prot · H60976 · 2019-04-10 00:00:00 — När det gäller andra saker vi vill se framöver vill gärna se ett gynnat bosparande, statliga lånegarantier för svaga marknader, ett höjt och moderniserat bostadsbidrag samt stöd till kommuner kopplat till ett tydligt bostadsförsörjningsansvar. behöver även i fortsättningen en grön och ambitiös bostadspolitik som gör att det byggs fler klimatsmarta bostäder för alla i samhället. Det behövs en politik som styr mot ett kontinuerligt högt bostadsbyggande oavsett konjunkturläget eller var i behovet finns. Jag tycker också att det behövs ett nytt övergripande mål för bostadspolitiken. Det vi från föreslog i de program vi lade fram inför valet var att det –2025 ska tillskapas minst 450 000 nya bostäder. Det som är viktigt att poängtera här är att vi måste hitta verktyg så att detta innebär att det också byggs bostäder som människor har råd att efterfråga – eller att människor får möjlighet att efterfråga det som byggs – och inte bara det som marknaden tjänar mest på. Behovet av bostäder för alla, oavsett inkomst, borde mätas och fördelas på regional nivå. Det behövs ett långsiktigt och strukturerat arbete. Regionerna bör ha en dialog med kommunerna och fördela bostadsbehovet per kommun. Detta borde sedan implementeras i riktlinjer för bostadsförsörjningen så att man lever upp till det bostadsförsörjningsansvar som varje kommun har enligt lag. vill behålla och utveckla det statliga investeringsstödet för hyresrätter och studentbostäder så att det byggs fler klimatsmarta bostäder med mer hållbara material och med lägre hyror. Behovet av fler reformer finns dock fortfarande. kan vi konstatera att herr ålderspresident har kommit in, så att jag inte säger fel när jag går vidare i mitt anförande. Utmaningen att bygga för behovet är stor, och det är en utmaning som vi måste anta. De som står längst ifrån bostadsmarknaden och ett tryggt boende är de med lägre inkomster, men det vi bygger mest av är bostäder som de inte med egen kraft har möjlighet att efterfråga. Vi behöver se över och stärka finansieringsförutsättningarna även för dem som inte har en fet plånbok. har föreslagit att man ska se över möjligheten att införa ett grönt bosparkonto till det första bostadsköpet. Det är något jag kommer att jobba för att regeringen också ska vilja. Hushåll med betalningsförmåga och betalningsvilja kan också ha svårt att få tillgång till en bostad, exempelvis på grund av de krav som hyresvärdar ställer på hyresgäster. En rapport som ganska presenterade visade att ungefär vart femte bostadsbolag har ett inkomstkrav om årshyran. I syfte att underlätta för enskilda bör vi överväga att inrätta statliga hyresgarantier i stället för de kommunala som vi har . Då skulle möjligheten att ansöka om detta bli likvärdig för alla i . Vi behöver en nationell, hållbar bostadspolitik, en socialt hållbar bostadspolitik och en ekonomiskt hållbar bostadspolitik, både för individen, för samhället, för företagen och för den ekologiska hållbarheten. När det gäller den ekologiska hållbarheten kan jag avslutningsvis, glädjande nog, konstatera att det finns tre viktiga punkter i januariavtalet: Vi ska ställa minimikrav vid byggande utifrån ett livscykelperspektiv, vi ska öka byggandet i trä och vi ska införa klimatdeklarationer för klimatbra byggande. 169 (M) replik: Jag skulle vilja börja med att berömma för att hon har ett större engagemang för bostadskrisen än vad vi kan hitta hos den miljöpartistiske bostadsministern, som när man konfronterar honom med frågor om hur vi ska lösa bostadskrisen, i synnerhet för ungdomar, tar det hela med en klackspark och hänvisar till att han tyvärr inte har något magiskt trollspö. Det är under all kritik att en bostadsminister är så nonchalant inför människors problem och inför de utmaningar som finns och att han dessutom är så inaktiv när det gäller det egna bostadsområdet. Mer om detta . En annan sak som jag skulle vilja få en kommentar från om är att det hon står här och påstår om investeringsstöden är helt felaktigt. Ni skjuter inte till mer pengar. Vad ni gör i denna budget är att från och med nu minska anslaget med 750 miljoner i förhållande till den budget som vann bifall . Sedan skjuter ni till 3 miljarder det näst och 1 ½ miljard , men sänker ni alltså investeringsstödet med 750 miljoner utifrån M-KD-budgeten. Detta är vad som sker – att påstå någonting annat är direkt felaktigt, herr ålderspresident. Det är fel, fel, fel. Man behöver bara läsa den budget som presenterades . Jag vill också fråga: Vad är det som gäller i fråga om de blocköverskridande bostadspolitiska samtalen? Kommer att stå upp för det som man lovade efter valet och före valet? Kommer vi att få några sådana? Kan ge svar på denna fråga här , herr ålderspresident? 170 (MP) replik: Jag vet inte om jag ska bemöda mig med att bemöta inledning. Jag tycker att det är anmärkningsvärt av en riksdagsledamot att på detta sätt attackera ett statsråd. Jag kan garantera att bostadsministerns engagemang är minst lika stort som mitt, men han har kanske inte möjlighet att medverka vid alla kammarens debatter. Jag ska försöka att reda ut detta med budgeten. Ja, regeringen minskar anslaget . Detta görs därför att regeringen, till skillnad från M och KD, har ett helt finansdepartement som har gjort beräkningar av hur mycket de ansökningar som ligger inne kommer att kosta. Vi har helt enkelt använt den kompetens besitter för att beräkna vad kostnaden kommer att bli för de ansökningar som redan är beviljade och för den hög som låg hos fram till , som kommer att kunna beviljas. Skillnaden mellan våra budgetar är att ni ströp möjligheten att ansöka . Ni tog dock ingen hänsyn till att det hade kommit in en massa ansökningar som inte hann handlägga . Jag tycker att det är viktigt att även personal får gå på jul- och nyårsledighet. Det fick de inte överallt i landet eftersom de slet sitt hår för att försöka göra det hela så bra som möjligt och för att försöka göra så att så många bostäder som möjligt färdigställdes. Det vi gör, till skillnad från er, är att se till att den hög som skapades på grund av er ansvarslösa hantering av hela avskaffandet nu kommer att handläggas. 171 (M) replik: Det är anmärkningsvärt att bostadsministern i princip har hållit sig frånvarande från allting. Det har gått så långt att i civilutskottet krävde att han skulle komma dit. Vi fick också gehör för att vi nog behövde träffa bostadsministern ganska . De enda debatter och diskussioner bostadsministern har ställt upp i är genom medier eller när han genom vår grundlagsmässiga möjlighet att tvinga hit honom har fått komma till för att diskutera bostadspolitik – annars är han totalt ointresserad av detta. Det är under all kritik, herr ålderspresident. När det gäller investeringsstöden handlar frågan här inte om huruvida regeringen har använt kompetens eller inte utan om att det som sa tidigare är helt felaktigt. Man skjuter inte alls till några pengar, utan man plockar 750 miljoner utifrån M-KD-budgeten. Detta är de facto vad man gör. Sedan skjuter man till lite det näst och . Dessutom ska vi komma ihåg att man ska återkomma med vilka direktiv som gäller för investeringsstöden. Inte ens det kunde man alltså få fram . Att då påstå att man skjuter till pengar är fel, fel, fel, herr ålderspresident. Det är inte så budgeten ser ut. Men återigen, vad gäller frågan som inte besvarades av : Kommer det att bli några bostadspolitiska blocköverskridande överläggningar, som lovade före valet och efter valet? Hur ska det bli med det? 172 (MP) replik: säger emot sig själv. Ja, minskar vi på den prognos vi har gjort, men vi skjuter också till pengar . Det var precis detta själv just sa – det kan vi ju lyssna på i efterhand. Den stora skillnaden här handlar om att vi tar ansvar för alla de ansökningar som kom in , till skillnad från vad och möjliggjorde. Det är den stora skillnaden. Vad gäller blocköverskridande samtal förs det sådana just , om man nu inte med blocköverskridande menar att samtalen ska innefatta alla partier. Vi samtalar just nu med både och Liberalerna i de frågor som rör januariavtalet. Jag förstår att också gärna skulle vilja vara med, för det är inte så kul att inte få vara det. Jag ser ett behov av att också en större grupp talar om de stora utmaningar vi har framför oss – eller har – på detta område. I min värld handlar det om de finansiella frågorna, där vi behöver sätta oss ned tillsammans med våra kompisar i finansutskottet, men också om den bostadssociala politiken, som jag tror är denna mandatperiods absolut största utmaning och som inget av våra partier ännu har den fulla lösningen på. Där tror jag att vi behöver finna gemensamma lösningar i – ja – blocköverskridande samtal. Såvitt jag hörde gav också bostadsministern besked i går om att hans avsikt är att blocköverskridande samtal ska bli av. 173 MOMODOU (V) replik: Tack så mycket, ! Det är inte mycket som jag inte håller med om i ditt anförande, där du sa väldigt viktiga och riktiga saker. Tack för ditt engagemang! I mitt anförande nämnde jag försäljningen av allmännyttan. Åren 2016–såldes sammanlagt 25 240 allmännyttiga hyresrätter. I har den blågröna majoriteten ordnat för ombildning av 20 000 allmännyttiga lägenheter. Jag tog upp den här frågan med statsrådet och frågade vad regeringen tänkte göra. Statsrådet svarade: Det finns inget man kan göra, för vi har ju kommunalt självstyre. Som jag nämnde infördes den så kallade stopplagen för att motverka försäljningen av allmännyttan. Det fungerade ganska bra, för försäljningen gick från 24 000 lägenheter till runt 3 000 lägenheter. Min fråga till är: Tänker ni i , som sitter med i regeringen, jobba för en liknande stopplag för att se till att allmännyttan finns kvar? 174 (MP) replik: Det enkla svaret på frågan är nej. Men jag ska utveckla det lite, så att vi får en lite mer fyllig debatt. En stopplag likt den som infördes då tror vi inte är den bästa lösningen. Vi värnar det kommunala självstyret. Och, ja, man kan göra avsteg från det. Men den bästa lösningen för att få varje kommun att ta sitt bostadspolitiska ansvar och kanske inse att det i det här läget inte är utförsäljning som är lösningen på bostadsbristen handlar helt enkelt om att de ska leva upp till det bostadsförsörjningsansvar de har. Det finns ett bostadsförsörjningsansvar enligt lagstiftning. Men det finns ingenting som gör att kommunerna behöver följa det. Det finns kommuner som jobbar aktivt med detta, men det finns också kommuner som inte alls jobbar med den politiken. Det som nämns om är en kommunpolitisk fråga som jag inte är djupt insatt i. Men generellt sett menar att det är viktigt med blandade bostadsområden och blandade upplåtelseformer även i befintliga bostadsområden. I första hand tycker vi såklart att man ska kunna bebygga och förtäta parkeringsplatser och andra hårdgjorda ytor för att få den blandade bebyggelsen. Men jag värnar det kommunala självstyret, och jag tolkar det som att kommunpolitikerna i har gjort en annan bedömning. Sedan är inte detta en fråga som ansvarar för i . Jag tror heller inte att det är vi som har drivit det i förhandlingen. 175 MOMODOU (V) replik: Senast i en debatt med kollega talade vi om blandade bostadsformer, vilket vi är för. tycker att det är bra med blandade bostadsformer. Men det talas aldrig om blandade bostadsformer i välbärgade områden. Varför är det så? Vi talar om blandade bostadsformer och säljer och omvandlar hyresrätter i fattiga och utsatta områden? Men när det gäller och är det ingen som talar om det. Varför har vi dubbla måttstockar? Det ska ju vara samma regler för alla. nämner att det är väldigt viktigt att vi ser till att kommunerna lever upp till bostadsförsörjningsansvaret. Jo, det har vi försökt få dem att göra , men vi har misslyckats. När vi nu har konstaterat att man har misslyckats att göra det, vad är då nästa steg? Vad behöver vi göra? Ska vi fortsätta säga att man måste göra det, eller ska vi faktiskt ta vårt ansvar och se till att vi har verktyg som tvingar kommunerna att faktiskt göra det, som stopplagen? Det behöver inte vara just stopplagen, men vi måste ha ett verktyg som helt enkelt ser till att bostadsförsörjningsansvaret följs i enlighet med lagen. Vad tänker ni göra kring detta? 176 (MP) replik: Jag håller med Momodou om att vi behöver verktyg för att kommunerna ska leva upp till det bostadsförsörjningsansvar som jag tycker att de ska ta. Det lämnades en utredning ganska – jag vågar inte säga exakt när – där man har tittat på just hur man kan göra en fördelning på regional nivå. Det kan ju vara så att en kommun kanske inte har markförutsättningarna, ekonomin eller infrastrukturförutsättningarna för att sörja för fler bostäder. Det kanske är det som behöver tillföras, eller så kan man helt enkelt se till att tillföra de bostäderna någon annanstans i regionen. Men det behöver ske på ett planerat sätt och inte som . Jag kan ta ett lokalt exempel, eftersom du så väl känner till det. tar ett enormt stort ansvar, medan många av de små grannkommunerna väljer att inte göra någonting. Jag tycker att det är anmärkningsvärt och sorgligt att , och inte tar ansvar i den utsträckning som de behöver göra på bekostnad av . Där är vi nog helt överens. Jag tycker att det är viktigt att vi ser till att alla kommuner tar sitt bostadspolitiska ansvar, och då behöver vi nog fler verktyg än vad vi har . Jag brukar i den här kammaren nämna villamattorna, vilket jag inte gjorde i mitt anförande den här gången. Jag vill så gärna se till att fler människor får möjlighet att bo i de delarna, gärna i hyrt boende eller i bostadsrätter. Det finns enormt mycket ytor som inte används effektivt i och som vi behöver använda bättre. Jag tror att alla skulle må bra om det stod ett hyreshus någonstans i villamattornas rike. 177 (KD) replik: I mitt anförande försökte jag se om vi hade en gemensam problembild. För att kunna lösa ett problem måste man ha en gemensam problembild. Jag kan konstatera att i alla fall delar tre av problembilderna. Vi är överens om att vi behöver bygga fler bostäder i , vi är överens om att vi behöver utnyttja det bostadsbestånd vi har på ett mer effektivt sätt och vi är överens om att vi har problemet att unga inte kan få en egen bostad. Jag uppfattade att tog upp dessa tre i sitt anförande. Då skulle jag vilja fråga vad man har för åtgärder för just detta. Vad jag hör är att investeringsstödet ska lösa allt. talar också om att man nu har kommit på att man vill ha ett nytt bostadsmål som ska lösa problematiken. Jag hade hellre sett att hon talat om att kreditrestriktionerna är för kraftiga och att vi skulle kunna sänka dem lite grann, så att efterfrågan kan öka, eller om att på annat sätt försöka sätta press på kommunerna att bygga de bostäder som behövs och är nödvändiga. Men jag hörde inte någonting av detta i anförande, så jag skulle vilja ge henne möjlighet att utveckla detta. Hur gör vi för att fler bostäder ska byggas och att de utnyttjas bättre? Och hur gör vi för att unga faktiskt ska kunna få en egen bostad? 178 (MP) replik: Jag vill börja med att nämna detta med ett mål. Generellt sett är det bra att ha en målsättning, för då har man något att jobba mot. Jag kan konstatera att i början av förra mandatperiodens inledning satte regeringen ett mål, och ganska snabbt därefter höjde Alliansen sitt mål för att vara lite bättre. Ett mål är alltså bra att ha. Men, nej, vi kan varken bo i ett mål eller tro att ett mål löser den här problematiken. Jag tror dock att det vore bra om vi gemensamt satte en målbild om vart vi ska. Det viktigaste för mig med det målet är att vi ska se till att människor som inte har möjlighet att efterfråga det som byggs eller det som finns på marknaden ska ha det . Några av de saker som jag tror behöver komma till, och där jag tror att vi har möjlighet att mötas i vissa frågor, handlar bland annat om bostadssparande. Det är en långsiktig lösning, men det är en lösning som jag tror behöver komma till. Det är sunt att spara till sitt kommande boende. Jag tror också att vi behöver se över alla de kreditrestriktioner som finns. Amorteringskravet nämns ofta i de här debatterna. Men det finns en hel del andra pålagor som också ligger i det paketet. Det är en sådan fråga som kommer att få en stor påverkan. Jag tror därför att det borde ingå i ett brett politiskt samtal hur man helt enkelt ska beskatta och bekosta den här sektorn. För att nyttja det befintliga beståndet bättre kanske vi behöver vara radikala. Till exempel kan två kompisar som vill hyra en lägenhet göra det med ett gemensamt kontrakt. I många delar av landet har kommuner inte aktivt tagit fram så kallade kompiskontrakt. Det kanske är någonting som vi behöver stödja. Vi kanske helt enkelt ska se till att det blir lättare, så att om den ena kompisen säger upp kontraktet ska det inte betyda att den andra kompisen förlorar sin del av kontraktet. Det finns många små saker i lagstiftningen – en hel del utreddes under förra mandatperioden men mer behöver ses över – där jag tror att vi kan komma ganska bra överens för att hitta vägar framåt. 179 (KD) replik: säger att det är bra om vi sätter upp ett gemensamt mål. Då är min fråga: Vilka är ”vi”? Det skulle vara intressant att veta om det bara är JÖK:ens partier som ska vara med i detta eller om avser partier. Jag tror att vi kan komma överens när det gäller bosparande. Jag tror också att vi skulle behöva komma överens när det gäller startlån, det vill säga att människor som faktiskt visar att de klarar av att spara och skapa en buffert också kan få ett startlån från staten. Vi verkar vara överens om att vi vill sätta mer press på kommunerna att faktiskt genomföra bostadsbyggande, men jag hörde inte om var beredd att gå så långt att man faktiskt kan tänka sig att lägga vite på de kommuner som inte lever upp till det som vi är överens om. Vi kommer inte runt det här på annat sätt än att vi i riksdag och kommuner är överens om vilket mål vi ska uppnå och vad det är som var och en ska göra för att kunna lösa detta. Jag är den förste att säga att vi aldrig kommer att lösa bostadskrisen genom att bygga nytt, utan vi måste använda de ytor som finns så effektivt som möjligt. Då kommer jag tillbaka till kreditrestriktionerna. Jag har haft diskussioner med bostadsministern om detta. Min uppfattning är inte att man ska ta bort kreditrestriktionerna helt och hållet, utan man måste se över dem och titta på helheten, för när man lägger på kreditrestriktioner blir det fel någonstans. Det är för stora kreditrestriktioner, vilket gör att människor faktiskt inte kan få lån för att köpa en bostad. Vi måste se till att man kan köpa en bostad även som ung med lägre inkomst. 180 (MP) replik: Tack, , för inspel, tankar och ett välvilligt bemötande gällande att vi ska försöka lösa det här tillsammans. ”Vi” tror jag innebär fler partier än bara de som har slutit januariavtalet, framför allt för att den här sektorn behöver långsiktiga spelregler. Det här är saker som inte ska förändras beroende på vilken regering som styr landet. Det är klart att man kan göra justeringar, förändringar och satsningar för att man vill gå i en riktning, men vi är i ett läge där vi behöver tydliga och långsiktiga spelregler för såväl dem som ska bygga och för dem som ska bo som för dem som ska förvalta det vi bygger. Där tror jag att vi behöver en bredare sammanslutning än de fyra partier som har slutit januariavtalet. Jag kan också konstatera att januariavtalet inte löser alla de utmaningar som vi har framför oss. Därför ser jag också det som en tydlig öppning till att vi helt enkelt måste samtala bredare. Jag kan också konstatera att startlån säkert är en sådan sak som vi kan titta på – och det har vi diskuterat – men jag tror att det behöver utredas hur man skulle jämföra. Man kan titta på , och har både goda och dåliga erfarenheter. Men vi kanske är i ett läge där vi behöver vidta en sådan åtgärd. Jag stänger inte dörren för att vi ska kunna diskutera det vidare. Vad gäller vite till kommunerna kan jag säga att det inte är något som vi driver . Jag vill inte tro att kommunerna av illvilja inte gör det vi förväntar oss att vi i tillsammans ska kunna leverera. Jag vill snarare tro att det handlar om brist på kompetens – man kan helt enkelt inte rekrytera den personal som behövs. Vi har kompetensbrist i hela byggsektorn, och det drabbar inte minst de kommuner som inte kan anställa bygglovshandläggare eller detaljplanehandläggare men också de infrastruktursatsningar som behövs för att man ska känna att kommunen kan växa så mycket som den kanske behöver. Här har vi också ett ansvar, som jag tycker att hela ska ta, att se till att den infrastruktur som vi bedömer behövs också ska komma på plats. 181 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i civilutskottets betänkande CU11. Under den förra mandatperioden byggdes det dubbelt så många bostäder som under hela det borgerliga regeringsinnehavet . Det är imponerande. Men trots det är behovet av nya bostäder stort. vittnar 250 av 290 kommuner om att de lider av en fortsatt bostadsbrist. bromsade en del av bostadsbyggandet in. Det handlade främst om påbörjade bostäder. Trots inbromsningen förväntas de färdigställda bostäderna öka jämfört med nivån 2017. Det är framför allt i storstäderna, främst då , som avmattningen i antalet påbörjade bostäder är mest synlig. Mot strömmen går som i det närmaste ligger på oförändrade nivåer och som faktiskt ökar med . Ansvaret för bostadsbristen delas av många. Att främst nyproduktionen har avstannat har också flera orsaker. En sak som de flesta bedömare är överens om är att efterfrågan på dyra bostäder är mättad. Därför, herr ålderspresident, måste de politiska åtgärderna riktas in på att skapa en bättre balans när det kommer till utbudet av bostäder som stämmer överens med vad människor faktiskt har råd att bo i. Lösningen är inte marknadshyror. Om inte alla argument om rättvisa och en levande och blandad stad fäster borde i alla fall det faktum att efterfrågan på dyra bostäder är mättad fästa. Alla partier borde inse denna enkla och mest grundläggande regel: Marknaden styr efterfrågan och därmed också utbudet. Marknadshyror är med andra ord inte lösningen på bostadsbristen. Bostad är en social och grundläggande rättighet i ett modernt välfärdssamhälle, och den generella bostadspolitiken och partsmodellen har tjänat och svenska medborgare väl. Detta bör värna och vårda. Vi behöver inte fler marknadsliberala experiment i , och detta gäller inte minst på det bostadspolitiska området. Investeringsstödet, med sin utformning med hyrestak, är en reform som lämpar sig väl i en generell bostadspolitisk modell. Det är bra och viktigt att den reformen nu blir kvar, eftersom den leder till att det byggs bostäder som fler människor med normala inkomster faktiskt har råd att bo i. Under förra mandatperioden tillsattes en rad utredningar och flera myndighetsuppdrag gavs som resulterat i närmare 20 rapporter, utredningar och kunskapsunderlag. Flertalet av de efterfrågade tillkännagivandena ligger i linje med vad regeringen redan arbetar med. Därav finns inga behov av ytterligare tillkännagivanden eller utredningar. Nej, herr ålderspresident, nu är det viktigt att regeringen i stället får möjlighet att omsätta detta gedigna faktaunderlag som har tagits fram i handling och skarpa förslag. Det är inte bara på regering och riksdag det ligger ett ansvar att lösa bostadsbristen. Byggbranschen, fastighetsägare och kommunerna har också ett stort ansvar. Ett problem som ofta återkommer i debatten är den kostnadsdrivande effekt som kommunala särkrav har på bostadsbyggandet. Det säger sig självt – är en nog så liten marknad för fullt fungerande konkurrens. Med särkrav i alla kommuner har vi inte ens en marknad utan i själva verket 290 små, lokala marknader i . Här borde kommunerna idka en självreglering i rent självbevarande syfte, för det är till syvende och sist kommunerna som har det faktiska bostadsförsörjningsansvaret.