prop · H60350 · 2019-03-05 00:00:00 — få verkan som en förmögenhetsöverföring från den ena maken till den and- Som allmän utgångspunkt gäller att parter inte genom avtal kan dis- ponera över tredje mans rättsliga ställning. Det är omdiskuterat i vilken utsträckning ett avtal om tillämplig lag över huvud taget kan åberopas 2018/19:50 Bilaga 8 gentemot tredje man. nordiska förordning, liksom lag om makars och sambors förmögenhetsförhållanden, får anses utgå från att ett lagvalsavtal inte har återverkande kraft till förfång för tredje man men att avtalet i övrigt i princip gäller gentemot tredje man redan genom ingåendet (jfr t.ex. SOU 1987:18 s. 277; jfr även NJA 1997 s. 37). Samma tanke kan sägas ligga bakom EU-förordningen. Remissens förslag innebär att den ordning för lagvalsavtal som före- skrivs i EU-förordningen om makars förmögenhetsförhållanden i allt väsentligt förs vidare till nordiska situationer. Förutsättningarna för gil- tighet av lagvalsavtal ska följa vad som gäller i fråga om äktenskapsförord. Det införs ett krav på registrering hos för att ett lagvalsavtal ska vara giltigt, för det fall där avtalets formella giltighet ska bedömas enligt svensk lag (paragrafens andra stycke). Ett lagvalsavtal mellan makar som har hemvist i när avtalet ingås ska gälla här i landet mot tredje man endast om det är registrerat hos (tredje stycket), en regel som alltså tar sikte på situationer där avtalets formella giltighet ska bedömas enligt lagen i ett annat nordiskt land. I remissen saknas mer ingående överväganden om lämpligheten av den föreslagna regleringen. Eftersom det finns ett registreringskrav enligt EU-förordningarna, är det enligt Lagrådets mening naturligt att införa ett registreringskrav också för de nordiska lagvalsavtal som ska bedömas enligt svensk rätt. Den särskilda regeln i tredje stycket om lagvalsavtal, vars formella giltighet ska bedömas enligt lagen i ett annat nordiskt land men där makarna har hemvist i , är dock inte självklar. I tidigare lagstift- ningsärende har ansetts att det inte bör införas något krav på registrering av lagvalsavtalet i denna situation, med hänvisning till att kravet lätt skulle kunna förbises (se prop. 1989/90:87 s. 26). Det kan antas att risken för ett förbiseende är större för makar med nordisk anknytning än i andra internationella fall. Med nuvarande ordning kan makar som bor här i landet avtala om att ett annat nordiskt lands lag ska tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden, utan att denna rättsliga förändring på något sätt framgår för tredje man och utan att det finns någon rätt för tredje man att få insyn i avtalet. Genom ett sådant avtal kan makarna ändra sina äganderättsförhållanden under äktenskapet. Särskilt med avseende på rådigheten över makarnas egendom men också i fråga om skuldansvaret kan obehagliga överraskningar uppstå för tredje man. Några internationellt tvingande regler till skydd för tredje man finns inte heller för nordiska förhållanden. När makar har hemvist här i landet lär tredje man normalt utgå från att svensk lag gäller för dem, inte minst om makarna inte har annan utländsk anknytning än nordisk. Enligt Lagrådets mening har borgenärerna ett be- rättigat intresse av att kunna få kännedom om att makarna genom avtal har bestämt att lagen i ett annat nordiskt land i fortsättningen ska tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. Det utgör ofta en viktig signal för bor- genärer när makar börjar disponera över sin egendom och en registrering ger stabilitet åt bedömningar av olika slag. Läget är också nu ett annat när det med remissens förslag ska finnas ett registreringskrav för de lagvalsavtal vars giltighet ska bedömas enligt svensk lag liksom ett registreringskrav för de lagvalsavtal som omfattas av Förordningarna utgår från att hemvistet vid avtalets ingående ska vara avgörande för formkraven (se artikel 23). Ett krav på registrering för verkan mot tredje man kan, om kravet skulle förbigås, i och för sig leda till att den valda utländska lagen ska tillämpas makarna emellan men inte gentemot tredje man. Att ett avtal kan få olika verkan obligationsrättsligt och sakrättsligt är dock inte ovanligt, och sam- ma situation kan uppkomma vid tillämpningen av EU-förordningarna. Trots de invändningar som har riktats mot registreringskravet gör Lagrådet bedömningen att den ordning som föreslås i remissen är ändamålsenlig och mer rättssäker. Lagrådsremissen innehåller inte något krav på registrering av lagvals- avtal som sambor ingår (se 5 kap). I huvudsak hänvisas till att det inte finns något krav på registrering för samboavtal och att det skulle vara opraktiskt med olika formkrav för lagvalsavtal och samboavtal. Till skillnad från ett äktenskapsförord har ett samboavtal inte någon omedelbar betydelse för tredje man och något krav på registrering finns inte. Men i fråga om ett lagvalsavtal torde i princip de hänsyn som motive- rar ett registreringskrav för makar göra sig gällande också för sambor. Tillämpning av utländsk lag kan innebära att andra rådighetsbegränsningar ska upprätthållas eller att annan egendom ska omfattas än vad som före- skrivs i sambolagen. Det kan också ifrågasättas om det är så lyckat att ute- sluta sambors avtal när det nu föreslås ett mer eller mindre allmänt krav på registrering för lagvalsavtal om förmögenhetsförhållanden på detta fa- miljerättsliga område. Ett krav på registrering för sambors lagvalsavtal skulle minska de praktiska och rättsliga problem som kan uppkomma, t.ex. om sambor skulle avtala om tillämplig lag på sina förmögenhetsförhål- landen och kanske sedan gifta sig utan att tänka på att de måste registrera avtalet för att det fullt ut ska vara giltigt i fortsättningen. Enligt Lagrådets uppfattning förtjänar frågan om ett registreringskrav för sambors lagvalsavtal att övervägas ytterligare i något annat lämpligt sammanhang. 5 kap. 1 § Enligt första stycket gäller kapitlet för frågor om sambors förmögenhets- förhållanden i internationella situationer. Med sambor avses i kapitlet två personer som stadigvarande bor tillsam- mans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll. Detta följer av 1 § andra stycket sambolagen. Som anförs i remissen bör samboförhållanden där någon av samborna är gift falla utanför tillämpningsområdet. Detta förutsätter att det införs en bestämmelse som begränsar tillämpningsområdet (jfr i fråga om sambo- lagens tillämpningsområde, regeln i 1 § tredje stycket i den lagen). Lagrådet föreslår att första stycket kompletteras enligt följande. Kapitlet gäller endast sådana samboförhållanden där ingen av samborna är gift. Undantaget i andra stycket är för vidsträckt. För att en unionsrättsakt och ett internationellt instrument ska ha företräde måste krävas att de är direkt tillämpliga i eller har genomförts genom lag. Undantaget bör be- gränsas till ”annan lag”. 2018/19:50 Bilaga 8 2018/19:50 Bilaga 8 Rubriken före 5 kap. 4 § Regleringen om konkurrerande förfaranden i 4 § är inte en processrättslig fråga utan avser svensk domstols behörighet enligt 2 och 3 §§ (jfr rubriken före 2 §). Rubriken, som inte heller fyller någon funktion, bör utgå (jfr Lagrådets synpunkter vid 3 kap. 6 §). 5 kap. 5, 9 och 10 §§ Paragraferna, som innehåller bestämmelser om bodelning, bör lämpligen placeras tillsammans under en gemensam rubrik, ”Särskilda bestämmelser om bodelning”, efter remissens 8 §. Rubriken före remissens 10 § bör då utgå. Remissens 5 kap. 8 § Se Lagrådets synpunkter vid remissens 3 kap. 12 § angående uttrycket ”rättshandling äger rum”. 5 kap. 13 och 14 §§ I 13 § anges att vissa inskränkningar i förfoganderätt inte kan göras gäl- lande mot tredje man i vidare mån än som följer av svensk lag. Detta sätt att använda begreppet tredje man är vedertaget och invändningsfritt. Men i 14 § andra stycket återkommer begreppet i en annan skepnad. Paragrafen handlar om vissa begränsningar i utländsk lag och vad som ska gälla beträffande en skuld som hänför sig till en rättshandling varigenom en sambo förfogat över annan egendom m.m. och sambon och ”den tredje mannen” befann sig i när rättshandlingen företogs. Detta sätt att använda begreppet är olämpligt. Begreppet är en fast loku- tion som i obestämd form har en given rättslig betydelse och funktion, nämligen att markera envar i en obestämd krets som ligger utanför en rätts- handling, ett avtal, men som likväl kanske skulle beröras av rättshand- lingen. Det vanligaste är att subjektet i fråga presumeras känna till avtalet m.m.om detta är registrerat i ett offentligt register eller liknande. Samma konstruktion används när det är fråga om internationella öve- renskommelser av skilda slag. Man använder då begreppet ”tredje land”. Denna betydelse av lokutionen behålls även när man i lagtext ibland talar om ”tredje mannen”, dvs. i bestämd form. När så har skett görs detta vanligen inom en och samma paragraf och där det obestämda begreppet ”tredje man” redan använts. Syftningen blir därmed klar och begreppets obestämda karaktär lämnas orubbad och kan tillämpas av envar som i det enskilda fallet hävdar sin egenskap av tredje man, se t.ex. 19 kap. 7 och 8 §§ lagen om ekonomiska föreningar. I 14 § andra stycket är situationen dock en annan. Här används uttrycket ”den tredje mannen” vilket innebär att begreppets betydelse av att markera en obestämd krets går förlorad. Den tredje mannen råkar nämligen här få betydelsen av att peka ut någon som är just den tredje mannen i förhållande till de som företar rättshandlingen. Lagrådet föreslår att ”den tredje mannen” i 14 § andra stycket ersätts av ”tredje man”. Se också Lagrådets synpunkter vid remissens 3 kap. 12 § angående ut- trycket rättshandling ”ägde rum” som förekommer i båda paragraferna. Förslaget till lag om ändring i förordningen om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap Lagrådet förordar att första stycket utformas enligt följande (jfr 4 kap. 2 § i remissens lagförslag 1). Om en talan angående en fråga enligt 7 eller 8 § väcks i en svensk domstol när det redan pågår ett förfarande mellan samma parter vid en behörig myndighet i en annan fördragsslutande stat, ska talan avvisas till förmån för den myndigheten. Förslaget till lag om ändring i lagen om upphävande av lagen om registrerat partnerskap Om Lagrådets förslag vid 3 kap. 1 § i remissens lagförslag 1 genomförs ska förslaget utgå. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. 2018/19:50 Bilaga 8 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden Y , M , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2018/19:50 Makars och sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer