prot · H60952 · 2019-02-13 00:00:00 — förespråkar frihandel och öppenhet, men agerar protektionistiskt. Västvärldens marknadsekonomier har inte ekonomiskt utbyte på lika villkor med statskapitalistiska . Dessutom lider icke-kinesiska företag av bristande skydd av patent, omfattande industrispionage och krav på tekniköverföring för att få marknadstillgång i . Med ekonomiskt inflytande följer också politisk påverkan. Friheten, harmonin och toleransen kan aldrig tas för given. När stunder av tankar på ”faran över” infaller är det alltid som farligast. Det lurar alltid krafter i de lugnaste vatten som mer eller mindre öppet och utifrån olika bevekelsegrunder vill ändra på rådande ordning. Enligt är ett av de minst öppna länderna för utländska investeringar, även bland andra utvecklingsekonomier, medan hör till de mesta öppna marknaderna i världen. EU och måste beakta att vissa kinesiska investerare inte enbart agerar med kommersiella motiv, vilket kan påverka och säkerhet. och EU behöver en Kinastrategi och en avsevärt ökad kunskap om detta land i myndighetsväsen. behöver också granska vissa utländska investeringar för att undvika att de underminerar svenska totalförsvarsintressen eller ger utländska företag monopolställning på för viktiga marknader. EU bör därför gå samman med likasinnade länder, såsom , , och , för att öka påtryckningarna på att leva upp till sin uttalade ambition att öppna marknaden för omvärlden. Detta gäller inte bara . Uppmärksamheten måste alltid upprätthållas mot alla krafter, stora som små, där expansionistiska ambitioner samsas med totalitära idéer om att människors frihet ska beskäras. Det kan gälla militärt och ekonomiskt ambitiösa länder var än i världen de uppträder. Som jag inledde med ser världen många nya och intressanta marknader öppnas. De kan och bör vara till nytta för att utveckla ömsesidig handel. Men dessa underströmmar som vill något annat än vad de till synes utger sig för måste vi alltid vara uppmärksamma på. Inför det ska vi i vara observanta och framför allt inte naiva. Inför det är handeln vårt bästa redskap. 120 (SD): När föll samman var det många som hoppades på ett i alltmer fredlig och västvänlig utveckling. Till att börja med såg det ganska positivt ut. Men den som känner sin historia vet dock att försiktighet snarare än hoppfullhet är bra att ha som riktmärke när man ska sia om framtiden. När jag som 20-åring och ganska ny i politiken skrev avsnittet om vår försvarspolitik i vårt ungdomsförbunds första principprogram varnade jag, trots att det såg ut att vara en hyfsat positiv utveckling i , för att situationen snabbt skulle kunna komma att förändras. Jag skrev: Att då besluta om nedrustning av svenska försvaret, med hänseende till vad som hände efter försvarsbeslutet , är vansinnigt. Ett nedrustat försvar tar åratal att bygga upp igen. Den tiden har man inte vid ett krigshot i modern tid. Tyvärr var inte de då närvarande riksdagsledamöterna här i kammaren lika förståndiga. Slakten av den svenska försvarsförmågan fortsatte. Inte ens aggressionskrig mot 2008, eller för den delen 2014, föranledde regeringspartierna att vakna upp ur sin törnrosasömn. gick in militärt i . Det kortvariga kriget som följde kostade ett antal civila människor livet, en stor mängd hus och infrastruktur förstördes och över 100 000 människor tvingades fly från sina hem för att undkomma striderna. Vid den vapenvila som kom till stånd sades det bland annat att de ryska styrkorna som fanns i landet skulle återvända till de platser som de höll före de senaste fientligheterna. har det gått kriget tog slut. Trots att så har passerat är fortfarande av territorium under illegal ockupation av . Och har inte bara kvarstannat på georgiskt territorium. Man har till och med ökat sin närvaro genom tillförsel av militär materiel, fordon och soldater. I de av ockuperade områdena har diskriminering och våld mot civila ökat, och mänskliga rättigheter har försämrats . agerande på georgiskt territorium är fullständigt oacceptabelt. Det sker inte bara i strid med internationell rätt. bryter också mot vapenvilan från . Den har varit aktiv i Georgienfrågan . Ja, det stämmer. Men den som läste den utrikespolitiska deklarationen här vet att varken eller för den delen andra länder som lider under rysk ockupation över huvud taget nämndes, förutom . Det visar väl lite grann att intresset för just dessa områden har svalnat från regeringens sida, alltså att man inte ens nämner dessa länder. Vi sverigedemokrater anser att mer måste göras för att stötta i deras strävande efter fred och demokratisk utveckling. Den enskilt viktigaste frågan är att få att tillämpa vapenvilan . anfallskrig mot 2014 och den illegala annekteringen av , som var ett uppenbart brott mot , visade att kriget i inte var en enskild händelse utan bara ännu ett steg i en säkerhetspolitisk utveckling i som är mycket negativ och oroande. Vi sverigedemokrater har länge varnat för denna utveckling och har sedan långt före vårt riksdagsinträde 2010 påtalat det oansvariga med att rusta ned den svenska försvarsförmågan. För del är inte minst agerande på och kring mycket oroande. När detta förs på tal svarar alltid ett antal partier med att föra fram ett svenskt Natomedlemskap som enda sättet att förbättra vår säkerhetspolitiska situation. Märkligt nog, mina vänner, framförs åsikten av just de partier som krossade resterna av det svenska invasionsförsvaret och satte oss i den sits som vi befinner oss i. Vi sverigedemokrater ser, som sagt, med oro på utvecklingen i och det försämrade säkerhetspolitiska läget i vår del av . Vi är dock övertygade om att ett svenskt medlemskap i endast skulle öka anspänningen på och kring . Det skulle göra till ett innanhav av Natoländer, eftersom med all sannolikhet skulle följa efter . Det skulle rubba den geostrategiska balansen i vårt närområde något oerhört, vilket skulle vara negativt för både och det svenska folket. Vi sverigedemokrater svarar med att vi i stället borde fördjupa samarbetet med ännu mer. Vi borde ingå i ett försvarsförbund med och kraftigt öka den svenska försvarsförmågan. Detta skulle höja tröskeleffekterna och göra det mycket svårare för en angripare att angripa våra båda länder. Genom detta skulle vi också bibehålla vår neutralitet i förhållande till de stora militärallianserna. skulle det också verka för en avspänning i vår del av . Slutligen skulle jag vilja ge en kommentar till det som har kommit fram tidigare i debatten från representanter för både och Liberalerna. hävdade tidigare att man hade två onda ting att välja mellan när man röstade emot och släppte fram Löfven. från Liberalerna sa att man skulle agera som oppositionsparti när det gäller utrikespolitiken. Men man kan inte både äta kakan och ha den kvar. Det var faktiskt så att man aktivt röstade rött mot partiledare och passivt släppte fram statsminister . Därmed har man också släppt fram regeringens utrikespolitik. 121 (S) replik: I många stycken tror jag att det inte var någon som blev upprörd över beskrivning av den säkerhetspolitiska utvecklingen och aggressioner runt om i . Sedan har jag andra uppfattningar än om det kloka i att göra en omställning av det svenska försvaret , och jag har säkert andra uppfattningar än på ytterligare några punkter. Det intressanta i det resonemang som tar upp är dock det ryska agerandet. Det är nämligen viktigt för svensk del och för svensk säkerhetspolitik. Vad är tanke om och analys av varför agerar på detta sätt? 122 (SD) replik: Det råder nog ingen tvekan om varför agerar på det här sättet. När det gäller till exempel och , och även andra ställen, är det ett effektivt sätt att förhindra dessa länder att söka sig västerut. Det omöjliggör till exempel Natomedlemskap för de här länderna, som har uttryckt en vilja att gå med i Nato. Om gränslinjerna inte är lösta utan omfattas av konflikter hindrar det enligt Natos stadgar en stat att ansöka om medlemskap i . Det är alltså ett effektivt sätt för att hålla Nato borta från sin absoluta närhet. Det tror jag inte att det råder någon tvekan om. Jag har också ställt mig frågan till exempel när det gäller hur agerar i och hur de agerar mot , med kränkningar av vårt territorium och liknande. Det driver kanske det svenska folket att vilja söka sig till Nato, och det borde ju inse inte är rätt väg att gå. 123 (S) replik: Vad gäller utrikesdeklarationen, politik gentemot och agerande när det gäller , och annat bör jag naturligtvis påpeka följande: För det första ryms inte allt i en utrikesdeklaration, och för det andra är det land som mycket tydligt och hårt driver linjen att EU ska fortsätta med sina sanktioner mot just på grund av landets agerande i form av kriget i , annekteringen av och så vidare. pekar på att vill omöjliggöra för länder att söka sig västerut, gå med i Nato och så vidare. Jag delar nog faktiskt helt och hållet den bedömningen. Men varför är det så viktigt för att länder inte fritt ska kunna göra sina val vad gäller säkerhetspolitik och annat? 124 (SD) replik: Den frågan skulle kanske ställa till ryska företrädare, men själv är jag övertygad om att det handlar om att efter var på dekis – om jag får använda det ordet – men har velat bli en världsspelare igen. Det är klart att man då inte accepterar att större allianser från västvärlden och liknande börjar etablera sig i den omedelbara närheten och i den omedelbara intressesfären. Det är klart att man därför försöker slå tillbaka detta. Jag vill bara poängtera att jag tycker att det är svagt av regeringen att i sin utrikespolitiska deklaration inte ens nämna länder som exempelvis . Det är på något sätt ett tecken på att det har fallit i glömska. Man nämner , men man nämner inte till exempel . Det finns även andra länder som i alla fall borde nämnas i deklarationen. 125 (C): Mina partikollegor och utskottskollegor har redan på ett förtjänstfullt sätt redogjort för ställning och hållning i ett antal angelägna frågor i utrikespolitiken. Jag tänker därför ta mig lyxen att tala uteslutande om ett ämne som ligger mig och varmt om hjärtat, nämligen förhållandet till den allra närmaste omvärlden – våra nordiska grannar och vänner. Det nordiska samarbetet är det kanske mest naturliga samarbetet för . Det är det inte i den meningen att det står mot våra andra åtaganden och våra andra internationella samarbeten vare sig i EU, på försvarsområdet eller inom utan för att våra länder har historiska mänskliga, ekonomiska och kulturella kopplingar som fortsätter in . Man får ibland intrycket att det nordiska samarbetet och de nordiska relationerna är något som tillhör det förgångna. Man får intrycket att människor flyttade från till eller tidigare och att det inte är någonting som lever , och man får intrycket att det inte kan vara lika intressant att flytta över den svensk-norska gränsen som det var för 300 eller . Detta, vill jag hävda, är helt fel. De nordiska länderna har , på olika sätt och med olika intensitet, strävat efter att riva ned de hinder som stoppar medborgarna från att söka sig en bättre framtid i ett annat nordiskt land eller för den delen berika sig, kulturellt eller ekonomiskt, eller söka nya familjerelationer över gränserna. Det är också av den anledningen som har ett etablerat och kraftfullt nordiskt samarbete mellan de nordiska parlamenten inom och mellan de nordiska ministrarna i . Jag anser att detta är något som är värt att värna även in , fru talman. Tyvärr ser vi att samarbetet går bakåt på vissa sätt. Det är inte så att det är en medveten handling; jag tror inte att någon beslutsfattare i den här salen menar att det är värt att backa bandet och bygga upp nya gränshinder mellan våra länder eller ser det som önskvärt att , , , och ska komma längre ifrån varandra. Det jag i stället är orolig för håller på att hända, fru talman, är att vi tappar bort vilket arbete det faktiskt innebär att värna både det nordiska samarbetet och de täta kopplingarna mellan våra länder. Till skillnad från några andra av våra internationella samarbeten handlar det nordiska samarbetet nämligen inte om att bygga nya konstellationer och koalitioner utan kanske om att hålla den nordiska tanken i huvudet i det allra mest vardagliga vi gör som beslutsfattare. Det handlar om att tänka på hur en infrastruktursatsning i påverkar pendlingen mellan och och om att fundera på hur implementeringen av ett EU-direktiv i riskerar att bygga nya gränshinder mot våra nordiska grannländer. Det är i precis den dimensionen som hotet mot det nordiska samarbetet ligger – i att vi helt enkelt tar det så pass mycket för givet att vi glömmer bort vilken kraft som krävs för att fortsätta inte bara värna utan också utveckla det nordiska samarbetet. Därför är jag glad att den nordiska dimensionen har nämnts i dagens utrikesdeklaration. Jag tror att det är viktigt att vi pratar om vikten av nordiskt samarbete på alla de olika områden där vi behöver utveckla det, och det gläder mig att så fort vi talar om hur vi bygger säkerhet och trygghet i finns även den internationella och den nordiska dimensionen med på ett naturligt sätt. Det handlar för all del inte bara om hur vi bygger en säkerhet mot militära hot utan lika mycket om hur vi bygger ett starkt och robust svar på klimatomställningar, skogsbränder, naturkatastrofer och översvämningar. Det handlar om hur vi tryggar livsmedelsförsörjningen i ett kris- eller krigsläge. Det gläder mig som sagt att detta perspektiv finns med i dagens utrikesdeklaration, men det kräver också arbete . Vid session avser rådet att lägga fram ett antal rekommendationer till de nordiska parlamenten och regeringarna om hur vi bygger säkerhet tillsammans framåt. Det handlar som sagt kanske inte främst om den militära säkerheten, utan det handlar om totalförsvaret, om samhällssäkerheten och om hur vi möter de nya säkerhetshot som uppstår. Här finns det anledning både för regeringen och för oss här inne i kammare att ta in det nordiska perspektivet och att kunna utnyttja de kompetenser som just nu byggs upp i våra grannländer, inte minst i vad gäller cybersäkerheten. Det är också så att regeringen har utsett en ny nordisk samarbetsminister. Från att tidigare ha varit någonting som ligger i utrikesministerns portfölj går detta över till , som blir ny nordisk samarbetsminister. Det här tror jag kan vara av godo. Det innebär inte att vi får tappa bort det nordiska perspektivet i utrikespolitiken, men jag tror att det är bra att vi stärker detta perspektiv i alla de frågor som vi beslutar om här inne i kammare. Det saknas ju inte exempel på utmaningar utanför säkerhets- och utrikespolitikens område där vi kan göra mer tillsammans. Det gäller att vi håller i de initiativ som har kommit om gemensamma personnummersystem som gör det lättare att flytta mellan de nordiska länderna och om att se till att våra socialförsäkringssystem och de juridiska modeller vi bygger upp lirar mellan de nordiska länderna. Inte minst gäller det att fortsätta värna den gemensamma nordiska rösten i EU och i FN och för alla dem som vill se mer av demokratiskt arbete. Där kan gå i täten. 126 (V): Den extrema fattigdomen i världen har minskat dramatiskt . Åtta av tio barn får vaccin mot mässling. Medellivslängden har ökat till och barnadödligheten sjunkit till . Detta visar att det går att förändra om viljan finns. Men vår värld har avgrundsdjupa orättvisor mellan fattiga och rika länder, mellan fattiga och rika människor inom länderna och mellan kvinnor och män. Den rikaste procenten äger lika mycket som de övriga , och klyftan ökar stadigt. Oxfams , Not Wealth visar att av förmögenhetstillväxten gick till den rikaste procenten av världens befolkning. Den fattigaste halvan fick ingen ökning alls. ökade antalet dollarmiljardärer snabbare än något . Deras förmögenheter hade kunnat utrota fattigdomen sju gånger om. Fattigdomen, ojämlikheten och ojämställdheten får konsekvenser. har svälten ökat. Över 650 miljoner människor saknar tillgång till rent vatten. dör en kvinna till följd av komplikationer vid förlossning. ser vi hur demokratin är på tillbakagång runt om i världen. Reaktionära, patriarkala och rasistiska strömningar, ofta med stöd av en ekonomisk elit, skördar framgångar genom att rikta udden mot de redan mest utsatta. I behövs en kraftfull politik för jämlikhet, rättvisa och hållbar global utveckling. tog upp utrikespolitik i sitt anförande. Jag kommer att fokusera på biståndet. Biståndspolitiken är en del av utvecklingspolitiken men långt ifrån allt. Det samlade globala biståndet uppgår till . För varje biståndskrona som går från den rika delen av världen till den fattiga går i motsatt riktning i form av skatte- och kapitalflykt. Att vända denna utveckling är en central del i arbetet med att skapa en mer jämlik värld. Utifrån det samlade biståndets relativt sett små summor är det extra viktigt att värna just biståndet. Den samstämmighetspolitik som slagits fast såväl inom den svenska utvecklingspolitiken som inom EU och i Agenda måste få ett mer kraftfullt genomslag. vill se en feministisk biståndspolitik. Minst hälften av biståndet ska läggas på kvinnor och flickor och på sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Flickor och kvinnor tvingas än göra en stor del av det obetalda hemarbetet för att familjen över huvud taget ska kunna klara de grundläggande behoven. Detta leder till att flickor inte får gå i skola och att kvinnor inte kan yrkesarbeta. Att få bestämma över sin egen kropp och uttrycka sin egen sexualitet är en grundläggande mänsklig rättighet. Men det är en rättighet som kränks och inskränks i många länder i världen. Bristande tillgång till preventivmedel och sexualupplysning, bristande mödravård och starka begränsningar i aborträtten är centrala hinder för utveckling och fattigdomsbekämpning. De organisationer som arbetar för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i fattiga länder behöver vårt stöd. ser vi hur krafter som motabetar aborträtten är aktiva i många fattiga länder och flyttar fram sina positioner. Trumps beslut att återinföra City-policyn, som hindrar från att finansiera organisationer som arbetar för aborträtten, utgör ett mycket stort hot mot kvinnors rättigheter och är ett tydligt bakslag för den globala utvecklingspolitiken. Den amerikanska organisationen menar att ytterligare 2 miljoner osäkra aborter kommer att ske och att 22 000 fler kvinnor och flickor kommer att dö till följd av komplikationer vid graviditet om inte behoven täcks av annan finansiering. var det internationella dagen för nolltolerans mot kvinnlig könsstympning. Med hjälp av UNFPA har vi kunnat se en minskning av antalet könsstympade, i vissa länder med . Det går att förändra om viljan finns. Tyvärr måste vi dock konstatera att utvecklingen på flera håll går i rakt motsatt riktning. EU är långt ifrån att nå målet om att av bni ska gå till bistånd. vill unionen öppna upp för att använda bistånd till militär verksamhet och har i allt större utsträckning börjat använda bistånd för att pressa fattiga länder att stoppa människor på flykt. Flera EU-länder driver på för en bredare definition av privatsektorbistånd. går redan mer än hälften av upphandlingarna inom det globala biståndet till inhemska företag. Värst är , och . Det är skamligt. Vi i vill värna biståndet. Biståndspengar ska gå till just bistånd. Enprocentsmålet ska vara ett minimum. Hälften av biståndet ska gå till flickor och kvinnor och till SRHR. Vi vill också införa ett utökat klimatbistånd utöver enprocentsmålet. Det är jämlik, feministisk biståndspolitik på en ekologisk grund som gynnar många – inte bara de rikaste. 127 (KD): Världen har blivit mer osäker och oförutsägbar. är alltför ofta oense om hur man ska tackla olika konflikter. måste sluta med att se till sina egna geopolitiska, ekonomiska och strategiska intressen och börja ta sitt ansvar. och EU är oense om hanteringen av kärnteknik, som är ett hot mot existens. rustar upp sin militära kapacitet och är alltmer aggressivt i sina geopolitiska ambitioner. hotar suveränitet och självständighet. I vägrar diktatorn , som olagligen tillskansat sig presidentmakten, att utlysa nyval. Ett demokratiskt, fritt och öppet val bör utlysas och en väpnad konflikt undvikas. Det är viktigt att och EU stöder detta och står upp för folket och oppositionen mot förtrycket. Den så kallade arabiska våren startade och var en reaktion mot korruption, social orättvisa och envåldshärskare. Vi trodde att upproret skulle leda till frihet och demokratisering av nationer i och , men upproret har tyvärr utvecklats till en maktkamp i ett flertal länder, främst mellan shia- och sunnimuslimer. Detta har öppnat upp för olika islamistiska terrororganisationer, som utgör ett stort hot i regionen och i hela världen. Vi kan se att situationen i börjar stabiliseras något, och även i förs seriösa förhandlingar om vapenvila och fred. I har inbördeskriget minskat i omfattning. En vapenvila och förhandlingar om en ny framtid för bör komma igång under FN-mandat, liksom en ny demokratisk konstitution. Målet bör vara ett demokratiskt land byggt på mänskliga rättigheter och ett enat sekulärt samhälle – ej sekteristisk maktdelning som i . I den instabila situation som råder i har de kristna folkgrupperna, inte minst i och , blivit marginaliserade och hårt drabbade av systematiska övergrepp. Islamistiska väpnade grupperingar fördriver dem från sina områden med våld, och deras existens i regionen är hotad. I tvingade terrorgruppen flera hundra tusen kristna invånare och yazidier på flykt. Ett folkmord begicks på kristna folkgrupper och yazidier. Detta folkmord och folkrättsbrott erkändes av i en resolution . Regeringen bör också erkänna folkmordet, annars sviker vi de drabbade. Ett erkännande av regeringen skulle visa för omvärlden att verkligen står för ansvarsutkrävande vid folkrättsbrott. Jag är nöjd med att KD- och M- budgeten har en procent av bni i bistånd. Men jag hoppas att vi snart ska kunna göra det möjligt med direkt humanitärt bistånd via kyrkor i och till behövande. Jag och många kristna svenskar med rötter i är besvikna på att regeringen vägrar att erkänna folkmordet , detta trots att har erkänt folkmordet som skedde under det sönderfall i nuvarande . 1,5 miljoner syrianer, armenier, kaldéer, assyrier och pontiska greker massakrerades. blev ett av de första länder i världen som erkände folkmordet, och kriminaliserades förnekandet av folkmordet. fick vi den glädjande nyheten att president har utlyst till en fransk nationell minnesdag för folkmordet . Jag har motionerat i om att regeringen ska erkänna folkmordet och utlysa till årlig minnesdag. Jag har dessutom föreslagit ett nationellt minnesmonument i till minne av offren för folkmordet. Jag har ännu inte fått något gehör från regeringen och är djupt besviken på regeringens ovilja ta tag i dessa frågor. Jag kommer att fortsätta driva denna fråga i . Min förhoppning är att regeringen följer riksdagsbeslutet och erkänner folkmordet – en bekräftelse som har historisk och moralisk betydelse och som bringar ro till de drabbade, en del av dem här i . Slutligen vill jag uttrycka min glädje över den öppenhet och tolerans som påven möttes av under sitt besök i . Värdlandets premiärministers budskap, där han riktade sig till alla muslimer i , var att fortsätta ”omfamna våra bröder, de kristna medborgarna överallt”. Det var en glädjande nyhet och besked från premiärministern där. I och med att min talartid snart är slut vill jag bara säga att alla människors lika, unika och okränkbara värde alltid måste respekteras och värnas. Låt oss hoppas att kristna och andra invånare i och i andra delar av världen kan åtnjuta religiös och politisk frihet. 128 (S): står inför ett vägval. Precis som vi valde väg för ska väljarna välja vilket de vill ha. Och mycket står på spel, mer . som då handlar det om att ställa sig på rätt sida av historien. Det här är några frågor som varje väljare bör ställa sig: