prot · H60973 · 2019-04-04 00:00:00 — har och flera regeringar inte prioriterats, men med i regeringen görs nu en historisk förstärkning av järnvägsunderhållet. Dessvärre är detta inte någon quickfix. Dessa satsningar kommer inte att ge effekt direkt på stunden i form av punktligare tåg, utan först kommer viktigt banarbete att ske. Det kommer att ta lite tid att åtgärda åratal av försummelse. Även inom ramen för utveckling av transportsystemet, där anslaget uppgår till 333,5 miljarder, görs viktiga satsningar på järnvägstrafiken. Exempelvis pekas de första viktiga etapperna i byggandet av nya stambanor för höghastighetståg ut. Vi från vet dock att de åtgärder som pekas ut i den nationella planen inte är tillräckliga. I kommande nationell plan behöver det bli ett än större fokus på omställning, och därför är jag glad att januariavtalet gör det tydligt att vi ska bygga ut infrastrukturen och binda ihop med tåg som går . Kanske har en viss likhet mellan skrivningarna i januariavtalet och skrivningarna i valmanifest noterats. Nya stambanor för höghastighetståg ska byggas mellan , och och ge attraktiva restider både för de städer som kommer att ha stationer längs med banan och för omkringliggande orter och landsbygd. För är det viktigt att dessa banor och tåg kommer , det vill säga att det sker en snabb utbyggnad så att vi kan uppnå de positiva effekterna för både klimat och näringsliv inom rimlig tid. Det är också viktigt att de byggs för riktigt höga hastigheter, , eftersom det är vad som krävs för att vi ska få den nödvändiga överflyttningen från flygtrafik till järnväg. Vi vill också se att finansieringen av utbyggnaden av stambanor för höghastighetståg genomförs som ett separat projekt med en separat finansiering så att inte andra viktiga objekt trängs ut ur den nationella planen. har varit drivande för att vi ska få ett slut på de infrastrukturrelaterade problem som järnvägen lider av. Vi har arbetat för en nollvision för tågstrul, och med januariavtalet ska nu en långsiktig underhållsplan och ett åtgärdsprogram för att säkra ökad punktlighet tas fram i samverkan med tågoperatörerna. Även investeringar i ökat underhåll och nya spår kommer att vara viktiga delar för att nå en ökad punktlighet. En annan viktig sak med den nationella planen är att stadsmiljöavtalen nu blir permanenta, med 1 miljard . Denna möjlighet till statlig medfinansiering vid utbyggnad av infrastruktur för hållbara transporter, såsom spårväg, bussfiler och cykelbanor, i våra städer är oerhört viktig. Det är i städerna som vi har bäst möjlighet att effektivisera resandet och ersätta resandet med bil med mer energi- och framför allt yteffektivt resande. Tro det eller ej, men även jag som miljöpartist har full förståelse för att bilen kommer att behövas på väldigt många platser i vårt avlånga land . Därför är det såklart också viktigt med alla satsningar på att få en fossilfri fordonsflotta med såväl bonus–malus, för att göra det enklare att köpa in en ny fossilfri bil, som inblandning av förnybart bränsle genom reduktionsplikten som kommer att underlätta en omställning för alla som redan har en bil. Men faktum kvarstår: I städerna behöver bilresandet minska, både för klimatet och för att vi ska få mer levande och attraktiva städer. Kollektivtrafiken och cykeltrafiken är därför stommen i klimatsmarta och hållbara städer. anser säkert någon att man inte ska ställa trafikslag mot varandra. Det är dock tyvärr viktigt att ha prioriteringarna klara för oss om vi vill nå ett hållbart transportsystem. Varken budget eller fysiskt utrymme är obegränsat. I kommande nationell plan önskar jag och därför ett ännu större fokus på hållbara transporter – att underhåll och utbyggnad av järnväg för såväl persontransporter som gods blir tyngdpunkten och att även cykeltrafiken får en tydligare plats. Här tänker jag att vi inför ett sådant arbete behöver ha ett tydligt mål om ökad cykeltrafik. Jag tänker att vi behöver ha mer resurser till cykeltrafiken. Jag tänker också att vi behöver avsätta mer resurser i länsplanerna för utbyggnad av cykeltrafikens infrastruktur. Min förhoppning är att viktiga satsningar på järnvägsinfrastruktur kan tidigareläggas, så att de inte dröjer och i värsta fall knuffas ut ur planen. Det behövs också ytterligare åtgärder för att överföra mer gods från lastbil till sjöfart, även om det kanske inte är satsningarna i just den nationella planen som är mest avgörande här utan olika ekonomiska styrmedel. Avslutningsvis: Klimatfrågan är vår tids ödesfråga. Hur och om vi löser frågan om en hållbar transportsektor är avgörande för om vi klarar av att ta vårt ansvar i och minska våra utsläpp av växthusgaser. Därför prioriterar jag och infrastruktur som gör det lättare att nå klimatmålen. Därför vill vi att vi styr mot våra klimatmål och inte bara baserat på prognoser. 166 (V) replik: Det var mycket i anförande som jag kunde hålla med om. Men det som ytterst fäller avgörandet är ändå vad vi som partier driver och vad vi får igenom. När den nationella infrastrukturplanen började skrivas hade vi inte något klimatpolitiskt ramverk, och vi hade ingen klimatlag. Men har vi det. När man lyssnar på till exempel säger de att det finns ett grundläggande fel i vår infrastrukturplanering, nämligen att vi inte förhåller oss till klimatmålet. Det är inte styrande för infrastrukturplaneringen. Samma sak har sagt . Ett konkret exempel på detta som jag tog upp i mitt anförande är bygget av Tvärförbindelse – en jättestor motorväg ett par mil söderut här i . Hela detta projekt bygger på ökad vägtrafik, annars går det inte ihop samhällsekonomiskt. Av detta skäl har till exempel avfärdat detta bygge och säger att det står helt i strid med våra klimatmål. I detta betänkande behandlas en motion från oss i , där vi föreslår att denna nationella plan måste göras om så att den utgår från våra klimatmål. Vi föreslår också att ett bygge som Tvärförbindelse av detta skäl får utebli, och man får lägga pengarna på någonting annat. Jag vill fråga om driver att infrastrukturplaneringen ska ta sin utgångspunkt i våra klimatmål och att det är de som ska vara styrande och inte prognoser om ökad vägtrafik. 167 (MP) replik: Jag tackar för frågan. Klimatmålen är mycket viktiga, och anser att de ska vara styrande. Det är just därför som vi är mycket glada över att det i januariavtalet pekas ut att all relevant lagstiftning ska gås igenom med utgångspunkt i det klimatpolitiska ramverket. Precis som nämnde fanns det inte på plats när man började planera den nationella plan som vi ser här . Vi vet också att vi inte vänder hela skutan . Det har gjorts stora förflyttningar under den gångna mandatperioden, och jag ser framför mig att vi kan göra ytterligare förflyttningar under den kommande mandatperioden. Jag kan peka ut ett antal olika objekt i denna plan som inte stod högst upp på önskelista. Men vår regering vilar på ett samarbete. Just därför finns det olika intressen att ta hänsyn till. Men för är det självklart att det är klimatmålen som ska vara styrande. 168 (V) replik: Om klimatmålen ska vara styrande är det lite olyckligt att vi nu har en plan som löper . Och det är de största infrastrukturinvesteringarna på väldigt . Vi har en plan som faktiskt inte har klimatmålen som utgångspunkt, utan många objekt bygger på ökad vägtrafik. Jag tänker att alla planer måste kunna justeras lite grann, eftersom det händer saker. har vi till exempel en klimatlag. Tycker inte att det vore en bra idé att revidera denna plan utifrån vårt klimatmål, annars bygger vi fast oss i infrastrukturinvesteringarna för de kommande tio åren som inte förhåller sig till vår klimatlag? Och det är faktiskt som vi nu har på oss att rädda klimatet. Är inte berett att driva denna fråga blir jag faktiskt lite orolig. 169 (MP) replik: När det gäller dessa infrastrukturplaner som verkar ska man veta att de också revideras en gång per mandatperiod. Att då kasta hela detta arbete i papperskorgen och säga att vi ska göra om det när vi nu precis ska ta fram en ny känns inte relevant för mig. Men var säker på att prioriterar klimatfrågan och kommer att driva denna fråga även i förhandlingarna om en kommande nationell plan. 170 (KD) replik: Det var spännande att lyssna på det tidigare replikskiftet. Jag är ungefär lika orolig som , men på grund av att jag har rakt motsatt uppfattning. Det kan ibland vara spännande. När jag lyssnar på anförande blir jag mer bekymrad över att det målas upp en bild av var vi borde vara men att verkligheten inte ser sådan ut. Den obehagliga, jobbiga och svettiga verkligheten är att befolkningen ökar och att vi har en ökad handel. Således kommer vi att få fler transporter. Det är klart att vi kristdemokrater då går in i diskussionen, men inte med funderingar på att vi måste minska transporterna. Det kan vi givetvis försöka göra genom styrmedel och så vidare i tätorter. Men det är inte realistiskt att tro att det kommer att ske över hela riket. Det är snarare så att vi behöver ha en mix av åtgärder. En del av de tankar som lyfts fram håller inte riktigt matematiskt. Om järnvägens godsflöden ökas motsvarar det 8 procents lastbilsflöde med siffror. Om vi tittar på hur mycket man körde på lastbil och hur mycket man körde på järnväg skulle det alltså minska lastbilstrafiken . Det löser inte miljöproblemet. Då är det snarare en elektrifiering av de stora vägarna, så att lastbilar kör miljövänligare, som skulle lösa problemet. Det är troligtvis också billigare än att göra insatser så att man klarar en 100-procentig ökning på järnväg. 171 (MP) replik: Den obehagliga sanningen är enligt mig inte en ökad mängd medborgare eller en ökad mängd transporter, utan den obehagliga sanningen är klimatförändringarna och vilka utmaningar de kommer att ställa oss inför. Just därför är klimatfrågan väldigt prioriterad, och jag håller med ledamoten om att det är en mix av åtgärder som behöver komma till för att vi ska kunna lösa frågan om en hållbar transportsektor. Men då måste vi även våga titta på vad som är mest effektivt, och mest effektivt per personkilometer är järnvägen. Det har både fysikaliska förklaringar och andra förklaringar. När jag ändå har detta replikskifte tänkte jag passa på att de upp de angrepp som ledamoten kom med under sitt anförande, fru talman. Jag kunde ju inte begära replik på hans anförande eftersom jag då inte hade talat . Det handlade om ERTMS, som EU ju kräver att vi ska införa – som vi vet att vi har stora behov av att investera i nya ställverk . Skulle vi först investera i nya ställverk för ATC för att sedan konvertera dem till ERTMS skulle vi få en merkostnad om jämfört med hela investeringskostnaden. Det var också en fråga om fossila bränslen och kärnkraft. Jag vill bara säga att kärnkraften är dyr och olönsam och att den står i vägen för satsningar på mer lönsamma investeringar i förnybar energi. 172 (KD) replik: Jag tror att vi är helt överens om att el är bland det absolut effektivaste som finns när det gäller att flytta energi. Har du en elmotor har du den absolut bästa förmågan till energi. På samma sätt är el på spår bättre än el på asfalt, och hela den biten. Många andra tekniker, vad vi än använder, har större energiförluster. Problemet är att det också är väldigt dyrt att exempelvis bygga ut spår i den förmåga som skulle kunna möta det som rullar på väg. Återigen: Om vi ökar godsflödena på järnväg, vilket ingen plan innehåller lösningar för att klara av – vare sig den plan vi har eller den plan ni har, – skulle det minska flödet . Det är bara att inse att vi har lastbilar och att de kommer att vara här. Det vi behöver jobba med är snarare att de blir mer miljövänliga. Då är elektrifiering en lösning, och vätgas kan vara en annan lösning. Vi måste dock se verkligheten som verkligheten är, och det är egentligen det som var min huvudkritik. Ska vi sedan elektrifiera även persontransporter – bilar – och kanske till och med se hur det fungerar på fartyg och så vidare behöver vi mer kapacitet. Då är kolkraft avsevärt mycket sämre än exempelvis kärnkraft. Man måste också ha en regleringsenergi som gör att vi kan använda energierna, alltså effekten, när flest människor är i rörelse. Det är ren, krass matematik, och ska vi kunna göra de här omställningarna till det goda transportsystemet måste man se hela kedjan. Jag är alltså järnvägskramare – jag älskar järnväg, och jag åker järnväg så ofta jag kan – men det kommer inte att vara den som löser våra miljöproblem. Vi måste vidta fler åtgärder, och det var där jag blev lite orolig när jag lyssnade på inlägget. 173 (MP) replik: Vi kan konstatera att det behövs en mängd olika lösningar för att lösa frågan om ett hållbart och fossilfritt transportsystem. Vi behöver både en elektrifiering och en övergång till biodrivmedel men med hänsyn till att vi ska ha levande skogar och en biologisk mångfald. Vi behöver också effektivisera våra transporter, och det gäller både godstransporter och persontransporter. Vi kommer att behöva arbeta med att öka kapaciteten inom järnvägssystemet, både för transport och för gods. Det är därför driver frågan om att bygga nya stambanor för höghastighetståg, för att vi då också avlastar de befintliga stambanorna och skapar mer utrymme för till exempel godstransporter. Vi kommer också att behöva arbeta med lastbilstrafiken. Jag tror inte att det finns någon miljöpartist som påstår att vi inte kommer att ha några lastbilar i , och därför måste vi såklart titta på vad vi har för olika möjligheter både vad gäller elektrifiering och vad gäller olika biodrivmedel – till exempel biogas, som är ytterst intressant för lastbilstrafiken. 174 Infrastrukturminister (S): Jag måste säga att det är härligt att vara tillbaka i . Det är också väldigt kul att höra en rolig debatt! Det är speciellt , för i början av månaden invigdes Infrastrukturdepartementet – någonting som jag hoppas gläder alla ledamöter i trafikutskottet. Det är vi hade ett kommunikationsdepartement. kraftsamlar den här regeringen kring ett samlat departement där vi för samman infrastrukturfrågor och transportpolitiken med energipolitiken. Laddinfrastruktur eller kraftförsörjning är inte minst viktigt när vi elektrifierar fordonsflottan. Vi lägger dessutom till digitalisering, 5G och uppkoppling. Alla här som har talat om transportpolitik och infrastruktur vet nämligen vilken fantastisk möjlighet det innebär när vi kraftsamlar kring den modernisering och uppgradering som behöver göra. Vi är redan världsledande, men vi kan göra så mycket mer för att se till att modernisera vårt transportsystem och inte minst elektrifiera det. Vi gör detta av dubbla skäl. Det ena är att stärka vår konkurrenskraft – se till att vi blir lite bättre än omgivningen på att ha smarta transporter. Vi behöver det; vi är ett litet, exportberoende industriland som måste kunna hävda oss på världens marknader. Vi måste också kunna kompensera för att vi är ett stort land med långa avstånd. Därför måste vi ha smarta transporter. Vi gör det naturligtvis också för att vi ska bli världens första fossilfria välfärdsnation. Vi ska bli det land som klarar det där 70-procentsmålet vi talar om – som visar att man faktiskt kan ställa om transportsektorn till fossilfritt med elektrifiering eller för den delen biogas eller andra biodrivmedel. Att visa att det går att klara omställningen kommer att vara helt vägledande för regeringens politik under den här mandatperioden. Det handlar om jobben, sysselsättningen, konkurrenskraften och om att vässa vår förmåga att ha ett bättre transportsystem – och se till att vi gör det genom att vi klarar klimatinvesteringarna och klimatmålen. Detta görs i ett läge där vi nu fattade beslut om en nationell plan. Det är 100 miljarder mer än i den förra planen och 700 miljarder totalt om vi räknar in banavgifter. Det är en historisk satsning på infrastruktur, av underinvesteringar och år då man har underlåtit att satsa på och investera i det svenska järnvägssystemet. Trots att svenska folket vill åka mer tåg och trots att företag vill skicka mer gods på tågen lät man bli att investera i järnvägssystemet, och effekterna ser vi : signalfel och växelfel. Det håller inte. Vi måste göra en rejäl satsning på järnvägssystemet. Det görs i den nationella planen, och jag var stolt när vi kunde presentera den största järnvägssatsningen i modern tid. Jag noterar också att den nationella planen fick en väldigt bred uppslutning när vi presenterade den. Trots att alla här vet att önskemålen när det gäller infrastruktur är otroligt stora – det är klart att man i varenda region och i varenda del av landet, hos varenda bransch och hos vartenda parti, har önskningar om mer saker när det gäller infrastruktur – vet vi att den ram på 700 miljarder vi lyckades få fram ändå är ganska ambitiös. Det är 100 miljarder mer än i den förra ramen, och det innebär att vi inom detta kunde rymma otroligt många projekt som gör att vi lyfter framöver när det gäller vårt transportsystem. Här finns Norrbotniabanan, där vi tog spadtaget så sent som , och i det människors drömmar om att vi med och Norrbotniabanan kan ha fantastiska järnvägstransporter längs – med de behov som finns vad gäller att både förstora arbetsmarknadsregionen och klara godstrafiken i större utsträckning. Här finns , som är helt nödvändig för svensk basindustri. Det är tunga investeringar för att inte minst klara ännu tyngre transporter. Här finns fyrspår mellan och och möjlighet till 50 000 bostäder bara på den sträckan. Framför allt är detta en transportintensiv del av , inte bara för Stockholms- och utan även för hela norra . Här finns Sydostlänken, som jag som smålänning väl får säga är mitt hjärtebarn: , och ned till . Det handlar om att hitta smarta godstransporter, avlasta och se till att vi med dessa 1,6 miljarder gör den största järnvägssatsningen i sydöstra historia – och på det sättet stärker förutsättningen för mer gods ut på sjöfart. Här finns Ostkustbanan, och här finns –. Vad sägs om det? Äntligen påbörjar vi den viktiga delen av det nya stambanenätet, precis som –eller för den delen Ostlänken. Här finns också Mittbanan – det säger jag särskilt för att glädja Socialdemokraternas gruppledare i trafikutskottet. Här finns väldigt många satsningar. Detta görs tillsammans med en satsning på en 47-procentig ökning av järnvägsunderhållet. Det är inte bara långsiktiga planer på utvidgning, utan det är här och . Det handlar om att förbättra järnvägsunderhållet, om att förbättra funktionaliteten och om att göra reinvesteringar. Alla kunde märka när getingmidjan var avstängd . Man fick stanna en bit utanför och fick reda på att ens transport skulle bli lite annorlunda eftersom getingmidjan stängts av. på jag vet inte hur länge fanns förutsättningar att renovera den. Där går ett tåg . Den kommer att vara avstängd två somrar till, men det är nu vi skaffat oss resurser, tid och utrymme att göra en nödvändig renovering av en av de viktigaste delarna i det svenska järnvägssystemet. På detta sätt kommer den 47-procentiga ökningen av järnvägsunderhållet att gå igenom hela det svenska järnvägssystemet, och det är nödvändigt. Detta är också en viktig del i 73-punktsöverenskommelsen, som jag ska passa på att nämna. Här ligger den nationella planen fast, men här ligger också en satsning på underhåll – en långsiktig planering för järnvägsunderhållet och en tydlig åtgärdsplan – så att vi skapar förutsägbarhet för aktörerna inom underhållssektorn. På detta sätt skapar vi också förutsägbarhet såväl för de företag som vill skicka gods som för de personer som vill åka tåg. Det är nu uppgraderingen sker, och detta är bara på järnvägssidan. Den är naturligtvis en mycket stor del av den nationella planen, eftersom vi ska klara klimatmålen. Till detta kommer sjöfarten, där vi flerdubblar insatserna med slussar i , med farledsfördjupningen i , med farledsfördjupningen i och med Södertäljesatsningen. Detta görs i ett läge när inflaggningen ökar för svensk sjöfart – nådde man det hundrade fartyget. Det finns en optimism inom svensk sjöfart, och den finns därför att vi ger tydliga signaler i den nationella planen och i transportpolitiken för att bättre kunna lägga över mer gods på järnväg och på sjöfart. Det är helt nödvändigt. Det är naturligtvis också så att det finns satsningar på vägar – 164 miljarder i vägunderhåll är inte lite pengar. Det gäller framför allt en väldigt stor satsning på trafiksäkerhet. Här finns dock också BK4, så att tunga lastbilar, som vi nu öppnar upp för, kan färdas på våra vägar och ta bättre transporter ut i världen. Jag tror att det är så vi ska se den nationella planen. Det är en tydlig ambitionsökning när det gäller vår kapacitet, och det är en tydlig signal om att klimatmålen kommer att vara styrande för den omställning vi ska göra. Men det är också en tydlig signal om att det handlar om satsningar i hela , från landsvägar till stora satsningar i storstäderna, inte minst genom storstadsavtalen. I stadsmiljöavtalen ligger , som både kan bli tunnelbana och väldigt omfattande cykelåtgärder. Utöver detta finns det i den nationella planen 1,5 miljarder till ytterligare cykelåtgärder. När man summerar den nationella planen kan man säga att den har skapat en ny arena för debatten om infrastruktur i . Jag är glad över att fler nu vill se nästa steg och att man hoppas på en ytterligare revidering eller tillkommande projekt, men jag vill också vara tydlig med att detta är en tuff utmaning. Ska klara detta krävs en ordentlig koncentration på att genomföra projekten. Det krävs kompetensförsörjning så att vi har personella resurser. Det krävs också tydlig styrning och ledning samt regional uppslutning. Det har varit viktigt. Jag vill särskilt säga till trafikutskottets ledamöter att planen föregicks av ett arbete där vi åkte runt i hela landet och där man i varje region har prioriterat. I varje region har kommunpolitiker och regionpolitiker sagt vad som är viktigast för dem. Detta var vägledande för de ställningstaganden vi gjorde från regeringens sida. Jag vill inte alltid döma. När en hel region säger att man är helt enig om att ett objekt är det allra viktigaste objektet för regionen ska regeringen också lyssna. Detta har varit vägledande i satsningen, och det har haft en stor betydelse för den uppslutning som finns kring de infrastruktursatsningar vi nu gör i hela landet. Det är naturligtvis också så att väldigt mycket handlar om hur vi framöver ska hantera detta. Det här är en förutsättning för att regeringen ska kunna genomföra godsstrategin, där vi samordnar godstransporter mellan alla olika transportslag i en utsträckning vi inte gjort tidigare. Men detta är också en förutsättning för att vi ska kunna bli den permanenta världsutställning som ni hört mig tala om . I den nationella planen ligger förutsättningarna för elvägar, elektrifieringen av vägar och möjlighet till tunga fossilfria transporter. Här ligger geofencingen. Här ligger i förlängningen uppkopplade, självkörande bilar. Här ligger STM, . Här ligger den digitalisering och elektrifiering vi ser av fordonsflottan. Jag uppskattar att nämnde detta, för det är en viktig del för att ligga i teknisk framkant. Jag tror att en utmaning vi har framöver är att inse att den nationella planen som sådan skapar den grundläggande arenan för detta. Sedan vill vi mer. Jag vill ha nya stambanor för höghastighetståg. Alla inser att vi måste se till att bygga utökad kapacitet. Därför är detta också en viktig del i 73-punktsprogrammet, och därför kommer jag att bjuda in till fortsatta samtal om finansiering och genomförande av nya stambanor för höghastighetståg. Detta är viktigt både för att vi ska kunna nå klimatmålen och för att avlasta järnvägssystemen. Framför allt tror jag att vi ska komma ihåg att det faktiskt krävs utökad kapacitet om pendeltåg och godståg ska komma fram. Vi kan aldrig ställa dessa mot varandra. Tvärtom – det ena blir en förutsättning för det andra. Jag tror och hoppas på en bred uppslutning bakom detta.