda kommuners myndighetsutövning. Jag anser därför inte att lagstiftningen bör ses över utifrån mikrobryggeriers och folkölsbutikers förutsättningar. 16 (M): Tack, statsrådet, för svaret! fanns det lokala ölbryggerier i snart sagt varje ort med självaktning i . Men under senare halvan av började ett fåtal stora aktörer köpa upp och sedan lägga ned mindre bryggerier och centralisera produktionen för att få fram stordriftsfördelar. Den utvecklingen har vänt under det sista decenniet, och i stället har nya bryggerier börjat öppna. Enligt SCB fanns det 42 bryggerier 2010, och antalet ökade sedan till hela 392 bryggerier 2017. Ökningen utgörs främst av bryggerier med produktion i mindre volymer, präglad av bra råvaror och högt hållbarhetstänkande och med lokal prägel. Parallellt med mikrobryggerierna har det också uppstått ett ökat intresse för alkoholdrycker med lägre alkoholhalt – folköl, lättöl och alkoholfri öl. Svenska dryckesvanor har börjat skifta från att man dricker stora mängder industriproducerad öl till att fler och fler ser ölen som en dryck av hög kvalitet som konsumeras snarare för smakupplevelsen än för ruset. Detta tror jag att de flesta ser som en positiv utveckling, herr talman. Men många bryggerier upplever inte riktigt att det är samhällets inställning. Snarare vittnar man om onödiga byråkratiska hinder då man menar att nuvarande alkohollagstiftning inte är skriven utifrån mikrobryggeriers eller folkölsbutikers situation. Olika kommuner ger olika besked och tillämpar olika praxis. Eftersom mikrobryggerier per definition små volymer är många bryggerier också beroende av andra intäktskällor. En sådan är att arrangera ölprovningar, vilka utgör en viktig del i många bryggeriers verksamhet, både som intäktskälla och som marknadsföringskanal. Frågan om den svårtolkade alkohollagstiftningen har särskilt aktualiserats i . Där fick en folkölsbutik stänga eftersom kommunen inte ansåg att det fanns utrymme i lagen för att arrangera folkölsprovningar trots att liknande verksamhet finns i bland annat och . Och uppstod en diskussion kring hur lagstiftningen ska tolkas när det gäller ölprovningar på bryggerierna. Såväl lokalpolitiker av olika politisk färg som bryggare och kommunala tjänstemän uttalade sig i medierna och menade att lagstiftningen bör ses över. Jag begär givetvis inte att ministern ska döma i frågan om hur kommuner ska tolka alkohollagen. Men frågan som uppstår är givetvis: Är regeringen beredd att se över lagen? Ministern svarar mig , herr talman, att hon inte är beredd att se över lagstiftningen. Det är faktiskt ett svar som förvånar mig. I ett tillkännagivande beslutade om att verka för en lagstiftning som möjliggör gårdsförsäljning under nuvarande alkoholmonopol. Det behandlas också som punkt nr 23 i JÖK:en, och en utredning ska tillsättas . I alkohollagens 8 kap. 1 § regleras att Systembolaget som detaljhandelsbolag får anordna dryckesprovningar. Jag menar att utreder man gårdsförsäljning blir en konsekvens ofrånkomligen att man också bör utreda reglerna kring hur det här påverkar detaljhandelsbolag och provningar på mikrobryggerier. Ska jag alltså tolka statsrådet som att hon ändå inte är beredd att se över lagstiftningen ens inom ramen för utredningen av gårdsförsäljning? 17 (M): Den svenska bryggerinäringen växer. Antalet bryggerier i har vuxit från ca 20 till omkring 380 . Branschen har runt 4 000 anställda och skapar ca 60 000 arbetstillfällen totalt sett, enligt siffror från Bryggerier. finns flera småbryggerier runt om i landet. På många mindre orter i gynnar de här småbryggerierna den lokala turismen, skapar arbetstillfällen och bidrar till den ekonomiska tillväxten. Särskilt i och finns det en blomstrande ölkultur med många småbryggerier. De svenska småbryggerierna producerar högkvalitativ och hantverksmässig öl i olika varianter. Det går att hitta allt från svenskproducerad porter till svenskproducerad . Det svenska ölet är en exportvara som konkurrerar på världsmarknaden. Men har vi kunnat läsa om frågan om alkoholtillstånd för provsmakningar på bryggerier i och att de blir väldigt styvmoderligt behandlade. Kommunerna har, precis som har sagts tidigare, bestämmanderätt över hur många centiliter som det ska vara tillåtet att servera vid provsmakningar. En del kommuner har satt gränsen till , och då kan man känna smaken, men vissa kommuner har gått så lågt som ned till . Det säger sig nästan självt att det inte blir fråga om någon provsmakning då. har bryggerierna olika tillstånd, precis som jag har sagt. Mängden tillåten öl vid provsmakning kan skilja sig både inom och mellan kommuner. Frågan om tillstånd ligger på kommunerna, och fungerar som en rådgivande instans. , som är den förlängda makten från regeringen, har även påpekat att lagstiftningen är otydlig och att rekommendationer enbart kan komma att påverka nya tillstånd. Det är mycket oroväckande att lagstiftningen är så otydlig när det gäller provsmakning. Att enbart kunna erbjuda en matsked öl vid en provning framstår som både verklighetsfrånvänt och oseriöst. Mängden är ytterst liten, och det framstår som direkt omöjligt att med denna lilla mängd ha en seriös provning av en dryck. Lagstiftningen behöver förtydligas så att regelverket för provsmakning vid bryggerier blir tydligt. Det behövs regler som är tydliga och lika för alla och som möjliggör och underlättar för den fortsatta framväxten av en svensk ölkultur. Det här är heller ingen fråga för folknykterheten. Ofta kostar den här typen av öl både två och mer är den billiga öl som man kan köpa på andra ställen. Det här är alltså ingen nykterhetsfråga. Annars hade man kunnat se på den på ett annat sätt. Därför frågar jag till slut: Hur ser statsrådet på den här otydliga lagstiftningen? Som jag förstår och tolkar det avser statsrådet inte att göra någon ändring i lagen. 18 (M): Jag vill tacka som har ställt en viktig interpellation som handlar om mikrobryggeriers och folkölsbutikers förutsättningar. När man hör svaret från statsrådet blir man först glad över att statsrådet säger att hon ”är övertygad om att en positiv utveckling av livsmedelsföretagande kan gå hand i hand med en folkhälsobaserad alkoholpolitik” och över att regeringen vill främja produktion av svenska livsmedel och drycker. Det är positivt. Men en regering måste ha en helhetspolitik, herr talman. Man måste ha en politik som inte bara uttrycks i ord utan också i handling. Det är precis därför som har lyft fram problematiken med att vi har en lagstiftning som tolkas olika. När regeringen får de signalerna – jag misstänker att det inte har gått statsrådet förbi – är det också regeringens skyldighet att förtydliga lagstiftningen i enlighet med de intentioner som statsrådet säger här att man har. Vi har en livsmedelsstrategi som regeringen arbetar med, och man vill främja dryckesförsäljningen. Jag tänker också på gårdsförsäljning, herr talman. Det kommer dubbla budskap från statsrådet. Jag läste en intervju med statsrådet där hon dömde ut gårdsförsäljningen innan utredningen ens är klar – jag vet inte ens om den är tillsatt. Vi hörde svaret här, där statsrådet sa att hon vill utveckla svensk livsmedelsproduktion inklusive produktion av drycker, men i en intervju i medierna säger statsrådet: ”Varken jag eller Socialdemokraterna har bytt åsikt i frågan, men i och med januariöverenskommelsen har vi lovat att utreda om vi kan hitta en väg att förena gårdsförsäljning med monopolet.” Å ena sidan säger man alltså att man vill utveckla svensk produktion av livsmedel och drycker. Å andra sidan tar man avstånd från samma utredning. Jag tror att det är bekymmersamt. I min valkrets har ett stort antal mikrobryggerier poppat upp. Det är inte konstigt att de vill pröva produkterna, precis som Lars‑Arne Staxäng och sa. Det är en del av att driva mikrobryggeri. Gårdsförsäljning skulle naturligtvis lösa problematiken. Det skulle vara väldigt bra. Ett förtydligande av lagstiftningen skulle också vara väldigt bra. Även en skatteöversyn vore väldigt bra. hölls ett välbesökt seminarium i om mikrobryggeriernas villkor och möjligheterna att differentiera lagstiftningen för öl och cider; seminariet handlade om öl. Det skulle kosta ungefär 55 miljoner att ha en lagstiftning som i de flesta andra EU-länder anses vara normal. Vill statsrådet och regeringen införa gårdsförsäljning av alkohol? Vill man underlätta för mikrobryggerierna? Vill man utveckla försäljningen av alkoholhaltiga drycker i ? Min enkla fråga är: Är det regeringens vilja? 19 Socialminister (S): Jag har förstås några olika funderingar som jag tänker att interpellanten och övriga deltagare i debatten skulle kunna ägna nästa inlägg åt. Det gäller hur mycket som krävs för att det ska vara provsmakning. Vi kan inte gärna ha den diskussionen i kammaren. Ska det vara eller ? Är det däremellan gränsen går? Och hur många flaskor öl ska man dricka? Ska man dricka fem flaskor på 1 ? Kallas det provsmakning? Var går gränsen? Det är, som jag sa i mitt interpellationssvar, inte regeringen som uttolkar lagen. Om man upplever att man inte är nöjd med det beslut som kommunen har fattat får man överklaga beslutet för att få ett tydligare besked. Jag kan inte svara på om det har gjorts i . Det vet säkert interpellanten själv. Men det är på det sättet lag uttolkas. Vi ändrar inte lagen så fort någon tycker att den är otydlig. Gårdsförsäljning är egentligen inte frågan för dagen, men eftersom samtliga talare i talarstolen mitt emot mig har tagit upp det ska jag säga några saker som jag tycker att jag har varit tydlig med förut. Jag kan upprepa dem. Det har gjorts två tidigare utredningar av en tidigare regering som har försökt få en lagstiftning som möjliggör gårdsförsäljning men inte utmanar det svenska monopol som Systembolaget har. I alla fall alla andra partier än tycker att vi ska ha kvar Systembolaget som den enda som ska sälja alkohol till privatpersoner. Det har inte varit möjligt att få fram en sådan lagstiftning. Jag har stor respekt för att man har försökt. Jag vill inte på något sätt få det att låta som att det kommer att bli enkelt. Jag tror inte att gårdsförsäljning i sig kommer att hota den svenska folkhälsan. Det har jag aldrig trott. Men om vi skulle tillåta gårdsförsäljning på ett sådant sätt att det utmanar det monopol som Systembolaget har är jag övertygad om att det skulle hota den svenska folkhälsan. Då väljer jag, precis som jag alltid har gjort, att försvara det svenska monopolet. I den meningen har jag inte bytt uppfattning, . Det vore väl konstigt; även om partier samarbetar och kan tänka sig att kompromissa överger man inte sina tidigare ståndpunkter. Att kombinera gårdsförsäljning med det svenska monopolet för Systembolaget tycker jag är bra i teorin. Men jag inser att det kommer att bli svårt. Det är verkligen en nöt att knäcka. Jag ser däremot inte någon självklarhet i att utreda gårdsförsäljning och därmed se över lagstiftningen som gäller provsmakning. Det finns en lagstiftning som gäller. Man kan dra olika slutsatser. Men jag kan konstatera att har antalet ölsorter på Systembolaget ökat från 200 till 1 200. Antalet vinproducenter har ökat med ungefär 30 stycken. Det är alltså inte på det sättet att det inte finns någon jordmån för eller att det inte är möjligt att bedriva gårdsproduktion av vare sig öl eller vin i . Det finns möjlighet att överklaga ett beslut man inte är nöjd med. Det är verkligen viktigt att man gör det om man upplever att man har fått ett felaktigt beslut. I så fall blir det nämligen tydligare prejudikat. Dessutom ska både och bistå när det gäller att rådgöra om besluten. Jag har, trots replikrundan, inte något nytt svar. Jag har inte för avsikt att förändra lagstiftningen. Däremot har vi för avsikt att titta på hur vi ska kunna möjliggöra gårdsförsäljning och bibehålla Systembolagets monopol. 20 (M): Jag vill tacka ministern. Av socialministerns första inlägg fick man, precis som var inne på, intrycket att ministern är tämligen positivt inställd till mikrobryggerierna. Ministern beskriver att regeringen arbetar för att genomföra livsmedelsstrategins mål, inklusive drycker. Socialministern säger också att hon är övertygad om att en positiv utveckling av livsmedelsföretagen kan gå hand i hand med en folkhälsobaserad alkoholpolitik. Det är jag också övertygad om, liksom många bryggare. Om vi kan ändra dryckesvanorna till att handla om kvalitet snarare än kvantitet tror jag att vi är på rätt väg. Tyvärr verkar ministerns egen politik gå i motsatt riktning. Senast för någon vecka sedan kunde vi läsa att statliga Systembolaget vill utöka sitt sortiment av starköl för per burk. Det gynnar endast industriölet och massdrickandet. Vi kan konstatera att det i bland annat finns uppenbara problem. Där är alla aktörer, från politiker på såväl den borgerliga som den rödgröna sidan till handläggarna av alkoholtillstånd och bryggarna själva, överens om att reglerna är oklara. Jag ska ta ett exempel. Precis som ministern är inne på framgår det av lagens förarbeten att provsmakning ska handla om små mängder. Det mått som nämns är en matsked. Problemet är att det inte anges vad en matsked egentligen innebär. Innebär det till exempel en matsked starksprit eller en matsked starköl? Det har lett till att olika kommuner har gjort olika tolkningar. Vissa menar att det är en alkoholmängd motsvarande alkohol som avses. Andra menar att det motsvarar starksprit. Och några menar att det handlar om en matsked oavsett dryck. Ett annat område där lagstiftningen är svårtolkad är just folkölsprovningar. Eftersom lagen endast anger starköl men inte folköl menar vissa kommuner att det är fritt fram för folkölsprovningar. Andra menar att regleringen inte tillåter sådana provningar eftersom lagen inte uttryckligen nämner folköl. Precis som ministern säger är lagtolkning en uppgift för kommuner, myndigheter och domstolar och inte för riksdag och regering. Men om lagstiftningen upplevs som otydlig, delvis för att den är skriven i en annan kontext än där den tillämpas, är det berättigat att fråga om lagen är ändamålsenlig. Om jag tolkar ministern rätt menar hon att lagen är ändamålsenlig. Jag är benägen att tycka motsatsen. Åtminstone bör det ses över i den utredning som regeringen själv har aviserat när det gäller gårdsförsäljning, bland annat eftersom såväl branscher som tillsynsmyndigheter upplever ett rejält problem men också för att alkohollagen explicit tar upp detaljistens möjlighet att anordna dryckesprovningar. Därför menar jag att det också bör utredas i anslutning till gårdsförsäljning. har gett regeringen i uppdrag att utreda gårdsförsäljning under alkoholmonopolet. Jag menar att också reglerna för dryckesprovningar hos samma dryckesproducenter bör utredas. 21 (M): har en ovanligt rigid alkohollagstiftning. Det vet vi om. Och det finns ett syfte med detta.