prop · H70364 · 2019-12-16 00:00:00 — straffvärdet i det enskilda fallet bedöms överstiga fängelse. är om det bör införas ett förbud att genom hemlig dataavläsning läsa av eller ta upp sådana uppgifter. Utredningen lämnar inget sådant förslag. Ingen remissinstans uttalar sig i frågan. Inte heller regeringen ser tillräck- liga skäl till ett sådant förbud. Det kommer nämligen endast i undantagsfall att bli aktuellt att läsa av eller ta upp uppgifter mellan närstående i en Prop. 2019/20:64 utredning där hemlig dataavläsning har aktiverats genom straffvärde- ventilen (t.ex. grov misshandel) och vid så höga straffvärden är det rimligt att det brottsbekämpande intresset väger tyngre än de skäl som bär upp beslagsförbudet. Regleringen blir härmed i överensstämmelse med vad som gäller för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och i viss mån hemlig rumsavlyssning (27 kap. 18, 20 a och 20 d §§ RB). I sammanhanget bör noteras att en ändring av vissa av reglerna om beslagsförbud, genom betänkande Beslag och hus- rannsakan – ett regelverk för dagens behov, är föremål för överväganden inom (SOU 2017:100). 10.3.4Förbud mot avläsning och upptagning av vissa samtal och meddelanden Regeringens förslag: Hemlig dataavläsning av kommunikationsav- lyssnings- och rumsavlyssningsuppgifter ska inte få avse uppgifter i telefonsamtal, samtal eller andra meddelanden eller tal där någon som yttrar sig inte skulle ha kunnat höras som vittne, på grund av tystnads- plikt enligt 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena RB, om det som har sagts eller på annat sätt kommit fram. Om det under verkställigheten kommer fram sådana uppgifter ska verkställigheten avbrytas och upptagningar och uppteckningar förstöras i de delar som de omfattas av förbudet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förutom och Ekobrottsmyn- digheten, som tillstyrker förslaget, kommenterar inte remissinstanserna förslaget. Civil Rights Defenders anser dock att det i enlighet med EU:s rättighetsstadga och behövs en bestämmelse om att de brottsbekämpande myndigheterna ska underrätta Säkerhets- och integ- ritetsskyddsnämnden om uppgifter som skyddas av avlyssningsförbudet läses av eller tas upp. Skälen för regeringens förslag: I både (27 kap. 22 §) och preventivlagen (11 §) finns det bestämmelser om s.k. avlyssnings- förbud. Enligt dessa får avlyssning inte avse samtal, annat tal eller medde- landen där någon som yttrar sig är undantagen från vittnesplikt (enligt 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena RB). Om det under avlyssningen fram- kommer att uppgifterna inte får avlyssnas ska avlyssningen avbrytas. Detta innebär ett absolut förbud mot att avlyssna dels samtal där en försvarare deltar vid utövandet av sitt uppdrag, dels samtal som avser bikt eller enskild själavård om en präst eller annan själasörjare deltar i samtalet, dels samtal med personer som tillhör vissa andra yrkeskategorier, om samtalet har samband med deras yrkesutövning (t.ex. läkare, tand- läkare, barnmorskor, sjuksköterskor och psykologer samt sådana perso- ners biträden). I vissa avseenden omfattas även personer verksamma inom medieföretag, auktoriserade patentombud och deras biträden samt perso- ner med anknytning till viss statistisk verksamhet. 2019/20:64 Vid verkställighet av hemlig dataavläsning kan det komma fram upp- gifter som omfattas av avlyssningsförbudet, nämligen kommunikations- avlyssnings- eller rumsavlyssningsuppgifter som avser samtal med t.ex. en advokat, läkare eller psykolog. Uppgifterna bör då omfattas av samma skydd som gäller för de bakomliggande tvångsmedlen. Det bör därför in- föras en bestämmelse som föreskriver ett sådant förbud. Om skyddade uppgifter ändå läses av eller tas upp, ska verkställigheten avbrytas och upptagningar eller uppteckningar förstöras i de delar de innehåller skyddad information. Liksom förbudet mot att läsa av eller ta upp uppgifter som omfattas av beslagsförbudet (se föregående avsnitt) bör avläsningsförbudet gälla under pågående verkställighet, vilket innebär att den verkställande myndigheten ska kontrollera att det efterlevs. Regeringen gör i denna del samma bedömning som tidigare avseende Civil Rights Defenders synpunkt om underrättelser till (avsnitt 10.3.3). Regeringens förslag: Vid hemlig dataavläsning ska den verkställande myndigheten, efter särskilt tillstånd, i hemlighet få skaffa sig tillträde till och installera tekniska hjälpmedel på en plats som annars skyddas Ett sådant tillstånd ska endast få avse en plats där det finns särskild anledning att anta att det avläsningsbara informationssystemet Om platsen är en bostad som stadigvarande används av någon annan än den misstänkte eller en person som är föremål för hemlig dataavläsning i preventivlags- eller LSU-fallen ska tillstånd få beviljas endast om det finns synnerlig anledning att anta att infor- mationssystemet finns där. Tillträdestillstånd ska inte få avse en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas 1. i verksamhet där tystnadsplikt gäller enligt 3 kap. 3 § tryckfrihets- förordningen och 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen, 2. i verksamhet som bedrivs av advokater, läkare, tandläkare, barn- morskor, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter eller familje- 3. av präster inom trossamfund eller av dem som har motsvarande ställning inom sådana samfund, vid bikt eller enskild själavård. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. som uttalar sig i frågan tillstyrker en majoritet förslaget. myndigheten är positiv till förslaget men anser att ett beslut om hemlig dataavläsning ska innebära ett generellt tillträde till vissa typer av platser som annars skyddas mot intrång, till exempel fordon och allmänna förvaringsutrymmen, men inte sådana platser som lagen föreslår har ett Alternativt skulle åklagaren kunna besluta om tillträdes- tillstånd till sådana platser när tillfälle uppkommer. anser att det bör förtydligas om det behövs ett särskilt tillträdestillstånd för att på elektronisk väg bereda sig tillgång till informationssystemet eller om detta omfattas av grundtillståndet till hemlig dataavläsning. heten anser vidare att det finns en risk att regleringen om hemlig data- avläsning avseende kameraövervakningsuppgifter blir tandlös eftersom det kan vara straffbart att tränga in i någons bostad för att installera en dold övervakningskamera. Slutligen ställer myndigheten frågan om det kan vara straffbart att placera programvara i någons telefon eller dator om denna kommer till användning i någons hem. Säkerhetspolisen anför att det är viktigt att tillträdestillståndet inte ges en för snäv tolkning eller begränsad räckvidd. Det kan nämligen i vissa fall vara möjligt att installera ett tekniskt hjälpmedel på distans, till exempel via ett switchskåp i källaren till ett flerbostadshus för att komma åt trafikflödet till en viss utrustning utan att göra fysiskt intrång i en lägenhet. Detta bör enligt Säkerhetspolisen ses som en mindre ingripande åtgärd än intrång i bostad. Nämnden anser att förslaget utgör en oacceptabel utvidgning av området för hemlig tvångsmedelsanvändning eftersom liknande tillträdestillstånd endast får beviljas vid hemlig rumsavlyssning och förutsätter misstanke om mycket allvarliga och samhällsfarliga brott. Nämnden anser också att det är oklart hur långt ett tillträdestillstånd kan sträcka sig. Enligt förslaget skulle det exempelvis vara tillåtet att göra intrång på en plats för att rent fysiskt komma åt en dator och göra ingrepp i den. Detta skapar gränsdragnings- problem gentemot reglerna om husrannsakan. Även Civil Rights Defen- ders avstyrker förslaget och anför att det inte är förenligt med Europa- konventionen. anför att den föreslagna bestämmelsen om tillträdestillstånd är mycket integritetskränkande och att kravet på att det finns särskild anledning att anta att ett informationssystem finns på platsen för att sådant tillstånd ska ges är för vagt formulerad. Kravet bör därför skärpas ytterligare. Skälen för regeringens förslag: Av dagens hemliga tvångsmedel är det endast hemlig rumsavlyssning som kan föranleda intrång i annars skyd- dade utrymmen för att i hemlighet och efter tillstånd installera tekniska hjälpmedel (27 kap. 25 a § RB). Om en plats blir föremål för både hemlig rumsavlyssning och hemlig kameraövervakning får ett särskilt tillstånd till intrång beviljas även för kameraövervakningen. Ett sådant tillstånd får dock inte avse tillträde för installation av tekniska hjälpmedel i någons stadigvarande bostad med hänsyn till det mycket betydande integritets- intrång det kan innebära med kameraövervakning i bostäder. Det största intrånget har dock ansetts utgöras av själva kameraövervakningen och inte av det fysiska intrånget (prop. 2013/14:237 s. 153–154). Även husrann- sakan kan i vissa fall utföras utan att den som åtgärden riktas mot vet om detta. Underrättelse om åtgärden kan då vänta till dess den kan lämnas utan men för utredningen (28 kap. 7 § andra stycket RB). Vid verkställighet av hemlig dataavläsning kommer det i vissa fall att vara nödvändigt för den som ska verkställa åtgärden att komma närmare informationssystemet eller ha det i sin fysiska besittning, t.ex. då hårdvara ska användas vid verkställighet eller när det inte är möjligt att på distans installera programvara. När det står klart var informationssystemet finns behöver den verkställande myndigheten få tillgång till det. Ett sätt att få tillgång till informationssystemet är att tillåta den brottsbekämpande myn- digheten att få tillträde till utrymmen som annars är skyddade mot intrång, t.ex. enligt reglerna i 4 kap. . En möjlighet till tillträdestill- stånd för hemlig dataavläsning utgör en utvidgning av möjligheterna till tillträdestillstånd eftersom det endast är tillåtet vid hemlig rumsav- Åtgärden innebär dock på ett principiellt plan – när det gäller själva det tvångsvisa tillträdet till ett sådant utrymme som skyddas mot intrång – inte något ytterligare intrång än vad som redan är tillåtet vid en husrannsakan, vilken endast kräver anledning att anta att ett brott har begåtts på vilket fängelse kan följa, vilket är ett mycket lägre ställt krav än kravet för hemlig dataavläsning. Ett tillträdestillstånd för hemlig dataav- läsning kan emellertid inte i övrigt jämföras med en husrannsakan efter- som den förra åtgärden görs i hemlighet. ning en metod som fordrar att hårdvara kan installeras. let ska ha önskad effektivitet måste de brottsbekämpande myndigheterna emellanåt kunna få tillträdestillstånd till annars skyddade utrymmen. Regeringen anser därför, till skillnad från Säkerhets- och integritetsskydd- snämnden, Civil Rights Defenders och , att en möjlighet till tillträdestillstånd bör införas. För tillstånd till hemlig rumsavlyssning gäller att åtgärden endast får avse en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig (27 kap. 20 e § andra stycket RB). dataavläsning bör ett liknande uttryckssätt användas men i stället bör det krävas att det finns särskild anledning att anta att informationssystemet ska finnas på den plats som tillträdestillståndet avser. Det betyder att det ska finnas någon faktisk omständighet som med viss styrka talar för att infor- mationssystemet kommer att finnas tillgängligt där i vart fall (jfr prop. 2005/06:178 s. 101). är i och för sig positiv till bestämmelsen men tillägger att det under verk- ställighet av hemlig dataavläsning kan uppstå möjlighet till installation på platser som är lämpligare och mindre integritetskänsliga än den miss- Dessa tillfällen kan dock vara svåra att förutse vid domstolens tillståndsprövning och ett särskilt tillträdestillstånd för dessa platser, exempelvis ett skåp i ett omklädningsrum, kanske inte hinner inte inhäm- tas innan tillfället går förlorat. anser därför att ett beslut om hemlig dataavläsning bör innebära ett generellt tillstånd till till- träde till vissa typer av platser som annars skyddas mot intrång, till exem- pel fordon och allmänna förvaringsutrymmen. heten borde därför, enligt , ha ett generellt tillstånd att bereda sig tillträde till platser dit allmänheten har tillträde. föreslår att åklagaren ska kunna besluta om till- trädestillstånd till sådana platser när tillfälle uppkommer. Kraven för tillträdestillstånd bör med hänsyn till de allvarliga integri- tetsintrånget vara så högt ställda att det inte bör finnas möjlighet till sådana generella tillstånd som föreslår. regeringen, som framgår i avsnitt 11.1.4, att åklagare ska ha rätt att under vissa förutsättningar fatta intermistiska beslut. Ett sådant beslut ska även kunna avse tillträdestillstånd varför det, om tillfälle till verkställighet plötsligt uppkommer, kommer att finnas möjlighet att snabbt utverka ett Hur tillståndet ska se ut och vilka ytor det ska omfatta i det enskilda fallet är en fråga för rätten vid tillståndsprövningen. I vissa fall kan, som Säkerhetspolisen anför, tillträde till en viss plats vara mindre integritets- kränkande än tillstånd till en annan plats. Det följer då av proportionalitets- principen att en sådan plats ska väljas i första hand, vilket alltså gör att det tekniska hjälpmedlet t.ex. kan behöva installeras via ett switchskåp i källaren till ett flerbostadshus i stället för inne i en lägenhet. Hemlig rumsavlyssning får äga rum i annan stadigvarande bostad än den misstänktes om det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig där (27 kap. 20 e § andra stycket RB). JO har uttalat att rekvisitet synnerlig anledning att anta, då i fråga om husrann- sakan hos tredje man, bör tolkas så att det ska föreligga någon faktisk omständighet som påtagligt visar att man med fog kan förvänta sig något (se t.ex. JO 1988/89 s. 68). Det bör ställas ytterst höga krav även vid till- trädestillstånd enligt lagen om hemlig dataavläsning när tillståndet ska avse någon annan stadigvarande bostad än en bostad där den misstänkte personen stadigvarande bor. Möjligheten bör dock inte uteslutas. Samma höga krav bör ställas vid hemlig dataavläsning som vid hemlig rums- avlyssning, dvs. det ska finns synnerlig anledning att anta att informations- systemet finns i bostaden. Vid hemlig dataavläsning i preventivlagsfallen och LSU-fallen finns ingen misstänkt person. Även i dessa fall finns det behov av en möjlighet att läsa av eller ta upp uppgifter från ett informationssystem som finns i en bostad som tillhör någon annan än den som är föremål för åtgärden. I dessa fall bör samma höga krav gälla som nämnts. Om det begärs tillträdes- tillstånd till en annan stadigvarande bostad än en som tillhör den person som är föremål för hemlig dataavläsning i dessa fall bör det alltså krävas synnerlig anledning att anta att informationssystemet finns i bostaden. För hemlig dataavläsning i inhämtningslagsfallen är det dock inte lämpligt med en reglering som gör skillnad på i vems bostad informationssystemet finns. Skälet till det är att inhämtning enligt inhämtningslagen inte har koppling till en viss person (avsnitt 10.2.7) och att det således är svårt att se hur beviströsklarna skulle kunna differentieras i olika personers bostä- der. Utredningen föreslår att det, på samma sätt som vid hemlig rums- avlyssning, inte bör finnas möjlighet till tillträdestillstånd för hemlig data- avläsning där det bedrivs verksamhet som skyddas av frågeförbudet (36 kap. 5 § andra–sjätte styckena RB). Ingen remissinstans invänder mot förslaget. Regeringen delar utredningens uppfattning. Vad gäller frågan som lyfter om huruvida det behövs ett särskilt tillträdestillstånd för att på elektronisk väg göra intrång i ett informationssystem konstaterar regeringen att ett sådant intrång ligger i själva tvångsmedlets natur varför det inte behövs något särskilt tillstånd för åtgärden. Att installera en kamera i någons hem föreslås däremot inte vara tillåtet genom hemlig dataavläsning eftersom regleringen tar sikte på aktivering av en kamerafunktion i t.ex. en dator eller mobiltelefon och inte montering av en fast kamera (avsnitt 10.1.4). aktualise- rar också frågan om det kan vara straffbart att installera programvara i ett informationssystem om det kommer till användning i någons hem. Rege- ringen vill här förtydliga att hemlig dataavläsning i någons hem är förbjudet endast såvitt avser avläsning eller upptagning av kameraöver- vakningsuppgifter. Ett program som läser av eller tar upp andra slags upp- gifter omfattas inte av sådant förbud. berör frågan om gränsdrag- ningen mellan tillträdestillstånd och husrannsakan. Även om det är så att 2019/20:64 själva verkställigheten av både en husrannsakan och ett tillträdestillstånd i vissa fall kommer att gå till på samma sätt (intrång i en viss lokal) kommer ändamålen bakom respektive åtgärd att vara olika. En husrannsakan genomförs huvudsakligen för att eftersöka föremål som kan tas i beslag eller för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utred- ningen om ett brott (28 kap. 1 § RB). Ett tillträdestillstånd verkställs för att installera tekniska hjälpmedel. Ett tillträdestillstånd får således inte ut- nyttjas för att genomföra husrannsakan. På motsvarande sätt får de brottsbekämpande myndigheterna inte utnyttja en husrannsakan för att vidta åtgärder som är hänförliga till hemlig dataavläsning, t.ex. installation av utrustning. Regeringen ser inte någon risk för gränsdragningsproblem. Regeringens förslag: Frågor om hemlig dataavläsning ska prövas av rätten. Frågor om hemlig dataavläsning under en förundersökning ska prövas av den domstol som pekas ut enligt forumreg- ler. Om förundersökningen avser samhällsfarlig brottslighet får frågan även prövas av . Frågor om hemlig dataavläsning i underrättelseverksamhet eller vid särskild utlänningskontroll prövas av . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrar sig i frågan, bl.a. Justitiekanslern och Datainspektionen, ställer sig positiva till att beslut om hemlig dataavläsning alltid prövas av domstol. är av samma uppfattning och anser att rättssäkerheten på så sätt stärks mer än om de verkställande myndigheterna får fatta egna tillståndsbeslut. Vad gäller beslut om hemlig dataavläsning i underrättelseverksamhet anför ombudsmän () att en prövning i domstol är en viktig rätts- säkerhetsgaranti, särskilt när det gäller ett tvångsmedel av så ingripande slag som hemlig dataavläsning, och att eventuella invändningar av princi- piellt slag mot den ordningen inte har den tyngden att förslaget i den delen inte bör genomföras. Skälen för regeringens förslag: Frågor om hemliga tvångsmedel under förundersökning prövas av rätten på ansökan av åklagaren (27 kap. 21 § första stycket RB). Domstolsförfarandet vid hemliga tvångsmedel avseen- de ansökan, prövning och tillståndsgivning har utvärderats och i allt väsentligt ansetts fungera väl, och dessutom ansetts tillgodose de krav som uppställs enligt både regeringsformen och (se t.ex. prop. 2013/14:237 s. 117). Utredningen föreslår att tillstånd till hemlig dataavläsning ska ges av domstol, såväl under en förundersökning som i underrättelseverksamhet, med hänsyn framför allt till åtgärdens ingripande karaktär. Det finns enligt regeringen ingen anledning att avvika från ordningen med ett krav på föregående domstolsprövning för användning hemliga tvångsmedel i förundersökningsverksamhet. Ett sådant krav bör därför införas. Utanför en förundersökning är situationen delvis annorlunda. Tillstånd till hemliga tvångsmedel enligt lagen om särskild utlänningskontroll och preventivlagen kräver domstolsprövning. Det ställs dock inte krav på föregående domstolsprövning vid tvångsmedelsanvändning enligt inhämt- ningslagen. I stället fattas beslutet av åklagare på ansökan av den brotts- bekämpande myndigheten (, Säkerhetspolisen eller ). Som skäl för att åklagare – och inte domstol – ska fatta dessa beslut anfördes i förarbetena bl.a. att det är principiellt tveksamt att de allmänna domstolarna prövar olika åtgärder som vidtas inom ramen för 2019/20:64 underrättelseverksamhet och att domstolarnas möjlighet att fatta de snabba beslut som kan behövas i underrättelseverksamhet är begränsad med hän- syn till att det saknas tillräcklig jourberedskap, se propositionen Datalag- ring vid brottsbekämpning – anpassningar till (prop. s.70–78). Även i detta sammanhang har regeringen i och för sig samma principi- ella betänkligheter mot att involvera domstolar i underrättelseverksamhet. De remissinstanser som yttrar sig i frågan, bl.a. Justitiekanslern och ombudsmän (), förordar dock i likhet med utredningen en domstolsprövning. Vid bedömningen av vilken myndighet som bör anfört- ros beslutsbehörigheten vid hemlig dataavläsning bör vägas in att hemlig dataavläsning skiljer sig från inhämtning enligt inhämtningslagen på så sätt att hemlig dataavläsning, i vart fall vid verkställigheten, är ett mer in- gripande tvångsmedel. Även om syftet med tvångsmedlen är detsamma kan hemlig dataavläsning dessutom ge mer exakta uppgifter om lokali- sering än uppgifter enligt inhämtningslagen. Detta talar enligt regeringen för att domstolar är mer lämpade att fatta besluten. Dessutom framstår det som olämpligt att ha olika beslutsmyndigheter för ett och samma tvångs- medel. Regeringen instämmer i utredningens förslag i denna del. När det gäller vilken domstol som ska pröva en ansökan om hemlig data- avläsning finns det en redan etablerad ordning för de nuvarande hemliga tvångsmedlen. Under förundersökning gäller reglerna i om laga domstol i brottmål. Som huvudregel är rätten i den ort där brottet begicks behörig. Om det är lämpligt, får prövningen i stället göras där den misstänkte har hemvist eller mera varaktigt uppehåller sig. I vissa brådsk- ande fall får frågor om hemliga tvångsmedel prövas även av domstol på annan ort. Vid sådana samhällsfarliga brott som anges i 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 RB får prövningen också göras av (27 kap. 34 § RB). Det kan, precis som ordningen redan nu tillåter, finnas särskilda behov av som ett alternativt forum. Skälen är främst praktiska och uppstår vid brott som faller inom ramen för Säker- hetspolisens verksamhet. Ingen remissinstans invänder mot förslaget. Regeringen föreslår därför, i likhet med utredningen, att samma forum- regler som gäller för befintliga hemliga tvångsmedel bör gälla för hemlig dataavläsning under en förundersökning. är exklusivt forum för hemliga tvångsmedel enligt preventivlagen. Skälen som motiverar detta, att få en sammantagen mer praktisk och rättssäker hantering av ärendena, gör sig gällande även beträffande hemlig dataavläsning (prop. 2013/14:237 s. 162–163). Ingen remissinstans invänder mot förslaget och regeringen föreslår därför, i likhet med utredningen, att ska vara exklusivt forum för frågor om hemlig dataavläsning i underrättelseverksamhet. är även exklusivt forum vid handläggning av frågor som rör hemliga tvångsmedel enligt lagen om särskild utlänningskontroll (14 § andra stycket lagen om särskild utlänningskontroll). Det bör gälla även vid hemlig dataavläsning. 11.1.2 Vem ska ansöka om tillstånd? Regeringens förslag: Frågor om hemlig dataavläsning ska prövas på ansökan av åklagare. En ansökan om hemlig dataavläsning vid särskild utlänningskontroll ska dock göras av Säkerhetspolisen eller Polismyn- digheten. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna yttrar sig inte i och Säkerhetspolisen anser att det finns skäl att överväga om det är lämpligt att åklagare ska ansöka om tillstånd till hemlig dataavläsning i underrättelseverksamhet eftersom åklagare inte ägnar sig åt sådan verksamhet. Om åklagare ska ansöka i dessa fall anser att handläggningen bör skötas av ett begränsat antal särskilt utpekade åklagare som har tillräcklig utbildning och kunskap om underrättelseverksamhet. Skälen för regeringens förslag: När en förundersökning pågår är det åklagaren som ansöker om tillstånd till hemliga tvångsmedel (27 kap. 21 § RB).