prop · H60383 · 2019-03-26 00:00:00 — När det gäller frågan om preskription anges i bestämmelserna i ovan nämnda lagar att en sanktionsavgift som beslutats faller bort i den utsträck- ning verkställighet inte har skett (se t.ex. 5 kap. 25 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförord- ning). Samma preskriptionstid bör gälla för de nu aktuella sanktions- avgifterna. Med verkställighet avses faktiska verkställighetsåtgärder. Preskriptionen är absolut. Det betyder att fullgörande inte kan krävas efter det att har gått sedan beslutet fått laga kraft, även om verkställighet har skett avseende en del av sanktionsavgiften. Det som preskriberas är den del av avgiften som ännu inte drivits in (se prop. 2016/17:22 s. 255–257). Bestämmelser till följd av Regeringens förslag: beslut enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s prospektförordning ska få över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. vid överklagande till kammarrätten. ska få bestämma att ett beslut om förbud eller föreläggande enligt EU:s prospektförordning eller lagen med komplett- erande bestämmelser till EU:s prospektförordning ska gälla . Om i ett ärende om granskning och godkännande av ett prospekt enligt EU:s prospektförordning inte har meddelat beslut om att godkänna eller avslå en ansökan inom den tid som anges i förord- ningen, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. samma ska gälla om inte har begärt några ändringar eller kompletterande information inom de tidsfrister som anges i förord- Sökanden ska därefter få begära förklaring av domstol att ärendet onödigt uppehålls. En sådan begäran ska göras hos allmän Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande Om inte har meddelat ett beslut eller begärt kompletteringar inom de tidsfrister som anges i EU:s pro- spektförordning från det att en förklaring har lämnats, ska ansökan anses ha avslagits. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att promemorians förslag inte omfattar den situationen när Finansinspek- tionen inte har begärt några ändringar eller kompletterande information inom de tidsfrister som anges i prospektförordningen. förslag ska en ansökan anses ha avslagits om inte har meddelat beslut från det att en förklaring Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att tidsfristen för när inspektionen ska fatta ett beslut sedan domstol, vid prövningen av en dröjsmålstalan, har förklarat att ett ärende onödigt har uppehållits bör följa handläggningstiden för respektive ärende enligt prospektförordningen, eftersom olika prospekt har olika komplexitet och natur. Skälen för regeringens förslag Beslut bör få överklagas till allmän förvaltningsdomstol Enligt prospektförordningen ska medlemsstaterna säkerställa att beslut som fattas i enlighet med förordningen är vederbörligen motiverade och omfattas av rätten att överklaga inför domstol (artikel 40 första stycket). Regeln motsvarar till sin innebörd regeln om rätt till domstolsprövning i prospektdirektivet (artikel 26) även om de är olika utformade. prospektdirektivet har i svensk rätt genomförts i lagen om handel med finansiella instrument (8 kap. 1 §). Allmänna bestämmelser om krav på motivering av beslut finns i 32 § förvaltningslagen (2017:900). De förvalt- ningsbeslut som kan aktualiseras till följd av förslagen i denna proposition är t.ex. beslut om att inte godkänna ett prospekt. Allmänt inom finansmarknadsområdet gäller att sådana beslut av som får överklagas, prövas av allmän förvaltnings- domstol, med krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammar- rätten. Detta bör även gälla för beslut enligt kompletteringslagen. En bestämmelse om rätt till domstolsprövning av beslut bör införas i kompletteringslagen efter förebild av motsvarande bestämmelser på andra lagar på finansmarknadsområdet. Möjligheten att överklaga beslut enligt EU-förordningar följer redan av förvaltningslagen (41 §). I likhet med flera andra lagar på finansmarknadsområdet (se bl.a. 17 kap. 1 § femte stycket lagen om bank- och finansieringsrörelse och 26 kap. 1 § fjärde stycket lagen om värdepappersmarknaden) bör det in- föras en generell bestämmelse i kompletteringslagen om att Finansinspek- tionen får besluta att förelägganden eller förbud enligt prospektförord- ningen eller enligt den lagen ska gälla . En liknande bestäm- melse finns i lagen om handel med finansiella instrument (8 kap. 1 § tredje stycket). Det kan t.ex. röra sig om ett beslut om att förbjuda marknadsföring (avsnitt 7.5). Bestämmelser om dröjsmålstalan bör införas Enligt prospektförordningen ska rätten till domstolsprövning gälla även i förhållande till bestämmelsen om granskning och godkännande av prospekt (artikel 20), om den behöriga myndigheten varken har beslutat att godkänna eller att avslå en ansökan om godkännande och inte heller har begärt några ändringar eller kompletterande information inom de tids- gränser som fastställs i bestämmelsen (artikel 40 andra stycket). Ett godkännande av ett prospekt ska ske från det att ett utkast till prospekt lämnades in av en emittent, erbjudare eller person som ansöker om upptagande till handel på en reglerad marknad (artikel 20.2). I det fall ett erbjudande till allmänheten gäller värdepapper som utfärdas av en emittent som inte har värdepapper upptagna till handel på en reglerad marknad och som inte har erbjudit allmänheten värde- papper ska tidsfristen för godkännande vara (artikel 20.3). För prospekt som upprättas av s.k. frekventa emittenter (se artikel 9.11) ska tidsfristen för godkännande vara (artikel 20.6). Om utkastet till prospekt inte uppfyller kraven på fullständig, begriplig och konsekvent information ska den behöriga myndigheten underrätta emitten- ten, erbjudaren eller den person som ansöker om upptagande till handel på en reglerad marknad inom 10 eller, i tillämpliga fall, från inlämnandet av utkastet (artikel 20.4). Den behöriga myndigheten ska begära de ändringar eller kompletteringar som krävs varefter en ny frist börjar löpa från den dag då ett ändrat utkast till prospekt eller kompletterande information lämnas till den behöriga myndigheten. Regeln om rätt att överklaga även när den behöriga myndigheten inte har fattat ett beslut eller begärt några ändringar eller kompletterande infor- mation är ny och har ingen motsvarighet i prospektdirektivet. I förvaltningslagen finns det allmänna bestämmelser om åtgärder om handläggningen försenas. Bestämmelserna ger en enskild som har inlett ett ärende en möjlighet att få en prövning av frågan om ett slutligt av- görande i ärendet uppehålls oskäligt länge (11, 12 och 49 §§). Förvalt- ningslagen är dock subsidiär, vilket innebär att om en annan lag eller en förordning innehåller någon bestämmelse som avviker från förvaltnings- lagen, tillämpas den bestämmelsen (4 § förvaltningslagen). Särskilda bestämmelser om s.k. dröjsmålstalan finns i flera lagar på finansmarknadsområdet, bl.a. i lagen om värdepappersmarknaden (26 kap. 2 §). Bestämmelsen i den lagen har till en början införts för att genomföra det numera upphävda rådets direktiv /22/EEG av om investeringstjänster inom värdepappersområdet, och har sedan anpassats till nyare direktiv, det senaste MiFID II (artikel 74.1 andra meningen). Bestämmelsen i lagen om värdepappersmarknaden avser rätt till domstolsprövning när den behöriga myndigheten inte har fattat beslut i ett ärende om tillstånd . Bestämmelsen innebär en möjlighet att begära förklaring av allmän förvaltningsdomstol till att ärendet onödigt uppehålls om i ett ärende om tillstånd inte meddelat beslut . Vid en sådan dröjsmålstalan prövar domstolen i princip endast om ärendet är färdigt för avgörande och om samtliga handlingar och uppgifter som behövs som underlag för beslutet har lämnats in. Om domstolen finner att ärendet är färdigt för avgörande börjar en ny period att löpa. Om Finans- inspektionen vid utgången av denna frist fortfarande inte har fattat något beslut i ärendet, ska det anses som att ansökan har avslagits. Först då kan sökanden överklaga och få en prövning i sak. En rätt till dröjsmålstalan finns även i lagen om bank- och finansieringsrörelse (17 kap. 2 §), lagen om värdepappersfonder (14 kap. 2 §) och lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder (16 kap. 2 §). En bestämmelse om dröjsmålstalan som har förebild i bestämmelser i flera lagar på finansmarknadsområdet bör införas i kompletteringslagen. Till skillnad från dessa förebilder, och till skillnad från promemorians förslag, bör bestämmelsen i kompletteringslagen även omfatta situationen när inte begär några ändringar eller kompletterande information inom de tidsgränser som gäller enligt prospektförordningen. Prövningen av om ärendet onödigt uppehålls innebär då att domstolen bedömer om ärendet är klart för avgörande eller bör kompletteras. I promemorian föreslås att tidsfristen för beslut efter att domstol har avgjort att ett ärende är färdigt för avgörande ska vara . anser att handläggningstiden bör följa de frister som gäller enligt prospektförordningen och påpekar att olika typer av prospekt till sin natur är av olika komplexitet och omfatt- ning. Regeringen instämmer med att tidsfristen för såväl beslut om ett färdigt ärende som handläggning av ett ärende som bör kompletteras bör överensstämma med de tidsfrister som fastställs i förordningen (artikel 20). Dröjsmålstalan enligt andra EU-förordningar Regeringens förslag: Om i ett ärende om registrering enligt EU:s förordning om europeiska riskkapitalfonder eller EU:s förordning om europeiska fonder för socialt företagande inte meddelar beslut från det att ansökan gavs in, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. därefter få begära förklaring av domstol att ärendet onödigt uppehålls. En begäran om förklaring ska göras hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. inte har meddelat beslut från det att en förklaring har lämnats, ska ansökan anses ha avslagits. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: och rådets förord- ning (EU) 2017/1991 av om ändring av förordning (EU) nr 345/2013 om europeiska riskkapitalfonder och förordning (EU) nr 346/2013 om europeiska fonder för socialt företagande ska tillämpas fr.o.m. (artikel 3). Som framgår av namnet ändrar förord- ningen en EU-förordning om europeiska riskkapitalfonder respektive om europeiska fonder för socialt företagande. Europeiska riskkapitalfonder och europeiska fonder för socialt före- tagande är s.k. alternativa investeringsfonder för vilka det införts s.k. produktreglering på EU-nivå. EU-förordningarna om europeiska risk- kapitalfonder och om europeiska fonder för socialt företagande tillämpas Grundregleringen för förvaltare av alternativa investeringsfonder finns i och rådets direktiv 2011/61/EU av om förvaltare av alternativa investerings- fonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (ofta kallat Direktivet har genomförts i svensk rätt i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Lagen omfattar även för- valtare av europeiska riskkapitalfonder och europeiska fonder för socialt företagande (se prop. 2012/13:155 s. 382 f.) Förordningen om europeiska riskkapitalfonder respektive om euro- peiska fonder för socialt företagande innebär att en fond som uppfyller de krav som ställs upp i någon av förordningarna kan bli registrerad som en ”EuVECA” respektive en ”EuSEF”. Registreringen innebär att fonden får marknadsföras i hela EES under nämnda beteckning. har gjorts i förordningarna är av sådant slag att de inte påverkar befintliga bestämmelser i svensk rätt. I ett avseende krävs dock lagstiftningsåtgärder. Ändringarna innebär att den behöriga myndigheten ska meddela beslut i fråga om registrering senast efter det att en fullständig ansökan har lämnats in (artiklarna 14 och 14a i förordningen om euro- peiska riskkapitalfonder och artiklarna 15 och 15a i förordningen om euro- peiska fonder för socialt företagande). Medlemsstaterna ska säkerställa att varje vägran att registrera ska motiveras och omfattas av rätten att över- klaga inför en rättsvårdande, administrativ eller annan myndighet på nationell nivå (artikel 14b i förordningen om europeiska riskkapitalfonder och artikel 15b i förordningen om europeiska fonder för socialt före- Prop. 2018/19:83 tagande). Att beslut ska motiveras följer av förvalt- ningslagen (32 §). beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol (16 kap. 1 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Enligt förordningarna ska emellertid rätten att över- klaga även tillämpas för det fall inget beslut om registrering har fattats efter det att förvaltaren av en sådan fond lämnat alla de begärda uppgifterna. Som anges i avsnitt 9.1 finns det bestämmelser om s.k. dröjsmålstalan i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder (16 kap. 2 §). Dessa avser ärenden om tillstånd enligt den lagen och ärenden om överlämnande av underrättelse till en behörig myndighet i ett annat land inom EES. Om inte har meddelat beslut enligt de tidsfrister som gäller, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökan- den får därefter begära en förklaring av domstol att ärendet onödigt uppe- hålls. Om en förklaring lämnas och inte har meddelat beslut , ska ansökan anses ha avslagits. En motsvarande bestämmelse, som tar sikte på ärenden om registrering av europeiska riskkapitalfonder och europeiska fonder för socialt företagande, bör införas i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Tidsfristen för beslut efter det att en domstol bedömt att ärendet onödigt uppehålls bör vara . Hänvisningarna till förordningen om europeiska riskkapitalfonder och förordningen om europeiska fonder för socialt företagande i den nya bestämmelsen bör vara dynamiska, dvs. avse förordningarna i den gällande lydelsen. 10Samarbete med behöriga myndigheter i andra länder Medlemsstaternas behöriga myndigheter har enligt prospektförordningen skyldighet att samarbeta med varandra bl.a. genom att utbyta information och samarbeta om utredningar, tillsyn och kontroll av efterlevnad (artikel 33.1 och 33.3). De behöriga myndigheterna ska också samarbeta med , och det samarbetet ska ske i enlighet med och rådet förordning (EU) nr 1095/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut /77/EG (i det följande be- nämnd Esmaförordningen) (artiklarna 33.1 och 34.1 i prospektförord- ningen). En behörig myndighet får begära bistånd från den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat i fråga om inspektioner och utred- ningar på plats samt, under vissa förutsättningar, vägra att tillmötesgå en begäran om information eller samarbete (artikel 33.2 och 33.4). t.ex. handla om att rättsliga förfaranden redan har inletts för samma 2018/19:83 handlingar och mot samma personer i den berörda medlemsstaten (33.2 b). Om en behörig myndighet får en framställan från en behörig myndighet i en annan medlemsstat om att genomföra en inspektion på plats eller en utredning kan myndigheten själv genomföra inspektionen eller utrednin- gen, tillåta att den andra behöriga myndigheten deltar i inspektionen eller utredningen eller utse revisorer eller sakkunniga för att stödja eller utföra inspektionen eller utredningen (artikel 33.4 tredje stycket). De behöriga myndigheterna får hänskjuta frågor till , t.ex. om en begäran om samarbete har avslagits (artikel 33.5). Utbyte av information och tystnadsplikt Regeringens bedömning: Det informationsutbyte som EU:s prospekt- förordning föreskriver kan komma till stånd inom ramen för gällande Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt prospektförordningen ska all information som utbyts mellan de behöriga myndigheterna enligt förordningen och som avser affärs- eller driftförhållanden och andra ekonomiska eller personliga förhållanden anses vara konfidentiell och omfattas av tystnadsplikt, utom när den behöriga myndigheten vid den tidpunkt då informationen lämnas anger att information får lämnas ut eller om det är nödvändigt att lämna ut informationen i samband med rättsliga förfaranden (artikel 35.1). Tystnadsplikten gäller alla personer som arbetar eller har arbetat för den behöriga myndigheten, eller för någon tredje part till vilken den behöriga myndigheten har delegerat sina befogenheter (artikel 35.2). Information som omfattas av tystnadsplikt får inte lämnas ut till någon annan person eller myndighet utom när det föreskrivs i unionsrätten eller nationell rätt (artikel 35.2). Liknande regler om tystnadsplikt finns i marknadsmissbruksförord- ningen (artikel 27) och i och rådets förordning (EU) nr 236/2012 av om blankning och vissa aspekter av kreditswappar (i det följande benämnd blankningsförordningen) (artik- el 34). I förarbetena till lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning och lagen (2012:735) med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning konstaterades att bestäm- melserna i offentlighets- och sekretesslagen uppfyllde de krav som ställs i marknadsmissbruksförordningen och blankningsförordningen och möjlig- det informationsutbyte som förordningarna 2016/17:22 s. 175 f. respektive 2011/12:175 s. 31 f.). För uppgifter som hämtar in från en behörig myn- dighet i ett annat land inom EES gäller sekretess för sådan uppgift om affärs- eller driftförhållanden och ekonomiska eller personliga förhållan- den som har fått om det följer av ett avtal med en mellanfolklig organisation som har godkänt (30 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen, förkortad OSL). Sekretessen är absolut. I begreppet avtal ingår bl.a. rättsakter som gäller till följd av medlemskap i , dvs. anslutningsfördragen och förordningar och direk- tiv som utfärdas av EU:s institutioner (se bl.a. prop. 2006/07:110 s. 38 och 41 samt RÅ 2007 ref. 45). Sekretess gäller därmed bl.a. för uppgifter om affärs- eller driftförhållanden och ekonomiska eller personliga för- hållanden som tar emot och som inte får lämnas ut enligt prospektförordningen. Enligt offentlighets- och sekretesslagen gäller vidare sekretess för bl.a. uppgifter som en myndighet har fått från ett utländskt organ på grund av en bindande EU-rättsakt om det kan antas att möjlighet att delta i det internationella samarbetet som avses i rättsakten försämras om uppgiften röjs (15 kap. 1 a § första stycket). Uppgiftens art eller karaktär saknar betydelse för bestämmelsens tillämp- ning (se prop. 2012/13:192 s. 30). Det raka skaderekvisitet i bestämmelsen innebär att det råder en presumtion för offentlighet och förutsätter att myndigheten i varje enskilt fall självständigt tar ställning till om ett utlämnande kan antas skada det framtida samarbetet, dvs. om sekretess råder för de aktuella uppgifterna enligt bestämmelsen. Av förarbetena till bestämmelsen framgår bl.a. att om ursprungsinnehavaren har en vetorätt när det gäller utlämnande av den aktuella uppgiften, och ursprungsinne- havaren motsätter sig ett utlämnande, kan det typiskt sett antas att sam- arbetet skulle försvåras om uppgiften lämnades ut (samma prop. s. 34). Förordningens krav på att bara får lämna ut informa- tion som den fått från en annan behörig myndighet om inspektionen erhållit ett skriftligt godkännande från den behöriga myndigheten och att informationen bara lämnas ut för de ändamål för vilka myndigheten har gett sitt tillstånd, får mot denna bakgrund anses tillgodosedda inom ramen för gällande svensk rätt. Enligt offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess i en statlig myndighets verksamhet som består i tillståndsgivning eller tillsyn med avseende på bl.a. värdepappersmarknaden för uppgift om affärs- eller driftförhållanden och ekonomiska eller personliga förhållanden under vissa villkor (30 kap. 4 §). Beträffande möjlighet att lämna ut uppgifter till utländska myndigheter kan det således konstateras att det kan komma att handla om uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som omfattas av sekretess. En svensk myndig- hets möjlighet att lämna ut sekretessbelagda uppgifter till en utländsk myndighet regleras i samma lag (8 kap. 3 § OSL). Sekretessbelagda upp- gifter får inte lämnas ut till en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation, om inte utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift i lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellanfolkliga organisa- tionen. Som konstaterats i flera tidigare lagstiftningsärenden på finans- marknadsområdet ger bestämmelsen goda möjligheter att i sitt arbete lämna ut handlingar och uppgifter till behöriga utländska myndigheter (se bl.a. prop. 2006/07:5 s. 350, prop. 2009/10:217 s. 27 f., prop. 2012/13:72 s. 34 samt prop. 2015/26:10 s. 211). Mot bakgrund av det anförda, och i enlighet med den bedömning som har gjorts i tidigare lagstiftningsärenden på finansmarknadsområdet, bör det informationsutbyte mellan behöriga myndigheter och med som 2018/19:83 prospektförordningen föreskriver, kunna komma till stånd inom ramen för gällande svensk rätt. Samarbete vid särskild begäran av – och vid överenskommelse med – en behörig myndighet i ett annat land inom EES Regeringens bedömning: Det krävs inte några lagstiftningsåtgärder för att ska kunna vidta utredningsåtgärder på begäran av en behörig myndighet i ett annat land inom EES. Det krävs inte heller några lagstiftningsåtgärder för att Finansinspek- tionen ska kunna ingå en överenskommelse med en behörig myndighet i ett annat land inom EES om tillsynen av annonsering vid gränsöver- Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: En behörig myndighet får enligt prospektförordningen begära bistånd av en annan behörig myndighet när det gäller inspektioner på plats eller utredningar (artikel 33.4 första Den behöriga myndigheten som tar emot en sådan begäran ska samarbeta i den mån det är möjligt och lämpligt. gränsöverskridande verkningar får de behöriga myndigheterna begära att samordnar inspektionen eller utredningen (artikel 33.4 andra Om en behörig myndighet får en framställan från en behörig myndighet i en annan medlemsstat om att genomföra en inspektion på plats eller en utredning kan myndigheten själv genomföra inspektionen eller utredningen, tillåta att den andra behöriga myndigheten deltar i eller genomför inspektionen eller utredningen eller utse revisorer eller sakkunniga för att stödja eller utföra inspektionen eller utredningen (artikel 33.4 tredje stycket). Behöriga myndigheter i olika medlemsstater ska enligt förordningen även kunna komma överens om tillsynen av annonsering i gränsöver- skridande situationer där den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten behåller kontrollen över att förordningen följs (artikel 22.8). överenskommelse ska anmälas till . Förordningen ger alltså möjlighet att överlämna förvaltningsuppgifter som innebär myndighetsutövning till en behörig myndighet i ett annat land inom EES. Enligt regeringsformen kan en förvaltningsuppgift överlämnas till juridiska personer och enskilda individer (12 kap. 4 § andra stycket). Om uppgiften innefattar myndighets- utövning, krävs stöd i lag för överlämnandet. Eftersom förordningen är att jämställa med svensk lag krävs, i fråga om samarbete vid inspektioner på