prop · H60381 · 2019-03-19 00:00:00 — Detta gäller särskilt bilder på någon som befinner sig i en mycket utsatt situation (4 kap. 6 c § första stycket 4 ). Frågan om spridning av integritetskänsliga bilder från rättegångssituationer kan utgöra olaga integritetsintrång har ännu inte varit föremål för prövning. 2018/19:81 bakgrunden finns det inte skäl att nu komplettera det straffrättsliga skyddet mot spridning av integritetskänsliga bilder från rättegångssituationer genom ändringar i straffbestämmelsen om olaga integritetsintrång. Regeringens förslag: Domstolen ska få ta upp bild i en rättssal när domstolens överfallslarm har utlösts. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrar sig särskilt i frågan, bl.a. , Attunda tingsrätt och Förvaltningsrätten i , tillstyrker utredningens förslag. , Förvaltningsrätten i och anser att det ska vara tillåtet att ta upp bild i rättssalen även när det interna vaktlarmet har utlösts. och Hovrätten över och framhåller att det bör framgå av lagtexten att det bara är domstolen som ges tillåtelse att filma om överfallslarmet har utlösts. Skälen för regeringens förslag: är det bara ett fåtal domstolar som inte har kamerabevakning av väntrum och allmänna utrymmen. Sådan bevakning är en viktig del av domstolarnas säkerhetsarbete och ett värdefullt verktyg för att kunna upprätthålla ordningen, göra säkra ingripanden och förebygga brott. Någon möjlighet till kamerabevakning inne i rättssalarna finns dock inte. I rättspraxis har fotograferingsförbudet i nämligen ansetts hindra att tillstånd till sådan bevakning ges. Detta beror på att fotograferingsförbudet är absolut och att det krävs stöd i lag för att göra undantag (se Kammarrätten i dom i mål 4306-04). I rättssalen finns två olika larmsystem. Det ena är möjligheten att kalla på vakt och används vid mindre störningar som kan upp utan att polis kallas till platsen. Det andra innebär att larmet går både till domstolens vakter och till . Detta larm är främst avsett att användas i överfallssituationer och vid allvarligare incidenter. Om överfallslarmet aktiveras sänds ljudet från rättssalen automatiskt ut till domstolens reception för att ordningsvakter och polismän som ska gå in i salen ska kunna bilda sig en uppfattning om situationen. och domstolarna har framfört önskemål om att även bilder ska få överföras från salen om överfallslarmet aktiveras. De polismän och ordningsvakter som ska svara på ett överfallslarm behöver information om situationen inne i salen för att inte utsätta sig själva eller andra för onödiga risker. Nuvarande ordning bygger på att någon, i första hand rättens ordförande, muntligen eller genom t.ex. ett e- postmeddelande beskriver situationen inne i rättssalen. Om överfallslarmet kopplas till en eller flera kameror i rättssalen och rörliga bilder sänds till monitorer utanför rättssalen skulle det vara möjligt att snabbare få en klar bild av situationen. En möjlighet att spela in det som händer i rättssalen när överfallslarmet har utlösts kan också utgöra ett värdefullt verktyg vid utredning och eventuell lagföring av en incident. Övervägande skäl talar alltså för att det processuella hinder som finns Prop. 2018/19:81 mot att tillstånd ges till kamerabevakning av rättssalar i överfalls- situationer bör tas bort. Regeringen föreslår därför att domstolen ska få ta upp bild i en rättssal när domstolens överfallslarm har utlösts. Som och Hovrätten över och framhåller bör det framgå av lagtexten att denna möjlighet är förbehållen domstolarna. Frågan om tillstånd ska ges till kamerabevakning och de närmare villkoren för sådan bevakning – t.ex. hur länge bilder får sparas, om även ljud får tas upp och andra aspekter av betydelse för bevaknings- och integritetsintresset – avgörs vid tillståndsprövningen enligt kamerabevakningslagen (2018:1200). Som nämns ovan används domstolens interna vaktlarm i första hand vid mindre störningar som kan upp utan att polis kallas till platsen. Mot den bakgrunden finns det inte skäl att, som bl.a. föreslår, införa ett undantag från fotograferingsförbudet även för sådana situationer. 7Tydliga och effektiva regler om elektronisk utrustning i rättssalen Regeringens förslag: Elektronisk utrustning som åhörare har med sig i rättssalen och som kan störa ordningen eller användas för att ta upp bild ska vara avstängd och undanstoppad. Om det finns skäl för det ska rättens ordförande få besluta om undantag. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningens förslag är inte begränsat till åhörare och enligt förslaget ska domstolen kunna besluta om undantag i sina ordningsregler. Remissinstanserna: Många remissinstanser är positiva till utredningens förslag eller har ingen invändning mot det. Bland dessa finns ombudsmän, , , , , , , , , , , , , , , Unizon och kommuner och landsting. förordar ett absolut förbud mot elektronisk utrustning i rättssalarna. Förvaltningsrätten i anser att det vore tillräckligt att rättens ordförande ges en uttrycklig möjlighet att förbjuda öppen användning av elektronisk utrustning. Förvaltningsrätten i och Förvaltningsrätten i framhåller att domstolarna bedriver ett digitaliseringsarbete och att det skulle kunna uppfattas som motsägelsefullt att inte låta deltagare vid ett sammanträde utnyttja tekniska hjälpmedel. Även Hovrätten för framför att parter kan ha legitima intressen att använda elektronisk utrustning och att undantag därför bör kunna göras för parterna. framhåller att det bör framgå av lagtexten att advokater och andra professionella aktörer är undantagna från förbudet. Hovrätten över och anser att nuvarande möjligheter för journalister att direktrapportera från rättssalen inte bör begränsas. Hovrätten anser att ett sådant undantag inte bör vara beroende av domstolens ordningsregler utan komma till uttryck i lagen. Myndigheten för press, radio och tv, , TU Medier i , , och anför att det inte är tillräckligt att förlita sig på att ordföranden ska besluta om undantag för medier, utan anser att det bör komma till uttryck i lagtext. och TU Medier i anför dessutom att förslaget riskerar att begränsa anskaffarfriheten. avstyrker förslaget och anför att det innebär hinder för yrkespersoner som ofta behöver elektronisk utrustning för att utföra sitt arbete. Skälen för regeringens förslag Behovet av en reglering av elektronisk utrustning gav regeringen i uppdrag att kartlägga hur ordningen i och utanför rättssalarna upprätthålls. Med anledning av detta genomförde bl.a. en enkätundersökning riktad till domare, ordningsvakter, åklagare, advokater och processförare. Kartläggningen resulterade i rapporten i domstol (2012:2). Av rapporten framgår att mobiltelefoner i rättssalarna utgör ett problem eftersom de används för att fotografera eller filma. Det framgår även att åhörare använder mobiltelefoner för att genom textmeddelanden kommunicera vad som händer i rättssalen till personer som ska komma in och vittna i det aktuella målet eller för att varna personer som är på väg att bli hämtade till sammanträdet. Vidare konstateras att det förekommer att inspelningsutrustning lämnas kvar i salen under rättens enskilda överläggningar. Hur vanligt det är med otillåten användning av elektronisk utrustning framgår inte, men enligt rapporten rapporterar domstolarna allt oftare att fotografier samt ljud- eller bildfiler har observerats på internet efter sammanträden och överläggningar. Slutligen konstateras att det står klart att den ökade användningen av mobiltelefoner och annan elektronisk utrustning i rättssalarna är problematisk ur integritetsskydds- och rättssäkerhetssynpunkt och att olämpliga och otillåtna beteenden måste beivras mer effektivt. Utredningens enkätundersökning visar att problemen som beskrivs i fortfarande förekommer. En majoritet av de tillfrågade håller helt eller delvis med om att mobiltelefoner och annan elektronisk utrustning i rättssalarna gör det svårt att upprätthålla ordningen. Varannan domare och åklagare uppfattar också att det förekommer att mobiltelefoner och annan elektronisk utrustning används för att fotografera eller filma under pågående sammanträde eller för att spela in rättens enskilda överläggningar. Många vill se förändringar på området. En klar majoritet av de tillfrågade anser att en begränsning av möjligheten att ta med sig eller använda mobiltelefoner och annan elektronisk utrustning i rättssalarna skulle minska risken för ordningsstörningar. Bland domare och åklagare delas den uppfattningen av ännu fler. Enkätresultatet har också bekräftats vid underhandskontakter mellan utredningen och domstolarna. Det kan alltså konstateras att användning av elektronisk utrustning är ett Prop. 2018/19:81 problem i många domstolar. Det är oacceptabelt att sådan utrustning används för att fotografera eller filma under sammanträden eller för att spela in rättens enskilda överläggningar. Ofta är det svårt för ordföranden att avgöra om någon använder elektronisk utrustning på ett otillåtet sätt eller inte. Det förekommer därför att ordföranden meddelar ordningsregler med stöd av 5 kap. 9 § första stycket som innebär att mobiltelefoner ska vara avstängda och undanstoppade under sammanträdet. Enligt utredningen råder det dock osäkerhet bland domare om det är möjligt att meddela sådana ordningsregler. Vissa domstolar har försökt lösa problemet genom att i sina allmänna ordningsregler upplysa om att mobiltelefoner ska vara avstängda i rättssalen. Sammanfattningsvis visar genomförda undersökningar att det finns ett behov av att kunna begränsa användningen av elektronisk utrustning i rättssalarna som det råder en viss osäkerhet bland domare om var gränserna går när det gäller möjligheten att fatta den typen av beslut. Det kan således konstateras att det finns ett behov av att tydligare reglera användningen av elektronisk utrustning i rättssalarna. Elektronisk utrustning ska vara avstängd och undanstoppad Utredningens förslag innebär att elektronisk utrustning som kan störa ordningen eller användas för att ta upp eller överföra bilder ska vara avstängd och i övrigt hanteras så att den inte kan användas på ett otillåtet sätt. Med att utrustningen i övrigt ska hanteras så att den inte kan användas på ett otillåtet sätt avser utredningen i första hand att utrustningen inte ska hanteras öppet utan vara undanstoppad. Utredningen anser att reglerna av effektivitetsskäl bör omfatta all elektronisk utrustning som kan störa ordningen vid ett sammanträde eller användas för att ta upp eller överföra bilder, även om utrustningen kan användas också för andra ändamål. Det innebär att den föreslagna regleringen omfattar de allra flesta mobiltelefoner, surfplattor och bärbara datorer liksom smarta klockor, glasögon, pennor och liknande smarta föremål. Avsikten med förslaget är att rättens ordförande inte ska behöva ge sig in i några detaljerade diskussioner om tekniska specifikationer. Regeringen delar utredningens uppfattning om vilken slags utrustning som bör omfattas och konstaterar att den föreslagna regleringen inte omfattar sådan elektronisk utrustning som enbart kan användas för ändamål som är tillåtna i rättssalen. Ett exempel är elektroniska diktafoner som används för att spela in ljud. När det gäller den närmare utformningen av reglerna om användning av elektronisk utrustning i rättssalarna föreslår ett absolut förbud mot sådan utrustning. Förvaltningsrätten i anser att det vore tillräckligt att ge rättens ordförande en uttrycklig möjlighet att förbjuda öppen användning av elektronisk utrustning. Regeringen konstaterar till att börja med att ett absolut förbud skulle beröra alla personer som besöker eller deltar vid ett sammanträde och därmed få stora praktiska konsekvenser. Som exempel kan nämnas förseningar vid in- och utpassering när utrustning som inte får tas med in ska identifieras, förvaras och lämnas tillbaka. 2018/19:81 När det gäller förslaget att införa en reglering som endast möjliggör ett förbud i det enskilda fallet kan konstateras att enligt utredningen har de allra flesta domare framfört att generella bestämmelser är att föredra framför ett klargörande att rättens ordförande får besluta sådana ordningsregler. Man har bl.a. betonat att en generell reglering minskar behovet av upprepade beslut med samma innebörd och skapar bättre förutsättningar för en mer enhetlig rättstillämpning och tydligare kommunikation gentemot domstolens besökare. Som konstateras ovan är det ett utbrett problem med elektronisk utrustning som används för att fotografera i smyg, skicka meddelanden till vittnen som väntar utanför rättssalen eller spela in rättens enskilda överläggningar. Risken för otillåten användning finns i alla mål och regeringen delar därför utredningens uppfattning att den lämpligaste lösningen är en generell regel om användningen av elektronisk utrustning i rättssalen. Som utredningen framhåller bör reglerna utformas på ett sätt som tar hänsyn till att det i praktiken är svårt för rättens ordförande att avgöra om mobiltelefoner och liknande utrustning används på ett otillåtet sätt eller inte. Målsättningen bör vara att ordföranden ska ges bättre kontroll över att fotograferingsförbudet respekteras och att sammanträdet inte störs. Parter, målsägande, vittnen och andra ska kunna känna sig trygga i att deras personliga integritet respekteras och intresset av att skydda den personliga integriteten och förebygga störningar väger tyngre än åhörares intresse av att kunna använda elektronisk utrustning i rättssalen. beslutar många domare att elektronisk utrustning ska vara avstängd och undanstoppad. En sådan ordning har inte bara positiva effekter ur ordnings- och integritetsskyddssynpunkt utan minskar också risken för att åhörare påverkar rättegången genom att t.ex. skicka textmeddelanden till ett vittne som väntar utanför rättssalen och som ännu inte har hörts i målet. Regeringen delar därför utredningens uppfattning att elektronisk utrustning som kan störa ordningen eller användas för att ta upp bild som huvudregel ska vara avstängd och undanstoppad. Regleringen bör endast omfatta åhörare och endast ordföranden bör få besluta om undantag Utredningens förslag till reglering av användningen av elektronisk utrustning omfattar samtliga personer i rättssalen. Utredningen föreslår vidare att generella undantag ska kunna göras i domstolens ordningsregler, men att ordföranden alltid ska kunna besluta om andra undantag. Som framgår av det föregående är alltså användningen av elektronisk utrustning ett förhållandevis omfattande problem i domstolarna . Det finns emellertid vissa personkategorier som har ett befogat intresse av att använda elektronisk utrustning i rättssalen. Flera remissinstanser, däribland Hovrätten för och , framhåller att parter, ombud och andra professionella aktörer kan ha legitima behov av elektronisk utrustning och att undantag för dessa personer bör göras i lag. Även ordningsvakter, polismän och andra som i tjänsten befinner sig i rättssalen har ofta ett legitimt intresse av att kunna använda elektronisk utrustning. Som Förvaltningsrätten i och Förvaltningsrätten i uppmärksammar pågår det dessutom ett digitaliseringsarbete i många domstolar, där målsättningen är att all kommunikation med parterna ska ske digitalt. Enligt remissinstanserna finns det därför ett behov för parter och ombud att kunna ta del av dokumenten i målet med hjälp av elektronisk utrustning även när de befinner sig i rättssalen. Regeringen har förståelse för de framförda synpunkterna och konstaterar att det är viktigt att en reglering utformas på ett sådant sätt att den inte begränsar möjligheten för aktörerna i rättsprocessen att använda elektronisk utrustning i rättssalen. Regleringen bör inte heller hindra det pågående digitaliseringsarbetet i domstolarna. Det är vidare angeläget att regleringen inte utformas på ett sätt som gör det nödvändigt att göra många undantag. Enligt utredningens förslag ska domstolen kunna besluta om undantag i sina ordningsregler som ordföranden alltid ska ha möjlighet att besluta på något annat sätt. Som Förvaltningsrätten i anför innebär utredningens förslag att många undantag kommer att behövas och att undantagen i praktiken kommer att fungera som huvudregel. Enligt regeringens uppfattning kan en sådan ordning ifrågasättas. Som utredningen konstaterar syftar förslaget framför allt till att lösa problemen med åhörares användning av elektronisk utrustning. Det är därför mer ändamålsenligt att utforma regleringen så att den endast omfattar åhörare. Med en sådan ordning behöver inte parter, advokater, åklagare och andra professionella aktörer förlita sig på att ordföranden ska medge undantag från huvudregeln att elektronisk utrustning ska vara avstängd och undanstoppad. En sådan ordning leder också till att det inte finns något behov av att ge domstolen möjlighet att besluta om undantag i sina ordningsregler. Endast ordföranden bör således ges en möjlighet att besluta om undantag i enskilda fall. Flera remissinstanser, bl.a. Hovrätten över och , Myndigheten för press, radio och tv, , , TU Medier i , , och anser att förslaget riskerar att begränsa journalisters möjligheter att utföra sitt arbete. Vissa av dessa remissinstanser anför att det inte är tillräckligt att förlita sig på att ordföranden ska besluta om undantag utan anser att undantaget bör komma till uttryck i lagtext. Medias möjlighet att rapportera från offentliga sammanträden är av avgörande betydelse för att allmänheten ska få en reell möjlighet till insyn i domstolsprocessen. Det är därför angeläget att sådan rapportering inte försvåras. Som konstateras i är journalister medvetna om vilka regler som gäller och följer generellt dessa väl. Syftet med en uttrycklig reglering som begränsar möjligheten att använda elektronisk utrustning i rättssalen är inte att försvåra mediers rapportering. Med hänsyn till remissinstansernas synpunkter att förslaget skulle kunna begränsa journalisters möjligheter att utföra sitt arbete skulle det kunna övervägas att i lag undanta representanter för grundlagsskyddade media från regeln att elektronisk utrustning ska vara avstängd och undanstoppad. Detta är emellertid förknippat med flera svårigheter. Vilka medier som är grundlagsskyddade framgår av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Men när det gäller publicering på internet kan det, som framför, vara svårt att avgöra om en webbplats har grundlagsskydd eller inte. Det finns även en risk för att 2018/19:81 frilansjournalister missgynnas av en sådan reglering eftersom frilansjournalister inte alltid arbetar på uppdrag av något medieföretag. Att göra undantag för journalister rent generellt är inte heller en framkomlig väg eftersom det i praktiken är svårt att avgöra vem som är journalist eller inte. Journalist är inte en skyddad titel och som anför finns det flera aktörer som utfärdar presslegitimationer. Det finns alltså en stor risk för gränsdragningsproblem. Det bör således inte införas något generellt undantag för representanter för grundlagsskyddade media eller för journalister när det gäller användningen av elektronisk utrustning. och TU Medier i framför vidare att anskaffarfriheten kan begränsas om elektronisk utrustning ska vara avstängd och undanstoppad. Frågan är därför om det bör övervägas att införa ett generellt undantag för anskaffande som sker för publicering i ett grundlagsskyddat medium. Som nämns i avsnitt 6.1 innebär anskaffarfriheten att vem som helst har rätt att anskaffa uppgifter avsedda för publicering i ett massmedium som omfattas av grundlagarna. Anskaffarfriheten innebär emellertid inte att den som är ute efter att skaffa information för publicering kan kräva särskilda rättigheter. Däremot innebär den att inskränkningar i rättigheter eller möjligheter som normalt finns inte får inriktas specifikt mot ett sådant anskaffande. Den föreslagna regleringen inriktas inte specifikt mot anskaffande för publicering i grundlagsskyddade medier. Även med en reglering som innebär att åhörarnas elektroniska utrustning ska vara avstängd och undanstoppad är det möjligt att anteckna vad som sägs och meddela det vidare för publicering i grundlagsskyddade media. Som nämns ovan är det även tillåtet att använda utrustning som enbart tar upp ljud och på så vis spela in det som sägs vid ett sammanträde och förmedla det vidare. En annan nackdel med ett undantag för anskaffande för publicering i grundlagsskyddade medier är att var och en som har elektronisk utrustning påslagen skulle kunna påstå att syftet med det är att anskaffa uppgifter för publicering i ett grundlagsskyddat medium. Det finns alltså en risk för att en sådan reglering inte får avsedd effekt (jfr prop. 2012/13:69 s. 17). Mot bakgrund av det angivna anser regeringen att förslaget är förenligt med anskaffarfriheten och att det inte bör införas ett undantag för anskaffande som sker för publicering i ett grundlagsskyddat medium. Det bör i stället vara ordföranden som beslutar om undantag i varje enskilt fall om det finns skäl för det. Vid bedömningen av om det finns skäl för ett undantag bör särskild betydelse ges till sådana omständigheter som att elektronisk utrustning behövs för rapportering som sker som ett led i nyhetsförmedling, t.ex. för publicering i ett grundlagsskyddat medium, eller i något annat sammanhang av samhälleligt intresse. Skäl för undantag bör även kunna finnas i förhållande till andra åhörare. Som exempel kan nämnas studenter som i studiesyfte är på plats i rättssalen och vars möjlighet att dokumentera vad som händer där påtagligt underlättas om de får använda elektronisk utrustning. Alla undantag ska bygga på objektiva och sakliga kriterier. Bättre ordning vid sammanträden 8.1En stärkt roll för rättens ordförande Regeringens förslag: Rättens ordförande får ett förtydligat ansvar för ordningen vid rättens sammanträden. Rättens ordförande får i stället för rätten besluta om •utvisning av en part eller åhörare när det kan antas att en förhörsperson av rädsla inte fritt berättar sanningen eller när personen utsätts för påtryckningar eller hindras i sin berättelse •deltagande genom videokonferens eller per telefon, om frågan uppkommer under ett sammanträde •användning av sidosal vid platsbrist, om frågan uppkommer under ett sammanträde •förbud mot ljudupptagning och ljudöverföring under förhör •all närvaro vid sammanträde inom stängda dörrar. Regeringens bedömning: Rätten bör även fortsättningsvis besluta • rätt för någon annan än rättens ledamöter och protokollförare att närvara under rättens överläggning • stängda dörrar vid sammanträde deltagande genom videokonferens eller per telefon, om frågan uppkommer under beredningen av ett mål • användning av sidosal vid platsbrist, om frågan uppkommer under beredningen av ett mål. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer delvis med Utredningen föreslår att ordföranden ska få besluta i fler frågor och oavsett om det sker under ett sammanträde eller under beredningen av målet. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är positiva till Bland dessa finns ombudsmän, , Hovrätten över och , Hovrätten för , Attunda tingsrätt, , , , tingsrätt, , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , och . Flera av remissinstanserna, bl.a. ombudsmän, , Hovrätten över och , Hovrätten för , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i och , uppmärksammar att det under beredningen av målet inte bör vara ordföranden som beslutar utan rätten, eftersom ordföranden ofta utses innan sammanträdet. anser att ordföranden även bör få besluta om , Nämndemännens riksorganisation, Svenska och avstyrker förslaget om att ordföranden i 2018/19:81 stället för rätten ska få besluta i vissa frågor. Nämndemännens riksorganisation och TCO anser att det inte är ansvarsfördelningen som utgör hindret för att upprätthålla ordningen i rättssalen.