prop · H70320 · 2019-10-01 00:00:00 — Mot bakgrund av att möjligheten till successiv återföring av ersättningsfonder utvidgas till att gälla även begränsat skattskyldiga enligt ovan gäller dispensmöjligheten i 31 kap. 19 § andra stycket IL, som påpekar, även för en begränsat skattskyldig person. Närmare om omedelbar återföring Bestämmelserna om periodiseringsfonder respektive ersättningsfonder i 30 kap. 7 § IL och 31 kap. 19 § IL skiljer sig åt på så sätt att det för ersättningsfonder inte finns en uttrycklig möjlighet att välja att göra en omedelbar återföring. Den valmöjlighet som gäller för periodiseringsfonder kommer till uttryck genom att det i lagtexten i 30 kap. 7 § IL anges när återföring senast ska ske. anser att det bör införas en uttrycklig möjlighet att frivilligt återföra ersättningsfonden när en begränsat skattskyldig person för över den näringsverksamhet som bedrivs från ett fast driftställe i till en stat inom EES. Även vid efterfrågar en sådan valmöjlighet. Regeringen instämmer i remissinstansernas bedömning och föreslår att det införs en sådan uttrycklig valmöjlighet för ersättningsfonder som bör gälla när en begränsat skattskyldig person för över den näringsverksamhet 2019/20:20 som bedrivs från ett fast driftställe i till en stat inom EES. I förhållande till förslaget i promemorian bör det således göras förtydliganden i 31 kap. 20 § IL där det framgår att avdrag inte behöver återföras om skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör i en sådan situation. Därmed kan ersättningsfonden antingen återföras frivilligt vid utflyttning eller i enlighet med huvudregeln i 31 kap. 19 § IL. I förekommande fall kan återföring av periodiseringsfonder och ersättningsfonder ske enligt någon av de andra grunderna för omedelbar återföring i 30 kap. 8–10 §§ IL respektive 31 kap. 20 § IL. Om näringsverksamheten t.ex. i ett senare led överförs genom underprisöverlåtelse till ett annat bolag hemmahörande inom EES, som inte är skattskyldigt för verksamheten i , upphör näringsverksamheten. Omedelbar återföring av periodiseringsfonder ska då ske enligt 30 kap. 8 § första stycket 1 IL. Omedelbar återföring ska även ske om den skattskyldige i ett senare led för över hela näringsverksamheten från en stat inom EES till en stat utanför EES. I ett sådant fall är kravet för successiv återföring inte längre uppfyllt eftersom överföringen inte sker inom EES. Det särskilda tillägget i 31 kap. 22 § IL som gäller för ersättningsfonder ska utgå oavsett anledningen till återföringen (prop. 1980/81:68 s. 230). Närmare om begränsad skattskyldighet för periodiseringsfonder och ersättningsfonder De föreslagna bestämmelserna gäller juridiska personer, enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i svenska handelsbolag. Utformningen av sådana bestämmelser bör följa utformningen av den utvidgade anståndsmöjlighet i skatteförfarandelagen som föreslås i avsnitt 6.1 mot bakgrund av artikel 5 i direktivet. De föreslagna ändringarna kräver också att 6 kap. 11 § 5 IL om juridiska personers begränsade skattskyldighet för återförda avdrag för periodiseringsfond justeras så att den även omfattar återförda avdrag för ersättningsfonder. Motsvarande justering bör göras för fysiska personer i 3 kap. 18 § 6 IL. Begränsad skattskyldighet för återförda avdrag för periodiseringsfond föreligger redan för fysiska personer i inkomstslaget näringsverksamhet enligt samma punkt och kräver inte någon åtgärd. Vad avser återförda avdrag för ersättningsfond kan sådan återföring, utöver i inkomstslaget näringsverksamhet, för fysiska personer även göras i inkomstslaget kapital (se 31 kap. 21 § och 41 kap. 3 § 1 IL). Därför bör 3 kap. 18 § 6 IL ändras på ett sådant sätt att en begränsat skattskyldig fysisk person är skattskyldig för sådan återföring oavsett om den sker i inkomstslaget näringsverksamhet eller kapital. Den som är begränsat skattskyldig är enligt 3 kap. 18 § 3 respektive 6 kap. 11 § 1 IL skattskyldig i inkomstslaget näringsverksamhet för inkomst från ett fast driftställe i . Enligt artikel 7.1 i modellavtal har rätt att beskatta inkomst hänförlig till fast driftställe i . Avsättningarna till periodiseringsfond och ersättningsfond avser inkomster som uppkommit som den begränsat skattskyldiga personen hade ett fast driftställe i . Nämnda avsättningar avser alltså inkomster som , enligt artikel 7.1 i modellavtal, får beskatta. Det finns därför, generellt sett, inte några hinder mot att den skattskyldiges fonder återförs till beskattning Prop. 2019/20:20 successivt efter att skattskyldigheten för näringsverksamheten upphört. Undantag från omedelbar återföring gäller bara överföringar inom EES under vissa förutsättningar På samma sätt som föreslås gälla för den utvidgade anståndsmöjligheten i skatteförfarandelagen (se avsnitt 6.1.5) ska de nya bestämmelserna för begränsat skattskyldiga bara gälla vid överföringar inom EES. Vid utflyttning till en stat inom EES men som inte är medlem i EU, dvs. , och , gäller enligt anståndsreglerna i direktivet mot skatteundandraganden ett krav på att inflyttningsstaten har ingått ett avtal om ömsesidigt bistånd gällande indrivning som motsvarar rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder, det s.k. indrivningsdirektivet. Enligt den föreslagna bestämmelsen i 63 kap. 14 § SFL innebär detta att inte omfattas av reglerna om anstånd eftersom kravet inte bedöms vara uppfyllt, se avsnitt 6.1.5. För att underlätta indrivning och minska kontrollproblem bedöms det vara lämpligt att motsvarande begränsning som i direktivets bestämmelser om anstånd även ska gälla enligt reglerna om återföring av periodiseringsfond och ersättningsfond i de angivna situationerna. Om överföringen har skett till en stat inom EES som inte är medlem i EU bör det således enligt bestämmelserna krävas att ett sådant avtal föreligger. Sammanfattningsvis föreslås att bestämmelserna om periodiseringsfonder och ersättningsfonder i 30 kap. 8–10 §§ och 31 kap. 20 § IL ändras så att en begränsat skattskyldig fysisk eller juridisk person undantas från omedelbar återföring av avsättningen i vissa fall. Det gäller när skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör på grund av att den näringsverksamhet som bedrivs från ett fast driftställe i förs över till en stat inom EES. I detta fall får den skattskyldige möjlighet att välja mellan omedelbar eller successiv återföring av fonden. En förutsättning för detta är att den stat till vilken överföringen har skett är medlem i EU eller att det finns ett sådant avtal som nämns ovan som motsvarar indrivningsdirektivet. Förslaget föranleder ändringar i 3 kap. 18 §, 6 kap. 11 §, 30 kap. 8–10 §§ och 31 kap. 20 § IL. Regeringens förslag: Den som inte är skyldig att lämna inkomstdeklaration och som har gjort avdrag för avsättning till periodiseringsfond eller ersättningsfond, ska lämna särskilda uppgifter om förhållanden som rör fondavsättningen. Om ett handelsbolag har gjort avdrag för avsättning till ersättningsfond, ska dock särskilda uppgifter lämnas av delägarna. De särskilda uppgifterna ska undertecknas och ha kommit in till senast den när inkomstdeklaration ska lämnas. 2019/20:20 Regeringens bedömning: Den behandling av personuppgifter som förslaget ger upphov till är förenlig med EU:s dataskyddsförordning och föranleder inget behov av ändringar i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget eller bedömningen. ifrågasätter bedömningen att något automatiskt återförande av uppskovsbeloppet inte bör ske vid avsaknad av eller bristfälliga uppgifter från den skattskyldige. NSD m.fl. och vid har synpunkter på de exempel som ges på uppgifter som kan lämnas i en särskild uppgift. föreslår att uppgifter av intresse för en särskild uppgift bör ta sikte på sådant som motiverar att en återföring inte ska ske. Skälen för regeringens förslag och bedömning Behovet av särskilda uppgifter Ovan i avsnitt 5.3.2 föreslås vissa ändringar i inkomstskattelagen avseende återföring av periodiseringsfond och ersättningsfond vid utflyttning. En begränsat skattskyldig fysisk eller juridisk person föreslås inte behöva återföra avdrag för avsättning till periodiseringsfond eller ersättningsfond när den skattskyldige för över den näringsverksamhet som bedrivs från den skattskyldiges fasta driftställe i till en stat inom EES. Mot bakgrund av de nya situationer som uppstår med förslaget finns ett behov för att få in uppgifter. Befintliga registeruppgifter hos kan inte möta detta behov. Det kan förutses fall när den skattskyldige som gjort avdrag för en avsättning till periodiseringsfond eller ersättningsfond på grund av utflyttning inte längre ska lämna en inkomstdeklaration i . En juridisk person som gjort avdrag för avsättning till periodiseringsfond ska dock enligt 33 kap. 6 a § IL ta upp en schablonintäkt och kommer, under förutsättning att intäkten uppgått till , även fortsättningsvis bli skyldig att lämna inkomstdeklaration. Ytterligare några andra situationer där deklaration ska lämnas kan uppkomma, jfr 30 kap. 4 § 3 och 4 SFL. För övriga skattskyldiga som berörs av förslaget i avsnitt 5.3.2 kan situationen vara sådan att de inte ska lämna inkomstdeklaration i förrän fondåterföringen ska ske. får då inte in uppgifter som kan leda till att fonderna bör återföras till beskattning, vare sig av den skattskyldige eller på annat sätt. kontrollarbete försvåras därmed. Vid införandet av en ny uppgiftsskyldighet för den som äger en ersättningsbostad i utlandet med ett uppskovsbelopp ansågs att det skulle vara onödigt betungande att göra personer som ska lämna uppgifter om utländska ersättningsbostäder fullt ut deklarationsskyldiga. För dessa personer infördes i stället en skyldighet att lämna särskilda uppgifter (prop. 2006/07:19 s. 39). Det finns skäl att göra motsvarande bedömning här. Även lämnande av en särskild uppgift är förenad med en viss börda. Denna får dock anses vara befogad så länge den skattskyldige har ett alternativ till den successiva återföringen av fondavsättningen. I detta fall ges den skattskyldige möjlighet att undantas från omedelbar beskattning vid utflyttning av verksamheten. Av kontrollskäl får det anses nödvändigt att det utarbetas ett system där kontinuerligt får information om att förutsättningarna för fondavsättningar fortfarande föreligger. Det föreslås därför att den som inte är skyldig att lämna inkomstdeklaration och som har gjort avdrag för avsättning till periodiseringsfond eller ersättningsfond enligt 30 och 31 kap. IL ska lämna särskilda uppgifter om förhållanden som rör fondavsättningen. Ett svenskt handelsbolag är normalt inte skyldigt att lämna inkomstdeklaration eftersom handelsbolaget inte är skattskyldigt för sina inkomster. Inkomsten ska i stället beskattas hos delägarna, se 5 kap. 1 § IL. Det är dock, till skillnad från periodiseringsfonder, handelsbolaget och inte delägarna som gör avdraget för avsättning till ersättningsfonder, 31 kap. 2 § IL. Om ett handelsbolag har gjort avdrag för avsättning till ersättningsfond föreslås därför att särskilda uppgifter ska lämnas av delägarna. Särskilda uppgifter ska inte också lämnas av handelsbolaget. Exempel på ytterligare situationer som rör handelsbolag är när en fysisk eller juridisk person indirekt via ett annat svenskt handelsbolag äger det svenska handelsbolag där avsättningen ägt rum. Genom de förslag som lämnas i avsnitt 5.3.2 (3 kap. 18 § 6 och 6 kap. 11 § 5 IL) kan delägaren, om förutsättningarna är uppfyllda, bli skattskyldig för inkomsten till den del inkomsten avser den återförda ersättningsfonden. I ett sådant fall avser uppgiftsskyldigheten indirekta delägare som är skattskyldiga för sådan inkomst. Hur bör de särskilda uppgifterna lämnas och vilka uppgifter krävs? En fråga att ta ställning till är på vilket sätt de särskilda uppgifterna bör lämnas till . I skatteförfarandelagen finns flera skyldigheter att lämna uppgifter till , nämligen skyldighet att lämna kontrolluppgifter, olika slags deklarationer, särskilda uppgifter, informationsuppgifter och periodiska sammanställningar. Syftet med de olika uppgiftsskyldigheterna skiljer sig åt. I 33 kap. SFL finns bestämmelser bl.a. om i vilka situationer särskilda uppgifter ska lämnas. Ovan föreslås att särskilda uppgifter om förhållanden som rör fondavsättningar ska lämnas. Detta innebär att särskilda uppgifter ska lämnas oavsett om något hänt som påverkar fondavsättningen. Exempelvis kan uppgifter av särskilt intresse vara om företaget har flyttat näringsverksamheten till en stat utanför EES. Vidare kan uppgifterna röra information om bolaget planerar för eller har genomfört en överföring av näringsverksamheten till ett annat bolag som inte är skattskyldigt för näringsverksamheten i . När inget nytt har hänt sedan senaste deklaration eller särskilda uppgift kan det räcka med att den uppgiftsskyldige lämnar en kort upplysning att så är fallet. Har exempelvis en överföring skett eller står den uppgiftsskyldige inför en sådan lämnas en upplysning om detta. Det är uppgift att bedöma om överföringen kan leda till återföring till beskattning. Står det klart för den skattskyldige att 2019/20:20 överföringen leder till en återföring till beskattning ska en deklaration lämnas i stället för särskild uppgift. Det ligger i sakens natur att gränsdragningssituationer kan komma att uppstå i detta sammanhang. I syfte att begränsa den administrativa bördan för den skattskyldige är det angeläget att begränsa antalet uppgifter som ska lämnas till . Ytterligare precisering av vilka uppgifter som ska lämnas kan meddelas genom myndighetsföreskrifter, jfr 22 kap. 4 § skatteförfarandeförordningen (2011:1261), förkortad SFF. De särskilda uppgifterna bör lämnas enligt fastställt formulär, se 38 kap. 1 § SFL och 22 kap. 3 § SFF. Kravet på fastställt formulär begränsar inte möjligheterna att använda elektronisk kommunikation (prop. 2010/11:165 s. 856). bör uppgifterna lämnas? En annan fråga är när uppgifterna bör lämnas. Ett alternativ är att uppgifterna bara ska lämnas vid förändringar som kan påverka en eventuell fondåterföring. Ett sådant system ställer dock dels krav på att den skattskyldige i varje enskilt fall ska göra en bedömning av de skattemässiga effekterna av en viss förändring, dels utestänger det från att göra en bedömning av om en viss förändring medför ett krav på fondåterföring. Uppgifterna bör därför i stället lämnas som någon skyldighet att lämna inkomstdeklaration inte finns på grund av utflyttning. Uppgifterna bör lämnas senast . Av förenklingsskäl är det lämpligt att den som föreslås lämna särskilda uppgifter bör lämna sådana som gäller för inlämnande av inkomstdeklaration. I 32 kap. 2 § SFL finns bestämmelser om när andra juridiska personer än dödsbon ska lämna inkomstdeklaration. Vad som avses med juridiska personer framgår av 3 kap. 11 § SFL. Det finns fyra deklarationstidpunkter (, , eller ) och dessa beror på när beskattningsåret går ut (, , eller ). Om en juridisk persons beskattningsår har en annan slutdag än , , eller , ska den av följande perioder –, –, – , eller –som går ut närmast efter det egentliga beskattningsåret anses vara beskattningsåret när en inkomstdeklaration ska lämnas (3 kap. 5 § andra och tredje stycket SFL). Fysiska personer och dödsbon ska lämna inkomstdeklaration senast den året efter utgången av beskattningsåret (32 kap. 1 § SFL). Ovan föreslås att om ett handelsbolag har gjort avdrag för avsättning till ersättningsfond, ska dock särskilda uppgifter lämnas av delägarna. Detta innebär att tidpunkten för lämnande av sådana särskilda uppgifter avgörs av om delägaren är en fysisk eller juridisk person. Det föreslås att de särskilda uppgifter som avses ska ha kommit in till senast den för inkomstdeklaration enligt 32 kap. 1 eller 2 § SFL. I 38 kap. 2 § SFL finns bestämmelser om att särskilda uppgifter ska undertecknas. Detta formkrav bör även omfatta ovannämnda särskilda uppgifter som lämnas av uppgiftsskyldiga enligt 33 kap. 7 a § SFL för avsättning till periodiseringsfond eller ersättningsfond. Övrigt om förfarande och särskilda uppgifter Det föreslås ovan i detta avsnitt att den som inte är skyldig att lämna inkomstdeklaration och som har gjort avdrag för avsättning till periodiseringsfond eller ersättningsfond, ska lämna särskilda uppgifter om förhållanden som rör fondavsättningen. Om ett handelsbolag har gjort avdrag för avsättning till ersättningsfond, ska dock särskilda uppgifter lämnas av de direkta eller indirekta delägarna. I och med detta blir flera bestämmelser i bl.a. skatteförfarandelagen med automatik tillämpliga. Exempel på sådana är bestämmelserna om föreläggande i 37 kap. och förseningsavgift i 48 kap. SFL. För det fall inte får fullständig och tillförlitlig information bör myndigheten efter att ha haft kommunikation med den skattskyldige kunna fatta beslut om att återföra fondavsättningen till beskattning. Detta beslut kan sedan ändras genom begäran om omprövning på vanligt sätt. har också enligt 37 kap. 4 § SFL möjlighet att förelägga den som inte är skyldig att lämna deklaration att göra det. 2006/07:19 s. 38 gjordes bedömningen att om avsaknad av uppgifter från den skattskyldige skulle leda till att ett uppskovsbelopp automatiskt återförs till beskattning skulle, förutom att det kan framstå som onödigt ingripande, detta markant avvika från det gängse taxeringsförfarandet. Till skillnad från anser regeringen att det, bl.a. med beaktande av att få skattskyldiga förväntas omfattas av förslaget (se avsnitt 9.1.4), finns skäl att göra motsvarande bedömning här. kan genom rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (indrivningsdirektivet) få hjälp med indrivning från medlemsstater i EU och de EES-stater som har ingått ett avtal om ömsesidigt bistånd motsvarande det som föreskrivs i direktivet. Ovan föreslås en uppgiftsskyldighet för den som inte är skyldig att lämna inkomstdeklaration avseende gjorda avdrag för avsättning till periodiseringsfond eller ersättningsfond. Särskilda uppgifter om förhållanden som rör fondavsättningen ska lämnas. Exempel på uppgifter som kan behöva lämnas av t.ex. enskilda näringsidkare eller fysiska personer som är delägare i handelsbolag är om näringsverksamheten har flyttats till en stat utanför EES. Vidare kan uppgifterna röra information om bolaget planerar för eller har genomfört en överföring av näringsverksamheten till ett annat bolag som inte är skattskyldigt för näringsverksamheten i . Ytterligare precisering av vilka uppgifter som ska lämnas kan meddelas genom myndighetsföreskrifter, jfr 22 kap. 4 § SFF. Det står därför klart att förslaget kan ge upphov till en sådan personuppgiftsbehandling av i beskattningsdatabasen som omfattas av och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter 2019/20:20 och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), nedan kallad EU:s dataskyddsförordning. För personuppgiftsbehandling i beskattningsverksamheten finns lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet som innehåller bestämmelser som kompletterar dataskyddsförordningen. Lagen gäller behandling av personuppgifter om enskilda personer men vissa bestämmelser i lagen gäller även behandling av uppgifter om juridiska personer (se 1 kap. 1 § andra stycket). Den rättsliga grunden för behandlingen hos är i första hand att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning på det sätt som anges i artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsförordning. Den aktuella grunden för behandlingen är vidare fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. Den rättsliga grunden är fastställd såväl i förordningen (2017:154) med instruktion för som i skatteförfarandelagen. De närmare ändamålen för behandlingen liksom andra specificerade bestämmelser finns i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. De uppgifter som kommer att behandlas är inte sådana känsliga personuppgifter som avses i artikel 9.1 i EU:s dataskyddsförordning. Av 1 kap. 4 § 1 lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet framgår att uppgifter får behandlas för att tillhandahålla information som behövs hos för fastställande av underlag för samt bestämmande, redovisning, betalning och återbetalning av skatter och avgifter. Av 2 kap. 2 § framgår vidare att i beskattningsdatabasen får uppgifter behandlas om personer som omfattas av verksamhet enligt 1 kap. 4 § 1–9. I 2 kap. 3 § och i förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet finns bestämmelser om vilka uppgifter som får behandlas i beskattningsdatabasen. Den behandling av uppgifter som förslaget ger upphov till behövs vid myndighetens handläggning av ärenden som görs med stöd av skatteförfarandelagen och är tillåten enligt de ovan angivna bestämmelserna. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att den personuppgiftsbehandling som förslaget ger upphov till är förenlig med EU:s dataskyddsförordning och inte föranleder något behov av ändringar i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Förslaget föranleder ändringar i 33 kap. 1, 2, 10 och 11 §§ och 38 kap. 2 § SFL och att en ny paragraf, 33 kap. 7 a § SFL, införs. 5.4Vissa övriga bedömningar mot bakgrund av praxis Regeringens bedömning: Det behöver inte införas några ändringar i inkomstskattelagen med anledning av dom i mål A Oy (C-292/16) som rör verksamhetsavyttring och fiktiv avräkning enligt Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några invändningar mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: I dom i mål C- 292/16 A Oy behandlades frågan om anstånd i samband med avdrag och fiktiv avräkning av utländsk skatt vid verksamhetsavyttring enligt finska bestämmelser i förhållande till artikel 10.2 i fusionsdirektivet. Målet gällde ett finskt bolag med ett fast driftställe i . ramen för en överföring av tillgångar sålde bolaget verksamheten i det fasta driftstället till ett österrikiskt bolag till marknadsmässig ersättning i form av andelar i det österrikiska bolaget, se avsnitt 4.2.3. går att möjligheten till fiktiv avräkning inte är tillräcklig om det har skett en omedelbar beskattning vid avyttringen. För att beskattning av värde- ökning inte ska anses strida mot etableringsfriheten vid verksamhets- avyttringar krävs det att det finns en valmöjlighet mellan anstånd med betalning av uppkommen skatt och omedelbar betalning. Enligt bör den skattskyldige ha möjlighet till anstånd med betalning av den uppkomna skatten i ovan nämnda situation, även om fiktiv avräkning medges. I svensk rätt återfinns bestämmelser om anstånd med betalning av skatt i 63 kap. SFL. I inkomstskattelagen finns de relevanta bestämmelserna som rör verksamhetsavyttring och fiktiv avräkning enligt fusionsdirektivet i 38 kap. 19 §, som i sin tur hänvisar till 37 kap. 30 §. Mot denna bakgrund görs bedömningen att dom och fusionsdirektivets bestämmelser om fiktiv avräkning vid verksamhets- avyttring inte föranleder några särskilda ändringar i inkomstskattelagen. Det avgörande för beskattningen i denna del är möjligheten till anstånd som regleras i skatteförfarandelagen. föranleder ändringar i reglerna om anstånd i skatteförfarandelagen behandlas i avsnitt 6.1.4 och 6.1.5. 6Anstånd i gränsöverskridande situationer 6.1Nya anståndsregler i vissa gränsöverskridande situationer I artikel 5 i direktivet mot skatteundandraganden finns bestämmelser om tillämpningsområdet för anståndsregleringen och om förutsättningar för att kunna beviljas anstånd i samband med utflyttningsbeskattning (se avsnitt 4.1.1).