prot · H70935 · 2019-11-20 00:00:00 — När det gäller situationen på är det ingen här som har ifrågasatt att det är en enpartistat utan fria och demokratiska val och att de medborgerliga och politiska rättigheterna är fortsatt kringskurna. Oliktänkande utsätts för godtyckliga frihetsberövanden och trakasserier av polis och säkerhetstjänst. Aktivister hindras från att resa. Det finns politiska fångar. Det finns betydande hinder i fråga om mänskliga rättigheter när det gäller yttrandefrihet och organisering av civilsamhället och många fler inskränkningar som andra här har tagit upp tidigare. Om allt detta finns inget annat att säga än kritik. har haft relationer med , och vi har ett långtgående engagemang. Regeringen lyfter tydligt fram att demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer måste vara centrala i och EU:s relationer med , även när avtalet är färdigförhandlat och har ratificerats. I den fortsatta processen är det därför ytterst angeläget att visar ökad respekt för de mänskliga rättigheterna och att representanter från civilsamhällesorganisationer blir delaktiga. Utan detta avtal finns inga formella förutsättningar för EU att vara drivande i demokratiska utveckling. Alternativet till detta avtal är inget avtal alls, och att isolera drabbar lokalbefolkningen på ett än värre sätt. Det må vara så att det inte är tillräckligt och att man hade kunnat vara tydligare, men detta är vad vi har. Skillnaden står inte mellan hur vi ser på och de övergrepp på demokrati och mänskliga rättigheter som sker, utan vad som är den bästa strategin för förändring: att fortsätta isolera som man har prövat eller att pröva något nytt genom ökad politisk dialog. Jag tror på det . Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 91 (L) replik: Avtal om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan är ett frihetligt parti. Det har sina rötter i en rörelse som egentligen alltid har vänt sig emot hierarkier, inte minst statssocialism och det slags projekt som har entusiasmerat andra delar av vänstern. Man skulle kort och gott kunna säga att inte gillar polisstater. Då är frågan varför detta avtal är så viktigt för . har ju Europeiska unionen förhandlat fram en rad olika avtal. Till alla dem har sagt nej. motarbetade Europeiska unionens handelsavtal med av alla länder. Man motarbetade Europeiska unionens omfattande ekonomiska partnerskap med , som för övrigt är världens tredje största ekonomi. sa också nej till Europeiska unionens handelsavtal med . Man har varit emot TTIP och en rad andra ekonomiska samarbeten med demokratier. Frågan är därför varför det är så viktigt för att sluta avtal med en kommunistisk polisstat som man säger nej till ett frihandelsavtal med . 92 (MP) replik: hänvisar till handelsavtal som har varit kritiska till. Det har vi varit utifrån miljö- och klimataspekter. Vi har sett att det inte har funnits tillräckligt tydliga skrivningar om att kunna värna bland annat det. Det har varit vår största invändning i dessa delar. Precis som påpekar har vi också sett att det inte har handlat om avtal med stater där människor far otroligt illa och där man behöver se ett byte av regim för att situationen ska förbättras. Detta är vad det här avtalet handlar om. Det handlar inte om handelsutbytet i sig, utan om att kunna starta en dialog för att kunna bryta den utveckling som funnits på och som inte blir bättre. Vi har prövat en gammal politik och en gammal väg, men det har inte fungerat. vill vi pröva något nytt. Jag vill fråga vad Liberalerna har som alternativ. Vilka förändringar vill Liberalerna se gentemot för att det ska bli förbättringar för det kubanska folket? 93 (L) replik: I den bästa av världar är samarbetsavtalet med den kubanska regimen ett avtal som bidrar till demokrati på . Men så förhåller det sig inte. Detta är inte sant. Det fanns en så kallad common position, en europeisk hållning, som var betydligt tydligare. I den krävdes demokratiska reformer på innan man skulle öppna upp för investeringar i hotellkedjor och annat. Orsaken till att detta avtal har kommit till stånd är det motsatta till det som hävdar. Man vill tona ned kraven på demokrati för att i stället få tillträde till den kubanska marknaden. När det gäller miljöaspekter måste man fundera på vilket sätt planekonomi är bra för miljön. I alla länder där man tillämpat planekonomi har det visat sig att man hushållat mycket ineffektivt med naturens resurser. är väl det tydligaste exemplet på detta. Avtal om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan Att på något sätt tro att skulle vara bättre på miljöhänsyn än vad skulle vara är mycket märkligt. I har man en omfattande intern debatt om hur man ska förhålla sig till sina naturresurser. Om skulle ha naturresurser annat än socker, såsom olja i som är ett till närstående land, skulle det inte finnas någon fri debatt, någon miljörörelse eller miljöhänsyn över huvud taget. De korrupta makthavarna skulle vräka sig över dessa naturresurser. Det blir en lite märklig signal att med sin långa historia av att verka för frihet för individen och annat tycker att det är jätteviktigt att EU har ett samarbetsavtal med kommunistdiktaturen och polisstaten . Men man vill inte att EU ska ha ett avtal med , och . För mig som liberal framstår det som en fullständigt obegriplig hållning. 94 (MP) replik: Det känns som att tolkar både mitt svar och denna proposition som fan tolkar . Det här handlar om att vi behöver få till stånd en förändring och främja demokrati och mänskliga rättigheter. Det är vår utgångspunkt för detta avtal. Jag noterar att inte svarade på frågan vad alternativet till fortsatt isolering är och om han tror att det sätt att agera som inte har fungerat skulle börja fungera . 95 (SD) replik: nämnde att regeringen ska verka för att civilsamhället ska inkluderas i arbetet för att demokratisera och förbättra de mänskliga rättigheterna. Det känns som en väldigt dålig start när detta helt har ignorerats i avtalet. Man har inte släppt in demokratiaktivister, civilsamhället eller oppositionella krafter från . Det är en väldigt dålig start. Det här visar att regeringen, som har ignorerat detta tydliga faktum, nu än en gång sviker dem som kanske allra mest behöver vårt stöd. Jag tänkte därför ställa samma fråga som jag ställde till . Hur kan man som miljöpartist ignorera alla de människorättsaktivister och demokratikämpar som har varnat för detta avtal? De har tydligt deklarerat och vädjat till om att säga nej till avtalet. 96 (MP) replik: Tack, , för frågan! Jag håller helt med. Det är otroligt dåligt att civilsamhället inte har släppts in i dessa frågor. Men det har de heller inte under . Den utveckling som vi har sett har inte bara skett , även om man kan diskutera om det har varit en försämring eller förbättring. Situationen på har oerhört varit förfärlig när det gäller demokrati, mänskliga rättigheter och civilsamhällets inkludering. Det är därför vi tycker att det är dags att byta strategi. Det är dags att samla sig, få en ram för arbetet och kunna tala med en tydligare röst gentemot . Jag tror att vi båda är överens om förhoppningen om att det ska vara en fungerande strategi och betydligt bättre än det vi har gjort . 97 (SD) replik: Avtal om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan Det är ett faktum att säkerhetstjänsten har trappat upp sitt förtryck mot oppositionella på sedan arbetet med avtalet påbörjades. Vi vet också hur situationen på ser ut tack vare exilkubaner och människorättsaktivister, som har vittnat om den. Det är samma personer som vädjar till att säga nej till avtalet. De vet hur situationen ser ut, och dem bör man lyssna på. I min roll som riksdagsledamot är det dem jag lyssnar på. Jag önskar att så vore fallet även för , Socialdemokraterna, . Men så är det tyvärr inte. 98 (MP) replik: Jag ville verkligen inte relativisera att det ser ut att bli sämre. Det är väldigt oroväckande signaler som vi får. Det var inte min mening. Det som är meningen är att vi vill se en förändrad strategi, en strategi som kan leda till förbättring. Jag skulle vilja fråga vad förslaget är, men han har ingen talartid kvar. Vi har inte i debatten som förts här hört något om någon annan strategi som skulle kunna leda framåt. Vi är beredda att vara konstruktiva men också sätta press. Det är det som vi hoppas på framöver med det här avtalet. 99 (C) replik: När jag hör från argumentera för det här avtalet utifrån att det ska förbättra mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstat undrar jag om hon har läst den nya konstitutionen. Har läst avtalet som vi nu ska ta ställning till? Om man läser avtalet ser man att det är på den här grunden som kommande avtal ska träffas. Det är ett avtal som bekräftar den kubanska tolkningen av mänskliga rättigheter – det har framgått i debatten hur den ser ut. Avtalet bekräftar den kubanska tolkningen av demokrati – ordet ”demokrati” finns till och med inskrivet i konstitutionen, men det är inte fråga om den ordning som vi ser framför oss när vi talar om demokrati. Avtalet bekräftar också den kubanska tolkningen av rättsstaten. På den grunden ska vi fortsätta att arbeta för att gå vidare med nya avtal. Det är precis det som det här avtalet syftar till: att lägga grunden för fortsatt arbete. För min del skulle jag inte vilja ge detta klartecken, detta gröna ljus för att gå vidare utifrån den här grunden, utan jag skulle vilja se en förändring. Varför väljer att lägga detta till grund för den fortsatta diskussionen, i stället för att sätta press på både den nuvarande regeringen och att kräva en förändring i riktning mot den demokratisyn och MR-syn som vi trodde var universell? 100 (MP) replik: Jag tänker inte säga någonting om att den nya konstitutionen skulle vara bra eller att vi på något sätt skulle stå bakom den. Men i avtalet betonar parterna vikten av att respektera de mänskliga rättigheterna, de grundläggande friheterna, de demokratiska principerna och rättsstatsprincipen samt att de ska samarbeta och följa internationella regler i fråga om nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen. Det är något som finns där. Jag tycker inte att detta går att tolka som att det har getts något slags carte . Det här ställer stora krav på att man ska förändra sig. Det måste ske en förändring, och vi vill se den mycket hellre förr än . Avtal om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan Men jag skulle vilja fråga : Om det här avtalet nu är så dåligt och legitimerar så mycket, hur vill ändra på den situation som råder? Det gamla sättet och den gamla politiken har inte fungerat. Hur vill man hjälpa till att skapa demokrati och respekt för mänskliga rättigheter på ? 101 (C) replik: Det låter ungefär som när vi diskuterar kinesisk politik. I säger man: Vi står upp för mänskliga rättigheter och demokrati! För vår del har vi kommit så långt att vi konstaterar att detta är en demokratisyn och en MR-syn som inte är förenlig med vår. har 2019 antagit en ny konstitution där man använder precis samma metodik. Man gör den kubanska uttolkningen. Den ska inte riksdag bekräfta, som vi ser det. Vi har haft hållningen att vi ska låta det här avtalet vila, vilket innebär att man kan fortsätta att föra samtal. Det har man gjort , när EU beslutade om detta. Man har kunnat fortsätta att föra samtal och föra den politiska dialogen för att se om man kommer vidare. Men man ska inte gå vidare med nya avtal på den här grunden. Det vill vi inte se, herr ålderspresident. Det är därför vi inte vill ge grönt ljus för avtalet. Vi tycker att man från svensk sida borde ta vara på möjligheten att låta det gula ljuset skina. Egentligen skulle vi tycka att det var bäst. kommer vi att rösta nej, för vi tycker inte att avtalet ska släppas igenom. Vi skulle önska att också valde den lösningen. Det skulle ge ett förhandlingsmandat både gentemot EU och gentemot från den svenska sidan när det gäller den fortsatta hanteringen av de här frågorna. 102 (MP) replik: Jag tackar för svaret. Då ska vi förstå det som att inte vill ha detta avtal just . I stället ska vi sväva i limbo. Vad som ska hända i nästa steg återstår i så fall att se. Jag tycker att det är bra när man ställer hårda krav på utveckling, och jag tycker att det här avtalet lever upp till det. och EU kommer att fortsätta pressa på för demokrati och mänskliga rättigheter på . Jag hoppas att det kommer att leda till en förändring. 103 (KD): slog den kubanska regimen till med den järnhandske som bara diktaturer har tillgång till, skoningslöst, lögnaktigt, förtryckande och våldsamt, för att krossa den spirande demokratirörelsen på . Det var några av mina vänner de arresterade. Jag hade lärt känna dem åren . De kämpade för frihet och värdighet för det kubanska folket. De visste vad de riskerade, eftersom deras liv redan präglades av trakasserier och hot. Men de gjorde det ändå. Avtal om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan Det var och . De greps tillsammans med , Óscar Espinosa Chepe, Héctor Palacios och ett sjuttiotal andra. De dömdes till i snitt fängelse. Många av dem tillbringade i fängelse innan en del av dem släpptes och tvingades i exil. Den långhårige , som jag via hårdrocken hade funnit en särskild vänskap före, tvångsrakades som en del i den förnedring som den kubanska regimen utsatte honom för. Han misshandlades och förvandlades till oigenkännlighet. Efter en summarisk rättegång med falska anklagelser där inte medier eller utländsk personal var med fick han i fängelse. Han satt i en minimal cell i en källare i ett av hårdaste fängelser. Han sov på en betongbädd, i perioder utan tillgång till dagsljus och under långa perioder i isolering. Vad var då hans brott? Jo, han tycker att alla kubaner, som alla andra folk, har rätt till frihet och demokrati, det vi kallar mänskliga rättigheter. Han hade hotats, trakasserats, isolerats och gått arbetslös. Hans egen familj hade splittrats via regimens försorg. När han satt fängslad i källarhålan ökade hoten mot honom. Han fick höra : Blir det några protester kommer du att dö här i fängelset! Hans döttrar, i likhet med hans mor, fick försöka färdas till det avlägsna fängelset för att träffa honom . släpptes han och tvingades lämna sitt eget hemland för att inte få återvända. Det är samma regim då som . Det är samma kommunistiska diktatur. Det är samma förtryck. Det är samma övervakning. Det är samma hot. Det är samma fängslanden. Det är samma repressalier, utfrysning, angiveri och trakasserier. Inga förändringar av värde har skett gällande demokrati och yttrandefrihet. Det finns tillfällen då man kan göra en liten skillnad. är ett sådant tillfälle. är tillfälle att säga nej – om inte genomför förbättringar för demokrati och mänskliga rättigheter på riktigt ska vi inte heller ha det här avtalet. Då ska vi inte flerfaldiga biståndet eller erbjuda förmånliga handelsvillkor. Mot detta säger man att det handlar om dialog och handel som ska åstadkomma förändringar på . Jag håller med om att dialog ofta är bra. Så hur vet man då om man ska välja avtalsvägen med dialog eller vägen där man ställer krav innan man ger tillgång till förmånerna? En bra indikator på det tycker jag är att lyssna på vad de demokratiska krafterna vill. Det är alltid en bra fråga att ställa sig: Vad vill civilsamhällesaktörerna? De som inte går i regimens ledband, de som lever under förtrycket, de som hotas, vad vill de? Den frågan bör man ställa sig av två skäl. För det första bör ett övergripande mål för ett land som vara att ge moraliskt och faktiskt stöd till fredliga förespråkare för demokrati och mänskliga rättigheter, särskilt om de står under ständig press och ständigt förtryck på ett ofta fasansfullt sätt från en auktoritär regim. För det andra kan man ju tänka sig att de vet något om vad som hjälper situationen i diktaturen, kanske bättre än vad vi gör här. Det talas nu från om att det borde finnas en prövotid , ett slags försök att hålla upp ett fikonlöv för att skyla över att går en diktatur till mötes. Hur det ska gå till får vi inte veta så mycket om. När vi väl har antagit detta avtal krävs nämligen vad jag förstår enhällighet i EU för att säga upp det. Det är nu vi ingår avtalet, eller också gör vi det inte. Avtal om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan I praktiken har vi haft en prövotid avtalet provisoriskt trädde i kraft i väntan på det slutliga godkännandet. Vi vet resultatet av att avtalet har tillämpats . Vad är resultatet så här långt? Jo, läget för demokrati och mänskliga rättigheter har försämrats. Förtrycket av och repressalierna mot demokratiförespråkare har ökat. Jag ska ta ett exempel. greps den kubanske demokratiaktivisten av kubanska myndigheter i . Han fängslades också på , släpptes i fängelse och har arresterats från och till. har han varit fängslad, och han har inte haft kontakt med sin familj. som Civil Rights Defenders har krävt att han friges. Han har varit en av mest tongivande demokratiaktivister, aktiv inom Movimiento som är mitt systerparti. Han var engagerad i , den namninsamling där tusentals kubaner trotsade regimen och satte sina namn under ett upprop för övergång till demokrati. Han dömdes till fängelse och satt fängslad . Och har han gripits och fängslats igen. Det som kastar särskilt ljus på detta senaste gripande och fängslande är ju det här avtalet. Gripandet skedde dagen innan EU och inledde sin årliga människorättsdialog i . Frihetsberövandet av är bara ett av flera . När EU:s höga representant besökte greps 188 personer för att omöjliggöra protester i samband med besöket. Båda dessa exempel visar att den kubanska regimen helt saknar ambitioner att följa de principer om mänskliga rättigheter som finns inskrivna som något slags grund för mellan och EU och över huvud taget inte vill tillåta en öppen dialog om mänskliga rättigheter inom landet. Men EU kanske har lyckats på andra sätt, invänder någon, med sin dialog under de år som avtalet har levt och verkat. Vad sa till exempel EU när de besökte ? Vad skriver EU om i sina officiella rapporter? EU konstaterar att är en enpartidemokrati – en enpartidemokrati, står det – som håller val till lokal, regional och nationell nivå. Det handlar inte om att kallar sig för detta; det är EU som skriver att är en enpartidemokrati. kunde knappast ha formulerat det bättre. När EU:s utrikesföreträdare var i konstaterade hon att har genomfört ett generationsskifte och antagit en ny konstitution och kan koncentrera sig på ekonomiska reformer och miljöfrågor, detta trots att inget i grunden har ändrats när det gäller mänskliga rättigheter. Tvärtom har ju diktaturen och ställning slagits fast i konstitutionen. Och generationsskiftet är att regimen lyckats upprätthålla förtrycket efter att dött och trätt tillbaka. Dialogen tycks enbart ha lett till att påverkat EU med sin perverterade syn på demokrati. Det är det som tycks ha hänt. Är inte allt detta nog med prövotid, nog för att säga nej till det här avtalet, vet jag faktiskt inte vad som är det. Efter att den drog tillbaka propositionen om att godkänna detta avtal från skickade 391 kubanska demokratiaktivister ett brev till regeringen där de pläderade för att inte godkänna avtalet. De skrev att inte borde göra det förrän den kubanska regimen slutat trakassera och förtrycka det kubanska civilsamhället och släppt alla politiska fångar. Är det ett orimligt krav? Avtal om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan är förslaget från regeringen tillbaka, i stort sätt oförändrat. Regeringen pläderar för och vill att vi ska godkänna avtalet. Sacharovpristagaren , som dog i en bilolycka omgärdad av märkliga omständigheter, har en dotter som heter och som har tagit upp sin fars mantel. Hon vädjar om att ska säga nej så att avtalet faller. Vi vet alltså att demokratiförespråkarna på vill att vi säger nej. Och de pläderar inte för bojkott. Jag pläderar inte för någon bojkott à la . Jag har själv varit mycket kritisk mot den amerikanska blockaden. Men det är inte samma sak som att nu säga ja till detta avtal. Det är två helt olika saker. Man kan också ställa sig frågan vem som har välkomnat att skriver under och godkänner avtalet. Det är , diktaturregimens väldokumenterade hantlangare i , samma personer som inte vill att har någon dialog över huvud taget med demokratirörelsen och demokratiförespråkarna på . Det är de som rycker ut till avtalets försvar. När dessutom exempelvis Civil Rights Defenders säger att vi bör avvisa avtalet för att inte sänka arbetet med demokrati och mänskliga rättigheter på bör man lyssna och göra så, om man inte har extremt starka argument emot. Det har inte regeringen och , och det har inte . har inte alltid ett så stort inflytande över utrikespolitiken, men har vi det. Det ankommer på var och en av denna kammares ledamöter att anta eller förkasta detta avtal. Tar partier och ledamöter ställning för avtalet tar de också enligt min uppfattning indirekt ställning för den kommunistiska regimen på och emot den kubanska demokratirörelsen. Avtalet är nämligen utformat som den kubanska regimen vill, utan att kubanska människorättsförsvarare någonsin fått ha en åsikt om dess innehåll. Jag tycker att det är en ynkedom att och flera partier i riksdag inte kan sortera ut vem man ska stödja, vem man ska hålla under armarna. Jag tycker att det är det som händer här : Vi avvisar de förtryckta demokraterna och välkomnar diktaturens företrädare. Om vi gör det tycker jag faktiskt att det är ynkligt. Vi måste säga nej till avtalet. Vi kan göra det genom att rösta för bifall till reservationen. Det kommer att göra. 104 (S) replik: Jag vill tacka dig, , för ditt otroligt starka engagemang för det kubanska folket och dess frihetssträvan. Det var ett väldigt starkt tal; det tog faktiskt i hjärtat när du berättade om de vänner du träffat och har ständig kontakt med. Det tycker jag är bra. Jag har suttit och lyssnat på alla inlägg från dem som inte vill att vi ska signera och ratificera avtalet. Jag har fortfarande inte fått ett enda konkret svar på vad som är alternativet. Vad är alternativet till avtalet? Hur ska det utformas? Vilken typ av dialog ska det vara mellan och i fortsättningen? Är det isolation och fortsatt stigmatisering, eller är det – som det har framförts väldigt tydligt – att EU nu inför en fortsatt politisk dialog där vi, nu också på uppmaning av riksdag, framför att det är otroligt angeläget att civilsamhällets aktörer och oppositionen också ska kunna få ingå i processerna? Avtal om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan Är det då bättre att vi i tysthet och stillatigande står vid sidan om, låter bli att agera och inte har någon dialog med ? Är det bättre att vi fortsätter att låta regimen få verka helt i tysthet utan någon form av insyn, kontakter, kommunikation eller andra aktiviteter? Ska omvärlden hålla borta från radarn och i stället bara stå och hoppas att det ska hända av sig självt? Det har ju verkligen inte hänt någonting – ingenting. Det står still. Regimen har fortsatt att förtrycka sin befolkning. Den har agerat helt emot internationella, globala mänskliga rättigheter. Vi är i ett läge då vi måste fråga oss: Vad ska vi göra? finns det ett frö till försök och politisk dialog. Min fråga till dig, , är därför: Vad är alternativet? 105 (KD) replik: Tack, ledamoten, för frågan! Som jag sa i mitt anförande tycker jag att det viktigaste man kan göra i sådana här lägen är att lyssna på dem som man vill stödja.