prop · H60338 · 2019-02-12 00:00:00 — Kostnaderna för företagen i fråga om SFT-förordningens bestämmelser om återanvändning (artikel 15) bedöms också vara små, eftersom det här främst rör sig om att viss standardiserad och till sin omfattning begränsad information ska lämnas till den säkerhetsställande motparten före återanvändning och att samtycke till återanvändning ska lämnas på visst sätt. På grund av det som anförs ovan torde kostnaderna för små och medel- Prop. 2018/19:38 stora företags skyldigheter enligt SFT-förordningen knappast alls påverka dessa företags arbetsförutsättningar och konkurrensförmåga. Kostnaden för stora företags skyldigheter enligt SFT-förordningen bedöms inte vara så stora att de skulle påverka deras arbetsförutsättningar och konkurrensförmåga eftersom stora företag generellt sett har större resurser än små företag. Företagens skyldigheter enligt förordningen bedöms leda till ökad transparens på finansmarknaden, vilket i sin tur gör det möjligt att tidigare upptäcka finansiella risker. Den ökade transparensen bedöms innebära fördelar för berörda företag och andra marknadsaktörer. När det gäller antalet företag som berörs av skyldigheterna i SFT- förordningen finns statistik endast för finansiella företag som står under tillsyn. Nedan redovisas en översikt från Finansinspektionens företagsregister per av antalet företag under tillsyn för de kategorier som ska rapportera och arkivera transaktioner i enlighet med SFT-förordningen samt iaktta bestämmelserna om återanvändning i förordningen. 14 mindre* lokala försäkringsbolag 40 större** lokala försäkringsbolag 11 tjänstepensionskassor med tillsyn *Balansomslutningen understiger 1 000 basbelopp enligt socialförsäkringsbalken. **Balansomslutningen överstiger 1 000 basbelopp enligt socialförsäkringsbalken. Därutöver fanns enligt stiftelseregistret per 77 pensionsstiftelser som är tjänstepensionsinstitut i . När det gäller icke-finansiella motparter saknas statistik på hur många av dessa som påverkas. Som nämns ovan undantas dock små och medelstora företag från rapporteringskravet vid transaktioner med finansiella företag (artikel 4.3 i SFT-förordningen). Som framgår ovan omfattas ickefinansiella företag av rapporteringskrav enligt OTC-förord- När det gäller värdepappersbolag är det troligen bara ett mindre antal bolag som använder transaktioner för värdepappersfinansiering. Av dessa bolag fanns per åtta bolag med tillstånd att belåna kunders depåer och som därmed kan beröras av de särskilda villkor som ska gälla vid återanvändning. När det gäller försäkringsbolag finns endast begränsad information om användningen av transaktioner för värdepappersfinansiering tillgänglig. Försäkringsbolag rapporterar viss information om värdepapperslån och repor (”securities lending and repos”) enligt Solvens II-direktivet när de når över en tröskel som anges i en genomförandeförordning till direktivet, i förhållande till bolagets totala investeringar. Första gången en sådan rapportering gjordes var och då kom endast fyra bolag över den aktuella tröskeln. Det går därför inte att dra några säkra slutsatser om i vilken omfattning försäkringsbolag använder transaktioner för värdepappersfinansiering. Den begränsade mängd data som finns talar dock för att det sker i mindre omfattning. Förslagen i propositionen rör främst juridiska personer, men i vissa fall berörs även enskilda, dvs. Enligt SFT-förordningen ska få ingripa mot en fysisk person som ingår i ledningen för en juridisk person som överträder bestämmelserna i om rapportering, arkivering och återanvändning. I propositionen föreslås dock att ett sådant ingripande endast ska få ske om företagets överträdelse är allvarlig och den fysiska personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. Det är samma ordning som gäller enligt andra lagar på finansmarknadsområdet. Motparter, t.ex. fysiska personer, som ställer finansiella instrument som säkerhet inom ramen för ett säkerhetsarrangemang, får ett ökat skydd genom SFT-förordningens bestämmelser om krav på att den säkerhetsställande motparten ska få information om bl.a. risker och även samtycka på visst sätt, innan den motpart som tagit emot säkerheten får återanvända den. Genom den föreslagna nya lagen får rätt att ingripa med sanktioner om den motpart som tagit emot säkerheten skulle återanvända denna utan att uppfylla kraven i SFT-förordningen. Investerare i värdepappersfonder och alternativa investeringsfonder berörs av förordningen genom den information om användningen av transaktioner för värdepappersfinansiering och totalavkastningsswappar som enligt förordningen ska lämnas av fondbolag, förvaltningsbolag och AIF-förvaltare i informationsbroschyrer, halvårsredogörelser och årsberättelser. 13.2.2Konsekvenser för stat, myndigheter och domstolar uppgifter enligt SFT-förordningen och den nya lagen med kompletterande bestämmelser till SFT-förordningen kommer att innebära en viss ökad arbetsbörda för främst på grund av arbetet med tillsyn och ingripanden. bygger dock, som framgår i avsnitt 13.1, i allt väsentligt vidare på nuvarande reglering om transaktionsrapportering vid handel med finansiella derivatinstrument enligt OTC-förordningen, informationskrav i fondverksamhet enligt UCITS-direktivet och AIFM-direktivet och, i fråga om återanvändning, regler i säkerhetsdirektivet. utövar redan tillsyn över de berörda aktörerna (dvs. både finansiella och icke-finansiella motparter) när det gäller rapportering enligt OTC-förordningen samt över den information som fondbolag och AIF-förvaltare lämnar till investerare. Nödvändiga rutiner för tillsynen över dessa aktörer finns därför på plats i betydande utsträckning. De merkostnader som SFT-förordningen leder till bedöms därmed bli relativt begränsade. Som en jämförelse har merkostnaden för med anledning av SFT-förordningen uppskattats till två årsarbetskrafter , vilket finansieras genom avgifter från tillsynsobjekten och därmed inte väntas få någon effekt på EU:s budget (se faktapromemoria 2013/14:FPM60 s. 7 f.). De avgifter för tillsyn som ska ta ut enligt SFT-förordningen ska även täcka alla kostnader som kan uppstå hos de behöriga myndigheterna som ett resultat av att förordningen ger möjlighet för att delegera uppgifter till den behöriga myndigheten (artikel 11.1). ska enligt vad som föreslås i denna proposition få ta ut en årlig avgift från företag som står under inspektionens tillsyn för att bekosta inspektionens verksamhet enligt den nya lagen med kompletterande bestämmelser till SFT-förordningen. De eventuella ökade kostnader som kan uppkomma för med anledning av förslagen i denna proposition ska hanteras inom befintliga budgetramar. Kammarrätten i och Förvaltningsrätten i är kritiska till promemorians bedömning att de eventuella ökade kostnader som kan uppkomma för domstolarna med anledning av förslagen ska hanteras inom befintliga budgetramar. Kammarrätten framhåller att införandet av den alltmer komplexa regleringen på finansmarknadsområdet med ökande ingripandemöjligheter och nya verksamheter att ingripa mot har medfört och kommer att medföra ett ökat antal mål hos allmän förvaltningsdomstol, dvs. Förvaltningsrätten i och Kammarrätten i . Kammarrätten framhåller vidare att övervägande andel av målen från rör komplexa regelverk och komplicerade finansiella förhållanden och ofta innehåller omfattande utredningar som inte varit föremål för domstolsprövning tidigare. Finansmarknadsmålen är enligt kammarrätten några av de mest arbetskrävande målen hos kammarrätten. Kammarrätten anser att domstolarna måste garanteras nödvändiga medel för att kunna hantera den ökade regleringen på finansmarknadsområdet. Förvaltningsrätten anför att det enligt förslaget kommer att vara möjligt att överklaga både beslut som fattas enligt SFT-förordningen och enligt den nya lagen med kompletterande bestämmelser till SFT-förord- ningen och att måltillströmningen sannolikt kommer att öka. Förvaltningsrätten anser att konsekvenserna för de allmänna förvaltningsdomstolarna bör utredas närmare i det fortsatta arbetet. Regeringen konstaterar att de omständigheter som kan ligga till grund för sanktioner enligt den nya lagen med kompletterande bestämmelser till SFT-förordningen i sig torde vara av förhållandevis okomplicerad natur. Det kan handla om omständigheter som att uppgifter om transaktioner för värdepappersfinansiering inte har rapporterats eller arkiverats eller, i fråga om återanvändning, att viss information inte lämnats eller samtycke inte lämnats på visst sätt. Även frågan om huruvida en viss transaktion är en sådan transaktion för värdepappersfinansiering som omfattas av definitionen i SFT förordningen (artikel 3.11) eller innebär återanvändning enligt definitionen i förordningen (artikel 3.12) torde i regel inte vara särskilt komplicerad. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att de frågeställningar som kan uppkomma i beslut enligt SFT-förordningen och den nya lagen med kompletterande bestämmelser till SFT-förordningen till stor del kommer att vara förhållandevis okomplicerade. Detta innebär enligt regeringens mening att möjligheten att överklaga olika beslut enligt SFT-förordningen och enligt den nya lagen med kompletterande bestämmelser till SFT-förordningen inte kan förväntas medföra någon märkbar ökning av antalet mål hos allmän förvaltningsdomstol samt att de beslut som får fatta kommer att avse tillsyns- och ingripandeåtgärder och därmed sannolikt förekomma i begränsad omfattning. Möjligheten för att ansöka hos förvaltningsrätt att rätten ska besluta om sanktion mot en person som ingår i ledningen för en juridisk person kan inte heller förväntas medföra någon märkbar ökning av antalet mål hos allmän förvaltningsdomstol. Sådana ansökningar torde komma att vara sällsynta eftersom de förutsätter att den juridiska personen har gjort en allvarlig överträdelse av sina skyldigheter enligt SFT-förordningen. De förutsätter dessutom att den fysiska personen i fråga orsakat överträdelsen uppsåtligen eller av grov oaktsamhet samt att den fysiska personen inte har godkänt ett sanktionsföreläggande som beslutat. De eventuella ökade kostnader som kan uppkomma med anledning av förslagen i denna proposition ska hanteras inom befintliga budgetramar. Förslagen innebär att får vissa nya arbetsuppgifter. Dessa antas bli av begränsad omfattning. Eventuella ökade kostnader för med anledning av förslagen ska därför hanteras inom befintliga budgetramar. Övriga konsekvenser för stat, kommuner och landsting SFT-förordningens bestämmelser om rapportering, arkivering och återanvändning är i och för sig tillämpliga på offentliga organ som myndigheter, kommuner och landsting. Vissa offentliga organ i medlemsstaterna som har i uppdrag att förvalta eller delta i förvaltningen av statsskulden samt ansvara för penningpolitik undantas dock. Detta innebär för del att och undantas från tillämpning av förordningen (jfr avsnitt 4.4.3). I propositionen görs inte några överväganden i fråga om eventuella ingripanden eller sanktioner för det fall en myndighet, en kommun eller ett landsting skulle göra sig skyldigt till överträdelse av SFT-förordningen. Som anges i avsnitt 8.1.8 avser regeringen att återkomma i den frågan i ett annat sammanhang. Förslagen i propositionen medför därför inte några ytterligare konse- Prop. 2018/19:38 kvenser för stat, kommuner och landsting utöver de som redovisas ovan i fråga om , domstolarna och . 14.1Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om transparens i transaktioner för värdepappersfinansiering och om återanvändning 1 § Denna lag kompletterar och rådets förordning (EU) 2015/2365 av om transparens i transaktioner för värdepappersfinansiering och om återanvändning samt om ändring av förordning (EU) nr 648/2012, i denna lag kallad EU-förordningen. Termer och uttryck i denna lag har samma betydelse som i EU-förordningen. Paragrafen beskriver lagens innehåll. Hänvisningarna i lagen till SFT- förordningen är utformade på så sätt att de avser förordningen i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. Övervägandena finns i avsnitt 5. I första stycket anges att lagen kompletterar SFT-förordningen. Andra stycket innebär att termer och uttryck i lagen har samma betydelse som i SFT-förordningen. 2 § Av artikel 16.1 i EU-förordningen följer att är behörig myndighet enligt förordningen. Paragrafen innehåller en upplysningsbestämmelse om att det följer av SFT-förordningen att är behörig myndighet. grafen har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. vägandena finns i avsnitt 6.1. ska i egenskap av behörig myndighet enligt SFT- förordningen utföra de uppgifter som den behöriga myndigheten ska utföra Det innebär bl.a. följande. övervaka att företagen följer bestämmelserna i och utöva de befogenheter som de behöriga myndigheterna har fått genom de EU-rättsakter som räknas upp i artikel 16.2 i förordningen. tionen ska offentliggöra beslut om sanktioner och åtgärder (artikel 26). överträdelse av SFT-förordningens bestämmelser om transparens gent- emot investerare i fonder ska tillämpa sanktioner och andra åtgärder som redan har införts i medlemsstaterna till följd av genom- förandet av UCITS-direktivet och AIFM-direktivet (artikel 28 i SFT- är i vissa fall skyldig att på begäran av 2018/19:38 vidta åtgärder till stöd för , som t.ex. vissa utredningsåtgärder (artikel 9.1). ska samarbeta och utbyta information med behöriga myndigheter i andra medlemsstater och med i syfte att identifiera och avhjälpa överträdelser av förordningen (artikel 17). 3 § För att bekosta verksamhet enligt denna lag ska de företag som står under inspektionens tillsyn betala årliga avgifter. Regeringen får meddela föreskrifter om avgifterna. Paragrafen innehåller bestämmelser om avgifter. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 4 kap. 4 § OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 57) och 1 kap. 3 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning (prop. 2016/17:22 s. 365). Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Iförsta stycket anges att de företag som står under tillsyn ska betala årliga avgifter för att bekosta inspektionens verksamhet enligt lagen. Den krets av företag som ska betala avgifterna är därmed de tillståndspliktiga företagen. övervakning kommer dock att omfatta även andra företag som ingår transaktioner för värdepappersfinansiering eller återanvänder finansiella instrument som tagits emot inom ramen för ett säkerhetsarrangemang (jfr prop. 2016/17:22 s. 347 f.). Iandra stycket finns ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om avgifter enligt första stycket. 2 kap. Utredningsbefogenheter och tvångsmedel Föreläggande om att lämna uppgifter 1 § För tillsynen över att bestämmelserna i följs får förelägga 1.en fysisk eller juridisk person att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat, och 2.den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. Första stycket gäller inte i den utsträckning uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. Paragrafen innehåller bestämmelser om befogenhet att begära uppgifter och kalla till förhör. Paragrafen kompletterar artikel 16.2 i SFT-förordningen. Paragrafen är utformad efter förebild av 4 kap. 1 § OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 56) och 3 kap. 1 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning (prop. 2016/17:22 s. 140–145). Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Enligt första stycket 1 får förelägga både fysiska och juridiska personer att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat. Med handling avses framställning i skrift eller bild och upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas bara med tekniska hjälpmedel (jfr 2 kap. 3 och 6 §§ tryckfrihetsförordningen). Enligt första stycket 2 får förelägga den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. Av 4 kap. 3 § följer att ett sådant föreläggande som avses i paragrafen får förenas med vite, se författningskommentaren till den paragrafen. Skyldigheten att inställa sig till förhör innebär inte någon skyldighet att yttra sig vid förhöret, oavsett tystnadsplikt (se prop. 2004/05:142 s. 117 f. och prop. 2016/17:22 s. 141 f.). Iandra stycket tydliggörs att ett föreläggande inte får beslutas om uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. Att ett föreläggande inte heller får beslutas om uppgiftslämnandet skulle strida mot exempelvis anonymitetsskyddet och efterforskningsförbudet i tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen följer redan av principen att grundlag har företräde framför vanlig lag. Med begreppet ”uppgiftslämnande” avses samtliga upplysningar som får begära att någon lämnar, dvs. såväl uppgifter som handlingar som annat. 2 § får begära handräckning av för att en kontroll på plats enligt artikel 9.1 i EU-förordningen ska kunna genomföras. Vid handräckning gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. Om begär det, ska inte i förväg underrätta den som kontrollen ska genomföras hos. Paragrafen innehåller bestämmelser om handräckning vid genomförande av platsundersökningar. Paragrafen kompletterar artikel 9.1 i SFT-förord- ningen. Paragrafen är utformad efter förebild av 3 kap. 1 § OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 55). Paragrafen har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.2. Iförsta stycket stadgas att får begära handräckning av . Av artikel 9.1 i SFT-förordningen med hänvisning till artikel 63.1 i OTC-förordningen framgår att det endast är i de fall som beslutat om en platsundersökning som handräckning kan komma i fråga. Även de platsundersökningar som den behöriga myndigheten utför på uppdrag av omfattas av reglerna om handräckning (artikel 9.1 i SFT-förordningen med hänvisning till artikel 63.7 i OTC- förordningen). Vid handräckning gäller enligt andra stycket första meningen bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. Det innebär att bestämmelserna i 16 kap. 11–12 a §§ utsökningsbalken ska tillämpas, men också fler bestämmelser i samma balk, som t.ex. 2 kap. 17 §, där det anges bl.a. vilka befogenheter en förrättningsman har. I andra meningen anges att , om begär det, inte i förväg ska underrätta den hos vilken kontrollen ska genomföras innan verkställighet sker. Att under vissa förutsättningar får begära biträde av framgår av 3 kap. 3 § utsökningsförordningen. 3 § är ansvarig myndighet för sådan äkthetskontroll som följer av artikel 9.1 i EU-förordningen. 2018/19:38 Paragrafen innehåller bestämmelser om äkthetskontroll. Paragrafen kompletterar artikel 9.1 i SFT-förordningen. Paragrafen är utformad efter förebild av 3 kap. 2 § första stycket OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 55 f.). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.4. I paragrafen utses till ansvarig myndighet för äkthetskontroll av beslut om avgifter eller vite enligt artikel 9.1 i SFT- förordningen med hänvisning till artikel 68 i OTC-förordningen. ska pröva om beslutet är äkta. Efter ansökan av den som vill få verkställighet ska därefter kunna fatta beslut om verkställighet enligt 4 §, se författningskommentaren till den paragrafen. Verkställighet av beslut om avgifter och viten enligt EU- förordningen 4 § Beslut om avgifter eller viten enligt EU-förordningen får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har fått laga kraft, om inte något annat följer av EU-förordningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om avgifter eller viten enligt SFT-förordningen. Paragrafen kompletterar artikel 9.1 i förordningen. Paragrafen är utformad efter förebild av 3 kap. 2 § andra stycket OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 55 f.). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.4. I paragrafen anges att beslut om avgifter eller viten enligt SFT-förord- ningen får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har fått laga kraft, om inte något annat följer av förordningen. Ett sådant undantag gäller bestämmelserna om uppskjuten verkställighet (artikel 9.1 i SFT-förordningen med hänvisning till artikel 68 i OTC-förordningen). Ingripanden mot juridiska personer 1 § ska ingripa mot en juridisk person som åsidosätter sina skyldigheter enligt EU-förordningen genom att 1.inte inom föreskriven tid rapportera uppgifter om transaktioner för värdepappersfinansiering som personen har ingått samt om varje ändring eller avslutande av sådana transaktioner till ett transaktionsregister som registrerats i enlighet med artikel 5 eller godkänts i enlighet med artikel 19 i förordningen (artikel 4.1), 2.inte hålla uppgifter om alla transaktioner för värdepappersfinansiering som personen har ingått, ändrat eller avslutat arkiverade efter det att transaktionen avslutats (artikel 4.4), 3.inte se till att uppgifter om transaktioner för värdepappersfinansiering rapporteras till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten om transaktionsregister saknas (artikel 4.5), eller 4.återanvända finansiella instrument som tillhör någon annan och som tagits emot inom ramen för ett säkerhetsarrangemang trots att villkoren i artikel 15 inte är uppfyllda. I paragrafen anges de olika situationer när ska ingripa mot en juridisk person som åsidosätter sina skyldigheter enligt SFT- förordningen. Paragrafen kompletterar artikel 22 i förordningen. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 2 kap. 1 § OTC-lagen och 5 kap. 2 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning (prop. 2012/13:72 s. 52 f. och prop. 2016/17:22 s. 383). Hänvisningarna i paragrafen till SFT-förordningen är utformade på så sätt att de avser förordningen i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitten 5.2 och 8.1.1. Enligt punkt 1 ska ingripa mot en juridisk person som åsidosätter sina skyldigheter enligt SFT-förordningen i fråga om rapportering. Enligt förordningen ska den juridiska personen inom föreskriven tid rapportera uppgifter om transaktioner för värdepappersfinansiering som personen har ingått samt om varje ändring eller avslutande av sådana transaktioner till ett transaktionsregister som registrerats i enlighet med artikel 5 eller godkänts i enlighet med artikel 19 i förordningen (artikel 4.1). Rapporteringen ska ske senast den första arbetsdagen efter det att transaktionen ingåtts, ändrats eller avslutats. Även uppgifter om vissa transaktioner för värdepappersfinansiering som ingåtts tidigare ska rapporteras (artikel 4.1 andra stycket a). Tidsfrist för rapportering av sådana uppgifter anges i artikel 4.1 tredje stycket. Enligt punkt 2 ska ingripa mot en juridisk person som åsidosätter sina skyldigheter enligt SFT-förordningen (artikel 4.4) i fråga om arkivering. Enligt bestämmelserna i artikeln ska personen hålla uppgifter om alla transaktioner för värdepappersfinansiering som personen har ingått, ändrat eller avslutat arkiverade efter det att transaktionen avslutats. Enligt punkt 3 ska ingripa om den juridiska personen inte ser till att uppgifter om transaktioner för värdepappersfinansiering rapporteras till om det saknas ett transaktionsregister (artikel 4.5). Enligt punkt 4 ska ingripa mot en juridisk person som återanvänder finansiella instrument som tillhör någon annan och som tagits emot inom ramen för ett säkerhetsarrangemang trots att villkoren i artikel 15 inte är uppfyllda. Villkoren i artikel 15 återges i avsnitt 7.4.2. 2 § Ett ingripande enligt 1 § sker genom beslut om 1.föreläggande att inom upphöra med överträdelsen,