prot · H60998 · 2019-06-03 00:00:00 — Mot bakgrund av den komplicerade samhällsomvandlingen, de känslor som är förknippade med detta och de lagar och regleringar som finns har , som 2017 tittade på det hela, gått igenom hur det här sköts, inte minst från sida. Då menar jag inte bara utifrån de åtaganden man har enligt lag och förordning, utan har även velat klargöra huruvida man har gått för långt utifrån det direktiv som finns från om att bolaget ska drivas på affärsmässiga grunder. Denna rapport finns att läsa. Den levererades till regering och riksdag 2017. I den konstateras att bedömningen då var att man hade skött detta utifrån de förutsättningar som fanns. Det fanns ett frågetecken om att man utifrån hade gått för långt, men det var inte alltför tydligt. Detta har regeringen även sedermera svarat på. befinner vi oss i detta läge, och då efterfrågas en statlig samordnare. För egen del tror jag att det i ett komplicerat läge som detta är viktigt att de parter som har direkt ansvar för det här sätter sig ned och hittar lösningar. Jag har oerhört svårt att tro att det finns en enkel lösning som någon annan kan komma med. Vad gäller kravet på att regeringen borde agera på ett annat sätt finns inget lagligt utrymme för det utifrån bolagets direktiv som ägare. Det skulle i så fall förutsätta någon form av samhällsuppdrag, och några sådana förslag har varken , eller något annat parti lagt fram här i kammaren. I det komplicerade läge som råder betvivlar jag att ytterligare aktörer skulle vara till någon större hjälp. Jag tror att det viktigaste och bästa för såväl som och vårt land är att hitta lösningar och att inte ägna sig åt att hota varandra. Det hjälper inte i längden. Bortom samhällsomvandlingen kommer och att vara väldigt viktiga för att se till att det blir en bra utveckling för både och som stad. Därför vore det allra bäst om man tillsammans kunde hitta konstruktiva lösningar. Jag tror inte att någon annan kan hitta en annan lösning än det som de som är närmast berörda och som bäst känner till situationen själva bäst kan göra. 11 i (M): Låt mig än en gång betona att Kirunaborna till , eller åtminstone , trots allt är väldigt positiva till hela stadsomvandlingen. De har varit beredda att låta sina hus lösas in, och trots vad de kanske har känt i hjärtat har de varit beredda att flytta till den nya staden. Detta är inte det stora problemet. När de väl hade fattat det känslomässiga beslutet och var beredda att flytta till en ny stad ville de också att den nya staden skulle ha samma funktioner som den gamla. När kommunledningen och kommunfullmäktige i fattade beslut om att flytta staden var det inte villkorslöst. De insåg att var oerhört viktigt för stadens fortlevnad. hade man dock ställt upp vissa villkor för att tillåta att stadens mark skulle bli industrimark och att skulle kunna fortsätta sin resa som ett starkt statligt bolag. Man hade satt upp tre tydliga villkor för att gå med på stadsomvandlingen och ge mark till . För det första skulle stadsomvandlingen inte belasta kommuns skattebetalare. Detta var det första villkor man ställde upp. För det andra skulle utvecklingen av den nya staden föregå avvecklingen av den gamla. Först skulle man utveckla den nya, sedan avveckla den gamla. För det tredje skulle de funktioner och miljöer som avvecklades ersättas med motsvarade funktion, volym och kvalitet. Kommunen och Kirunaborna känner nu att inte lever upp till allt detta och att staten som ägare inte lever upp till att i den nya staden ersätta de gamla funktioner som man avvecklar. De känner att de kommer att bli dragna vid näsan. Kirunaborna känner sig lurade på hela stadsomvandlingen. Det handlar bland annat om, som vi har varit inne på, den nya järnvägsdragningen. I och med flytten av staden behövs en ny järnvägsdragning. Den behövs inte bara för att den ska gå genom den nya staden som ska ha en centrumnära järnvägsstation, utan också för att sprickor kommer att uppstå. Som det ser ut har staten och inte förhandlat fram detta. Kommunen känner därför att det kanske aldrig blir verklighet och att man kanske aldrig får en centrumnära järnvägsstation i det nya . Efter att konflikten hade briserat i medierna i mitt hemlän tog man kontakt med dig, , som näringsminister och frågade: Kommer regeringen att agera på något sätt eftersom parterna har låst fast sig i diskussionen? Du svarade på följande sätt i ett mejl till Media angående om regeringen skulle agera i frågan: ”Ärendet ligger inte hos regeringen. Föremålet är en fråga mellan kommunen och bolaget.” I samma artikel vänder man sig till och säger att regeringen inte kommer att agera utan att frågan har landat hos dem. hänvisar då till att bolaget inte äger frågan. Jag vill därför fråga ministern: mandat har bolaget från regeringen att agera för att lösa detta? Vilket mandat har man att föra en konstruktiv dialog med kommunen för att lösa de sista frågeställningarna? Kan näringsministern lova att tar det ansvar som åligger ett statligt bolag? 12 Näringsminister (S): Interpellationsverktyget är sätt att kunna granska vad regeringen gör, och det har jag djup respekt för. Men när man som riksdagsledamot medvetet väljer att feltolka något blir det inte lika enkelt. vet mycket väl att regeringen kan bli instans för en överklagan från någon av parterna. Om jag på förhand uttalar mig om detta skulle jag gå utanför mina befogenheter som statsråd – för hur gör man om det sedan skulle komma en överklagan från någon part, oavsett om det handlar om en kommun eller ett bolag? Utifrån detta kom svaret om att det inte ligger något sådant på regeringens bord, och därmed är det heller inte lämpligt att svara på. Jag fick ytterligare en fråga från , som han mycket väl vet svaret på. Han frågade om direktivet, och det är ju ett direktiv som tillsammans med i bred enighet står bakom. Det innebär att ska drivas kommersiellt, affärsmässigt. Något samhällsuppdrag i likhet med en del andra statliga bolag har inte. Därmed kan regeringen heller inte ålägga något som går emot vilja. Det vet också mycket väl. Vilka regler är det då som gäller? Jag redogjorde för det i mitt interpellationssvar. Det handlar om de lagar som finns. De kostnader som man orsakar har man enligt lag skyldighet att också ersätta. Det gäller inte bara i detta fall, utan även i många andra fall. Har då gjort det? Enligt den riksrevisionsrapport vi fick 2017 gjordes bedömningen att bolaget har gjort det i ett stort antal fall. Innebär det att man är överens i alla frågor? Nej, det är helt uppenbart att man inte är det. Det framgår inte minst av de medierapporter som hänvisar till. Frågan är om det blir bättre om ytterligare kockar kommer in i detta. Jag betvivlar det. I grund och botten handlar det inte bara om det som pågår just , utan det handlar också om fortsättningen och framtiden. Det här är ett bolag som vi alla tillsammans med hoppas ska fortsätta utvecklas inte bara utan även till gagn för Kirunaborna, och vårt land. Jag tror att frågan tjänar väldigt lite på att partipolitiseras på detta sätt. Det absolut bästa vore nog att hitta vägar framåt inom ramen för de direktiv som har beslutat om och de lagar och förordningar som finns. De styr väldigt strikt hur sådant som detta ska gå till. Det är ju inte ett laglöst land, så att man bara kan välja och vraka, utan man har den typen av åtaganden och skyldigheter. Skulle det visa sig att det av olika anledningar inte går finns det möjligheter till överklaganden och annat, som mycket väl vet. Det är i så fall i det läget som såväl regering som domstolar har att uttala sig. Skulle jag göra det på förhand tror jag att det skulle föranleda en KU-anmälan om ministerstyre, kanske till och med från själv. 13 i (M): Statsrådet återkommer till att det här bolaget ska drivas kommersiellt – som att det är överordnat allt annat. Men ska man inte ta hänsyn till alla de Kirunabor som är mitt uppe i en stadsomvandling och känner att den håller på att gå dem förbi genom att de funktioner som avvecklas i gamla inte kommer att bli ersatta? Här har väl ändå staten som ägare av ett större ansvar än om det bara hade varit ett kommersiellt bolag på den öppna marknaden? Här måste, tror jag, regeringen ta ett steg framåt. Den princip som och kommunen har kommit överens om tidigare är att det som avvecklas i det gamla ska utvecklas i det nya. Stadsomvandlingen pågår just . En gammal riksrevisionsrapport om att allting har gått bra tycker jag inte att statsrådet ska hänga upp sig på. Detta är en fortgående process som det är viktigt att följa ända till slutet. har man kommit till ett moment 22-läge, där man inte klarar av att förhandla om avveckling av vissa saker därför att man inte vet om man får de nya till sig. Bland annat har man ett ställverk som måste flyttas. Det kostar ungefär 100 miljoner. Man vet inte om man vågar ta den kostnaden, eftersom man inte vet om exempelvis en centrumnära järnvägsstation kommer att bli verklighet. Regeringen hänvisar till . slår ifrån sig och säger: Det här är inte vårt ärende. säger: Vi bygger enligt nationell standard. Det innebär att det inte kommer att bli en centrumnära järnvägsstation. Det här är ett moment 22 där alla slår ifrån sig. Jag hade hoppats och trott att statsrådet kunnat ta det ansvaret. Jag vill bjuda upp statsrådet till att på plats se hur det ser ut. 14 Näringsminister (S): Tillåt mig att vara lite personlig och säga att jag nog har väldigt bra koll på hur norra ser ut. Innan jag fick den stora förmånen att vara politiker på heltid jobbade jag över stora delar av norra , såväl som . Jag tror att jag har varit på de allra flesta ställen och vet ungefär hur det ser ut. Därtill har jag naturligtvis som statsråd – och även privat – haft möjlighet att besöka . Inte minst det faktum att jag är gift med en norrbottniska gör att det finns goda anledningar att åka upp. Det kommer jag naturligtvis också att göra i fortsättningen, av ett mycket enkelt skäl: Som statsråd ska jag naturligtvis ta del av erfarenheterna från hela vårt land. Jag tror att vi alla i grund och botten vill att den här samhällsomvandlingen ska gå bra. Jag tror också att vi alla i grund och botten har allt att tjäna på att dra ned på tonläget och inte partipolitisera detta på något sätt utan se till att de parter som ska driva detta, i det här fallet kommun och , hittar lösningar framåt. Hade det funnits någon enkel lösning där någon kunde komma in med ett magiskt slag och bara lösa det hade det naturligtvis skett. låter det som att det bara har varit konflikter. Men man ska vara medveten om att det har ingåtts ett stort antal samförståndsavtal. Man har avtalat om olika delar av den här samhällsomvandlingen. Jag tror att det i grund och botten är det som är vägen framåt, tillsammans med de lagar och förordningar som finns. säger att jag hänvisar till direktivet från men minsann borde kunna göra mycket mer. Sanningen att säga styrs inte vårt land så. Antingen har man ett samhällsuppdrag som statligt bolag eller så har man det inte. I det här fallet är det fråga om helt kommersiell affärsmässighet, och det står till fullo bakom. Jag har då inte hört ett skvatt om något annat. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2018/19:216 om förebyggande åtgärder mot vattenbrist och torka 15 Statsrådet (S): har frågat mig om regeringen har några konkreta planer på att stödja kommunerna i de förebyggande åtgärderna mot vattenbrist och torka och hur planerna i så fall ser ut. Vidare frågar interpellanten om regeringen kan tänka sig att utöka anslagsändamålen för anslaget 2:2 Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor inom utgiftsområdet Försvar och samhällets krisberedskap till att också innefatta vattenbrist och torka. I utgår samhällets krisberedskap bland annat från den så kallade ansvarsprincipen. Ansvarsprincipen innebär att den som har ansvar för en verksamhet under normala förhållanden har motsvarande ansvar även under krissituationer. I ansvaret ingår att vidta de åtgärder som krävs för att kunna förebygga, motstå, hantera, återställa och lära från olyckor och kriser. Ansvaret för att förebygga och återställa skador på grund av extrema väderhändelser bygger på samma principer som ansvaret för annan krisberedskap i samhället. Det är kommunerna som har huvudansvaret för den allmänna dricksvattenförsörjningen, och kostnader för dricksvatten finansieras genom va-taxan. Kommunernas ansvar omfattar dock inte fastigheter med egen brunn. Knapphet på vatten uppstår inte plötsligt utan kan förutses och därmed beaktas i planeringsarbetet som kommunerna ansvarar för. Flera myndigheter, såsom , , geologiska undersökning (SGU), länsstyrelserna med flera, arbetar också med frågan på olika sätt. Anslaget 2:2 Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor finansierar permanenta förebyggande åtgärder som syftar till att skydda samhällsviktig verksamhet. Detta kan exempelvis handla om översvämningsskydd eller stabiliseringsåtgärder i marken. Det är inte uppenbart vad motsvarande åtgärder skulle vara när det gäller torka och vattenbrist. Torka och vattenbrist räknas heller inte som naturolyckor eftersom de inte sker plötsligt. Regeringen har vidtagit andra åtgärder för att stödja ansvariga aktörer i arbetet med att säkra vattenförsörjningen, bland annat genom att tillföra medel. I budgetpropositionen satsade regeringen för länsstyrelsernas arbete med förebyggande åtgärder för skydd av vatten samt för att i större utsträckning restaurera och anlägga våtmarker i syfte att stärka landskapets egen förmåga att hålla kvar och balansera vattenflöden. SGU fick också förstärkta resurser för att bistå kommuner och län med fördjupade kartläggningar av grundvattenresurser i särskilt utsatta regioner. I vårändringsbudgeten har regeringen föreslagit en satsning om på anslaget 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljö, varav föreslås för arbete med vattenskyddsområden. Vidare föreslås anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur tillföras medel om , vilket bland annat innefattar fortsatt arbete med våtmarker. Utöver detta har regeringen bland annat beslutat om att ge samtliga länsstyrelser i uppdrag att kartlägga och analysera vattensituationen på regional och lokal nivå i respektive län i syfte att ge fördjupad information om situationen för att vara förberedd på eventuell vattenbrist. Regeringen följer händelseutvecklingen när det gäller yt- och grundvattennivåerna samt vattenförsörjningen, och har löpande dialog med ansvariga myndigheter. 16 (M): Jag tackar statsrådet för svaret. I är grundvattennivån långt under den normala, vilket kan leda till stora problem , inte minst ute på öarna i vår vackra skärgård. Det är också problematiskt för sommargäster och företagare. Enligt SGU var grundvattennivåerna i stora magasin under de normala i stora delar av hela . Torka uppstår utan nederbörd, oftast , då avdunstningen är som störst. Påverkan sker på markfuktighet och grundvattennivåer, liksom på vattennivån i sjöar och flöden i vattendrag. har vi dessa låga nivåer . Det bekymrar mig, fru talman. Visst har kommunerna ett jätteansvar i detta, precis som statsrådet också påpekar. Man kan vid vattenbrist med fördel införa bevattningsförbud och spara på vattnet på olika sätt. Men ibland kan det orsaka väldigt stora skador. Naturkatastrofer kan medföra kännbara ekonomiska förluster för privatpersoner, näringsidkare samt kommuner och regioner. Även i de fall då dessa förluster täcks av försäkringar kan det ta innan de som drabbats får sin ersättning, och vissa skador ersätts över huvud taget inte. Oavsett vilken kris som står på tur – om det är torka, översvämning eller annat – kommer det att innebära stora ekonomiska konsekvenser. Torka och brist på vatten ger effekter inom många områden såsom jordbruk, skogsbruk, dricksvattenproduktion, vattenkraft med mera. Risken för skogsbränder ökar också kraftigt vid långvarig torka, vilket vi minns från . Jag tänker osökt på mat, livsmedelsförsörjning. Både grönsaker och djur behöver vatten för att växa. Oavsett om man är vegetarian eller inte är vi alla utsatta vid en vattenbrist. Har vi mat så att det räcker vid en kris? Vid en kris förväntas en frisk medborgare klara livsmedelsförsörjningen själv upp till . Trots detta finns det inga krisberedskapslager, och om transportsystemen kollapsar är det tomt i butikerna . kan ändå sägas ha en god livsmedelstrygghet en vanlig dag när det inte är någon kris eller någon vattenbrist. Men livsmedelstryggheten i vilar på import. Den svenska produktionen av livsmedel har minskat. har utvecklat ett starkt importberoende. Livsmedelsförsörjning kommer heller inte att bli enklare om vi har brist på vatten. Se på förra årets torka, som inte bara innebar direkt vattenbrist. Den gav också långtgående effekter och fick ekonomiska konsekvenser då det uppstod en stor foderbrist hos många av våra bönder. Statsrådet säger: ”Knapphet på vatten uppstår inte plötsligt utan kan förutses och därmed beaktas i planeringsarbetet som kommunen ansvarar för.” Skulle statsrådet kunna förtydliga hur han tycker att dessa bönder skulle ha agerat så att de vet det inför denna sommar? 17 Statsrådet (S): Tack, , för en viktig interpellation! Inte minst fick vi blixtbelysning på vad det kan innebära när vi får av torka och därmed vattenbrist. Det var en delvis ny situation som stod inför . ser vi fortsatt i stora delar av låga vattennivåer i både de stora och de mindre vattenmagasinen på vissa håll. De som drabbas hårdast om det blir av torka är de enskilda fastighetsägare som har egen brunn. Det är ganska många människor. Det är över 1 miljon människor. Många av dem finns inom jordbrukssektorn och turistsektorn. Det är egna företagare runt om i . Det är klart att det är en enormt viktig fråga. Jag försökte sätta in frågan i ett sammanhang. Det är många aktörer som har ansvar. Huvudansvaret ligger på kommunen. Sedan har vi statliga myndigheter, där till exempel har fått regeringens uppdrag att inrätta ett nationellt dricksvattenråd. Där samlar man alla aktörer för att jobba systematiskt med frågan. I min tidigare roll som näringsminister hade jag ansvar för SGU. Då valde vi att tidigarelägga satsningar där SGU flög helikoptrar med speciell utrustning för att kunna hitta områden där det passar väl med vattendepåer och där vattnet rinner. Det underlättar om man vill inrätta en större vattenresurs för en kommun. Det gör det också enklare för till exempel lantbrukare och andra att veta vilka områden som är bäst att sätta en brunn på så att man har beredskap, för att brunnen inte ska sina när det blir av torka. De insatserna är viktiga. Jag målar upp den bredare bilden därför att interpellanten talar om anslaget 2:2, som finns och som stöder kommunernas krisarbete i övrigt mot skred eller översvämningar. Man ska komma ihåg att anslaget i modern tid historiskt sett har legat på . har regeringen höjt anslaget till . Det är fortfarande väldigt många ansökningar till anslaget. tror jag att det kom in tio nya ansökningar till anslaget om till MSB. betalas det ut . Det säger någonting. Det är inte så att det finns ett konto hos MSB som är undersökt och som skulle kunna användas för att kunna göra andra insatser. Det är vad jag försöker argumentera för. Ska man se på frågan måste man se på en helhetsnivå. Kommunen har det primära uppdraget för detta. Men har ett väldigt stort ansvar, och vi försöker från statens sida att hjälpa till. Det nämns också i interpellationssvaret. Om man ska jobba långsiktigt med detta handlar det som gjorts från regeringens sida om som ska satsats på våtmarker. Det gäller att se till naturens egen förmåga att hålla vatten och därmed fylla på vattenmagasin . Det tror jag är otroligt viktigt. Här var jag lite orolig för den budget som röstade för . Där tog man bort dessa . Det är mångdubbelt mer än de som vi nu talar om som kan vara krisstöd till kommunerna. Det är viktigt att orka ha en långsiktig hållning. Regeringen har lagt tillbaka . Men det är inte bara 200 miljoner till detta. omfattar de fler saker. Det är inte ett lika omfattande stöd för att bibehålla våtmarker som vi försökte genomföra. Regeringen jobbar aktivt med detta. Vi kommer att ta det på största allvar. Det är viktigt att kommunerna har sin planering och också jobbar förebyggande med detta, men också länsstyrelserna har sitt ansvar. Är man orolig som lantbrukare bör man ta kontakt med kommun och länsstyrelse för att se vilken planering det finns om det skulle vara så att brunnen sinar. 18 (M): Tack, statsrådet! I granskning konstaterades att regeringen i flera sammanhang har uttryckt en vilja att stärka krisberedskapen men i sin styrning inte gjort särskilt mycket för att skapa tydliga förutsättningar i händelse av kris. Jag tänker just på livsmedelsförsörjning. Lantbrukare har onekligen en hel del utmaningar. Det är allt från problem med att vara utsatta för djurrättsterrorister till att det är ett problem när människor hellre köper en ekologisk vara som rest runt halva jorden än en närproducerad sallad från gården bredvid, eller när det inte finns mat eller vatten till jord eller djur. I vad ligger incitamentet? Det handlar om dessa fantastiska människor som kliver upp i ottan för att se till att vi har öppna landskap, att vi har svensk färskpotatis och att det finns svensk mjölk till kaffet och till våra barns skollunch. Livsmedelsförsörjningsgraden i har sjunkit till att ligga . Men vi måste producera mer livsmedel för att klara kriser. Vid en långvarig krissituation med avklippta importvägar är vår livsmedelstrygghet en katastrof. kan kommuner som utfört eller avser att utföra åtgärder för att förebygga naturolyckor i bebyggda områden söka bidrag via MSB för åtgärderna. När sådana naturolyckor sker i befintlig bebyggelse medför det stora kostnader för samhället. Det är dock generellt mer lönsamt att förebygga en naturolycka i bebyggda områden än att ta konsekvensen när den inträffar. Naturolycka avser i detta sammanhang skred, ras eller översvämning. Men dessvärre innefattas inte åtgärder för att hantera vattenbrist eller torka. Vi Moderater vill ändra anslagsändamålen för anslaget 2:2 Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor inom utgiftsområdet Försvar och samhällets krisberedskap till att också innefatta vattenbrist och torka. Det finns flera möjligheter att förebygga vattenbrist. Exempelvis skulle avsaltningsanläggningar vara väldigt fiffigt ute i skärgården. måste också möjligheterna att återvinna vatten, för exempelvis jordbruk, bli bättre. Vi behöver naturligtvis alla agera klimatsmart i våra liv för att begränsa klimatförändringarnas effekter. Det påverkar i förlängningen mängden nederbörd och tillgången på vatten. Men att stödja kommunerna i att långsiktigt arbeta förebyggande tror vi är bra. Tror inte regeringen det? 19 Statsrådet (S): Det känns nästan som att det inlägget var skrivet på förhand, eftersom jag i förra inlägget förklarade att anslaget är översökt. i har fått översvämningsskydd, och man gör stabilitetsåtgärder för att skydda elförsörjningen i . De kommunerna blir inte gladare för att man tar pengar från det anslaget och minskar samhällets krisberedskap. säger att vi nu ska använda de pengar som är begränsade och ta bort de långsiktiga åtgärderna för insatser för våtmarker på . Det var så i den budget som ni röstade igenom. Det är mångdubbelt större. Det normala anslaget på detta konto brukar vara på . Det är åtta gånger mer pengar som ni tog bort från att bevara våtmarker. Ni ska använda det anslaget till andra saker trots att anslaget är översökt. Det här hänger inte riktigt ihop; så kan man inte göra. Jag välkomnar gärna att vill diskutera hur vi jobbar mer förebyggande med detta och ger stöd till kommunerna. Men då måste det finansieras med riktiga pengar, som inte tas från andra angelägna områden som handlar om krisberedskap. Regeringen gör historiska satsningar på området. Vi låter jobba med ett nationellt dricksvattenråd.