prop · H70316 · 2019-09-24 00:00:00 — stycket i bilaga C till förordning (EG) nr 1099/2008 om energistatistik till kapitel 3.4 i bilaga A till samma förordning. I definitionen av inhemsk konsumtion införs en statisk hänvisning till kommissionens genomfö- randedirektiv (EU) 2018/1581. till och med påföljande år. Utkastet till förslag överensstämmer med regeringens. 2019/20:16 Remissinstanserna: har inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Beredskapslagringen av olja inom Europeiska unionen styrs av rådets direktiv /119/EG av om skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter. Direktivet är genomfört i genom lagen (2012:806) om beredskapslagring av olja och förordningen (2012:873) om beredskapslagring av olja. Europeiska kommissionen har beslutat om ett genomförandedirektiv, kommissionens genomförandedirektiv (EU) 2018/1581 av om ändring av rådets direktiv /119/EG vad avser metoderna för beräkning av lagringsskyldigheter. Det framgår av skälen att kommissionen har genomfört en utvärdering av hur direktiv /119/EG fungerar och genomförs och att man sett ett behov av att införa ett antal tekniska ändringar av det direktivet, i syfte att underlätta dess genomförande. För att genomföra kommissionens genomförandedirektiv (EU) 2018/1581 krävs ett par mindre ändringar i lagen om beredskapslagring av olja. Ändringarna avser dels ett lagringsårs förläggning, dels hänvisningar till och rådets förordning (EG) nr 1099/2008 av om energistatistik. När det gäller ändringen av lagringsårets förläggning anger kommissionen i skälen till genomförandedirektiv (EU) 2018/1581 att ändringen bör ge medlemsstaterna ytterligare tid att slutföra de interna administrativa förfarandena och underlätta efterlevnaden av bestämmelserna inom tidsfristen och eventuellt, till lägre kostnader. Att lagringsårets förläggning ändras innebär att lagringsskyldigheten även ett visst år ska beräknas på kvantiteter som sålts eller förbrukats under det näst sista kalenderår som föregår det berörda kalenderåret. Både första och andra kvartalets lagringsskyldigheter ska således beräknas på uppgifter . Det kan nämnas att innan direktiv /119/EG trädde i kraft sträckte sig lagringsåret till och med påföljande år. Detta framgår av den numera upphävda lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol. Ändringen av hänvisningarna till förordning (EG) nr 1099/2008 motiverar kommissionen med att denna förordning har ändrats , hänvisningarna till särskilda bestämmelser har därför blivit inaktuella och måste anpassas. Hänvisningen till bilaga II till rådets direktiv /119/EG i definitionen av inhemsk konsumtion som också innebär ändrade hänvisningar till förordning (EG) nr 1099/2008, bör vara statisk. De nya hänvisningarna innebär inga ändringar i sak. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . När det gäller beredskapslagring av olja ska det lagringsår som inleddes Promemorians förslag och utkastet till förslag överensstämmer med re- Prop. 2019/20:16 geringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslagen. Skälen för regeringens förslag Transmissionsledningar för naturgas mellan EU och tredjeland Direktiv (EU) 2019/692 ska vara genomfört i . Lagändringarna bör därför träda i kraft . De bör kunna träda i kraft . Några övergångsbestämmelser är inte nödvändiga. Det framgår av kommissionens genomförandedirektiv (EU) 2018/1581 att medlemsstaterna ska anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv och att de genast ska överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen. Det framgår vidare att bestämmelserna ska tillämpas . Lagändringarna bör därför träda i kraft . Lagringsårets förläggning ändras genom förslaget och det bör förtydligas i en övergångsbestämmelse att det lagringsår som inleddes avslutas . Transmissionsledningar för naturgas mellan EU och tredjeland Som framgått i avsnitt 4 berörs den svenska naturgasmarknaden i begränsad omfattning av den nya regleringen av tredjelandsledningar. Med europeiska mått har en liten naturgasmarknad där förbruk- ningen pendlar runt , vilket motsvarar av har endast en sammanlänkning med , vilken försörjer det västsvenska naturgassystemet. inte några kända planer på att bygga ytterligare förbindelser för naturgas till , vare sig från något medlemsland i EU eller från tredjeland. grund av den svenska klimat- och energipolitiken finns det inget som talar för att naturgasanvändningen i kommer att öka så att det finns kommer- siella grunder för att finansiera ett projekt med en ny förbindelse till . Nya skrivningar i gasmarknadsdirektivet motiverar ändringar i naturgas- lagen när det gäller förutsättningarna för undantag för ny infrastruktur. ringarna medför inte något utökat resursbehov för Energimarknadsinspektion- Lagförslaget innebär även att det införs en anmälningsskyldighet för före- tag som ingår avtal om den tekniska driften av transmissionsledningar mellan Såvitt känt finns det inte några sådana avtal, och det är inte heller troligt att det finns behov av sådana avtal . slaget bedöms därför inte påverka vare sig företagen på naturgasmarknaden Förslaget till lag om ändring i naturgaslagen bedöms alltså sammantaget inte ha några egentliga konsekvenser för myndigheter eller företag i . Ändringarna i lagen om beredskapslagring av olja föreslås för att genomföra kommissionens genomförandedirektiv (EU) 2018/1581. ningarna till förordning (EG) nr 1099/2008 om energistatistik innebär inga ändringar i sak utan är endast en anpassning för att vissa hänvisningar i för- ordningen blivit inaktuella. Dessa ändringar bedöms därför inte få några kon- Ändringen av lagringsårets förläggning innebär att lagringsskyldigheten även fortsättningsvis ska beräknas men att lagringsskyldigheten, för det aktuella referensåret förskjuts . förlängs men det kommer inte att påverka aktörernas totala Förslaget bedöms för övrigt inte få några konsekvenser. 11.1Förslaget till lag om ändring i naturgaslagen (2005:403) 2 § Ett undantag enligt 1 § får beviljas bara om 1.investeringen stärker konkurrensen när det gäller gasförsörjningen samt ökar försörjningstryggheten, 2.den risk som är förenad med investeringen är sådan att investeringen inte blir av om undantaget inte beviljas, 3.den eller de berörda anläggningarna kommer att innehas av en juridisk person som inte innehar befintliga naturgasanläggningar, 4.avgifter tas ut endast av användarna av de nya anläggningarna, och 5.ett beviljat undantag inte kommer att a)skada konkurrensen på de marknader som sannolikt kommer att påverkas av investeringen, b)skada en ekonomiskt effektivt fungerande inre marknad för naturgas, c)hindra de anläggningar till vilka den eller de nya anläggningarna ska anslutas från att fungera ekonomiskt effektivt, eller d)skada försörjningstryggheten i fråga om naturgas i Europeiska unionen. Första stycket 3 gäller inte i sådana fall som avses i 1 § andra stycket. I paragrafen finns bestämmelser om förutsättningar för att ny naturgasinfrastruktur ska beviljas undantag enligt 1 §. I sak ändras paragrafen när det gäller de förutsättningar som anges i första stycket 5. Övriga ändringar är språkliga eller redaktionella. Övervägandena finns i avsnitt 6. Ändringarna är föranledda av att artikel 36.1 e i gasmarknadsdirektivet har fått en ny lydelse. Skyldighet att anmäla avtal till tillsynsmyndigheten 14 § Ett företag som ingår ett avtal som gäller den tekniska driften av en transmissionsledning mellan och ett land som inte omfattas av och rådets direktiv /73/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv /55/EG, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2019/692, ska anmäla avtalet till tillsynsmyndigheten. Paragrafen är ny och innehåller en bestämmelse om skyldighet att anmäla vissa avtal till tillsynsmyndigheten (). Övervägandena finns i avsnitt 7. I förarbetena till naturgaslagen utvecklas vad som är en transmissionsledning (prop. 2004/05:62 s. 198). Med transmission avses i lagen överföring av naturgas i en högtrycksledning eller ett nät som i huvudsak består av högtrycksledningar med undantag för högtrycksledning som huvudsakligen används i samband med lokal distribution av naturgas (1 kap. 6 a §). Bestämmelsen har tillkommit med anledning av den nya artikel 48a i gasmarknadsdirektivet. 2019/20:16 Hänvisningen till gasmarknadsdirektivet är utformad på så sätt att den avser direktivet i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2012:806) om beredskapslagring av olja 2 § I denna lag betyder allvarligt försörjningsavbrott: kraftig och plötslig minskning av leveranserna av råolja eller petroleumprodukter till Europeiska unionen eller till en medlemsstat vare sig den medfört ett gällande internationellt beslut om ibruktagande av lager eller inte, beredskapslager: lager av sådana energiprodukter som förtecknas i kapitel 3.4 i bilaga A till och rådets förordning (EG) nr 1099/2008 av om energistatistik som medlemsstaterna i Europeiska unionen är skyldiga att ha enligt rådets direktiv /119/EG om skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter och enligt avtal om ett internationellt energiprogram av , inhemsk konsumtion: totala mängder energiprodukter, beräknade enligt bilaga II till rådets direktiv /119/EG, i lydelsen enligt kommissionens genomförandedirektiv (EU) 2018/1581, som levererats inom landet både för energiändamål och för andra ändamål och som omfattar leveranser till omvandlingssektorn, industrin, transporter, hushåll och andra sektorer för slutkonsumtion inklusive energisektorns egen konsumtion med undantag för bränsle som krävs för raffinering, kommersiella lager: sådana lager av energiprodukter som förtecknas i kapitel 3.4 i bilaga A till och rådets förordning (EG) nr 1099/2008 som hålls av ekonomiska aktörer och som inte omfattas av kraven i rådets direktiv /119/EG, lagringsbränslen: ett eller flera av de bränslen som förtecknas i kapitel 3.4 i bi- laga A till och rådets förordning (EG) nr 1099/2008, lagringsår: perioden till och med påföljande år, referensår: det kalenderår som föregår ett lagringsår, tillsynsmyndighet: den myndighet som regeringen utser enligt 8 kap. 1 §. I paragrafen definieras ord och uttryck som används i lagen. I definitionerna av beredskapslager, kommersiella lager och lagringsbränslen ersätts den tidigare hänvisningen till avsnitt 3.1 första stycket i bilaga C till förordning (EG) nr 1099/2008 av en hänvisning till kapitel 3.4 i bilaga A till samma förordning. Hänvisningen till bilaga II till rådets direktiv /119/EG i definitionen av inhemsk konsumtion är utformad på så sätt att den avser direktivet i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. Den nya lydelsen av bilaga II innebär ändrade hänvisningar till förordning (EG) nr 1099/2008. De nya hänvisningarna innebär inga ändringar i sak. Definitionen av lagringsår ändras så att året löper till och med påföljande år. Att lagringsårets förläggning ändras innebär att lagringsskyldigheten även ett visst år ska beräknas på uppgifter från det näst sista kalenderåret som föregår det berörda kalenderåret (referensår). /2020 ska således beräknas på uppgifter från . Ändringarna är föranledda av kommissionens genomförandedirektiv (EU) 2018/1581. Lagen träder i kraft . Det lagringsår som inleddes ska avslutas . Europeiska unionens officiella tidning L 117/1 OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/692 om ändring av direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 194.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Den inre marknaden för naturgas, som stegvis har genomförts i hela unionen , syftar till att skapa faktiska valmöjligheter för alla slutkunder i unionen, både enskilda och företag, nya affärsmöjligheter, rättvisa konkurrensvillkor, konkurrenskraftiga priser, effektiva investeringssignaler och högre kvalitet på tjänsterna, och ska även bidra till försörjningstrygghet och hållbarhet. (2)Genom och rådets direktiv /55/EG (4) och direktiv /73/EG (5) har ett betydande steg tagits mot fullbordandet av den inre marknaden för naturgas. (3)Det här direktivet syftar till att undanröja hindren för fullbordandet av den inre marknaden för naturgas till följd av underlåtelsen att tillämpa unionens marknadsregler för gasöverföringsledningar till och från tredjeländer. De ändringar som införs genom detta direktiv syftar till att säkerställa att reglerna för gasöverföringsledningar som kopplar samman två eller fler medlemsstater också är tillämpliga inom unionen på gasöverföringsledningar till och från tredjeländer. Detta kommer att göra lagstiftningen inom unionen samstämmig och motverka snedvridning av konkurrensen på unionens inre marknad för energi och negativa effekter på försörjnings tryggheten. Det kommer också att öka transparensen och skapa rättslig säkerhet för marknadsaktörerna, särskilt investerare i gasinfrastruktur och systemanvändare, vad gäller det tillämpliga regelverket. (1) EUT C 262, 25.7.2018, s. 64. (2) EUT C 361, 5.10.2018, s. 72. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (4) och rådets direktiv /55/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas (EUT L 176, , s. 57). (5) och rådets direktiv /73/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv /55/EG (EUT L 211, , s. 94). L 117/2 Europeiska unionens officiella tidning (4)För att ta hänsyn till avsaknaden av särskilda unionsregler för gasöverföringsledningar till och från tredjeländer före dagen för detta direktivs ikraftträdande, bör medlemsstaterna kunna bevilja undantag från vissa bestämmelser i direktiv /73/EG för sådana gasöverföringsledningar som är färdigställda före dagen för detta direktivs ikraftträdande. Den relevanta dagen för tillämpning av andra åtskillnadsmodeller än åtskilt ägande bör anpassas för gasöverföringsledningar till och från tredjeländer. (5)Rörledningar som kopplar samman ett projekt för olje- eller gasproduktion i ett tredjeland med en bearbetnings anläggning eller slutlig landningsterminal i en medlemsstat bör anses vara rörledningsnät i tidigare led. Rörledningar genom vilka ett projekt för olje- eller gasproduktion i en medlemsstat kopplas samman med en bearbetningsanläggning eller slutlig landningsterminal i ett tredjeland bör inte anses vara rörledningsnät i tidigare led vid tillämpningen av detta direktiv eftersom sådana rörledningar sannolikt inte i betydande grad påverkar den inre marknaden för energi. (6)Systemansvariga för överföringssystem bör vara fria att ingå tekniska avtal med systemansvariga för överföringssystem eller andra enheter i tredjeländer om frågor som rör drift och sammanlänkning av överföringssystem, under förutsättning att innehållet i dessa avtal är förenligt med unionslagsrätten. (7)Tekniska avtal om driften av överföringsledningar mellan systemansvariga för överföringssystem eller andra enheter bör fortsätta att gälla under förutsättning att de följer unionsrätten och relevanta beslut av den nationella tillsynsmyndigheten. (8)Om sådana tekniska avtal har ingåtts krävs enligt detta direktiv inte något ingående vare sig av ett internationellt avtal mellan en medlemsstat och ett tredjeland eller av ett avtal mellan unionen och ett tredjeland om driften av den berörda gasöverföringsledningen. (9)Tillämpligheten av direktiv /73/EG på gasöverföringsledningar till och från tredjeländer förblir begränsad till När det gäller gasöverföringsledningar till havs bör direktiv /73/EG gälla i territorialvatten tillhörande den medlemsstat i vilken den första sammanlänkningspunkten med medlemsstaternas nät är belägen. (10)Befintliga avtal om driften av överföringsledningar som ingåtts mellan en medlemsstat och ett tredjeland bör kunna fortsätta att gälla i enlighet med detta direktiv. (11)När det gäller avtal eller delar av avtal med tredjeländer som kan påverka unionens gemensamma regler bör ett konsekvent och öppet förfarande införas som gör det möjligt att på en medlemsstats begäran bemyndiga den att ändra, utvidga, anpassa, förnya eller ingå ett avtal med ett tredjeland om driften av en överföringsledning eller ett tidigare led i rörledningsnätet mellan medlemsstaten och ett tredjeland. Förfarandet bör inte försena genomförandet av detta direktiv, bör inte påverka fördelningen av befogenheter mellan unionen och medlemsstaterna och bör gälla för befintliga och nya avtal. (12)Om det är uppenbart att innehållet i ett avtal omfattas till en del av unionens behörighet och till en del av en medlemsstats behörighet är det avgörande att säkerställa nära samarbete mellan den medlemsstaten och unionsin stitutionerna. (13)Kommissionens förordning (EU) 2015/703 (6), kommissionens förordning (EU) 2017/459 (7), kommissionens beslut /490/EU (8) samt kapitlen III, V, VI och IX, och artikel 28 i kommissionens förordning (EU) 2017/460 (9) är tillämpliga på entrypunkter från och exitpunkter till tredjeländer, i enlighet med den berörda nationella tillsynsmyndighetens relevanta beslut, medan kommissionens förordning (EU) nr 312/2014 (10) endast gäller balanseringsområden inom unionens gränser. (6) Kommissionens förordning (EU) 2015/703 av om fastställandet av nätföreskrifter med regler för driftskompatibilitet och informationsutbyte (EUT L 113, , s. 13). (7) Kommissionens förordning (EU) 2017/459 av om fastställandet av nätföreskrifter för mekanismer för kapacitets tilldelning i överföringssystem för gas och om upphävande av förordning (EU) nr 984/2013 (EUT L 72, , s. 1). (8) Kommissionens beslut /490/EU av om ändring av bilaga I till och rådets förordning (EG) nr 715/2009 om villkor för tillträde till naturgasöverföringsnäten (EUT L 231, 28.8.2012, s. 16). (9) Kommissionens förordning (EU) 2017/460 av om fastställandet av nätföreskrifter för harmoniserade tariffstrukturer för överföring av gas (EUT L 72, , s. 29). (10) Kommissionens förordning (EU) nr 312/2014 av om fastställandet av nätföreskrifter för balansering av överföringsnät för gas (EUT L 91, 27.3.2014, s. 15). Europeiska unionens officiella tidning L 117/3 (14)För att fatta beslut om att bemyndiga eller vägra att bemyndiga en medlemsstat att ändra, förlänga, anpassa, förnya eller ingå ett avtal med ett tredjeland bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (11). (15)Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att skapa enhetlighet i lagstiftningen inom unionen och motverka snedvridning av konkurrensen på unionens inre marknad för energi, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (16)I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen av från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument (12) har medlemsstaterna åtagit sig att, i de fall detta är berättigat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i direktivet och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat. (17)Direktiv /73/EG bör därför ändras i enlighet med detta. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Ändringar av direktiv /73/EG Direktiv /73/EG ska ändras på följande sätt: Artikel 2 led 17 ska ersättas med följande: sammanlänkning: en överföringsledning som passerar eller sträcker sig över en gräns mellan medlemsstater i syfte att koppla samman dessa medlemsstaters nationella överföringssystem eller en överföringsledning mellan en medlemsstat och ett tredjeland fram till den medlemsstatens territorium eller territorialvatten.” 2.Artikel 9 ska ändras på följande sätt: a)I punkt 8 ska första stycket ersättas med följande: Om överföringssystemet tillhörde ett vertikalt integrerat företag får en medlemsstat besluta att inte tillämpa punkt 1. Vad gäller den del av överföringssystemet som kopplar samman en medlemsstat med ett tredjeland, mellan den medlemsstatens gräns och den första anslutningspunkten i den medlemsstatens nät, om överföringssystemet tillhörde ett vertikalt integrerat företag, får en medlemsstat besluta att inte tillämpa punkt 1.” b)Punkt 9 ska ersättas med följande: Om överföringssystemet tillhörde ett vertikalt integrerat företag och det finns arrangemang som säkerställer att den systemansvarige för överföringssystemet faktiskt är mer oberoende än vad som föreskrivs i bestämmelserna i kapitel IV, får en medlemsstat besluta att inte tillämpa punkt 1 i denna artikel. Vad gäller den del av överföringssystemet som kopplar samman en medlemsstat med ett tredjeland, mellan den medlemsstatens gräns och den första anslutningspunkten i den medlemsstatens nät, om överföringssystemet den tillhör ett vertikalt integrerat företag och det finns arrangemang som säkerställer att den systemansvarige för överföringssystemet faktiskt är mer oberoende än vad som föreskrivs i bestämmelserna i kapitel IV, får den medlemsstaten besluta att inte tillämpa punkt 1 i denna artikel.” 3.Artikel 14.1 ska ersättas med följande: Om överföringssystemet tillhörde ett vertikalt integrerat företag, får en medlemsstat besluta att inte tillämpa artikel 9.1 och utse en oberoende systemansvarig (ISO) på förslag av överföringssystemets ägare (TSOW). (11) och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13). (12) EUT C 369, 17.12.2011, s. 14. L 117/4 Europeiska unionens officiella tidning Vad gäller den del av överföringssystemet som kopplar samman en medlemsstat med ett tredjeland, mellan den medlemsstatens gräns och den första anslutningspunkten i den medlemsstatens nät, om överföringssystemet tillhörde ett vertikalt integrerat företag, får den medlemsstaten besluta att inte tillämpa artikel 9.1 och utse en oberoende systemansvarig (ISO) på förslag av överföringssystemets ägare (TSOW). Utnämningen av en oberoende systemansvarig (ISO) ska godkännas av kommissionen.” 4.Artikel 34.4 ska ersättas med följande: Vid gränsöverskridande tvister ska de tvistlösningsförfaranden tillämpas som gäller i den medlemsstat som har jurisdiktion över de tidigare leden i rörledningsnätet till vilka tillträde vägras. Vid gränsöverskridande tvister där flera medlemsstater täcker det berörda systemet ska de berörda medlemsstaterna samråda med varandra i syfte att säkerställa att bestämmelserna i detta direktiv tillämpas konsekvent. Om ett tidigare led i rörledningsnätet har sitt ursprung i ett tredjeland och är sammankopplat med minst en medlemsstat ska de berörda medlemsstaterna samråda med varandra, och den medlemsstat i vilken den första entrypunkten i medlemsstaternas nät är belägen ska samråda med det berörda tredjeland i vilket rörledningsnätet i tidigare led har sitt ursprung, i syfte att säkerställa att detta direktiv, när det gäller det berörda nätet, tillämpas konsekvent inom medlemsstaternas territorium.” 5.Artikel 36 ska ändras på följande sätt: a)Punkt 1 e ska ersättas med följande: