prop · H60358 · 2019-03-05 00:00:00 — Begreppet rättsligt bestämmande inflytande är avsett att ha samma inne- börd som i 2 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). dessa bestämmelser framgår bl.a. att kommuner och landsting ska anses utöva ett rättsligt bestämmande inflytande om de ensamma eller tillsam- mans 1. äger aktier i ett aktiebolag eller andelar i en ekonomisk förening med mer än hälften av samtliga röster i bolaget eller föreningen eller på något annat sätt förfogar över så många röster i bolaget eller föreningen, 2.har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i styrelsen för ett aktiebolag, en ekonomisk förening eller en stiftelse, eller 3. utgör samtliga obegränsat ansvariga bolagsmän i ett handelsbolag. Punkt 6 omfattar forskning som utförs av sådana enskilda utbildningsanordnare som avses i 1 § lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina och som har tillstånd att utfärda examina enligt nämnda lag. Bestämmelserna i andra stycket innebär att regeringen får meddela föreskrifter och i enskilda fall besluta om undantag från lagens tillämpningsområde för forskningshuvudmän som bedriver forskning inom det försvars- och säkerhetspolitiska området. Ett undantag kan avse hela eller delar av forskningshuvudmannens verksamhet. Viss ledning i fråga om vilken forskning som bör kunna undantas kan hämtas från säkerhetsskyddslagen (2018:585). Uppgifter som faller inom någon av säkerhetsskyddsklasserna i 2 kap. 5 § första stycket 1. kvalificerat hemlig, 2. hemlig eller 3. konfidentiell den lagen är typiskt sett av sådan karaktär att de bör undantas från denna lags tillämpningsområde. Undantag kan också avse uppgifter som omfattas av utrikes- eller försvarssekretess med anledning av ett avtal med annan stat eller mellanfolklig organisation. Ett ytterligare exempel på forskning som kan komma att undantas avser sådana uppfinningar som kan antas omfattas av lagen (1971:1078) om försvarsuppfinningar. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Ansvar för god forskningssed 4 § Forskaren ansvarar för att följa god forskningssed i sin forskning. 2018/19:58 Paragrafen innehåller en bestämmelse om forskarens ansvar för att följa god forskningssed. Bestämmelsen innebär att det är forskaren själv som är ansvarig för att följa god forskningssed under hela forskningsprocessen. Forskare är inte en skyddad yrkestitel och begreppet definieras inte i författning. I detta sammanhang avses med begreppet forskare personer som genomgår eller har genomgått forskarutbildning och som deltar i forskning. Övervägandena finns i avsnitt 7. 5 § Forskningshuvudmannen har det övergripande ansvaret för att forskningen utförs i enlighet med god forskningssed. Paragrafen innehåller en bestämmelse om forskningshuvudmannens ansvar för att forskningen utförs enligt god forskningssed. Bestämmelsen innebär att forskningshuvudmannen har ett övergripande ansvar för att forskningen utförs i enlighet med god forskningssed under hela forskningsprocessen, dvs. vid planering, genomförande och rapportering av forskning (se kommentaren till 2 §). Det innebär bl.a. att forskningshuvudmannen har ansvar för att fortlöpande informera forskande, undervisande, teknisk och administrativ personal om gällande regler för forskningen. Vidare innebär det att forskningshuvudmannen har ansvar för att ge adekvat utbildning om god forskningssed till de forskare som deltar i forskningen. I det övergripande ansvaret ingår även att arbeta förebyggande, t.ex. genom att se till att det förs en diskussion om god sed i forskningsmiljöerna, att doktorander får god handledning samt att det finns adekvata verktyg för dokumentation och arkivering av forskning och system för att upptäcka och hantera avvikelser från god forskningssed. Övervägandena finns i avsnitt 7. 6 § Om det kan misstänkas att oredlighet i forskning har förekommit i en forskningshuvudmans verksamhet, ska forskningshuvudmannen överlämna handlingarna i ärendet för prövning av den nämnd som avses i 7 §. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att en forskningshuvudman ska överlämna handlingarna i ärenden som rör misstanke om oredlighet i forskning till den nämnd som avses i 7 §, dvs. den särskilda nämnd som prövar frågor om oredlighet i forskning. Paragrafen innebär att forskningshuvudmannen måste bedöma om ett visst agerande utgör misstänkt oredlighet i forskning. Om så är fallet inträder skyldigheten för forskningshuvudmannen att överlämna handlingarna i ärendet till nämnden. Forskningshuvudmannen bör tolka begreppet misstänkt oredlighet i forskning generöst så att alla ärenden som skulle kunna vara oredlighet kommer att utredas av nämnden. Det innebär att om det är oklart om det rör sig om ett fall av misstänkt oredlighet i forskning eller avvikelse från god forskningssed i övrigt, bör huvudmannen överlämna handlingarna i ärendet till . Vad som avses med begreppet oredlighet i forskning framgår av 2 §. Lagtexten har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Prövning av oredlighet i forskning 7 § Frågor om oredlighet i forskning prövas av en särskild nämnd. Sådana ärenden inleds genom att 1.en forskningshuvudman överlämnar handlingarna i ett ärende enligt 6 §, 2.en anmälan om oredlighet i forskning inkommer till nämnden, eller 3.nämnden tar upp en fråga om oredlighet i forskning som den har fått kännedom om på något annat sätt. Paragrafen innehåller bestämmelser om att en särskild nämnd ska pröva frågor om oredlighet i forskning och om hur sådana ärenden inleds. Bestämmelsen i första stycket innebär att nämnden prövar frågor om oredlighet i forskning och att forskningshuvudmannen således inte ska pröva denna typ av frågor. Vad som avses med begreppet oredlighet i forskning framgår av 2 §. Bestämmelsen i andra stycket punkt 1 innebär att ärenden om oredlighet i forskning kan inledas genom att en forskningshuvudman överlämnar handlingarna i ett ärende till nämnden enligt bestämmelserna i 6 §. Som framgår av andra stycket punkt 2 kan ärenden om oredlighet i forskning även inledas genom att det inkommer en anmälan till nämnden. Av förvaltningslagen (2017:900) framgår att en anmälan från en enskild bl.a. ska innehålla uppgifter om den enskildes identitet (19 §). Av samma lag framgår att om en anmälan är ofullständig eller oklar ska en myndighet i första hand hjälpa den enskilde till rätta inom ramen för sin allmänna serviceskyldighet enligt 6 § andra stycket. En myndighet får besluta att förelägga den enskilde att avhjälpa en brist som finns kvar, om bristen medför att framställningen inte kan läggas till grund för en prövning i sak. I föreläggandet ska det anges att följden av att det inte följs kan bli att framställningen inte tas upp till prövning (20 §). Med ”inkommer” avses detsamma som i 2 kap. 4 och 9 §§ tryckfrihetsförordningen. Det framgår av 10 § att nämnden får avvisa en sådan anmälan om oredlighet i forskning som avses i nu aktuell bestämmelse om den är uppenbart obefogad samt att nämnden får skriva av ett ärende om anmälan har återkallats. Bestämmelsen i andra stycket punkt 3 innebär att ärenden om oredlighet i forskning kan inledas genom att nämnden tar upp en fråga om oredlighet i forskning som den fått kännedom om på annat sätt, till exempel genom rapportering i media, genom en anonym anmälan eller vid granskning av forskningsmaterial i ett pågående oredlighetsärende. Det är således nämnden som avgör om ett ärende ska tas upp för prövning enligt tredje punkten. Lagtexten har utformats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 6.1 och 9.2. 8 § Prövning av oredlighet i forskning enligt denna lag får inte grundas på omständigheter som är äldre än när ärendet inleds. Bestämmelsen i första stycket gäller inte om det finns särskilda skäl för en prövning. Paragrafen innehåller bestämmelser om preskription. Bestämmelsen i första stycket innebär att den särskilda nämndens pröv- ning av oredlighet i forskning inte får grundas på omständigheter som är äldre än när ärendet inleds. Bestämmelsen i andra stycket innebär att huvudregeln i första stycket inte gäller om det finns särskilda skäl för en prövning. avses t.ex. sådana fall där den påstådda oredligheten har haft eller riskerar att få stora eller allvarliga följdeffekter för forskningen eller samhället i övrigt, t.ex. för människors hälsa eller för hur processer, metoder eller Ett annat särskilt skäl kan vara att man önskar granska tidigare forskning av forskare som har gjort sig skyldiga till oredlighet. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. 9 § Nämndens prövning enligt 7 § första stycket ska redovisas i ett beslut. Paragrafen innehåller en bestämmelse om den särskilda nämndens beslut i ärenden om oredlighet i forskning. Bestämmelsen innebär att nämndens prövning av ärenden om oredlighet i forskning ska avslutas genom ett beslut. Förvaltningslagens (2017:900) bestämmelser om motivering av beslut (32 §) är tillämplig. av begreppet oredlighet i forskning finns i 2 §. Lagtexten har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. 10 § Nämnden får besluta att avvisa en sådan anmälan om oredlighet i forskning som avses i 7 § 2 om den är uppenbart obefogad. Nämnden får besluta att skriva av ett ärende om en anmälan har återkallats. Paragrafen innehåller en bestämmelse om avvisning av anmälningar och en bestämmelse om avskrivning av ärenden. Bestämmelsen i första stycket innebär att en anmälan får avvisas om den är uppenbart obefogad. Med en uppenbart obefogad anmälan avses t.ex. en anmälan som tar upp förhållanden i en konflikt mellan forskare, men som inte påvisar någon misstänkt oredlighet i forskning. Bestämmelsen i andra stycket innebär att nämnden kan skriva av ett ärende på den grunden att en anmälan har återkallats, om nämnden bedö- mer att det inte finns skäl att utreda anmälan närmare. Allmänna bestämmelser om förfarandet finns i förvaltningslagen (2017:900), bl.a. om utredningsansvar (23 §) och om åtgärder för att rätta till brister i en framställning (20 §). Av dessa följer bl.a. att om en fram- ställning är ofullständig eller oklar ska en myndighet i första hand hjälpa den enskilde till rätta inom ramen för sin allmänna serviceskyldighet enligt 6 § andra stycket förvaltningslagen. En myndighet får besluta att förelägga den enskilde att avhjälpa en brist som finns kvar, om bristen medför att framställningen inte kan läggas till grund för en prövning i sak. gandet ska det anges att följden av att det inte följs kan bli att framställ- ningen inte tas upp till prövning (20 §). Dessa bestämmelser om åtgärder för att rätta till brister i en framställning i förvaltningslagen är tillämpliga om nämnden får in en ofullständig eller oklar anmälan. Lagtexten har utformats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. 11 § Om nämnden bedömer att ett ärende inte rör oredlighet i forskning men kan gälla andra avvikelser från god forskningssed, ska nämnden underrätta den berörda forskningshuvudmannen och lämna över handlingarna i ärendet dit. Paragrafen innehåller en bestämmelse om en skyldighet för nämnden att informera den berörda forskningshuvudmannen om och till denne överlämna handlingarna i ärenden som inte bedöms röra oredlighet i forskning men som kan gälla andra avvikelser från god forskningssed. Begreppet oredlighet i forskning definieras i 2 § som allvarliga avvikelser från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering som begås uppsåtligen eller av grov oaktsamhet vid planering, genomförande eller rapportering av forskning. I vissa fall kommer nämnden direkt att kunna avgöra att ett ärende inte rör oredlighet i forskning, men kan gälla andra avvikelser från god forskningssed. I andra fall kommer nämnden att behöva göra en mer fördjupad prövning av denna fråga. När nämnden har fattat ett beslut i denna fråga, och kommit fram till att det inte är fråga om oredlighet i forskning, men att ärendet kan gälla andra avvikelser från god forskningssed, inträder således en skyldighet för nämnden att underrätta den berörda forskningshuvudmannen och lämna över handlingarna i ärendet dit. Lagtexten har utformats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Forskningshuvudmannens samverkans- och uppgiftsskyldighet 12 § Forskningshuvudmannen ska lämna de upplysningar och handlingar om forskningen som nämnden begär och ge nämnden tillgång till datorer och annan utrustning som har använts vid forskningen. Nämnden får besluta de förelägganden som behövs för att en forskningshuvudman ska fullgöra sina skyldigheter enligt första stycket. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Paragrafen innehåller bestämmelser om vissa skyldigheter för forskningshuvudmannen att bistå den särskilda nämnden så att nämnden ska kunna pröva ärenden om oredlighet i forskning. Bestämmelsen i första stycket innebär att en forskningshuvudman är skyldig att på begäran av nämnden lämna upplysningar och handlingar om forskningen samt ge nämnden tillgång till datorer och annan utrustning som har använts vid forskningen. Bestämmelsen i andra stycket innebär att den särskilda nämnden får besluta förelägganden, med eller utan vite, mot en forskningshuvudman som inte lämnar upplysningar eller handlingar eller vägrar att ge nämnden tillgång till datorer och annan utrustning som har använts vid forskningen. I lagen (1985:206) om viten finns allmänna bestämmelser om vite. Lagtexten har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. 13 § Om nämnden har fattat ett beslut om att det har förekommit oredlighet i forskning, eller det framgår av ett beslut av nämnden att det har förekommit en allvarlig avvikelse från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering utan att uppsåt eller grov oaktsamhet har kunnat konstateras, ska forskningshuvudmannen efter att beslutet har vunnit laga kraft rapportera till nämnden vilka åtgärder huvudmannen har vidtagit eller avser att vidta med anledning av beslutet. Paragrafen innehåller en återrapporteringsskyldighet för forskningshuvud- män när det gäller hur de har hanterat ärenden som har avgjorts av den Bestämmelsen innebär att rapporteringen ska ske inom efter det att nämndens beslut har vunnit laga kraft. Rapporteringsskyldigheten avser de ärenden där nämnden har beslutat om att det har förekommit oredlighet i forskning eller där det framgår av ett beslut av nämnden att det har förekommit en allvarlig avvikelse från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering utan att uppsåt eller grov oaktsamhet har kunnat konstateras. ska avse eventuella konsekvenser för den eller de forskare som har konsta- terats vara ansvariga för oredlighet. Rapporteringen ska också avse even- tuella andra åtgärder som vidtagits eller avses att vidtas, t.ex. med anled- ning av att nämnden i sitt beslut har konstaterat att det föreligger brister i Lagtexten har utformats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 13. 14 § Om nämnden har fattat ett beslut om att det har förekommit oredlighet i forskning, eller det framgår av ett beslut av nämnden att det har förekommit en allvarlig avvikelse från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering utan att uppsåt eller grov oaktsamhet har kunnat konstateras, ska forsk- ningshuvudmannen efter att beslutet har fattats informera berörda forsk- ningsfinansiärer, myndigheter, vetenskapliga tidskrifter och andra berörda om be- Forskningshuvudmannen ska även upplysa om att beslutet kan komma att Paragrafen innehåller bestämmelser om att berörda intressenter ska under- rättas om den särskilda nämndens beslut. Bestämmelserna anger vem som har en skyldighet att informera, vilka som ska informeras, vad informationsskyldigheten avser och när infor- mationen ska ges. Forskningshuvudmän är skyldiga att informera berörda forskningsfinansiärer, myndigheter, vetenskapliga tidskrifter och andra berörda om nämndens beslut innebär att det har förekommit oredlighet i forskning eller att det visserligen föreligger en allvarlig avvikelse från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering, men uppsåt eller grov oaktsamhet inte har kunnat konstateras. ska ges efter att beslutet har fattats. även skyldig att upplysa om att beslutet kan komma att överklagas. är att påminna mottagarna om att nämndens beslut inte blir slutgiltigt förrän det fått laga kraft. Lagtexten har utformats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 13. 15 § Beslut enligt 9 § och 12 § andra stycket får överklagas till allmän förvalt- Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka beslut av den särskilda nämnden som får överklagas. Av första stycket framgår att nämndens beslut om oredlighet i forskning och om föreläggande får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. I 42 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser om vem som får överklaga ett beslut. Av den bestämmelsen framgår att ett beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. Det framgår också av första stycket att andra beslut enligt lagen om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning än de nu nämnda inte får överklagas. Enligt andra stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Övervägandena finns i avsnitt 12. 16.2Förslaget till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) 3 a § I högskolornas verksamhet ska vetenskapens trovärdighet och god forskningssed värnas. I lagen (201x:000) om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning finns bestämmelser om forskares och forskningshuvudmäns ansvar för att forskning utförs i enlighet med god forskningssed och om att en särskild nämnd ska pröva frågor om oredlighet i forskning. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att vetenskapens trovärdighet och god forskningssed ska värnas i högskolornas verksamhet. Ändringen i första stycket innebär att ordet ”skall” byts ut mot ”ska”. Bestämmelsen i andra stycket är ny och utgör en upplysning om att det i lagen om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning finns bestämmelser om forskares och forskningshuvudmäns ansvar för att forskning utförs i enlighet med god forskningssed och om att en särskild nämnd ska pröva frågor om oredlighet i forskning. Lagtexten har utformats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. 16.3Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 3 a § Får den nämnd som avses i 7 § lagen (201x:000) om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning i sin verksamhet enligt den lagen från en forskningshuvudman en sekretessreglerad uppgift, blir sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos nämnden. Första stycket tillämpas inte på en uppgift som ingår i ett beslut hos nämnden. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om överföring av sekretess från en forskningshuvudman till den nämnd som enligt lagen (201x:000) om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning prövar frågor om oredlighet i forskning. Bestämmelsen i första stycket innebär att om nämnden i sin verksamhet enligt lagen om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning inhämtar uppgifter som omfattas av sekretess från en forskningshuvudman ska den sekretessbestämmelse som är tillämplig hos huvudmannen även tillämpas hos nämnden. Detta gäller oavsett om det är fråga om en sekretessbestämmelse som är primär hos forskningshuvudmannen (se 3 kap. 1 §) eller om det är fråga om en sekretessbestämmelse som har blivit tillämplig hos huvudmannen enligt 11 kap. 3 §. Bestämmelsen i andra stycket innebär att den sekretess som har överförts till nämnden enligt första stycket inte gäller för uppgift i nämndens beslut. Lagtexten har utformats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 10. Prövning av oredlighet i forskning 7 a § Sekretess gäller hos den nämnd som avses i 7 § lagen (201x:000) om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning i ärende enligt den lagen 1.för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men, och 2.för uppgift om en enskilds ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte för uppgift om vem som har väckt frågan om oredlighet eller vem misstanken riktas mot. Sekretessen gäller inte beslut i ärende. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen enligt första stycket 1 i högst och enligt första stycket 2 i högst . Paragrafen, som är ny, innehåller en primär sekretessbestämmelse till skydd för uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden i ärenden hos den nämnd som enligt lagen (201x:000) om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning prövar frågor om oredlighet i forskning, undantagsbestämmelser som innebär att sekretessen inte gäller för vissa uppgifter och för uppgifter i beslut i ärenden samt en bestämmelse om hur den aktuella sekretessen högst gäller. Skaderekvisitet i första stycket punkt 1 är omvänt och skaderekvisitet i första stycket punkt 2 är rakt. Det omvända skaderekvisitet betyder att det råder en presumtion för sekretess och det raka skaderekvisitet att det råder en presumtion för offentlighet. Uppgifter om enskilds personliga förhållanden kan t.ex. vara uppgifter om hälsa såsom sjukdomar och funktionsnedsättningar. Begreppet ekonomiska förhållanden omfattar bl.a. uppfinningar och forskningsresultat. Bestämmelsen i andra stycket innebär att det inte råder någon sekretess enligt första stycket för uppgift om vem som har väckt en fråga om oredlighet eller om vem misstanken om oredlighet i forskning riktas mot. Bestämmelsen i tredje stycket innebär att det inte råder någon sekretess för uppgifter som tas in beslut i ärenden om oredlighet i forskning. Sekretesstiden i fjärde stycket anger hur länge uppgifter som ingår i en allmän handling högst kan skyddas enligt första stycket. Lagtexten har utformats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 10. Sammanfattning av betänkandet Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning (SOU 2017:10) Utredningen har haft i uppdrag att undersöka behovet av en ny hantering av ärenden som rör utredning av oredlighet i forskning och lämna förslag som säkerställer en tydlig och rättssäker hantering av misstänkt oredlighet. I uppdraget har bl.a. ingått att kartlägga hur oredlighet i forskning hanteras i andra länder samt att utreda hur begreppen god sed och oredlighet i forskning används och hur universitets och högskolors ansvar för upprätthållande av god sed i forskning vid behov kan förtydligas. Utredningen har också haft i uppdrag att göra en översyn av verksamheten vid för oredlighet i forskning vid . Utredningen har haft enskilda samråd med en stor mängd företrädare för forskningsutförare, myndigheter och vetenskapliga sammanslutningar. Vi har också genomfört en enkätundersökning bland universitet och högskolor om oredlighet och god sed i forskning, anordnat en hearing dit representanter för forskarsamhället och myndigheter bjöds in samt besökt och och haft kontakt med Forskningsetiska delegationen i för att närmare granska erfarenheterna av de tre ländernas system för utredning av misstankar om oredlighet i forskning. Utredningen har arbetat i då frågan om oredlighet i forskning och dess konsekvenser har fått stor medial uppmärksamhet i . Bland de länder som utredningen har studerat finns flera exempel på att inhemska oredlighetsskandaler har fått skärpta regelverk som följd.