prop · H70361 · 2019-12-20 00:00:00 — De flesta domar om särskild avgift resulterar i relativt små belopp, men för vissa insatser kan det bli väldigt stora avgifter. Anledningen är att den särskilda avgiften ska vara kännbar och sättas så att kommunen inte vinner något på att inte verkställa ett beslut. Det innebär att dyrare insatser i de flesta fall också får högre avgifter. Eftersom det påslag som läggs på avgiften är detsamma för alla insatser, procentuellt sett, förstärker det denna effekt. Därmed uppstår skillnader i avgift som inte alltid har med väntetid eller hur allvarligt dröjsmålet är för den enskilde att göra. För insatser som kostar förhållandevis lite att verkställa blir avgiften sällan lika kännbar som för till exempel boendeinsatser. Avgiften blir också olika kännbar för små och stora kommuner. Trots att det ofta lönar sig för kommunerna att överklaga en dom om särskild avgift är det få kommuner som överklagar. Det gäller särskilt de mindre kommunerna. Det kan bero på att kommunerna inte har den tid och de resurser som krävs för ett överklagande eller att de bedömer att beloppen är för små. bedömer dock att den sammantagna effekten av rapportering och risken för avgift har betydelse. fortsätta förenklingsarbetet vid hanteringen av ej verkställda beslut fortsätta arbetet med kunskapsåterföring från kommunernas rapportering av ej verkställda beslut, både till kommuner och till den egna riskbaserade tillsynen säkerställa kvaliteten i kommunernas rapportering genom att följa upp kommuner/nämnder som rapporterat få eller inga ej verkställda beslut . överväga om kommunernas skyldighet att rapportera ej verkställda beslut även bör omfatta ej verkställda gynnande domar se över om tidsgränserna i kommunernas skyldighet att rapportera ej verkställda beslut behöver justeras mot bakgrund av att de flesta rapporterade beslut verkställs . 8R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Kommunernas socialtjänst är en viktig del av den svenska välfärdspolitiken. I socialtjänstlagen (2001:453), SoL, regleras att kommunen svarar för inom sitt område. Där anges även att kommunen har det yttersta ansvaret för att enskilda, som vistas i kommunen, får det stöd och den hjälp de behöver.1 Det innebär bland annat att det är kommunen som beslutar om bistånd och insatser enligt SoL och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, efter ansökan från enskilda. Staten å sin sida har ett övergripande ansvar för lagstiftningen på området och utför också tillsyn av verksamheten. Syftet med tillsynen är att säkerställa att verksamheten är säker, av god kvalitet och bedrivs i enlighet med lagar och förordningar.2 När en kommun beslutat om bistånd eller insats3 enligt SoL eller LSS ska beslutet verkställas . Om beslutet innebär avslag kan det överklagas till förvaltningsdomstol. För att säkerställa att beslutade insatser enligt SoL och LSS verkställs har infört särskilda sanktionsåtgärder riktade direkt mot kommunerna. Trots sanktionsåtgärderna har många kommuner svårt att utan dröjsmål leverera de insatser som medborgarna enligt lag har rätt till. Antalet rapporterade insatser enligt SoL och LSS som inte verkställs i enlighet med lagstiftningen har ökat . Det kan innebära en risk för att enskildas rättssäkerhet sätts ur spel eftersom gynnande beslut4 inte är möjliga att överklaga. 1.1 Bakgrund och motiv till granskning uppmärksammade regeringen med flera att kommuner inte alltid verkställer gynnande domar5 och biståndsbeslut enligt SoL och LSS. Därför infördes särskilda regler som innebar att kommuner som inte inom skälig tid verkställer en gynnande dom kan få betala en sanktionsavgift.6 Sanktionsavgiften utvidgades och 2008 till att även gälla kommunens egna gynnande beslut enligt SoL och LSS.7 Parallellt infördes också en skyldighet för 12 kap. 1 § och 2a kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Se även 16 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 2Förordning (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg. 3Bistånd och insatser kan utgöras av olika former av stöd och omsorg som till exempel särskilda boendeformer, hemtjänst, kontaktperson, ekonomiskt bistånd etcetera. Se även avsnitt 2.1. 4Gynnande beslut innebär att den enskilde gynnas av beslutet till exempel genom en förmån av något slag. Genom att beslutet är gynnande för den enskilde kan det inte upphävas eller överklagas. 5Om en enskild överklagat ett biståndsbeslut och domstolen bifallit den enskildes klagan är domen gynnande för den enskilde. 2001/02:122, bet.2001/02:KU27, rskr. 2001/02:271. 2005/06:115, bet. 2005/06:SoU26, rskr. 2005/06:30 och prop. 2007/08:43, bet. 2007/08:SoU8, rskr. 2007/08:134. R I K S R E V I S I O N E N EJ VERKSTÄLLDA BESLUT – RAPPORTERINGSSKYLDIGHET OCH SÄRSKILD AVGIFT I SOL OCH LSS kommuner att till tillsynsmyndigheten, kommunens revisorer och kommunfullmäktige rapportera om beslut som inte har verkställts inom ska detta rapporteras till Inspektionen för vård och omsorg () och det är också som ansvarar för att ansöka om utdömande av sanktionsavgift (särskild avgift) hos förvaltningsrätten.8 Det har gått mer än femton respektive reglerna om domstolstrots samt rapporteringsskyldighet och särskild avgift för ej verkställda gynnande beslut infördes i SoL och LSS. Reglerna i SoL utvärderades av och 2013 fick i uppdrag att följa upp regelverket i sin helhet. Både och konstaterade att sanktionsåtgärderna är administrativt krävande att hantera men att de tycks ha lett till en större medvetenhet i kommunerna om vilka rättigheter enskilda har enligt SoL och LSS. Myndigheterna bedömde att åtgärderna hade haft en begränsad effekt på verkställigheten. bedömde dessutom att rapporteringsskyldigheten till kunde tas bort och ersättas med en mer riskbaserad tillsyn.9 Efter IVO:s uppföljning har antalet rapporterade gynnande biståndsbeslut som inte verkställs fortsatt att öka.10 Syftet med de införda åtgärderna, att stärka rättssäkerheten för enskilda som beviljats bistånd, verkar därmed ännu inte uppnås. Detta är problematiskt eftersom personer i behov av insatser från ofta befinner sig i en utsatt situation. Om enskilda inte kan lita på att beslutade insatser verkställs finns också en risk att förtroendet för det offentliga skadas. anser därför att det är angeläget att granska hur de införda sanktionsåtgärderna fungerar. Granskningen har utgått från följande övergripande frågeställning. Är åtgärderna särskild avgift och rapporteringsskyldighet effektiva för att hantera problemet med ej verkställda biståndsbeslut och domar? För att besvara den övergripande frågeställningen har fokuserat granskningen till tre centrala områden: utvecklingen av antalet rapporterade ej verkställda beslut, betydelsen av kommunernas rapporteringsskyldighet och IVO:s och domstolarnas hantering av särskild avgift. Utifrån dessa områden har formulerat följande delfrågor. 816 kap. 6 a § socialtjänstlagen (2001:453) och 28 a § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 9Socialstyrelsen, och ros – En utvärdering av bestämmelserna om rapporteringsskyldighet och särskild avgift i socialtjänstlagen, 2009 och , Hur länge ska man behöva vänta?, 2014. 10IVO:s årsredovisningar 2014–2018. 10 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Finns det mönster som återkommer för olika typer av insatser eller kommuner som kan förklara varför antalet rapporterade ej verkställda beslut ökar trots vidtagna åtgärder? Är omfattningen på kommunernas skyldighet att rapportera ej verkställda beslut väl avvägd i förhållande till syfte och administrativ börda? Bidrar IVO:s hantering av den särskilda avgiften till en god praxis och är den särskilda avgiften väl avvägd i förhållande till sitt syfte? De aktörer som omfattas av granskningen är regeringen, genom sitt ansvar för att regelverket fungerar väl, och , i egenskap av tillsynsmyndighet. Därutöver berörs även förvaltningsdomstolarna av granskningen genom att uppgifter om förvaltningsdomstolarnas beslut om särskild avgift utgör underlag i granskningen. Förvaltningsdomstolarna utgör dock inte granskningsobjekt. Syftet med sanktionsåtgärderna i SoL och LSS är att de var för sig och tillsammans ska bidra till att minska förekomsten av ej verkställda biståndsbeslut för att på så sätt stärka rättssäkerheten för enskilda som beviljas bistånd. Utgångspunkten är här att kommunerna har ett strikt ansvar att se till att beslutade insatser verkställs . är detta inte alltid möjligt. bedömer att sanktionsåtgärdernas övergripande effektivitet visavi målet att stärka rättssäkerheten för enskilda beror på om åtgärderna sammantaget ger kommunerna incitament att aktivt arbeta med att verkställa beslut. För att avgöra om ifall sanktionsåtgärderna har bidragit till en stärkt rättssäkerhet är det också viktigt att bedöma varför antalet rapporterade ej verkställda biståndsbeslut fortsatt att öka. Ett ökande antal rapporterade ej verkställda beslut behöver inte innebära att enskildas rättssäkerhet försämras. Det beror på vad som orsakar att antalet inrapporterade ej verkställda beslut ökar. Det är också viktigt att rapporteringen fångar beslut som är viktiga i ett rättighetsperspektiv, det vill säga de beslut som kommunerna har svårast att verkställa. Kommunernas skyldighet att rapportera ej verkställda beslut gäller egna gynnande beslut som inte verkställts eller beslut där verkställighet har avbrutits och inte verkställts på nytt . Av förarbetena framgår att rapporteringsskyldigheten har flera syften. Den ska bidra till en förbättrad uppföljning av kommunernas beslut för att på så sätt underlätta möjligheten att planera verksamheten och minska väntetiderna. Den ska dessutom underlätta revisorernas granskning och tillsynsmyndighetens tillsynsarbete.11 2005/06:115, bet. 2005/06:SoU26, rskr. 2005/06:30 och prop. 2007/08:43, bet, 2007/08:SoU8, rskr. 2007/08:134. R I K S R E V I S I O N E N EJ VERKSTÄLLDA BESLUT – RAPPORTERINGSSKYLDIGHET OCH SÄRSKILD AVGIFT I SOL OCH LSS har i uppgift att svara för tillsyn inom socialtjänst och verksamheter enligt LSS.12 Som en del av sitt tillsynsuppdrag ansvarar för att ta emot kommunernas rapportering om ej verkställda beslut och för att ansöka om särskild avgift hos förvaltningsdomstol.13 Kommunerna är enligt lag skyldiga att rapportera in ej verkställda beslut till , däremot finns inte motsvarande rapporteringsskyldighet när det gäller ej verkställda domar. i IVO:s uppdrag att ansöka om särskild avgift även för ej verkställda gynnande domar. Till skillnad från rapporteringsskyldigheten syftar den särskilda avgiften mer direkt till att motverka kommunalt lag- och domstolstrots. Avgiften är obligatorisk, men tanken är att den ska vara en yttersta åtgärd som bara behöver tillgripas i ett mindre antal fall. I vilka fall avgift ska utgå blir därför en bedömningsfråga. Avgiften bör också kunna sättas så högt att den motverkar kommunalt lagtrots. När avgiftens storlek bestäms ska det särskilt beaktas hur dröjsmålet har pågått och hur allvarligt det i övrigt kan anses vara. Även avgiftens storlek handlar därmed om en bedömning från fall till fall.14 Beslut om avgift ska fattas av domstol men det är tillsynsmyndigheten som ansöker om avgift. I sitt yrkande om avgift ska tillsynsmyndigheten underlätta domstolens beslut och bedömning. bedömningar kring den särskilda avgiften får därmed stor betydelse för vilken praxis som utvecklas och vilka avgifter som döms ut. 1.4 Metod och genomförande Granskningens frågeställningar har besvarats med hjälp av dokumentstudier, intervjuer, statistiksammanställningar och kommunbesök. 1.4.1 Skillnader i utvecklingen av ej verkställda beslut Frågan om det finns mönster eller skillnader i verkställda beslut mellan olika insatser och grupper av kommuner är viktig i ljuset av syftet med sanktionsåtgärderna. Frågan har analyserats med hjälp av uppgifter och statistik från över inrapporterade ej verkställda beslut samt officiell statistik från 12Förordning (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg. Se även prop. 2012/13:20, bet. 2012/13:SoU5, rskr. 2012/13:116. 2008/09:160 och prop. 2012/13:20. 2005/06:115, bet. 2005/06:SoU26, rskr. 2005/06:30 och prop. 2007/08:43, bet, 2007/08:SoU8, rskr. 2007/08:134. 12 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Socialstyrelsen15 och SCB16. Uppgifterna har sedan jämförts med resultatet från IVO:s tidigare uppföljning. Syftet har varit att belysa om det finns skillnader mellan år, olika insatser eller kommuner som kan förklara ökningen av antal rapporterade ej verkställda beslut. Uppgifter om rapporterade ej verkställda beslut har framför allt hämtats från IVO:s ärendehanteringssystem (DHS). Eftersom de hämtade uppgifterna inte hade full täckning har de också kompletterats med statistik från och årsredovisningar. 1.4.2 Effektivitet i rapporteringen Frågan om i vilken utsträckning rapporteringen av ej verkställda beslut är välavvägd i förhållande till sitt syfte är komplex eftersom rapporteringen ska uppfylla flera syften. Frågan har analyserats genom en sammanvägd bedömning av kommunbesök, möte och intervju med tjänstemän vid som arbetar med ej verkställda beslut, tidigare uppföljningar samt dokumentstudier av kommunala revisionsrapporter och statistiksammanställningar. 1.4.3 IVO:s hantering av särskild avgift och domar om särskild avgift När det gäller frågan om särskild avgift har IVO:s process för hantering av ej verkställda beslut studerats utifrån syftet med den särskilda avgiften. Möte och intervju har även genomförts med tjänstemän och handläggare vid som arbetar med ej verkställda beslut för att få en bild av hur prioriteringen av ansökningar om särskild avgift går till. Därutöver har IVO:s ansökningar om särskild avgift relaterats till rapporteringen av ej verkställda beslut för att se i vilken utsträckning ansökningarna speglar de insatser som kommunerna enligt rapporteringen har svårast att verkställa.17 Rättsdatabasen har använts för att söka efter avgjorda mål och överklaganden hos förvaltningsrätten och kammarrätten.18 Med hjälp av databasen är det möjligt undersöka hur domstolarnas beslut om särskild avgift förhåller sig till IVO:s och tidigare tillsynsmyndigheters ansökningar, överklaganden etcetera. 15Socialstyrelsens (officiella) statistik över socialtjänstinsatser till äldre och personer med funktionsnedsättning, insatser enligt LSS, insatser i individ- och familjeomsorg, insatser till vuxna personer med missbruk och beroende, vuxna personer med boende och anhörigstöd samt statistik om ekonomiskt bistånd. 16Befolkningsstatistik och uppgifter från kommunernas räkenskapssammandrag över kommunernas totala kostnader för vård- och omsorg om äldre och funktionshindrade samt kostnader för individ- och familjeomsorg. 17IVO:s process för hantering av ej verkställda beslut och särskild avgift har reviderats varför data i huvudsak avser tidigare process. 18En målförteckning har även begärts ut från respektive förvaltningsrätt och kammarrätt för jämförelse och avstämning. R I K S R E V I S I O N E N EJ VERKSTÄLLDA BESLUT – RAPPORTERINGSSKYLDIGHET OCH SÄRSKILD AVGIFT I SOL OCH LSS omkring 1 000 domar och beslut från perioden –2018 analyserats.19 Resultatet från analysen har jämförts med uppgifter från om vilka kommuner som fakturerats särskild avgift och till vilka belopp samt med de uppgifter som samlade in om detta i sin uppföljning. 1.4.4Kommunbesök och genomgång av kommunala revisionsrapporter För att komplettera granskningen och få inblick i hur arbetet med ej verkställda beslut fungerar utifrån ett kommunalt perspektiv har tio förvaltningar i tre kommuner20 kontaktats. De kontaktade kommunerna/förvaltningarna har valts utifrån att de rapporterat många ej verkställda beslut och betalat många eller stora belopp i särskild avgift eller för att de rapporterat få ej verkställda beslut och betalat få avgifter. Uppgifterna från kommunbesöken har även relaterats till IVO:s tidigare uppföljning där bland annat skickade ut en enkät till samtliga kommuner med frågor om rapporteringsskyldighet och särskild avgift.21 För att få ytterligare kunskap om kommunernas hantering av ej verkställda beslut har också ett urval av kommunala revisionsrapporter studerats där de kommunala revisorerna granskat kommunernas arbete med ej verkställda beslut.22 Dessutom har en genomgång gjorts av kommunala planeringsdokument där uppgifter om ej verkställda beslut utgjort underlag. Granskningen avgränsas till att omfatta reglerna om kommunernas rapporteringsskyldighet och särskild avgift i SoL och LSS. Syftet med granskningen är alltså inte att granska kommunernas biståndsbedömning och myndighetsutövning eller varför enskilda kommuner inte verkställer gynnande biståndsbeslut och domar. Granskningen omfattar inte heller de väntetider som kan uppstå innan kommunen fattat beslut om bistånd eller insats, till exempel innan en ansvarig handläggare utses. Ytterligare en avgränsning är att granskningen inte omfattat (1962:700), BrB, straffrättsliga regler om tjänstefel vid myndighetsutövning.23 Till 19Totalt har 1 789 förvaltningsrättsdomar och 210 kammarrättsdomar om särskild avgift identifierats för perioden –2018. Av dessa har 858 förvaltningsrättsdomar från de fyra förvaltningsrätter med flest avkunnade domar (, , och ) och 210 kammarrättsdomar undersökts. 20Stockholm, och . 21Se , Hur länge ska man behöva vänta?, 2014. skickade ut en enkät till samtliga kommuner med frågor om sanktionsåtgärderna. För att inte ytterligare belasta kommunerna har någon enkät inte skickats ut i denna granskning. 22Urval utifrån kommuner med många respektive få rapporterade ej verkställda beslut. 23Se 20 kap. 1 § (1962:700). 14 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N skillnad från sanktionsåtgärderna i SoL och LSS riktar sig de straffrättsliga reglerna i BrB direkt mot enskilda tjänstemän eller nämndpolitiker som åsidosätter vad som gäller vid myndighetsutövning. Det finns inte något som hindrar att de straffrättsliga reglerna i BrB används parallellt med sanktionsåtgärderna i SoL och LSS. Syftet med sanktionsåtgärderna i SoL och LSS är att stärka rättssäkerheten för enskilda som beviljas bistånd. Kommunernas rapportering och tillsynsmyndighetens ansökningar om särskild avgift är dock något som sker och pågår utan den enskildes vetskap. Av detta skäl har inte några enskilda biståndsmottagare kontaktats i granskningen. Det innebär att de resultat som redovisas i granskningen inte fångar hur enskilda biståndsmottagare uppfattat situationen. Kapitel 2 beskriver enskildas rätt till bistånd och hur biståndsbeslut fattas. I kapitlet redogörs även för bakgrund och motiv till regelverket om kommunernas skyldighet att rapportera ej verkställda biståndsbeslut och särskild avgift samt tidigare uppföljningar. I kapitel 3 redogörs för de senaste årens utveckling av ej verkställda biståndsbeslut och om det är möjligt att se några mönster i utvecklingen. Kapitel 4 behandlar kommunernas skyldighet att rapportera ej verkställda biståndsbeslut och hur rapporteringen hanterats av kommunerna och . I kapitel 5 behandlas domar och IVO:s ansökningar om särskild avgift. Kapitel 6 innehåller slutsatser och rekommendationer. R I K S R E V I S I O N E N EJ VERKSTÄLLDA BESLUT – RAPPORTERINGSSKYLDIGHET OCH SÄRSKILD AVGIFT I SOL OCH LSS 2Om rätten till bistånd och ej verkställda beslut I kapitlet beskrivs enskildas rätt till bistånd och hur biståndsbeslut fattas. Kapitlet innehåller också bakgrund och motiv till regelverket om kommunernas rapporteringsskyldighet och särskild avgift samt tidigare uppföljningar. 2.1 Enskildas rätt till bistånd Alla som vistas eller bor i en kommun har rätt att hos den kommunala ansöka om bistånd enligt SoL eller begäran om insats enligt LSS och få sin sak prövad och avgjord genom ett formellt beslut. Bistånd och insatser enligt SoL och LSS bygger på frivillighet från den enskildes sida. Bistånd kan därför i princip bara komma ifråga om den enskilde har ansökt om hjälpen eller samtyckt till ett erbjudande om bistånd. Bistånd och insatser enligt SoL och LSS skiljer sig åt när det gäller vilka personer de riktar sig till och vilken typ av insats som ska beviljas enligt respektive lag. LSS brukar betecknas som en renodlad rättighetslag medan det endast är biståndsbestämmelsen24 i SoL som är av rättighetskaraktär. LSS anger vilka personer som har rätt till insatser enligt lagen och vilka insatser som är möjliga att ansöka om. LSS innehåller totalt tio insatser för stöd och service.25 Det handlar bland annat om personlig assistans, kontaktperson, bostad för vuxna etcetera. Gemensamt för insatserna enligt LSS är att de ska tillförsäkra den enskilde goda levnadsvillkor. Biståndsbestämmelsen i SoL specificerar inte vilka personer som har rätt till insatser utan innebär att den som inte själv kan tillgodose sina behov har rätt till bistånd. Lagen anger att den enskilde genom biståndsinsatsen ska tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Bestämmelsen har inga begränsningar när det gäller vem som kan få bistånd eller vilken typ av insatser biståndet kan innebära. Det kan vara ekonomiskt bistånd (försörjningsstöd), olika boendeformer eller omsorg och annat stöd. 2.1.1 Hur biståndsbeslut fattas Hur ärenden som gäller stöd och hjälp till enskilda ska behandlas följer av bestämmelser i , LSS och förvaltningslagen (2017:900). Inom kommunen är det socialnämnden (eller motsvarande) som beslutar om bistånd enligt SoL eller 24Rätten till bistånd regleras i 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). 251 § och 9 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 16 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N insatser enligt LSS. Handläggning och beslut om bistånd eller insats enligt SoL eller LSS utgör myndighetsutövning.26 Av praktiska skäl delegerar nämnden som regel rätten att besluta om bistånd till chef eller handläggare vid den förvaltningen som hanterar nämndens ärenden.27 Beslut om bistånd enligt SoL eller insats enligt LSS gäller omedelbart.28 Det innebär att beslut om bistånd eller insats också ska verkställas direkt. I praktiken måste kommunen förstås få skälig tid att verkställa beslutet sedan behovet av stöd och bistånd blivit känt.29 Verkställighet av den beslutade insatsen utgör inte myndighetsutövning och kan därmed överlåtas till någon annan, till exempel en privat utövare genom avtal. Det är dock alltid den beslutande nämnden som har ansvaret för att den enskilde verkligen får det bistånd som har beviljats, oavsett vem som verkställer beslutet.30 Eftersom ett beslut om bistånd eller insats ska verkställas krävs att det finns ett bra verksamhetssystem som kan fungera som länk mellan beslut och verkställighet/utförare. 2.1.2 Överklagan och gynnande domstolsbeslut Om nämnden fattat ett biståndsbeslut som den enskilde inte är nöjd med kan hen överklaga beslutet. Ett överklagande ska ha kommit in till nämnden inom från det att den klagande fick del av beslutet. överlämnar överklagandet till förvaltningsdomstol ska nämnden först pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid (så kallad rättidsprövning). Om överklagandet inte kommit in i rätt tid ska det avvisas. Ett avvisningsbeslut ska kommuniceras till den enskilde och kan överklagas.31 Om förvaltningsdomstolen bifaller den enskildes överklagande ska nämnden verkställa det som domstolen har beslutat. I ett sådant fall gör nämnden inte någon ny prövning i sak utan verkställigheten ska ske i enlighet med domens ordalydelse. Domstolen kan dock förordna om att domen ska verkställas först sedan den har vunnit laga kraft.32 26Nämndens handläggning av och beslut om bistånd utgör myndighetsutövning. Någon legaldefinition av begreppet myndighetsutövning finns inte.