prop · H70337 · 2019-10-24 00:00:00 — att lämna underrättelse till och om att en värdepapperisering inte längre uppfyller kraven för att betecknas som en STS-värdepapperisering och de krav som gäller för att få använda den Punkt 3 avser de krav som ska vara uppfyllda vid en STS-anmälan till från en originator eller ett medverkande institut samt de krav som gäller för att få beteckna en värdepapperisering som en STS-värdepapperi- Punkt 4 avser skyldigheter för en ursprunglig långivare avseende bi- behållande av risk, iakttagande av förordningens förbud mot återvärde- papperisering och kriterier för kreditgivning. Punkt 5 omfattar skyldigheten för ett specialföretag för värdepapperi- sering avseende transparens gentemot innehavare av värdepapperiserings- positioner, och potentiella investerare samt att iaktta förordningens förbud mot återvärdepapperisering och uppfylla de krav som gäller vid STS-värdepapperisering. I det senare fallet hänvisas till artikel 18 i förordningen. Artikel 18 hänvisar dock i sin tur till de krav som anges i artiklarna 19–22 respektive 23–26 i förordningen. Punkt 6 avser skyldigheten för en tredje part som har beviljats tillstånd av att bedöma om värdepapperiseringar uppfyller STS-kriterierna enligt förordningen att utan dröjsmål underrätta inspek- 2019/20:37 tionen om väsentliga ändringar i fråga om de uppgifter som legat till grund för den bedömning som gjordes när beslutet om att bevilja tillstånd fattades. 3 § Ett ingripande enligt 2 § sker genom beslut om 1.föreläggande att inom upphöra med överträdelsen, 2.föreläggande att inom begränsa rörelsen i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situa- tionen, 4.förbud mot STS-anmälan enligt 4 §, eller 5.tillfällig återkallelse av tillstånd enligt 5 §. Ett ingripande enligt första stycket 4 eller 5 får ske bara om överträdelsen är uppsåtlig eller oaktsam. Ett ingripande får inte ske om överträdelsen omfattas av ett föreläggande som har förenats med vite och en ansökan om utdömande av vitet har gjorts. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur får ingripa mot den som har överträtt förordningen om värdepapperisering på ett sätt som anges i 2 §. Den kompletterar artikel 32.1 och 32.2 a, b och d–g i förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Enligt första stycket 1–3 sker ett ingripande genom beslut om före- läggande att inom upphöra med överträdelsen, föreläggande att inom begränsa rörelsen i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen eller genom anmärkning. Ingripande kan även ske genom ett tillfälligt förbud för en originator eller ett medverkande institut att göra en STS-anmälan (punkt 4) eller genom en tillfällig återkallelse av en tredje parts tillstånd att bedöma om en värdepapperisering uppfyller STS-kriterierna (punkt 5), se vidare författningskommentarerna till 4 och 5 §§. Bestämmelser om omständigheter som ska beaktas vid valet av ingripande finns i 14 och 15 §§. Enligt 4 kap. 3 § får beslut om föreläggande, inklusive förbudsföre- lägganden, förenas med vite. Andra stycket kompletterar artikel 32.1 i förordningen om värdepapperi- sering i fråga om att medlemsstaterna ska fastställa regler om lämpliga administrativa sanktioner vid oaktsamma eller uppsåtliga överträdelser av förordningen. Kravet på subjektiv täckning gäller bara vid ingripande genom beslut om förbud eller tillfällig återkallelse av tillstånd enligt första stycket 4 eller 5. En regelöverträdelse som inte är uppsåtlig får normalt anses vara oaktsam. Tredje stycket utgör en upplysningsbestämmelse som tar sikte på ingripande när redan har beslutat om ett föreläggande förenat med vite avseende samma överträdelse. Bestämmelsen syftar till att förhindra att någon prövas två gånger om samma sak på ett sätt som kan strida mot dubbelprövningsförbudet. Om ett vitesföreläggande har beslutats, t.ex. ett föreläggande om att upphöra med överträdelsen och föreläggandet inte följs, kan välja att ansöka om att vitet ska dömas ut eller att ingripa mot överträdelsen. Det faktum att före- läggandet finns utgör inte hinder för ingripande enligt 2 §. Den avgörande tidpunkten för när hindret uppkommer är tidpunkten då en domstols- process inleds om utdömande av vitet. 4 § Om en originator eller ett medverkande institut har överträtt EU-förordningen Prop. 2019/20:37 i ett fall som anges i 2 § 3, får besluta att originatorn eller det medverkande institutet för , högst , inte får göra en STS-anmälan enligt artikel 27.1 i förordningen. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att får be- sluta om förbud att göra STS-anmälan enligt förordningen om värde- papperisering (artikel 27.1). Den kompletterar artikel 32.2 d i förord- ningen. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Paragrafen innebär att får förbjuda en originator eller ett medverkande institut som inte uppfyller de krav som gäller för STS-värdepapperisering enligt förordningen eller som har åsidosatt kraven avseende STS-anmälan i artikel 27.1 att göra en STS- anmälan till . Förbudet ska vara tillfälligt och gälla för av högst . 5 § Om en tredje part har överträtt EU-förordningen i ett fall som anges i 2 § 6, får besluta att för , högst , återkalla tillståndet. I artikel 28.1 i EU-förordningen finns bestämmelser om återkallelse av tillstånd om en tredje part som har beviljats tillstånd enligt den artikeln i något väsentligt avseende inte uppfyller förutsättningarna för tillstånd. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att får åter- kalla tillståndet för en tredje part att bedöma om värdepapperiseringar upp- fyller STS-kriterierna enligt förordningen om värdepapperisering (artikel 28.1). Den kompletterar artikel 32.2 h i förordningen. Övervägan- dena finns i avsnitt 7.4. Första stycket innebär att har möjlighet att tillfälligt återkalla ett tillstånd som inspektionen har beviljat en tredje part att bedöma om STS-kriterierna är uppfyllda. Det blir aktuellt om den tredje parten inte har underrättat om väsentliga ändringar i fråga om de uppgifter som har legat till grund för beslutet om tillstånd eller om andra ändringar som rimligen kan anses påverka inspektionens bedömning av om villkoren för tillstånd är uppfyllda. Återkallelse ska ske för . Denna tid får som högst bestämmas till . Iandra stycket finns en upplysning om att en återkallelse av en tredje parts tillstånd som inte är tillfällig kan ske med stöd av förordningen. Enligt förordningen ska tillståndet återkallas om anser att den tredje parten i något väsentligt avseende inte uppfyller förutsätt- ningarna för tillstånd (artikel 28.1 andra stycket). 6 § Om beslut om anmärkning enligt 3 § första stycket 3 har meddelats, får Finans- inspektionen besluta att den som har gjort sig skyldig till överträdelsen ska betala en sanktionsavgift. Sanktionsavgiften får beslutas bara om 1.överträdelsen är uppsåtlig eller oaktsam, och 2.den som avgiften gäller, från det att överträdelsen ägde rum, har delgetts en upplysning om att frågan om sanktionsavgift har tagits upp av Finans- inspektionen. Paragrafen innehåller bestämmelser om förutsättningarna för Finans- inspektionen att besluta om sanktionsavgift mot en juridisk person eller 2019/20:37 mot en fysisk person. Den kompletterar delvis artikel 32.1 i förordningen om värdepapperisering. Paragrafen är delvis utformad efter förebild av 25 kap. 8 § lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2006/07:115 s. 639 f.) och 2 kap. 2 § OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 54). Övervägan- dena finns i avsnitt 7.4. Första stycket innebär att får besluta om sanktions- avgift mot en juridisk person eller mot en fysisk person bara om beslut om anmärkning har meddelats enligt 3 §. Bestämmelser om sanktionsavgifter finns även i 12, 13, 16 och 18–21 §§. Andra stycket 1 innebär att sanktionsavgift får beslutas bara om över- trädelsen är uppsåtlig eller oaktsam. 32.1i förordningen om värdepapperisering i fråga om att medlemsstaterna ska fastställa regler om lämpliga administrativa sanktioner vid oaktsamma eller uppsåtliga överträdelser av bestämmelser i förordningen. En regel- överträdelse som inte är uppsåtlig får normalt anses vara oaktsam. Enligt punkt 2 ska ett beslut om sanktionsavgift fattas från det att den juridiska personen har delgetts en upplysning om att Finans- inspektionen har tagit upp frågan om sanktionsavgift. Bestämmelser om delgivning finns i bl.a. delgivningslagen (2010:1932). Ingripanden mot vissa företrädare för juridiska personer 7 § Om en juridisk person har överträtt EU-förordningen i ett fall som anges i 2 §, ska ingripa mot den som ingår i den juridiska personens styrelse eller är dess verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem. Ingripande får ske genom en eller båda av följande sanktioner: 1.att den fysiska personen , lägst tre och högst , inte får vara styrelseledamot eller verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, i en originator, ett medverkande institut eller ett specialföretag för värdepapperi- sering, eller Ett ingripande enligt första stycket får ske bara om den juridiska personens överträdelse är allvarlig och den fysiska personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. Paragrafen innehåller bestämmelser om möjlighet att ingripa mot vissa fysiska personer när en juridisk person har åsidosatt sina skyldigheter enligt förordningen om värdepapperisering. erar artikel 32.2 c och 32.3 i förordningen. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 15 kap. 1 a § lagen om bank- och finansieringsrörelse och 25 kap. 1 a och 1 c §§ lagen om värdepappersmarknaden. finns i avsnitt 7.5. ska enligt första stycket ingripa mot en fysisk person som ingår i den juridiska personens styrelse, är dess verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, om den juridiska personen har åsidosatt sina skyldigheter enligt förordningen om värdepapperisering. kan ske genom att den fysiska personen i fråga , lägst tre och högst , inte får vara styrelseledamot eller verkställande direktör eller ersättare för någon av dem i en originator, ett medverkande institut eller ett specialföretag för värdepapperisering (punkt 1). personen i fråga inte får inneha ett sådant uppdrag eller en sådan befattning i något företag som tillhör någon av dessa tre kategorier. även ske genom sanktionsavgift (punkt 2). Ett ingripande kan ske genom Prop. 2019/20:37 en av dessa sanktioner eller genom båda sanktionerna. Ett förbud att ingå i ledningen bör endast bli aktuellt om den juridiska person som har gjort sig skyldig till överträdelsen av förordningen är en originator, ett med- verkande institut eller ett specialföretag för värdepapperisering. Ett ingripande genom sanktionsavgift kan däremot ske oavsett om den jurid- iska personen tillhör någon av dessa tre kategorier eller inte. Bestämmelser om omständigheter som ska beaktas vid valet av ingripande finns i 14 och 15 §§ och bestämmelser om sanktionsavgift finns i 13, 16 och 18–21 §§. Enligt andra stycket får ett ingripande mot en fysisk person enligt första stycket ske bara om den juridiska personens överträdelse är allvarlig och den fysiska personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. Att frågor om ingripanden mot fysiska personer tas upp av Finans- inspektionen genom sanktionsföreläggande följer av 8 §, se författnings- kommentaren till den paragrafen. 8 § Frågor om ingripande mot fysiska personer enligt 7 § tas upp av Finansinspek- tionen genom sanktionsföreläggande. Ett sanktionsföreläggande innebär att den fysiska personen föreläggs att inom godkänna en sanktion som är bestämd till tid eller belopp. När föreläggande har godkänts, gäller det som ett domstolsavgörande som fått laga kraft. Ett godkännande som görs som angetts i föreläggandet är utan verkan. Paragrafen reglerar, tillsammans med 9–11 §§, förfarandet för beslut om sanktion genom sanktionsföreläggande. Den är utformad efter förebild av 25 kap. 10 a § lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2014/15:57 s. 72). Övervägandena finns i avsnitt 7.5. Enligt första stycket ska ingripanden mot en fysisk person enligt 7 §, dvs. någon som ingår i ledningen för en juridisk person, tas upp av Finans- inspektionen genom sanktionsföreläggande. Det är fråga om ingripande mot styrelseledamot i en juridisk person, den juridiska personens verk- ställande direktör, eller ersättare för någon av dem, i ett fall då den juridiska personen överträtt förordningen om värdepapperisering. Iandra stycket anges vad ett sanktionsföreläggande innebär, dvs. att den fysiska person som sanktionsföreläggandet riktas mot föreläggs att inom godkänna en sanktion som är bestämd till tid eller belopp. Tids- fristen bör vara så lång att personen i fråga får skäligt rådrum att ta ställ- ning till påståenden. Enligt tredje stycket gäller ett godkänt sanktionsföreläggande som ett domstolsavgörande som fått laga kraft. Ett godkänt sanktionsföreläggande som avser sanktionsavgift kan därmed verkställas enligt utsökningsbal- kens bestämmelser (se 3 kap. 1 § utsökningsbalken). Ett godkännande som görs som angetts i föreläggandet är utan verkan. 9 § Ett sanktionsföreläggande ska innehålla uppgift om 1.den fysiska person som föreläggandet avser, 2.överträdelsen och de omständigheter som behövs för att känneteckna den, 3. de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 2019/20:37 4. den sanktion som föreläggs personen. Föreläggandet ska också innehålla en upplysning om att ansökan om sanktion kan komma att ges in till domstol, om föreläggandet inte godkänns inom den tid som anger. Paragrafen anger vilka uppgifter ett sanktionsföreläggande ska innehålla. Den är utformad efter förebild av 25 kap. 10 b § lagen om värdepappers- marknaden (prop. 2014/15:57 s. 73). Övervägandena finns i avsnitt 7.5. För att kunna identifiera en överträdelse och avgränsa den mot andra förfaranden måste ett sanktionsföreläggande innehålla vissa specifika upp- gifter. I första stycket anges vilka uppgifter ett sanktionsföreläggande ska innehålla, vilket innebär den fysiska person som föreläggandet avser, över- trädelsen och de omständigheter som behövs för att känneteckna den, de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen och den sanktion som föreläggs personen. Med de omständigheter som behövs för att känne- teckna överträdelsen avses en beskrivning av vad som läggs den berörda fysiska personen till last. Genom uppgifter ska mot- tagaren av föreläggandet enkelt kunna förstå vad inspektionen påstår att han eller hon har gjort sig skyldig till och därigenom kunna bedöma hur föreläggandet ska bemötas. Av föreläggandet bör det framgå och på vilken plats som överträdelsen har ägt rum samt vilken juridisk person som har begått den. Dessutom bör det framgå varför Finansinspek- tionen anser att den juridiska personens överträdelse är allvarlig och på vilka grunder inspektionen bedömer att den fysiska personen i fråga har orsakat överträdelsen uppsåtligen eller av grov oaktsamhet (jfr 7 § andra stycket). Bestämmelsen är uppbyggd på liknande sätt som 48 kap. 6 § som avser strafföreläggande. Enligt andra stycket ska sanktionsföreläggandet även innehålla en upp- lysning om att en ansökan om sanktion kan komma att ges in till domstol, om den fysiska personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som anger. 10 § Om ett sanktionsföreläggande inte har godkänts inom angiven tid, får Finans- inspektionen ansöka hos domstol om att sanktion ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av beslut om ingripande mot den juridiska personen för samma överträdelse. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen anger vad som gäller i fråga om domstolsprövning för det fall ett sanktionsföreläggande inte har godkänts. Den är utformad efter förebild av 25 kap. 10 c § lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2014/15:57 s. 73). Övervägandena finns i avsnitt 7.5. Enligt första stycket får ansöka hos allmän förvalt- ningsdomstol om att sanktion ska beslutas om ett sanktionsföreläggande inte har godkänts inom angiven tid. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av Finans- inspektionens beslut om ingripande mot den juridiska personen för samma överträdelse. Iandra stycket anges att det krävs prövningstillstånd för överklagande till kammarrätten. 11 § En sanktion som anges i 7 § får beslutas bara om sanktionsföreläggandet har Prop. 2019/20:37 delgetts den som sanktionen riktas mot från den tidpunkt då över- trädelsen ägde rum. Paragrafen utgör en preskriptionsbestämmelse för sanktionsföreläggan- den. Den är utformad efter förebild av 25 kap. 10 d § lagen om värdepap- persmarknaden (prop. 2014/15:57 s. 73). Övervägandena finns i av- snitt 7.5. Paragrafen innebär att en sanktion mot en fysisk person som ingår i ledningen för en juridisk person som har överträtt förordningen om värde- papperisering får beslutas bara om sanktionsföreläggande har delgetts den fysiska personen som sanktionen riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. Vid delgivning av ett sanktionsföreläggande får det i normala fall anses vara olämpligt att använda kungörelse- delgivning och andra delgivningsformer enligt 3 § andra stycket, 34–38 och 47–51 §§ delgivningslagen, jfr 4 § den lagen. 12 § Sanktionsavgiften för en juridisk person ska fastställas till högst det högsta av 1.ett belopp som per i svenska kronor motsvarade , av den juridiska personens omsättning närmast föregående räken- skapsår eller, i förekommande fall, motsvarande omsättning på koncernnivå, eller 3.två gånger den vinst som den juridiska personen gjort till följd av över- trädelsen, om beloppet går att fastställa. Sanktionsavgiften får inte fastställas till ett lägre belopp än . Om överträdelsen har skett under den juridiska personens första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsätt- ningen uppskattas. Avgiften tillfaller staten. Paragrafen innehåller bestämmelser om storleken på sanktionsavgiften för en juridisk person. Den kompletterar artikel 32.2 f och g i förordningen om värdepapperisering. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 5 kap. 8 § första stycket 1 och andra stycket samt 9 § lagen med komplett- erande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning (prop. 2016/17:22 s. 387 f.). Övervägandena finns i avsnitt 7.6. Iförsta stycket anges de olika beräkningsgrunderna för sanktions- avgiften för en juridisk person. Enligt punkt 1 får sanktionsavgiften uppgå till ett belopp som per i svenska kronor motsvarade . Vid omräkning mellan euro och svenska kronor tilläm- pas den s.k. fixingkursen som fastställs av (Stockholmsbörsen). Enligt fixingkursen motsvarade . Enligt punkt 2 får sanktionsavgiften uppgå till av den juridiska personens omsättning närmast föregående räkenskapsår eller, i förekommande fall, motsvarande omsättning på koncernnivå. Omsätt- ningen på koncernnivå bör bestämmas utifrån den senast tillgängliga koncernredovisning som godkänts av ledningsorganet för det yttersta moderföretaget (se artikel 32.2 f i förordningen om värdepapperisering). Med ”motsvarande omsättning” avses det som utgör omsättning enligt de 2019/20:37 redovisningsregler som gäller för den juridiska personen. Ur koncern- redovisningen hämtas således de relevanta intäktsposter som motsvarar omsättningen enligt de redovisningsregler som gäller för det företag som ingripandet riktas mot. Utifrån tillämpliga redovisningsregler finns tre typer av omsättning: omsättning från verksamhet som redovisas enligt årsredovisningslagen (1995:1554), omsättning från verksamhet som redo- visas enligt lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag och omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. Om den juridiska personen som en sanktion riktas mot upprättar sin årsredovisning enligt årsredovisningslagen, är den omsättning som ska ligga till grund för sanktionsavgiften summan av nettoomsättningen och övriga rörelse- intäkter. Om sanktionsavgiften ska beräknas på koncernnivå ska mot- svarande årsomsättning, dvs. summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter, ligga till grund för beräkningen av sanktionsavgiften. För en beskrivning av vilka poster som ska anses utgöra omsättning i ett kreditinstitut eller ett försäkringsföretag, se prop. 2016/17:162 s. 764–766. Om det i koncernen finns verksamhet som redovisas enligt andra författ- ningar än den som gäller för den juridiska person som ingripandet riktas mot, ska den omsättningen inte räknas med när motsvarande omsättning på koncernnivå bestäms. Ipunkt 3 anges att sanktionsavgiften får uppgå till två gånger den vinst som den juridiska personen gjort till följd av överträdelsen, om beloppet går att fastställa (artikel i förordningen om värdepapperisering). Begreppet vinst avser ett nettobelopp som omfattar de intäkter som erhållits och de förluster som undvikits, dvs. den fördel som erhållits (jfr samma prop. s. 640). Eftersom grunderna är alternativa kan sanktionsavgift beslutas genom ett val mellan beräkningsmodellerna som anges i punkterna. Avgifterna i beräkningsmodellerna anges som maximibelopp, vilket innebär att Finans- inspektionen har möjlighet att fastställa sanktionsavgiften till det högsta av de beräknade beloppen. Iandra stycket anges att sanktionsavgiften inte får bestämmas till ett lägre belopp än . Itredje stycket anges att om överträdelsen har skett under den juridiska personens första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas. Ifjärde stycket anges att sanktionsavgiften tillfaller staten. I16 § finns bestämmelser om vilka omständigheter ska beakta när sanktionsavgiftens storlek fastställs, se författnings- kommentaren till den paragrafen. 13 § Sanktionsavgiften för en fysisk person ska fastställas till högst det högsta av 1.ett belopp som per i svenska kronor motsvarade , eller 2.två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till följd av överträdelsen, om beloppet går att fastställa. Avgiften tillfaller staten. Paragrafen innehåller bestämmelser om storleken på sanktionsavgiften för en fysisk person. Den kompletterar artikel 32.2 e och g i förordningen om Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 5 kap. Prop. 2019/20:37 8 § första stycket 2 och andra stycket lagen med kompletterande bestäm- melser till EU:s marknadsmissbruksförordning (prop. 2016/17:22 s. 387 f.). Övervägandena finns i avsnitt 7.6. Iförsta stycket anges två beräkningsgrunder för sanktionsavgiften för en fysisk person. Enligt punkt 1 får sanktionsavgiften uppgå till ett belopp som per i svenska kronor motsvarade . I fråga om vilken valutakurs som bör tillämpas vid omräkning mellan euro och svenska kronor, se författningskommentaren till 12 §. Enligt punkt 2 ska sanktionsavgiften kunna uppgå till två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till följd av överträdelsen, om be- loppet går att fastställa (artikel i förordningen om värdepapperi- sering). När det gäller begreppet vinst, se författningskommentaren till 12 §. Avgifterna i beräkningsmodellerna anges som maximibelopp, vilket innebär att har möjlighet att fastställa sanktions- avgiften till det högsta av de beräknade beloppen. Iandra stycket anges att sanktionsavgiften tillfaller staten. I16 § finns bestämmelser om vilka omständigheter ska beakta när sanktionsavgiftens storlek fastställs. 14 § Vid valet av ingripande ska ta hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Särskild hänsyn ska tas till över- trädelsens art, överträdelsens konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, skador som uppstått samt graden av ansvar hos den fysiska eller juridiska person som har gjort sig skyldig till överträdelsen. Paragrafen innehåller, tillsammans med 15 §, bestämmelser om omstän- digheter som ska beaktas vid valet av ingripande.