prop · H60335 · 2019-01-25 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2018/19:35 Redovisning av verksamheten i Internationella valutafonden, Världsbanksgruppen samt regionala utvecklings- och investeringsbanker 2016, 2017 och 2018 Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redogörs för verksamheten i Asiatiska banken för infrastrukturinvesteringar, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, Europeiska investeringsbanken, , Nordiska investeringsbanken och Världsbanksgruppen 2016, 2017 och 2018. I skrivelsen behandlas de internationella finansiella institutionernas arbete med finansiell och monetär stabilitet, bedömningar av den ekonomiska och finansiella utvecklingen samt frågor som rör institutionernas insatser och resurssituation. Vidare behandlas jämställdhet, miljö-, klimat- och energifrågor, styrnings- och inflytandefrågor samt andra frågor som är viktiga för institutionerna. Redovisning av verksamheten i internationella finansiella Den globala ekonomiska och finansiella utvecklingen ..................... Policy- och analysarbete för finansiell och monetär stabilitet........... Arbete för finansiell och monetär stabilitet ........................ IMF:s bedömning av det ekonomiska läget i och i Institutionernas finansiella insatser och resurssituation .................. Institutionernas finansiella insatser .................................. Förändringar i institutionernas låneramverk..................... Miljö-, klimat- och energifrågor....................................... Inflytande och styrning ................................................................... Viktiga framtida frågor i institutionerna ......................................... Beskrivning av de i skrivelsen behandlade internationella finansiella institutionerna.............................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ……53 1Redovisning av verksamheten i internationella finansiella institutioner har i ett tillkännagivande anfört att det finns behov av en regelbunden skrivelse i vilken regeringen redovisar arbetet med frågor som rör finansiell och monetär stabilitet inom () och andra internationella finansiella institutioner (bet. 2016/17:FiU22, rskr. 2016/17:186). Regeringen har i skrivelsen Redovisning av verksamheten i och 2017, nedan kallad IMF-skrivelsen, som lämnades till , uttalat att regeringen avser att i en skrivelse redogöra för arbetet inom IMF () och redogöra för arbetet inom såväl IMF som andra internationella finansiella institutioner (), se skr. 2017/18:52, s. 3. Regeringen har i tidigare särskilda skrivelser redovisat verksamheten i de internationella finansiella institutionerna , 2004, samt 2008– 2015 (skr. 2004/05:54, skr. 2009/10:153, skr. 2011/12:154, skr. 2013/14:139 och skr. 2015/16:145). Vidare har regeringen i skrivelsen Resultatskrivelse om utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd genom multilaterala organisationer gett en samlad redovisning av resultat och svenskt arbete i multilaterala organisationer aktiva inom internationellt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd och som finansieras inom biståndsramen (skr. 2017/18:188). Utöver dessa skrivelser har regeringen lämnat information till i andra sammanhang, bl.a. i samband med IMF:s och Världsbanksgruppens års- och vårmöten. I denna skrivelse redovisar regeringen verksamheten 2016–2018 i IMF samt i de internationella finansiella institutioner där finansminister är guvernör: banken för infrastrukturinvesteringar (AIIB), Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (), Europeiska investeringsbanken (EIB), Nordiska investeringsbanken (NIB) samt Världsbanksgruppen, bestående av Internationella banken för återuppbyggnad och utveckling (), Internationella utvecklingsfonden (), Internationella finansieringsbolaget (IFC) och Multilaterala investeringsgarantiorganet (Miga). I Världsbanksgruppen ingår även Internationella centret för lösning av investeringstvister, vars verksamhet dock inte redovisas i denna skrivelse. Gällande Världsbanksgruppens verksamhet kan noteras att fokus i denna skrivelse i huvudsak är på det arbete som banken bidrar till gällande finansiell stabilitet. För information om det bredare arbetet inom , se bl.a. ovan nämnda skrivelse Resultatskrivelse om utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd genom multilaterala organisationer. Redovisning av verksamheten i utvecklingsbank (CEB) ingår i regeringens skrivelse till om verksamheten inom . Skrivelsen behandlar frågor om institutionerna utifrån ovan nämnda tillkännagivande, dvs. arbete med frågor som rör finansiell och monetär stabilitet, övervakning och analys av den ekonomiska 2018/19:35 utvecklingen, institutionernas finansiella insatser och resurssituation, nya låneformer och låneramverk samt inflytandet i och styrningen av institutionerna. Skrivelsen inkluderar frågor och insatser som har varit av särskild vikt för institutionerna . Institutionerna har en viktig roll i att bidra till genomförandet och finansieringen av Agenda 2030 och det s.k. , det globala klimatavtal som världens länder enades om . Skrivelsen inkluderar därför exempel på det arbete som institutionerna gör inom dessa områden. På grund av skrivelsens inriktning redovisas dock inte allt det arbete som institutionerna gör för att bidra till genomförandet av Agenda 2030 och . Arbetet med agenda 2030 redovisas i större utsträckning i skrivelsen Politiken för global utveckling i genomförandet av Agenda 2030 (skr. 2017/18:146). I alla institutioner förutom NIB ingår i en valkrets med andra länder som representeras av en gemensam styrelserepresentant. I EIB ingår i en valkrets, men representeras inte av en gemensam styrelserepresentant. Som en bilaga finns en beskrivning av institutionerna som behandlas i skrivelsen. Beskrivningen i bilagan omfattar institutionernas verksamhet, styrningsstruktur och institutionella frågor, ramverk för insatser, finansiell information samt roll (ägarandel m.m.) i respektive institution. Faktauppgifterna i skrivelsen har hämtats från respektive institutions offentliga redovisningar och rapporter eller via direktkontakt med institutionen. Informationen om det ekonomiska läget bygger framförallt på IMF:s rapport . 2Den globala ekonomiska och finansiella utvecklingen Den globala ekonomiska och finansiella utvecklingen i världen, regioner och enskilda länder har betydelse för de internationella finansiella institutionernas verksamhet, bl.a. påverkar den institutionernas insatser. I IMF-skrivelsen återgavs utvecklingen och i detta avsnitt ligger därför fokus framförallt på utvecklingen . har den globala ekonomiska tillväxten varit relativt hög och enligt IMF:s prognos förväntas den fortsätta i samma takt som (3,), se figur 1. bedöms tillväxten ha nått sin topp i flera större ekonomier och IMF har reviderat ner sin prognos för den globala tillväxten. Figur 1: BNP-tillväxt Anmärkning: BNP-tillväxt i världen, , euroområdet samt framväxande ekonomier och låginkomstländer uttryckta i fasta priser. I skrivelsen används begreppet framväxande ekonomier och låginkomstländer som benämning av gruppen länder som av IMF benämns Emerging Market and Developing Economies. För länder som av IMF benämns som Advanced Economies används begreppet avancerade ekonomier. För att klassas som en avancerad ekonomi krävs inte bara en viss nivå på per capita inkomst utan också tillräcklig grad av exportdiversifiering och integrering i det globala finansiella systemet. Streckade linjer avser prognos. Källa: World Economic Outlook, . Tillväxten i de avancerade ekonomierna förväntades av IMF bli 2018 (jämfört 2017) för att sedan minska till 2019. I euroområdet har den ekonomiska tillväxten under första halvan av 2018 varit svagare än vad som förutsetts och IMF sänkte tillväxtprognosen för helåret till , efter bl.a. svagare exporttillväxt än förväntat. Tillväxten bedöms fortsatt minska till 2019 (se vidare om IMF:s bedömning av euroområdet i avsnitt 4). Den ekonomiska tillväxten i är fortsatt hög och prognosen är . De handelshinder som har aviserats av (fram ) 2018 har emellertid bidragit till en sänkt tillväxtprognos . förväntas finanspolitiken i bidra mindre till att stimulera ekonomin, vilket skulle medföra att tillväxten sjunker till . hade en relativt stark tillväxt på 2017, men enligt IMF:s prognos förväntades tillväxten dämpas till 2018 och sedan sjunka till 2019. På medellång sikt har landet demografiska utmaningar. De framväxande ekonomiernas och låginkomstländernas BNP ökade , men den ekonomiska situationen och prognoserna varierar avsevärt inom gruppen. I förväntas den ekonomiska tillväxten dämpas från 2018. På grund av bl.a. påverkan av amerikanska importtullar förväntas den ekonomiska tillväxten sedan sjunka till 2019. Högre oljepriser har stärkt tillväxten i oljeexporterande länder, men har tillväxtutsikterna för en del länder reviderats ner, bl.a. på grund av interna faktorer i kombination med högre räntor internationellt och stigande kostnader för oljeimport. IMF beräknar att ungefär 45 av 154 framväxande ekonomier och låginkomstländer kommer att ha en svagare tillväxt än de avancerade länderna –2023, varvid inkomstgapet mellan dessa grupper av länder förväntas öka. och tillväxt är svag och bedöms sjunka från Därefter förväntas tillväxten stärkas och uppgå till 2019, bl.a. beroende på bättre tillväxtutsikter i Tillväxttakten i söder om gynnas av högre råvarupriser och hög global tillväxt, och prognosen var att tillväxten i regionen skulle stiga till 2018 (från 2017), dock med variationer Både Världsbanksgruppen och IMF har konstaterat att många framväxande ekonomier och låginkomstländer har, eller närmar sig, Orsakerna till den ökade skuldsättningen varierar mellan länder och inkluderar externa chocker som naturkatastrofer, minskade exportintäkter till följd av sjunkande råvarupriser och bristfällig I gruppen låginkomstländer har skuldsättningen ökat mest i söder om . Orsakerna skiljer sig åt mellan länder men beror bl.a. på sjunkande inkomster till följd av låga råvarupriser, expansiv finanspolitik med återkommande budgetunderskott och i vissa fall även dold skuld och korruption. förändrats, med en ökning av andelen lån från privata långivare och vissa länder, bl.a. . IMF och Världsbanksgruppen har gemensamt tagit itu med frågor om skuldsituationen i framväxande ekonomier och låg- inkomstländer (se avsnitt 3). Flera av de risker som IMF tidigare varnat för har blivit mer påtagliga, och i vissa fall materialiserats, däribland höjda handelstullar. största riskerna för den globala finansiella stabiliteten i närtid bedöms vara Ytterligare spänningar och en ökad osäkerhet gällande internationell handel kan påverka finansmarknader och global BNP-tillväxt negativt. kan det leda till minskade investeringar och lägre produktivitet. angående handelsåtgärders ekonomiska konsekvenser på global nivå liksom på enskilda länders ekonomi visar på potentiellt stora negativa På G20-mötet enades och om att inte införa några nya handelshinder. Utvecklingen gällande internationell handelspolitik var vid utgången av En annan stor risk för prognosen för den globala ekonomiska tillväxten bedöms vara de negativa effekter som uppstått i vissa länder till följd av normaliseringen av penningpolitiken i framför allt , där återgången till en mer normal penningpolitik har fortskridit . Det har påverkat den globala räntenivån och globala kapitalflöden, vilket har fått negativa effekter för vissa länder, (se figur 2). makroekonomiska förutsättningar samt ekonomisk och politisk osäkerhet har drabbats värst. och utgör tydliga exempel på detta. Valutor i flera framväxande ekonomier har minskat i värde i förhållande till dollarn och länder med höga skulder i utländsk valuta, särskilt dollar, har därmed ställts inför problem eftersom deras skulder har ökat ytterligare Snabbare än förväntad penningpolitisk normalisering, t.ex. vid hög amerikansk inflation, kan leda till en plötslig åtstramning av de globala Marknadsoro över framväxande ekonomiers Skr. 2018/19:35 förmåga att hantera påfrestningar kan leda till ytterligare kapitalutflöden. I figur 2 visas skillnaden i några ekonomiers 10-åriga obligationsräntor med motsvarande amerikanska och kraftiga fluktuationer kan utläsas. var dock spridningseffekterna mellan framväxande ekonomier, och från framväxande ekonomier till den globala ekonomin, begränsade. Figur 2: 10-åriga statsobligationsräntor Anmärkning: Figuren visar skillnaden i upplåningsränta mellan amerikanska och fyra framväxande ekonomiers 10-åriga statsobligationer uttryckt i procentenheter. Källa: Macrobond. Data är från –. IMF anför i sin rapport att det globala banksystemet har förstärkts sedan finanskrisen, men pekar bl.a. på att beslutade regleringsreformer på finansmarknadsområdet bör genomföras fullt ut och att genomförda reformer inte bör tas tillbaka. I rapporten handlar IMF:s övergripande rekommendationer bl.a. om att bygga finanspolitiska buffertar och genomföra strukturella reformer för att stärka tillväxt på . 3Policy- och analysarbete för finansiell och monetär stabilitet Arbete för finansiell och monetär stabilitet Bland de internationella finansiella institutioner som redogörs för i denna skrivelse är IMF den institution som har störst fokus på främjande av Med sina 189 medlemsländer, finansiellt stöd till länder med betalningsbalansproblem, global ekonomisk övervakning och teknisk assistens, är IMF den mest centrala av institutionerna både för att förebygga finansiella kriser och för att återställa stabilitet och motverka spridningseffekter när krisen är ett faktum. bl.a. för åtgärder vidtagna gällande det globala finansiella skyddsnätet, inklusive hur krisutlåning kan samfinansieras mellan IMF och vissa har IMF påbörjat en översyn av konditionaliteten för sina lån, dvs. de villkor gällande exempelvis ekonomiska reformer som följer av låntagande från IMF. Vidare genomför IMF en översyn av sina lånefaciliteter till låginkomstländer, som förväntas bli klar Dessutom pågår en översyn av skuldhållbarhetsramverket för länder med marknadstillgång, vilken bl.a. föranletts av erfarenheter från det IMF- program som fick under den finansiella och ekonomiska krisen. I översynen ser IMF över metoder för att förbättra ramverkets förutsäg- barhet och enhetlighet samt möjligheter att utöka antalet variabler som skuldhållbarhetsanalyserna tar hänsyn till. Slutligen har IMF påbörjat en översyn av fondens granskningar av länders och regioners finansiella sektorer (financial sector assessment program, FSAP). förväntas vara klar och omfattar bl.a. metoder för att bedöma vilka länder och regioner som anses vara systemviktiga och därmed motiverar återkommande obligatoriska IMF-granskningar. Den ska även omfatta hur granskningarna kan göras mer resurseffektiva, t.ex. genom att inte alla komponenter ingår i varje granskningsomgång. gemensamt av IMF och (och ) i framväxande ekonomier och låginkomstländer och enbart av IMF i avancerade Handel påverkar både den globala finansiella stabiliteten och den ekonomiska tillväxten, frågor som IMF arbetar med. analysarbeten gällande exempelvis hur handelshinder påverkar tillväxten, globalt och för enskilda regioner och länder. IMF kommer även framöver att analysera orsaker till globala obalanser (länder som uppvisar större underrespektive överskott i bytesbalansen) och förväntas fortsatt förespråka vikten av multilateralt samarbete och öppen handel. IMF har även sett över sin strategi gällande bekämpning av penningtvätt och terrorismfinansiering, för att ytterligare bidra till att förstärka integriteten och motståndskraften i finansiella system. översynen var bl.a. att den nuvarande strategin fungerat bra men att IMF ska stärka sitt samarbete med andra aktörer på området såsom Financial Action Task Force (FATF) och Världsbanksgruppen. På skuldområdet avslutade IMF och Världsbanksgruppen 2017 en översyn av sitt gemensamma skuldhållbarhetsramverk för låg- och de relaterade skuldhållbarhetsanalyser som görs för enskilda länder är centrala vid beslut om långivning från internationella finansiella institutioner, men är också viktiga för offentligt garanterade lån samt privata lån till låginkomstländer. inkluderade frågor som hur förutsägbarhet av ohållbara skuldsituationer kan förbättras och införandet av stresstester för att bättre förstå olika scenarier i länder med specifika förutsättningar (t.ex. för oljeexportörer eller länder som drabbats av naturkatastrofer). Översynen resulterade i att fler skuldvariabler numera ingår i analysen, så att skulder som inte formellt är offentliga men ändå riskerar att påverka statens finanser i större utsträckning inkluderas i analysen. De ändringar i skuldhållbarhetsramverk som beslutades till följd av översynen infördes . presenterade IMF och Världsbanksgruppen också en gemensam ansats för sitt arbete med skuldsituationen i framväxande ekonomier och låginkomstländer. I den gemensamma ansatsen föreslår institutionerna åtgärder för att stärka skuldanalys och rapportering för att länder ska få en bättre bild över skuldsårbarheten, stärka transparensen i data över länders skuldsättning, utöka kapacitetsbyggande åtgärder i finansiell riskhantering och skuldhantering och se över IMF:s och IDA:s policyer om skuldtak för utlåning. Världsbanksgruppen arbetar indirekt med finansiell stabilitet, bl.a. genom stöd till strukturella reformer i framväxande ekonomier och låginkomstländer. Världsbanksgruppen kan också agera för att hjälpa länder i nödsituationer att upprätthålla finansiell stabilitet. Den senaste IDA-påfyllnaden, dvs. givarländernas senaste tillskott av icke-öronmärkt stöd till , som skedde 2017 utgjorde ett strategiskt skifte för avseende finansieringsmodellen då introducerade marknadsupplåning. Påfyllnaden innebar också åtaganden om att bl.a. rikta mer resurser än tidigare på att minska risken för konflikter och fragilitet (sårbarhet på grund av exempelvis en icke-fungerande offentlig förvaltning) i länder. Världsbanksgruppen har tagit ett antal initiativ som indirekt bidrar till att förbättra finansiell stabilitet i länder som drabbats av kriser, exempelvis initiativet Pandemic Emergency Financing Facility som erbjuder finansiering till länder som drabbats av pandemier. utvecklade Världsbanksgruppen också sin verksamhet inom området och etablerade en ny plattform för krishantering, Global Crisis Response Platform, i syfte att bättre samordna arbetet inom krishanteringsområdet. stödjer också framväxande ekonomier och låginkomstländer för att hantera effekterna av ekonomiska kriser, utveckla lokala kapitalmarknader, etablera hållbara banksystem, granska och utvärdera finansiella system och förstärka övervakningen av banksystem. meddelade Världsbanksgruppen ett ambitiöst mål om att uppnå universell tillgång till finansiella tjänster i syfte att bidra till genomförandet Agenda 2030:s mål om en utökad tillgång till bank-, försäkrings- och finansiella tjänster. Vidare arbetar Världsbanksgruppen med att hjälpa länder att bredda skattebasen i enlighet med målsättningarna i Agenda och Action Agenda om att öka den inhemska resursmobiliseringen, bl.a. genom kapacitetsstärkande insatser för att förenkla inbetalningen av skatter och för att säkerställa rättvisa skattesystem. Mellan räkenskapsåren 2015 och ökade Världsbanksgruppen sin finansiering till inhemsk resursmobilisering . Världsbanksgruppen presenterar regelbundet en rapport om den globala finansiella utvecklingen, . Den senaste rapporten publicerades och behandlar fördelar och nackdelar med det internationella banksystemet. Rapporten tar bl.a. upp förekomsten av internationella banker i låginkomstländer och att de både kan ha en stabiliserande och destabiliserande roll. Enligt rapporten är regleringar och institutionella ramverk centrala för att maximera fördelarna med internationella banksystem. 2018/19:35 Världsbanksgruppen rapporten and the om samhällsstyrning och regler inom ramen för utvecklingsarbetet. Rapporten tar upp problem med korruption och maktasymmetri som kan leda till svårigheter att uppnå säkerhet, tillväxt och jämlikhet i låginkomstländer. Rapporten belyser också möjligheterna att uppnå mer hållbara resultat genom god samhällsstyrning och förändrade incitamentsstrukturer. EIB, AIIB, och har inte särskilt angivet i sina respektive mandat att främja finansiell och monetär stabilitet men deras verksamhet bidrar indirekt genom att verka för ökade investeringar och stärkt tillväxt. De internationella finansiella institutionernas arbete för finansiell och monetär stabilitet kan ses som bidrag till genomförandet av Agenda 2030, och i synnerhet mål 17 om genomförande och globalt partnerskap och mål 8 om ekonomisk tillväxt. IMF övervakar och utvärderar medlemsländernas ekonomiska och finansiella utveckling och deras ekonomiska politik för att upprätthålla finansiell och monetär stabilitet samt undvika negativa effekter på omvärlden. Institutionen övervakar även ekonomisk och finansiell utveckling samt ekonomisk politik på regional och global nivå. Som en del av denna process identifierar IMF potentiella risker för ekonomisk stabilitet och rekommenderar lämpliga policyåtgärder för att bl.a. öka sysselsättning, främja ekonomisk tillväxt, finansiell och makroekonomisk stabilitet, minska sårbarheten för kriser och höja levnadsstandarden. IMF ser regelbundet över sin övervakningsverksamhet och en översyn ska vara genomförd . Det är ännu inte beslutat vilka fokusområden översynen kommer ha, men den kan komma att inkludera t.ex. hur IMF ska få större genomslag för sina rekommendationer, hur övervakningen ska kunna uppdateras kontinuerligt allteftersom nya områden ökar i betydelse och andra minskar samt gränsöverskridande effekter av ett lands ekonomiska politik. Arbetet med översynen kommer att involvera , enskilda medlemsländer och experter inom olika ekonomiska och finansiella områden. Inom ramen för flera s.k. artikel IV-översyner (IMF:s återkommande översyner av medlemsländernas ekonomiska situation och politik) har IMF lämnat råd om åtgärder mot korruption. Korruption i låntagarländerna utgör en risk för IMF:s mål om att skapa hållbar ekonomisk tillväxt och finansiell stabilitet. genomfördes en översyn av policyramverket för hur IMF arbetar med samhällsstyrning (governance) i medlemsländerna, inklusive motverkande av korruption. Översynen ledde till en uppdatering av ramverket som syftar till att göra IMF:s engagemang mer systematiskt och effektivt. Det handlar dels om att mäta svagheter gällande styrning (inklusive korruption) och dess makroekonomiska effekter i det enskilda landet, dels hur IMF:s övervakning och policyråd bäst kan utformas. inbegriper även att IMF kan bedöma länders åtgärder för att förhindra mutor från privata aktörer. Världsbanksgruppen är en naturlig samarbetspartner för IMF i dessa frågor. IMF:s bedömning av det ekonomiska läget i och i euroområdet IMF genomför vanligen en årlig översyn av den svenska ekonomin genom en artikel IV-konsultation. Den senaste publicerade översynen behandlades i och regeringen informerade om resultatet från den översynen i skrivelsen om IMF. Nästkommande artikel IV-konsultation förväntas ske . Enligt IMF:s prognos dämpas den svenska ekonomins årliga tillväxttakt från 2019 och vidare ner till . Den offentliga sektorns finansiella sparande som andel av BNP förväntas enligt IMF:s prognoser minska från 2019. genomförde IMF senast en FSAP-utvärdering (omnämnd i avsnitt 3) av den svenska finansiella sektorn. Den behandlades av finansutskottet i betänkandet Finansiell stabilitet och finansmarknadsfrågor (bet. 2016/17:FiU22). IMF konstaterade i utvärderingen bl.a. att svenska finansiella institutioner står sig väl i de stresstester som utförts, som IMF menade att de makrofinansiella riskerna ökat, delvis på grund av hushållens ökade skuldsättning. I den senaste artikel IV-konsultationen gällande euroområdet (färdigställd ), som även inkluderade en granskning av områdets finanssektor (FSAP), betonade IMF bl.a. att tillväxten i euroområdet förväntas avta.