prot · H60984 · 2019-05-02 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2018/19:MJU12 190 (M): – för nu är det verkligen kväll – debatterar vi miljö‑ och jordbruksutskottets betänkande nr 12, Livsmedelspolitik. Vi moderater står upp för alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 5. Offentlig upphandling är en oerhört viktig fråga. bönder producerar mat under några av världens absolut strängaste miljö- och djurskyddsregler. Det är bra, och det ska vi fortsätta med. Jag tror också att svenska bönder är stolta över att få producera på dessa premisser. När vi här i riksdag och på andra offentliga plan stiftar lagar, regler och bestämmelser om hur svenska bönder ska producera maten är det dock en sak. Men när vi sedan, på en annan plats i offentlig sektor, ska upphandla maten är de regler som vi har ställt upp inte längre lika viktiga. Vi vet att det numera finns bra metoder att upphandla maten för att kunna premiera de goda svenska miljö- och djurskyddslagarna. Jag tar mig själv som lantbrukare när jag är hemma som exempel. Om jag då skulle producera på ett så pass dåligt sätt som en viss del av den mat som vi upphandlar är producerad på skulle jag kunna bli polisanmäld och åtalad för detta. Men den maten är tydligen okej att ge till våra gamla och till våra barn i skolorna. Det är helt okej att upphandla maten på det viset. Vi kan såklart säga att det har blivit bättre. Det har det definitivt blivit; vi upphandlar bättre mat . Jag skulle ändå vilja rikta en uppmaning till regeringen att sätta ännu större tryck på det här så att vi ser till att bli ännu bättre på att upphandla bra mat. Vi ska inte upphandla mat från länder som till exempel inte ens har en djurskyddslagstiftning, vilket förekommer. Det får mig att komma in på det här med livsmedelsbedrägerier. För sedan förfasades vi över att det hade upphandlats kött till svenska skolor från djur som dels var sjuka vid slakt, dels självdöda. Det är såklart fruktansvärt hemskt att denna mat sedan hamnade i våra skolor. Vi hade en liknande skandal för som jag tror att ni minns: hästköttskandalen. Hästkött i sig är väl en sak; i många länder väljer man ju att bara äta häst. Men var det här hästar från öststater – hästar som man förmodligen hade tryckt i alla möjliga sprutor under deras levnadstid. Dessutom är häst ett djur som vi tar trikinprov på när de slaktas i , precis som vi gör med vildsvin och björn. Jag tror inte att de här djuren var trikintestade i dessa öststater; det handlade om och något mer land. Då blev det helt plötsligt en fråga om säkerhet i maten som vi äter. Då var det inte fråga om att vi hade blivit förda bakom ljuset när det gäller vilket djurslag vi åt, utan det var i stället en ren säkerhetsfråga. Det finns tyvärr ligor runt om i som tjänar stora pengar på att ägna sig åt livsmedelsbedrägerier. Det har helt enkelt blivit big business. Jag tror att måste bli hårdare i EU med att frågan kommer upp i dagens ljus. Här i är vi duktiga på det här, men det finns många länder i som inte alls är lika duktiga. Återigen vill jag göra ett medskick till regeringen: Lyft upp denna fråga högre på EU:s agenda, för den behöver drivas! En annan fråga i betänkandet handlar om bästföredatum, sista förbrukningsdag och allt sådant på livsmedel. Jag tänker mig att dagens människor, framför allt unga, inte har lika bra koll på maten. De har inte lika bra koll på hur länge maten är duglig som livsmedel som någon som är gammal i gamet har. Och ska jag inte ta mig själv som exempel, för där har jag inte hamnat än! I finns en kultur där man kan lukta på maten för att känna om den är bra eller inte i stället för att läsa på datummärkningen och kasta maten rakt i soporna för att datumet har gått ut. Detta tror jag är en upplysning som vi måste komma med till framför allt unga människor . Matsvinnet är kanske en tredjedel av all den mat som vi producerar, och det har vi inte råd med vare sig ur miljö- eller klimathänseende. Här behöver vi definitivt bli bättre. Förenklad försäljning av vildsvinskött är jätteviktigt. Vildsvinsstammarna växer fortfarande oerhört mycket. Regeringen kom med några bra förslag på hur vi ska kunna skjuta fler vildsvin. Man tillåter rörlig belysning, bildförstärkare, nattsikten och annat. Det är superbra saker, men vi hoppas nu verkligen också att utredning om småskalig försäljning av vildsvinskött får ett bra slut. Det behöver vi, för annars kommer vi inte att kunna öka avskjutningen av vildsvin i den grad som vi måste göra. Vi har i storleksordningen 200 000–300 000 vildsvin , tror vi. Vi kan lika gärna ha 350 000 vildsvin. Vi skjuter en bit över 100 000. Om vi ska lyckas få upp avskjutningen måste vi göra det enklare på alla nivåer. Vildsvinet är dessutom ett väldigt bra livsmedel. Det kan vara en bra och viktig del i livsmedelsstrategin, men då måste det bli enklare att få ut det till konsument. I jobbar man efter en modell där man skjuter någonstans mellan 500 000 och 600 000 vildsvin som man sedan kan sälja direkt till konsument, lokala näringsidkare eller restauranger. Det funkar väldigt bra i . De har inga fall av trikinos, och det är väl det man är mest bekymrad över med vildsvinen. Det finns andra svårigheter med att ta hand om ett vildsvin, bakterier och sådant, men trikinerna är det viktigaste. Jag tänker att om kan klara av detta måste väl vi i klara av det. Vi har faktiskt EU:s högsta statistik på inskickade trikinprov i förhållande till hur många vildsvin vi skjuter, så vi ligger bra till . Därför måste det här kunna gå att få igenom. Jag blev väldigt glad när jag nu läste att skolor har börjat upphandla vildsvinskött. Bra, då får vi ju avsättning för det här köttet! Vi kan få ned skadorna på odlingsbar mark. Vi får nöjdare lantbrukare, då det kan stärka deras lönsamhetssituation. Och vi får tillgång till ett bra kött, helt enkelt. Därför, fru talman, vill jag avsluta med att säga att vi hoppas att utredning om förenklad försäljning av vildsvinskött landar i något bra. Sedan vill jag bara skicka med att vi är sena på bollen här. Detta skulle vi ha gjort tidigare. När resultatet kommer är det därför viktigt att vi gör verkstad av det så fort som möjligt. 191 (SD): Livsmedel skapar ofta ett starkt engagemang. Varför är det så? Maten är något av det mest centrala i våra liv. Den är bränslet som driver oss framåt. Den är medlet som håller oss friska och låter barnen växa sig starka. Den är en näringslivsgren som alstrar jobb, levande landsbygd, miljö och kultur. Den är mångas djupa intresse. Vi uttrycker identitet med hjälp av maten, både individuell och gemensam identitet. Maten finns med i alla livsskeden och i så gott som alla traditioner. Att bjuda, att bli bjuden och att dela mat är en integrerad del i alla kulturer, troligen som det har funnits människor. Politikens roll är att se till att matens alla betydelser och värden, både direkta och indirekta, kan vidmakthållas i när nutidsmänniskan har fjärmat sig längre från produktionen . Det ska ske utan att vi som konsumenter ovetande riskerar att medverka till oetiskt handlande, och det ska ske på så sätt att kan dra nytta av livsmedelsproduktionens alla positiva effekter. Medborgarna ska kunna veta att maten är säker. har kommunerna ansvaret för en stor del av den operativa livsmedelskontrollen. Men det är inte ovanligt att kommuner inte klarar sitt uppdrag, och kontrollen är inte alltid riskbaserad. Kontrollen av livsmedel fungerar olika på olika håll i landet, och resurserna som avsätts är begränsade. Staten bör därför ta ett större ansvar för en effektiv och fungerande livsmedelskontroll i hela . Länsstyrelserna och vägleder och utövar viss operativ kontroll, men bör pröva att livsmedelskontrollsansvaret helt överförs från kommunerna till staten av delar av eller hela lagstiftningen. Det skulle leda till att livsmedels- och djurskyddskontroller görs enligt samma principer oavsett var de sker. Dessutom tror vi att kontrollen kvalitetssäkras och att det ökar möjligheterna att anpassa kontrollfrekvenser till hur många och hur stora avvikelser som har skett. Det betyder att om ett företag, en bransch eller en annan sammanslutning sköter sig väl kan de komma att få färre tillsynsbesök. Och det är ju bättre att ha ett system som får aktörer att följa lagstiftningen än ett system som bara hittar dem som inte lever upp till den. Utländsk djurhållning skiljer sig ofta från svensk när det gäller till exempel synen på antibiotika, hormoner, djurtransporter, djurhållningsformer och slaktmetoder. Därför är det angeläget att öka konsumenternas möjlighet att göra aktiva val när de köper livsmedel. har givit ett tillkännagivande om att regeringen inom EU i alla relevanta sammanhang ska driva frågan om obligatorisk ursprungsmärkning av alla köttprodukter inklusive sammansatta produkter. betonar att alla animaliska produkter bör märkas med ursprung i varje led i produktionskedjan. Detta ska gälla såväl charkvaror och sammansatta produkter som mat på restaurang. Vi tycker även att det ska gälla mejeriprodukter. Märkning och annan information är viktigt för att konsumentmakt över huvud taget ska finnas. Därför vill vi även att huvudingredienserna ska ursprungsmärkas på restauranger och att alkoholhaltiga drycker ska få innehållsförteckning. Förutom att vara en nödvändig näringskälla är maten som sagt också bland annat bärare av traditioner, kultur och upplevelser. har många traditionella matprodukter som är nära kopplade till vårt land, våra regioner, vår miljö och vår kulturhistoria och som förtjänar att lyftas fram. finns dock inga nationella regleringar för att skydda eller uppmärksamma svensk mat. Mot den bakgrunden anser vi att ett nationellt regelverk för märkning av kulturhistoriskt värdefulla svenska matprodukter behöver tas fram. Det tror vi skulle underlätta bevarandet av den delen av vårt kulturarv och medföra positiva effekter för både besöksnäringen och landsbygdsutvecklingen. För någon timme sedan tog jag del av en undersökning som visade att många turister väljer som resmål för att de vill uppleva vår svenska kultur. Det är skönt att höra, när många svenska politiker inte värdesätter svensk kultur, om de ens erkänner dess existens. Många kommuner och landsting köper in livsmedel som är olagliga att producera i enligt gällande miljö- och djurskyddslagstiftning. anser att samtliga livsmedel som upphandlas offentligt ska vara producerade enligt gällande svensk miljö- och djurskyddslagstiftning när det är möjligt. De inköpsregler som den offentliga sektorn sätter upp ska gynna närproducerad mat. De krav på andel ekomärkt mat i offentliga kök som många kommuner satt upp överstiger på många håll den ekologiska produktion som finns i närområdet. Målsättningen om ekologisk produktion leder på så vis till import. Det är en effekt av ett oreflekterat siffermål. har i flera avseenden högre minimikrav på den konventionella matproduktionen än gällande lagstiftning i EU, och produktionen är mer miljövänlig med flera olika mått mätt. Vår offentliga sektor ska inte missgynna svensk och lokal produktion. Av främst etiska skäl bör även import av djurprodukter från obedövad slakt förbjudas. är många mindre samhällen åderlåtna på samhällsservice genom nedlagda skolor, butiker och lanthandelsbutiker. Sådan nedläggning leder till utflyttning. Man bör utreda möjligheterna för ett kompletterande samhällsstöd till lanthandlare utanför kommunernas centralorter, för de många servicetjänster som handlarna måste ha för att själva överleva och för att bygden ska överleva. För att fler småskaliga slakterier ska kunna etableras behöver reglerna kring dessa ytterligare förenklas. Det är viktigt för att möjliggöra ett ökat utbud av närproducerade livsmedel och för att förbättra förhållandena för djur och djurhållare. De småskaliga slakterierna ger kortare djurtransporter och lokala arbetstillfällen. kan vi se ett växande intresse för gårdsbutiker på landsbygden, där fler vill sälja närodlade och egenproducerade varor. Detta är viktigt dels för det lokala näringslivet, dels för arbetsmarknaden på landsbygden, men även för personers möjlighet att göra det de önskar. Dagens regelverk gör att framställningen och försäljningen av livsmedel blir onödigt krånglig. Här bör regeringen arbeta för enklare regler för gårdsförsäljning av livsmedel utan att ge avkall på livsmedelssäkerheten. För att främja exporten av svenska livsmedel bör arbetet med lands- och anläggningsgodkännanden prioriteras. Små och medelstora livsmedelsföretag bör få stöd i form av kompetensutveckling för att bli bättre på att exportera svenska livsmedel. Sist men inte minst har vi frågan om livsmedel från vilt. Ur djurskydds- och miljöperspektiv är viltkött mycket bra mat. Vi tror att det har potential att nå fler konsumenter om man lyckas förändra attityderna till jakt och viltkött. Det kan man göra med kunskap. Regeringen bör inleda ett arbete med kunskapsspridning om jakt och viltkött. Men den största utmaningen för företagarna inom viltnäringen är kanske det komplicerade regelverk som gäller för att hantera viltprodukterna. Reglerna måste förenklas för att få ut viltköttet i handeln, dock utan att ge avkall på livsmedelssäkerheten. Vi föreslår bland annat att jägare ska få sälja mindre mängder vildsvinskött direkt till konsument, med intyg på att köttet testats för trikiner. Som redan sagts här i talarstolen är vildsvinen ett jätteproblem på grund av sitt stora antal. Avskjutningen måste öka drastiskt. Kan vi underlätta marknaden för köttet kan vi göra problemet mindre och resursen större. Jag vill avsluta med att säga att jag givetvis står bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 4. 192 (C): Torkan som drabbade har gjort att det svenska lantbruket på många håll befinner sig i kris. När man möter enskilda lantbrukare med rödkantade ögon påminner det inte minst om griskrisen när många hade det otroligt tufft ekonomiskt. Det är de lantbrukarna som ska producera det som vi pratar om , alltså det som ska vara grunden för livsmedelsindustrin, offentliga kök och butiker och sedan hamna på våra bord. Det är de som är själva förutsättningen för att vi debatterar det här motionsbetänkandet om livsmedel. var situationen verkligen akut på många olika sätt. Men läget är fortsatt kritiskt för många, och finns en stor oro för hur det ska gå det här året. De eventuella foderreserver som fanns är nu på många håll borta. De är uttömda, och därför vet man inte riktigt hur det ska gå när det gäller foder till djuren och kanske också när det gäller vattenförsörjningen som har varit ett problem på många håll. Vi har från sida gjort så mycket vi kan för att ge förslag på akutstöd och olika åtgärder, och har vi också gjort det i vårändringsbudgeten tillsammans med regeringspartierna. Livsmedelsstrategin antogs i , och sedan gjorde regeringen en egen handlingsplan för att nå målen till 2030. Från håll tycker vi att den handlingsplanen är alltför tunn, och därför har vi lagt närmare 90 egna förslag för att stärka upp hela livsmedelskedjan. För att ta vara på fulla potential som ett matland måste vi fokusera på att skapa en innovativ, hållbar och lönsam livsmedelskedja. Alla företag i hela kedjan, från lantbruk till besöksnäring, måste ha konkurrenskraftiga villkor. Utan starka och livskraftiga livsmedelsföretag kan visionen om en ökad livsmedelsproduktion aldrig nås. I samband med att livsmedelsstrategin antogs har miljö- och jordbruksutskottet engagerat sig och lämnat ett antal tillkännagivanden. Det har handlat om att byråkrati och handläggningstider ska minska och om att man ska ha goda företagsvillkor. Det har handlat om ett främjandeuppdrag till våra olika myndigheter som , , , och – ja, det finns många olika myndigheter som våra lantbruksföretag och livsmedelsproducerande företag är oerhört beroende av. En annan fråga diskuteras i en del motioner här , och den handlar om hur försäljningen av viltkött ska förenklas. Där finns också ett tillkännagivande. Det ska också vara lättare för konsumenter att göra hållbara och medvetna val. Det femte tillkännagivandet handlar om att svensk livsmedelsproduktion ska utgå från konsumenternas efterfrågan och inte från att vi i politiken sätter olika mål för olika produktionsformer. Vi står nu inför ett utmanande år på många sätt. Vi ska välja vilka EU-parlamentariker som ska få vårt förtroende . Det är viktigt att kunna omsätta politiken i praktisk handling i . En av de viktigaste framtidsfrågorna är vårt klimat. Det kallas ibland för en ödesfråga, och det stämmer ju faktiskt. Effekterna av klimatförändringarna drabbar hela mänskligheten – alla människor runt hela vår jord. Torka, översvämningar och hunger gör att människor måste lämna sitt hem. Klimatet kan räddas, och det är inte . Men det kräver en djärv och offensiv klimatpolitik. Klimatet kan inte räddas genom att stoppa tillväxten och blicka bakåt. Det är inte genom att förkasta allt det goda som människors uppfinningsrikedom och tillväxten gett oss som vi minskar utsläppen. Det är tvärtom det, alltså den gröna tillväxten som vi kan skapa och människans innovationsförmåga, som är en del av grunden i att klara klimatomställningen. Vi ska vara pådrivande i det internationella arbetet, inte minst inom EU. Tillgången till oändligt med rent dricksvatten har länge varit en självklarhet i . När jag var barn räckte det med semester i för att man skulle få rådet att inte dricka vattnet i kranen för att man kunde bli sjuk i magen. är det många länder vi kan besöka utan att behöva borsta tänderna med hjälp av vatten från en flaska. Men redan nu är det torrt i stora delar av vårt land. Det var faktiskt lite härligt att få ta på sig den gröna regnjackan och känna att det kanske ändå blir ett väderomslag så att vi får det regn som våra marker längtar efter så oerhört mycket och som vi som brukare på olika sätt så väl behöver. har många lantbruksföretag och stora delar av vårt land drabbats av vattenbrist . De två föregående somrarna har varit torra hemma i , och rapporteras det om låga grundvattennivåer. Mångas brunnar har sinat, och man har fått borra efter vatten på nytt. Vattenförsörjningen har inte varit tillräcklig vare sig till djur eller för bevattning av åkrar. Tillgången till rent dricksvatten påverkas såklart av många olika faktorer, till exempel överutnyttjande, underinvestering i va-infrastruktur, förändrade flöden och nederbörd i klimatförändringarnas spår. Men i har vi faktiskt en ineffektiv användning av vårt dricksvatten genom att exempelvis spola våra toaletter med drickbart vatten. kan vi ha andra lösningar för att minska vattenförbrukningen, men till dess behöver vi konsumenter uppmärksammas på den individuella vattenanvändningen för att också ha en möjlighet att påverka den. För att säkerställa rent vatten i kranen behövs krafttag för att skydda tillgången till rent vatten. Med klimatförändringar och effekter som översvämningar ökar risken för jordskred och spridning av bakterier och förorenande ämnen. Vatten är ett kommunalt ansvar och ska fortsätta vara så, men staten behöver göra mycket för att stötta kommunerna i deras arbete. Alla kommuner som inte redan gjort en plan för dricksvattenförsörjning där risker och hot både analyseras och hanteras bör få hjälp med det. Och eftersom tillgången till vatten inte följer kommungränserna bör den kommunala planeringen samordnas regionalt. Staten bör stödja både beredskap för akuta situationer och metoder för lokala och regionala vattenplaner. Det nationella ansvaret för vattenfrågor är splittrat på flera myndigheter och behöver samordnas. Vi står givetvis bakom alla våra reservationer, såväl de som handlar om offentlig upphandling och möjligheten att också upphandla närproducerat på ett betydligt effektivare sätt än som den som handlar om revidering av för nya vattenbruksverksamheter där man kan se att det inte är så svårt att få förnyade tillstånd för vissa verksamheter men att det är oerhört långa tillståndsprocesser för det innovativa och det nya. Det handlar också om tillgången till rent dricksvatten. För tids vinnande yrkar jag dock bifall endast till reservation nr 28. 193 (KD): Jag står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservation 25. debatterar vi livsmedelspolitik. För nästan exakt stod jag också här, och då diskuterade vi livsmedelsstrategin. Då fattade vi beslut om att vi skulle ha livsmedelsstrategin. Alla partier var i princip överens att det är viktigt att sluta avveckla jordbruket och i stället utveckla det. Visst är det gott att säga utveckla i stället för avveckla? Punkter som vi lyfte fram specifikt var att lönsamheten skulle öka, konkurrenskraften skulle stärkas och självförsörjningen av livsmedel måste öka. Det är något som är fel i grunden när jordbrukare lägger ned sina jordbruksföretag för att lönsamheten är för dålig. Vi har ett fantastiskt land att producera livsmedel i. Ändå lägger mellan fyra och fem mjölkbönder i ned sitt mjölkföretag. Överallt i ökar mjölkproduktionen, utom i ett enda land – just det, i . Här minskar den i stället. Våra bönder får inte konkurrera på samma villkor som bönderna i EU. Vi har exempelvis mycket hög dieselskatt och en regelbörda som är gigantisk. I livsmedelsstrategin står det att regler och lagar ska förenklas. Det är oerhört viktigt. Men vad betyder det? Exempelvis har en mjölkbonde som har spannmålsproduktion 900 regler att förhålla sig till. När ska bonden ha tid att vara bonde? Vad har skett ? Det är intressant och spännande, fru talman. Om vi frågar bönderna om strategin skakar de på huvudena och säger att de märker absolut ingenting. De märker inte av någonting på gårdsnivå. Det duger inte, mina vänner. Vår självförsörjning av livsmedel är på . Varannan tugga av maten vi äter kommer inte från . Det är oerhört allvarligt. Vi kan alltså inte försörja våra egna invånare vid en kris eller krigssituation. Vårt grannland i öster, , är ett lysande exempel på ett EU-land som har en helt annan beredskap. klarar de att försörja sina invånare med livsmedel. I kommer vi i bästa fall upp i . Har det blivit bättre , efter att vi har antagit livsmedelsstrategin? Nej, tyvärr inte. Livsmedelsförsörjningen fortsätter att sjunka. Det duger inte, mina vänner. En fråga som vi kristdemokrater vill lyfta fram är offentlig upphandling. Det är något som är galet där. Vi som land har bland de tuffaste djurskyddslagarna i världen, men när kommuner och regioner köper in mat kan den komma från praktiskt taget vilket land som helst och ha producerats på ett sätt som våra egna lagar förbjuder. Det är en förfärlig dubbelmoral. Det måste bli en förändring. Även på det här området är ett lysande exempel. Där beslöt regeringen att samma krav som ställs på landets bönder ska ställas vid upphandling av utländska livsmedel. Några kommuner i som jag vill lyfta fram som goda exempel ligger i – kan ni tänka er. Det är , och min hemkommun . Dessa kommuner ställer krav vid upphandling. I exempelvis kommer av köttet som serveras i skolan, barnomsorgen och äldreomsorgen från . Vildsvinen förstör för jordbruket till en kostnad av . De varma vintrarna och god tillgång på mat gör att vildsvinsstammarna ökar med raketfart. Många av oss här i kammaren nu har säkert sett vilken enorm skada vildsvinen gör på både åkrar och hagmarker. Utöver det har vi 3 000 trafikolyckor och många förstörda trädgårdar. Det måste helt enkelt skjutas fler vildsvin i . sköts 112 000 vildsvin. Det är för få. Dubbelt så många skulle behöva skjutas för att få någorlunda bukt med stammen. Här behövs ett batteri av åtgärder. Ett förslag är förenkling av försäljning av vildsvinskött i . Det fungerar i . Där skjuter man ungefär 600 000 vildsvin . Jägarna säljer köttet till butiker och restauranger efter att de har fått utbildning och efter att köttet trikintestats. Om EU-landet kan göra på det sättet borde väl även kunna göra det, fru talman. 194 (S):