prop · H70333 · 2019-10-22 00:00:00 — beräkningen av den skattskyldiges resultat genomföras. I 39 a kap. 10 § IL anges att de regler i inkomstskattelagen som gäller för svenska aktiebolag ska tillämpas, med undantag för de schablonregler som gäller för investmentbolag. Inkomsterna ska behandlas på samma sätt som om de hade uppkommit i . Av detta följer att om det finns särskilda regler för svenska aktiebolag gäller de även för dessa utländska Reglerna i 24 kap. IL om näringsbetingade andelar kan sålunda tillämpas på en utländsk juridisk person eftersom den ska likställas med ett svenskt aktiebolag. Vissa regler ställer emellertid krav på skattskyldighet i för att de ska få tillämpas. att ett svenskt aktiebolag alltid är skattskyldigt i enligt intern rätt medför inte att den utländska juridiska personen ska anses vara skatt- skyldig här enligt denna paragraf. Reglerna om koncernbidrag eller underprisöverlåtelser kan exempelvis inte appliceras på ett skattskyldigt bolag i detta fall. anser att den föreslagna lagstiftningen bör utformas på ett neutralt sätt som säkerställer att det svenska regelverket blir förenligt med Det är dock lämpligt att utgå från de befintliga reglerna om beskattning i vissa fall av delägare i utländska juridiska personer med lågbeskattade inkomster vid beräkningen av den skattskyldiges resultat. förenliga med och det finns ingen anledning att avvika från reglerna i det avseende som framhåller vid beräkningen av Av 39 a kap. 11 § IL framgår att bolagets resultat- och balansräkning ska ligga till grund för inkomstberäkningen, och de ska vara upprättade enligt bestämmelserna i bokföringslagen (1999:1078). balansräkningarna ska räknas om till svenska kronor när de lämnas i Vid omräkningen ska principerna i 5–7 §§ lagen (2000:46) om omräkningsförfarande vid beskattningen för företag som har sin redovisning i euro, m.m. (omräkningslagen) tillämpas på motsvarande I paragrafens tredje stycket finns ett undantag från bestämmelserna i första stycket om hur resultat- och balansräkningen ska vara upprättad. Inkomstberäkningen får ske med utgångspunkt i resultat- och balans- räkningar som har upprättats enligt andra regler än som anges i första stycket 1 och 2, om den upprättade redovisningen innehåller tillförlitliga uppgifter som är tillräckliga för beskattningen. NSD, SVCA och NNR uttrycker oro för att utländska bolags resultat kan komma att beräknas på felaktigt sätt eftersom de för sina räkenskaper i annan valuta än svenska kronor. Vid omräkning till svenska kronor kan effekten bli att resultatet inte reflekterar ett reellt finansiellt resultat i lokal SVCA föreslår att en särskild bestämmelse införs som helt undan- tar kursförändringar på såväl fordringar som skulder från beskatt- ningsunderlaget, såvitt avser beräkningen i den egna redovisningsvalutan. Som framgår ovan ska motsvarande regler som gäller vid beräkning av överskott av lågbeskattade inkomster tillämpas vid beräkning av den skattskyldiges resultat vid en ansökan om anstånd. Det finns inte skäl att när det gäller anstånd med betalning av kupongskatt avvika från dessa regler i detta avseende. En översyn av reglerna om omräkning från utländsk till svensk valuta ryms inte inom ramen för detta lagstiftningsprojekt. I 39 a kap. 12 § IL finns bestämmelser om beskattningsår för den utländska juridiska personen. Som beskattningsår räknas den period för vilken inkomstbeskattning sker enligt lagstiftningen i den stat där personen hör hemma. Om sådana regler saknas är det räkenskapsåret i den staten som ska användas. Vid beräkningen av den skattskyldiges resultat enligt 39 a kap. 10–12 §§ IL gäller ingen begränsning avseende tidigare års underskott (jfr 39 a kap. 6 § IL). Den skattskyldiges underskott ska alltså beaktas fullt ut vid denna beräkning. Förutom bestämmelserna om beräkning av överskottet av lågbeskattade inkomster i 39 a kap. 10–12 §§ IL bör vissa särskilda bestämmelser tillämpas vid beräkningen av bolagets resultat. När det gäller beräkningen av lågbeskattade inkomster finns det en uppräkning av särskilda bestämmelser i 39 a kap. 14 § IL och förslaget har till viss del utformats med utgångspunkt i dessa särskilda bestämmelser. Sådana utländska allmänna skatter som avses i 16 kap. 19 § andra stycket IL bör inte få dras av. Detta sammanhänger med att ett svenskt bolag inte får dra av svenska allmänna skatter. En utländsk juridisk person bör därmed inte heller få dra av allmänna skatter som betalats i den stat där personen hör hemma, vilket annars skulle ha blivit följden av att den utländska juridiska personen tillämpar reglerna för svenska aktiebolag. En sådan särskild bestämmelse finns även avseende beräkningen av lågbeskattade inkomster. anser att förslaget bör anpassas, med en möjlighet att dra av skatter som den utländska juridiska personen betalat till ett tredjeland, så att den nya lagstiftningen även i denna del blir förenlig med . Vid beräkningen av den skattskyldiges resultat bör samma regler tillämpas som gäller för beräkningen av överskottet av lågbeskattade inkomster i utländska juridiska personer. Vid införandet av bestämmelsen om avdragsförbudet för allmänna skatter i 16 kap. 19 § IL fann regeringen att bestämmelserna skulle bli svåra att tillämpa om avdrag skulle få göras för utländska skatter till tredjeland (prop. 2003/04:10 s. 89). Denna bedömning kvarstår även i förhållande till frågan om rätt till anstånd med betalning av kupongskatt och av förenklingsskäl är det inte motiverat att tillåta att utländska allmänna skatter till tredjeland får dras av. Vidare bör gälla att räkenskapsenlig avskrivning får tillämpas vid beräkningen, utan hänsyn till de förutsättningar som anges i 18 kap. 14 § första stycket IL. Det innebär att den utländska juridiska personen vid beräkningen kan tillämpa räkenskapsenlig avskrivning utan hänsyn till kraven på att räkenskaperna ska avslutas med årsbokslut eller att avdraget även ska finnas i bokslutet. Även i detta fall finns det en motsvarande särskild bestämmelse vid beräkningen av lågbeskattade inkomster. Härutöver bör gälla att bestämmelserna om avsättning till periodiseringsfond i 30 kap. IL inte får tillämpas. Systemet med periodiseringsfonder är en möjlighet till uppskjuten beskattning som bara står öppen för den som bedriver verksamhet som är skattepliktig i . Det framgår indirekt av att avdragen ska återföras om verksamheten eller skattskyldigheten upphör eller verksamheten annars inte längre ska beskattas i , 30 kap. 8 § IL. Det kan i och för sig hävdas att det följer av 2019/20:33 39 a kap. 10 § IL och skattskyldigheten i att reglerna om avsättning till periodiseringsfond inte kan tillämpas vid beräkningen. Det är dock inte uppenbart eftersom bestämmelserna om avsättning till periodiseringsfond i 30 kap. 1–4 §§ IL inte uttryckligen anger ett krav på skattskyldighet. Regeringen anser därför att reglerna om periodiseringsfond bör undantas från beräkningen enligt 39 a kap. 10–12 §§ IL genom ett tillägg i lagtexten. Förslaget föranleder att en ny paragraf, 28 e §, införs i kupongskattelagen. Regeringens förslag: Anstånd beviljas med ett belopp som motsvarar Om ansökan avser anstånd med kupongskatt som har påförts i efterhand beviljas anstånd med ett belopp som motsvarar det anståndsutrymme som är lägst för de beskattningsår som det ska finnas ett anståndsutrymme för. Om den skattskyldige har rätt till återbetalning av kupongskatt och har fått anstånd med betalning av kupongskatten ska beviljat anstånd sättas ned i motsvarande utsträckning. Promemorians förslag överensstämmer inte med utkastet. promemorian föreslogs en möjlighet för bolag hemmahörande i en annan stat att få uppskov med betalning av kupongskatt när de uppvisar I promemorian fanns ett förslag om uppskovsbeloppets Remissinstanserna: Näringslivets skattedelegation, till vars yttrande Föreningen och ansluter sig, anser att det bör övervägas att förtydliga att uppskovsbeloppet som beräknas enligt det föreslagna regelverket utgör ett maxbelopp, dvs. sökanden tillåts begränsa sin begäran till ett belopp som underskrider Utkastets förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utkastet innehöll dock inga förslag om anståndsbeloppets storlek när det gäller ansökningar om anstånd med betalning av kupongskatt som har påförts i efterhand eller om nedsättning av beviljat anstånd i vissa fall. Remissinstanserna: föreslår att en bestämmelse införs som reglerar möjligheten att kunna följdändra ett anståndsbeslut. Skälen för regeringens förslag: Om förutsättningarna för anstånd är uppfyllda ska enligt förslaget den skattskyldige få anstånd med betalning Anståndsbeloppet bör uppgå till anståndsutrymmet. den skattskyldige har ett negativt resultat eller ett nollresultat, och inte tidigare under beskattningsåret beviljats anstånd och inte ingår i en företagsgrupp med konsoliderad inkomstbeskattning, innebär detta att anståndsbeloppet motsvarar skatten på den mottagna utdelningen eller anståndsbeloppet vid beskattningsårets utgång. Om resultatet är positivt minskar dock anståndsutrymmet i motsvarande utsträckning (efter det att har multiplicerats med den aktuella kupongskattesatsen). Anstånd kan inte beviljas med ett högre belopp än det som den skatt- Prop. 2019/20:33 skyldige har ansökt om anstånd med betalning av. Om en skattskyldig juridisk person ansöker om anstånd med betalning av kupongskatt som har påförts i efterhand enligt 26 § kupongskattelagen bör i vissa fall krävas att det finns ett anståndsutrymme för flera beskattningsår för att anstånd ska kunna beviljas, se avsnitt 5.3.1. Om anstånd beviljas i ett sådant fall bör anstånd beviljas med ett belopp som motsvarar det anståndsutrymme som är lägst för de beskattningsår som det ska finnas ett anståndsutrymme för. På så sätt behandlas anstånd med betalning av sådan kupongskatt på samma sätt som anstånd med betalning av kupongskatt som tagits ut på annat sätt. Enligt 27 § första stycket kupongskattelagen har den utdelningsberättigade under vissa förutsättningar rätt till återbetalning av kupongskatt. Det gäller till exempel om kupongskatt har innehållits med högre belopp än vad som följer av ett skatteavtal. I promemorian gjordes bedömningen att en skattskyldig som redan fått kupongskatt återbetalad till följd av ett beviljat anstånd inte med stöd av 27 § kupongskattelagen kan få kupongskatt som omfattas av anståndet återbetalad en gång till. I dessa situationer finns ingen kupongskatt att återbetala, eftersom det redan har skett med stöd av bestämmelserna om anstånd. Regeringen instämmer i denna bedömning. är tveksamt till om förvaltningslagens (2017:900) bestämmelser om ändring av beslut ger utrymme för att korrigera det tidigare beviljade anståndet när beslutar om återbetalning av kupongskatt och föreslår att det införs en bestämmelse som reglerar möjligheten att följdändra ett anståndsbeslut. Regeringen instämmer i bedömning att det bör införas en bestämmelse som reglerar anståndets storlek när den skattskyldige har rätt till återbetalning av kupongskatt som omfattas av anståndet. Anståndet bör i dessa fall sättas ned i samma utsträckning som den skattskyldige har rätt till återbetalning enligt 27 § kupongskattelagen. Förslaget föranleder att en ny paragraf, 28 h §, införs i kupongskattelagen. Återbetalning av innehållen eller betalad Regeringens förslag: Om den skattskyldige har beviljats anstånd med betalning av kupongskatt ska återbetala den kupongskatt som innehållits eller betalats för utdelningen till den del den omfattas Återbetalning ska bara göras första gången som ett anstånd för en viss utdelning prövas. Promemorians förslag överensstämmer inte med utkastets. promemorian föreslogs en möjlighet för bolag hemmahörande i en annan stat att få uppskov med betalning av kupongskatt när de uppvisar Om uppskov beviljas enligt förslaget i promemorian minskar underlaget för kupongskatten och kupongskatt motsvarande det minskade underlaget ska återbetalas till den skattskyldige. 2019/20:33 Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat promemorians förslag särskilt. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat utkastets Skälen för regeringens förslag: När beviljar anstånd bör den skattskyldige få rätt till återbetalning av den kupongskatt som omfattas av anståndet. En utländsk juridisk person som har ett tidigare beviljat anstånd med betalning av kupongskatt för en viss utdelning kan beviljas ett nytt anstånd om förutsättningarna för anstånd är uppfyllda (se avsnitt 5.3.7). Återbetalning bör dock bara ske första gången som ett anstånd för en viss utdelning beviljas och således inte vid ett eventuellt nytt anstånd som baseras på ett tidigare beviljat anstånd enligt 28 § andra stycket. Vid återbetalningen bör vissa bestämmelser i 27 § kupongskattelagen gälla som också gäller för återbetalning i andra fall. Av sjätte stycket i nämnda paragraf framgår att beslut rörande återbetalning får skjutas upp till dess frågan om skattskyldighet enligt inkomstskattelagen har prövats slutligen. Det bör även gälla återbetalning med anledning av beviljat anstånd. Är det oklart huruvida den skattskyldige är skattskyldig i enligt inkomstskattelagen ska återbetalning inte ske innan den frågan har avgjorts. Även åttonde stycket bör gälla i dessa fall. Där anges att vissa bestämmelser om återbetalning i skatteförfarandelagen (2011:1244) ska tillämpas om den skattskyldige är skyldig att betala skatt enligt den lagen. Syftet med det är att återbetalning inte ska ske om den skattskyldige ska betala andra skatter i . Förslaget föranleder att en ny paragraf, 28 i §, införs i kupongskattelagen. Regeringens förslag: Ett beviljat anstånd ska gälla fram till och efter utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för anstånd. Saknas tillförlitliga uppgifter om det efterföljande beskattningsårets längd, ska det anses vara lika långt som det beskattningsår som anståndsutrymmet avser. Om den skattskyldige ansöker om ett nytt anstånd innan anståndstiden löper ut gäller anståndet fram till dess att har meddelat beslut i fråga om anståndet. Detta gäller bara om beslutet meddelas efter det att anståndstiden löper ut. Anståndet ska upphöra om den skattskyldige begär det. Om ansökan avser anstånd med kupongskatt som har påförts i efterhand ska anståndstiden gälla fram till och efter utgången av det beskattningsår då påföringen skedde. Saknas tillförlitliga uppgifter om detta beskattningsårs längd, ska det anses vara lika långt som det senaste beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för anståndet. Promemorians förslag överensstämmer inte med utkastets. I promemorian föreslogs en möjlighet för bolag hemmahörande i en annan stat att få uppskov med betalning av kupongskatt när de uppvisar underskott. Enligt förslaget i promemorian skulle ett uppskovsbelopp återföras till beskattning efter utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars underskott ligger till grund för det uppskovsbelopp som ska återföras. Remissinstanserna: Näringslivets skattedelegation (NSD), till vars yttrande Föreningen och ansluter sig, anser att den föreslagna ordningen bör ses över och justeras. Många utländska bolag kommer inte att ha förutsättningar att ansöka om uppskov förrän tidigast under andra halvan av det år som följer det år utdelningen erhålls. Effekterna av denna ordning kommer i ett stort antal fall bli sådan att det utländska bolaget kommer att erhålla återbetalning av uttagen kupongskatt innan det ska återföras. för återföring kommer bolaget sannolikt inte ha förutsättningar att påvisa att de kvalificerar för nytt avdrag för uppskovsbelopp, vilket innebär att återbetalning måste ske. Denna administrativa ordning kommer att medföra omfattande administration och ränteförluster med ett stort antal betalningar av samma belopp. Även () anser att tidsperioden för att återföra uppskovet till beskattning riskerar att bli för kort. Utkastets förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utkastet innehöll dock inget särskilt förslag om anståndstid avseende kupongskatt som har påförts i efterhand. Remissinstanserna: NSD bedömer att den föreslagna ordningen i ett stort antal fall kommer att vara direkt hindrande för att kunna uppfattas som ett reellt anståndsalternativ och anser att tidsperioderna bör utvidgas till i vart fall ytterligare . anser att anståndstiden är för kort och enligt deras uppfattning kommer åtminstone vissa koncerner att ha svårt att hinna beräkna anståndsbeloppet enligt de föreslagna reglerna och inom den avsedda tiden. () saknar en beskrivning av konsekvenserna av de tidsgränser som satts upp, inom vilka ett anstånd måste sökas och noterar att tidsgränsen för när ett förlängt anstånd måste sökas är mycket snålt tilltagen. Skälen för regeringens förslag: Med hänsyn till att rätten till anstånd är beroende av den skattskyldiges resultat för ett visst beskattningsår, bör som utgångspunkt ett beviljat anstånd gälla till utgången av det därpå följande beskattningsåret. När nästa beskattningsår har gått ut och ett resultat kan beräknas är det resultatet avgörande för rätten till ett nytt anstånd. Det bör då göras en ny bedömning av om förutsättningarna för anstånd är uppfyllda och hur stort anståndsutrymmet i så fall ska vara. Vad som avses med beskattningsår i detta hänseende framgår av 39 a kap. 12 § IL, se avsnitt 5.3.3. Förslaget innebär att ett anstånd ska upphöra . Den tidpunkten bör infalla efter utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för anståndet. Om till exempel den skattskyldige får en utdelning år X1 och denne X2 ansöker om anstånd med betalning av kupongskatten hänförlig till utdelningen, är det anståndsutrymmet år X1 som är avgörande för om ansökan ska beviljas. Om ansökan beviljas bör tid- punkten för när anståndet ska upphöra infalla efter utgången av år X2. skattskyldige bör dock ges tillräcklig tid att komma in med bevisning om att förutsättningarna för anstånd är uppfyllda, vilket innebär att det beviljade anståndet inte kan upphöra exakt vid utgången av det därpå Två alternativ har övervägts när det gäller anståndet bör upphöra. Det första alternativet innebär att anståndet upphör efter beslut om att bevilja anstånd. Ansökan om anstånd ges normalt in efter utgången av det beskattningsår när till exempel utdel- ningen mottogs och beslutet meddelas ytterligare . beskattningsårets utgång och beslutstidpunkten bör det således finnas tillräckligt med tid för att presentera bevisning angående förutsättningarna för fortsatt anstånd. Det gäller dock bara om beskattningsåren är lika långa. Om det beskattningsår som följer på det år som anståndet avser är förlängt, kan det innebära att beviljat anstånd upphör innan påföljande beskatt- ningsår har tagit slut. Detta alternativ skulle således kräva en särlösning för de fall när efterföljande beskattningsår är längre än det som beslutet Det andra alternativet innebär att anståndet ska upphöra och kupong- skatten ska betalas efter det följande beskattningsårets utgång. En sådan tidpunkt tar hänsyn till beskattningsår med olika längd. omständighet som talar mot en sådan lösning kan dock vara att är hänvisat till den skattskyldiges uppgifter om längden på det kommande beskattningsåret. Genom att uppge att beskattningsåret är längre än det faktiskt är kan den skattskyldige utverka en längre anstånds- Problemet ska inte överdrivas, men för att säkerställa att har möjlighet att frångå den skattskyldiges uppgifter när det är påkallat av omständigheterna föreslås en särskild bestämmelse om detta. tillförlitliga uppgifter saknas om det efterföljande beskattningsårets längd, ska det anses vara lika långt som det beskattningsår som anståndsutrymmet För det sistnämnda beskattningsåret bör ha uppgifter om längden, eftersom den skattskyldige ska styrka att det finns ett Schablonregeln kan också tillämpas när den skattskyldige över huvud taget inte lämnat uppgift om det efterföljande Regeringen anser att förslaget bör utformas som det sistnämnda alternativet, dvs. att anstånd ska upphöra efter det därpå följande Om inte har information om längden på det därpå följande beskattningsåret, eller om informationen är bristfällig, ska det beskattningsåret antas vara lika långt som det beskatt- ningsår som beslutet om anstånd avser. I promemorian lämnades förslag om att den skattskyldige kunde få skjuta upp beskattningen under vissa förutsättningar. förslaget åstadkommas genom att den skattskyldige skulle få göra avdrag med ett uppskovsbelopp och detta belopp skulle återföras till beskattning efter utgången av det år som följde på det år vars resultat var avgörande för rätten till uppskov, dvs. år X3 i exemplet ovan i detta avsnitt. Som anges i promemorian behöver den skattskyldige efter beskatt- ningsårets utgång sammanställa den bevisning som ska ges in till för att få ett nytt anstånd. Årets resultat ska beräknas och räknas om enligt svenska regler och därefter ska handlingarna ges in till . Till skillnad från NSD, och anser regeringen att får anses vara en skälig tid för att hinna genomföra dessa åtgärder. Ett beviljat anstånd bör således gälla till och efter utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för anståndet, dvs. anståndet bör gälla till och med år X3 i exemplet ovan. Om den skattskyldige ansöker om ett nytt anstånd och inte hinner meddela beslut i fråga om anstånd innan anståndstiden löper ut, bör anståndet gälla till dess meddelar sitt beslut. Förslaget innebär alltså att om en utländsk juridisk person ansöker om ett nytt anstånd på grund av ett, enligt personen, befintligt anståndsutrymme , gäller anståndet till dess prövar ansökan, om prövning sker efter . Om avslår ansökan exempelvis löper anståndet vidare enligt huvudregeln, dvs. Ett anstånd bör på den skattskyldiges begäran kunna upphöra än vad som föreslås ovan i detta avsnitt. Begäran bör kunna avse hela eller en del av anståndet. En ansökan om anstånd med betalning av kupongskatt som har påförts i efterhand enligt 26 § kupongskattelagen bör i vissa fall baseras på anståndsutrymmet för flera beskattningsår, varav det sista är beskattningsåret som föregår det beskattningsår när påföringen skedde, se avsnitt 5.3.1. I dessa fall bör anståndstiden gälla fram till och efter utgången av det beskattningsår då påföringen skedde. Saknas tillförlitliga uppgifter om detta beskattningsårs längd, bör det anses vara lika långt som det senaste beskattningsåret vars anståndsutrymme ligger till grund för anståndet. Förslaget föranleder att tre nya paragrafer, 28 j–28 l §§, införs i kupongskattelagen. 2019/20:33 5.3.7 Regeringens förslag: En utländsk juridisk person som har ett tidigare beviljat anstånd med betalning av kupongskatt för en viss utdelning ska beviljas ett nytt anstånd om 1.den utländska juridiska personen sedan utdelningstillfället hör hemma i ∙ en medlemsstat i EU, ∙ en stat inom EES som har ingått en särskild överenskommelse med eller EU om ömsesidigt bistånd för indrivning av skattefordringar, eller ∙ en stat som har ingått ett skatteavtal med som innehåller artiklar om informationsutbyte och bistånd med indrivning av skattefordringar, och 2.det finns ett anståndsutrymme för det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för det tidigare beviljade anståndet. En artikel eller en särskild överenskommelse om bistånd med indrivning av skattefordringar ska ha en räckvidd som är likartad med den som föreskrivs i indrivningsdirektivet. Promemorians förslag överensstämmer inte med utkastet. I promemorian föreslogs en möjlighet för bolag hemmahörande i en annan stat som har ett uppskovsbelopp som ska återföras eller är skattskyldigt för ett återfört uppskovsbelopp att under vissa förutsättningar få göra avdrag för uppskovsbelopp.