prop · H70346 · 2019-11-19 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2019/20:46 Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redovisar regeringen sin bedömning av iakttagelser och rekommendation i rapporten – svag kunskapsbas och brister i styrningen (RiR 2019:18). Regeringen instämmer i bedömning att det finns risk för bristande effektivitet och likvärdighet i Arbetsförmedlingens matchningsarbete. Regeringen delar även bedömning att Arbetsförmedlingens verksamhet med arbetsmarknadspolitiska bedömningar bör följas upp. Regeringen bedömer dock att det är nödvändigt att avvakta reformeringen av Arbetsförmedlingen innan formerna för en sådan uppföljning kan utformas närmare. I och med denna skrivelse anser regeringen att är slutbehandlad. Ärendet och dess beredning .............................................................. Regeringens bedömning av iakttagelser ................. Regeringens åtgärder med anledning av matchningsarbete – svag kunskapsbas och brister i styrningen (RiR 2019:18) ... …………………………………………………...7 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Ärendet och dess beredning har granskat styrningen av Arbetsförmedlingens matchningsarbete. Granskningen har redovisats i rapporten – svag kunskapsbas och brister i styrningen (RiR 2019:18), se bilagan. överlämnade till regeringen den Rapporten innehåller slutsatser och rekommendationer som avser regeringen och Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen har beretts tillfälle att inkomma med synpunkter (A2019/01130/A). De rekommendationer som riktar sig till Arbetsförmedlingen behandlas inte i denna skrivelse. har granskat Arbetsförmedlingens styrning av sitt matchningsarbete. har undersökt om Arbetsförmedlingens styrning av matchningsarbetet skapar förutsättningar för effektivitet och likvärdighet. Granskningen undersöker därför kunskapsgrunden för Arbetsförmedlingens matchningsverksamhet, om styrningen inom myndigheten främjar användandet av kunskapsbaserade arbetssätt samt om styrningen får genomslag i arbetsförmedlarnas praktiska arbete. Granskningen är avgränsad till Arbetsförmedlingens egen verksamhet, dvs. det matchningsarbete som utförs av arbetsförmedlare. har inte inkluderat det matchningsarbete som genomförs av externa leverantörer. konstaterar att det finns risk för bristande effektivitet och likvärdighet i Arbetsförmedlingens matchningsverksamhet. Riskerna beror, enligt , bl.a. på att arbetssätten inom matchningsverksamheten är utformade utifrån en relativt svag kunskapsbas, att styrningen inte säkerställer att arbetsförmedlarna använder de mest effektiva arbetssätten eller att de gör likvärdiga bedömningar av den arbetssökandes behov samt att myndigheten har delegerat ett stort ansvar till lokal nivå och enskilda arbetsförmedlare att välja, utforma och följa upp arbetssätt. noterar att regeringen, trots de arbetsmarknadspolitiska bedömningarnas centrala betydelse för verksamheten, inte heller har reglerat eller följt upp myndighetens arbete på området. Verksamheten bedrivs i stället som en indirekt följd av ett förordningskrav på individuell planering för arbetssökande, och regleras endast i en myndighetsintern föreskrift. lämnar följande rekommendationer till Arbetsförmedlingen och till regeringen. 2019/20:46 rekommenderar Arbetsförmedlingen att 1.utveckla myndighetens uppföljning av vilka arbetssätt som används 2.se över hur myndighetens analysresurser används för att utvärdera och utveckla myndighetens metoder 3.säkerställa att arbetsmarknadspolitiska bedömningar är effektiva och likvärdiga. 4.följa upp Arbetsförmedlingens verksamhet med arbetsmarknadspolitiska bedömningar. 3Regeringens bedömning av iakttagelser Regeringen välkomnar granskning. Att matchningen är effektiv och likvärdig är centralt för en väl fungerande arbetsmarknad. Regeringen delar bedömningen att Arbetsförmedlingen måste leva upp till krav på effektivitet och likvärdig service till arbetssökande. I den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, de gröna framgår det att Arbetsförmedlingen ska reformeras i grunden. Regeringen gav Arbetsförmedlingen i uppdrag att förbereda för och att bistå med att analysera vissa förutsättningar inför reformeringen av Arbetsförmedlingen (A2019/00923/A). Uppdraget redovisades till regeringen . I uppdraget framgick att myndigheten även i fortsättningen ska ansvara för och utveckla den arbetsmarknadspolitiska bedömningen, bl.a. i syfte att bedöma de arbetssökandes stödbehov. Regeringen gav Arbetsförmedlingen i uppdrag att göra följande: • Arbetsförmedlingen ska analysera och redogöra för hur Arbetsförmedlingens arbetsmarknadspolitiska bedömningar kan bli mer träffsäkra, enhetliga och kostnadseffektiva och hur ett bedömningsstöd kan utformas så att det sker en individuell bedömning som fångar personens jobbchanser. I denna del ska analyseras hur ett sådant bedömningsstöd kan utformas med grund i statistiska verktyg eller genom andra metoder. Främst ska detta ske med fokus på arbetsmarknadspolitiska bedömningar inför anvisningar till tjänsterna som är upphandlade enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem (LOV) och spår inom dessa. •Arbetsförmedlingen ska analysera och redogöra för hur den arbetsmarknadspolitiska bedömningen kan identifiera stödbehov och behov av andra insatser (inklusive inför anvisning till insatser som omfattar reguljär utbildning). •Arbetsförmedlingen ska analysera och redogöra för hur det är möjligt att följa upp och kontinuerligt förbättra dessa bedömningar. Vidare framgick av uppdraget till Arbetsförmedlingen att det nya systemet Skr. 2019/20:46 med tjänster upphandlade enligt LOV kommer att innebära att det sätt som matchande och rustande tjänster erbjuds till arbetssökande kommer att förändras. Arbetsförmedlingen behöver utveckla den arbetsmarknadspolitiska bedömningen, liksom ett bedömningsstöd, som gör det möjligt att urskilja olika nivåer på jobbchanser och stödbehov hos de arbetssökande inför en anvisning till tjänster hos fristående aktörer. Som konstaterar är arbetsmarknadspolitiska bedömningar en central uppgift för Arbetsförmedlingen och saknas det reglering av hur de ska utföras. 4Regeringens åtgärder med anledning av iakttagelser Regeringen har påbörjat ett arbete med att reformera Arbetsförmedlingen genom det uppdrag som lämnades till Arbetsförmedlingen och som beskrivs ovan. Resultaten av uppdraget tas om hand och analyseras i . Reformeringen av Arbetsförmedlingen är genomgripande och kommer att ha stor påverkan på utvecklingen av den arbetsmarknadspolitiska bedömningen. Regeringen instämmer i bedömning att det finns risk för bristande effektivitet och likvärdighet i Arbetsförmedlingens matchningsarbete. Regeringen delar även bedömning att Arbetsförmedlingens verksamhet med arbetsmarknadspolitiska bedömningar bör följas upp. Regeringen bedömer dock att det är nödvändigt att avvakta reformeringen av Arbetsförmedlingen innan formerna för en sådan uppföljning av den arbetsmarknadspolitiska bedömningen kan utformas närmare. utgör ett värdefullt underlag i det fortsatta arbetet med att utveckla den arbetsmarknadspolitiska bedömningen. I och med denna skrivelse anser regeringen att är slutbehandlad. 2019/20:46 Bilaga –svag kunskapsbas och brister i styrningen är en myndighet under med uppgift att granska den verksamhet som bedrivs av staten. Vårt uppdrag är att genom oberoende revision skapa demokratisk insyn, medverka till god resursanvändning och effektiv förvaltning i staten. bedriver både årlig revision och effektivitetsrevision. Denna rapport har tagits fram inom effektivitetsrevisionen, vars uppgift är att granska hur effektiv den statliga verksamheten är. Effektivitetsgranskningar rapporteras direkt till . isbn 978-91-7086-526-8 rir 2019:18 omslagets originalfoto: gow/tt tryck: interntryckeri, 2019 E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N T I L L R I K S D A G E N B E S L U T A D : 2 0 1 9 - 0 5 - 2 0 D N R : 3 . 1 - 2 0 1 8 - 0 9 2 8 R I R 2 0 1 9 : 1 8 Härmed överlämnas enligt 9 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. följande granskningsrapport: – svag kunskapsbas och brister i styrningen har granskat styrningen av Arbetsförmedlingens matchningsverksamhet. Resultatet av granskningen redovisas i denna granskningsrapport. Den innehåller slutsatser och rekommendationer som avser regeringen och Arbetsförmedlingen. Riksrevisor har beslutat i detta ärende. Revisionsdirektör har varit föredragande. Revisor och enhetschef har medverkat i den slutliga handläggningen. R I K S R E V I S I O N E N A R B E T SF Ö R M E D L I N G E N S M A T C H N I N G SA R B E T E R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Sammanfattning, slutsatser och rekommendationer Syfte, frågeställningar och avgränsningar En arbetsförmedlares matchningsarbete i praktiken Serviceutbudet paketeras i erbjudanden och tjänster Tjänsterna levereras genom metoder och aktiviteter Den arbetsmarknadspolitiska bedömningen är viktig för valet av tjänst och metod Arbetsförmedlarna har tekniska verktyg för matchningsarbetet Arbetsförmedlingen har en linje- och stabsorganisation Arbetsförmedlingens interna och externa styrning En myndighet under förändring Tillämpar arbetsförmedlarna framtagna arbetssätt? Arbetsförmedlare använder framtagna metoder endast i begränsad omfattning Kunskapen om framtagna metoder varierar Arbetsförmedlarna anser att de kan tillämpa framtagna metoder Arbetsförmedlarna vill bara delvis arbeta enligt framtagna metoder 4 Baseras myndighetens arbetssätt på kunskap om vad som bidrar till bättre matchning? När myndigheten tog fram sina arbetssätt byggdes de på svag kunskapsgrund 4.3Arbetsförmedlingen inhämtar inte tillräcklig kunskap om arbetssättens bidrag 4.4 Arbetssätten utvecklas inte då ny kunskap tillkommer 5 Främjar styrningen av matchningsarbetet användandet av Arbetsförmedlare styrs inte mot användande av kunskapsbaserade arbetssätt Arbetsförmedlingen följer inte upp vilka arbetssätt som används Mekanismerna för erfarenhetsutbyte mellan arbetsförmedlare är svaga R I K S R E V I S I O N E N A R B E T SF Ö R M E D L I N G E N S M A T C H N I N G SA R B E T E R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Sammanfattning, slutsatser och rekommendationer Arbetsförmedlingen ska förbättra matchningen på svensk arbetsmarknad genom att effektivt sammanföra dem som söker arbete med dem som söker arbetskraft. Myndigheten uppger att man avsatte drygt en tredjedel, eller , av sitt förvaltningsanslag till matchningsverksamhet. Därtill ska programanslaget om nästan bland annat bidra till att förbättra matchningen på arbetsmarknaden. Trots de resurser som läggs på matchningsverksamheten bedömer Arbetsförmedlingen i sina tre senaste årsredovisningar att de inte fullt ut har nått målet om förbättrad matchning. Myndigheter ska bedriva sin verksamhet effektivt och likvärdigt. ska verksamheten anpassas till lokala och personliga förutsättningar. ska arbetssökande möta en likvärdig service i hela landet. En förutsättning för det är att Arbetsförmedlingen har kunskap om hur dess arbetssätt bidrar till bättre matchning, att verksamheten styrs med fokus på kunskapsbaserade arbetssätt och att arbetsförmedlare tillämpar styrningen i sitt arbete. Om något av dessa länkar brister, uppstår risker för att verksamheten blir mindre effektiv och att de arbetssökande inte får en likvärdig service. Trots att Arbetsförmedlingen genomgår stora förändringar anser att kraven på effektivitet och likvärdighet består. finner risker för bristande effektivitet och likvärdighet i Arbetsförmedlingens matchningsverksamhet. Riskerna beror bland annat på att arbetssätten inom matchningsverksamheten är utformade utifrån en relativt svag kunskapsbas. Styrningen säkerställer heller inte att arbetsförmedlare använder de mest effektiva arbetssätten eller att de gör likvärdiga bedömningar av arbetssökandes behov. Myndigheten har även delegerat ett stort ansvar till lokala förmedlingsenheter och enskilda arbetsförmedlare för att välja, utforma och följa upp arbetssätt. framför ingen kritik mot Arbetsförmedlingens val av styrmodell, men bedömer att Arbetsförmedlingen inte har hanterat dess inneboende risker på ett tillfredsställande sätt. Det kan leda till att alla arbetssökande inte får lika bra stöd från olika förmedlingsenheter eller enskilda arbetsförmedlare. I förlängningen innebär det att en del arbetssökande riskerar i arbetslöshet än nödvändigt. R I K S R E V I S I O N E N A R B E T S F Ö R M E D L I N G E N S M A T C H N I N G S A R B E T E Granskningens frågeställningar och genomförande Syftet med granskningen är att undersöka om Arbetsförmedlingens styrning av matchningsarbetet skapar förutsättningar för effektivitet och likvärdighet. Granskningen undersöker därför: •kunskapsgrunden för Arbetsförmedlingens matchningsverksamhet •om styrningen inom myndigheten främjar användandet av kunskapsbaserade arbetssätt •om styrningen får genomslag i arbetsförmedlarnas praktiska arbete. Granskningen omfattar dokumentstudier och intervjuer med arbetsförmedlare, chefer och representanter för Arbetsförmedlingens huvudkontor. Arbetsförmedlarna tillämpar endast delvis de arbetssätt som myndigheten tagit fram Enligt Arbetsförmedlingens arbetsordning ska myndighetens verksamhet utgå från kvalitetssäkrade metoder. För matchningsarbetet har Arbetsförmedlingen centralt tagit fram elva metoder som syftar till att säkerställa en effektiv och likvärdig service i hela landet. Men granskningen visar att arbetsförmedlare ofta väljer andra arbetssätt som uppstått på olika lokalkontor. Enligt kan det finnas goda skäl till lokal anpassning av en myndighets arbetssätt och metoder, men den medför också risker för bristande effektivitet. I matchningsverksamheten uppstår dessa om de lokala arbetssätten inte är lika effektiva i att få personer i arbete som de centralt framtagna metoderna. Risker kan också uppstå för att myndighetens kunder inte får en likvärdig service vid alla kontor. Metodutveckling är dessutom en resurskrävande verksamhet. Att myndigheten tar fram metoder och stödverktyg som sedan inte används innebär att resurserna inte utnyttjas effektivt. Den arbetsmarknadspolitiska bedömningen ska slå fast vilket stöd den arbetssökande ska få från Arbetsförmedlingen. Representanter från samtliga delar av Arbetsförmedlingens organisation som har varit i kontakt med betonar att den är ett centralt moment i matchningsarbetet. För att säkerställa en likvärdig bedömning har myndigheten utvecklat ett datoriserat bedömningsstöd, som är ett hjälpmedel för arbetsförmedlarna i att avgöra risken för långtidsarbetslöshet hos en arbetssökande. Få av de intervjuade arbetsförmedlarna använder dock bedömningsstödet. R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Myndighetens arbetssätt står på en svag kunskapsgrund Metoderna togs fram utifrån ”beprövad erfarenhet” Granskningen visar att Arbetsförmedlingen har begränsad kunskap om hur myndighetens olika arbetssätt kan bidra till förbättrad matchning. Det gäller både de centralt framtagna metoderna och olika lokalt utvecklade arbetssätt. Vid utformningen av de centrala metoderna 2008 baserades merparten på ”beprövad erfarenhet”. Enligt en tidigare studie kunde det innebära att man endast beskrev de arbetssätt som arbetsförmedlarna brukade använda, och att beskrivningarna ibland kunde baseras på enstaka personers uppfattningar. Analysavdelningen, som ansvarar för myndighetens expertkunskap inom bland annat effektutvärdering, deltog inte heller i arbetet med att se över eller ta fram nya metoder. Utvärderingar av metodernas effekter saknas Arbetsförmedlingens utvärdering av metoder och lokala arbetssätt har i huvudsak fokuserat på arbetsförmedlares erfarenheter och arbetssökandes eller arbetsgivares upplevelser. har i sin granskning inte hittat några kvalificerade utvärderingar av metodernas effekter på matchningen av arbetssökande. Överlag är analysavdelningens roll i metodutveckling oklar, och myndigheten har saknat rutiner för utvärdering av centralt framtagna metoder och lokala arbetssätt. Ett stort ansvar för uppföljning och utvärdering har i stället delegerats till regioner, marknadsområden och enskilda förmedlingsenheter. Det har lett till att myndigheten saknar samlad kunskap om vilka arbetssätt som kan förväntas ge bäst resultat. Även om det är rimligt att viss utvärdering delegeras i organisationen, ställer sig frågande till om regioner, marknadsområden eller enskilda förmedlingsenheter kan förväntas ha kompetens och resurser för kvalificerad effektutvärdering eller systematisk metodutveckling. Arbetsförmedlingen har utvecklat vissa analytiska verktyg har Arbetsförmedlingens analysavdelning tagit fram en utvärderingsplan i syfte att bättre planera och systematisera myndighetens utvärderingar av sina arbetssätt. Myndigheten har även utvecklat ett analysverktyg kallat klustermodellen, som ska underlätta och förbättra jämförelser mellan enheters arbetssätt. Dessa åtgärder kan bidra till mer omfattande och systematisk kunskapsuppbyggnad. konstaterar dock att den systematiska planeringen av utvärderingar endast är påbörjad och att klustermodellen ännu inte utnyttjas till sin fulla potential. Analysavdelningen har även tagit fram ett bedömningsstöd för arbetsmarknadspolitiska bedömningar. En utvärdering visar att det automatiserade stödet i genomsnitt ger mer träffsäkra förutsägelser av risken för långtidsarbetslöshet än arbetsförmedlarnas egna bedömningar. R I K S R E V I S I O N E N A R B E T S F Ö R M E D L I N G E N S M A T C H N I N G S A R B E T E används bedömningsstödet endast i liten utsträckning av arbetsförmedlarna. Med tanke på vilken betydelse arbetsmarknadspolitiska bedömningar har för arbetssökande och för myndighetens samlade resursfördelning, är det särskilt viktigt att de är träffsäkra. Ett kunskapsbaserat tekniskt verktyg är ett av flera möjliga sätt att öka effektiviteten och likvärdigheten i bedömningarna. Utrymme finns för förbättring av kunskapsbasen bedömer att avsaknaden av utvärderingar av arbetssättens effektivitet är problematisk för Arbetsförmedlingens matchningsarbete. Avsaknaden innebär att myndigheten centralt inte vet vilka arbetssätt som bidrar till måluppfyllelse. Myndigheten har inte heller utvecklat nya eller mer effektiva arbetssätt. Det är bra att myndigheten följer kunders och medarbetares upplevelser av arbetssätt, men det ersätter inte bedömningar av vad som bidrar till förbättrad matchning. noterar även att rutinerna för lokal kvalitetssäkring av metoder inte alltid följs. Arbetsförmedlingens styrning främjar inte användandet av kunskapsbaserade arbetssätt tillräckligt Styrmodellen delegerar stort ansvar Arbetsförmedlingen tillämpar mål- och resultatstyrning. Myndighetens ledningsfilosofi betonar självledarskap och långtgående delegering av såväl handlingsfrihet som ansvar i alla led av organisationen. Myndighetens arbetsordning anger att verksamheten ska baseras på kvalitetssäkrade metoder, men styrmodellen innebär att man på alla nivåer avstår från att detaljerat styra arbetsförmedlarnas val av arbetssätt. Granskningen visar att styrmodellen och ledningsfilosofin har fått stort genomslag i organisationen. Myndighetens mål för matchningsverksamheten är i huvudsak väl kända och accepterade bland de intervjuade. Intervjuer med företrädare för samtliga chefsnivåer visar att ansvaret för att välja, tillämpa och följa upp arbetssätt har delegerats i organisationen. Delegeringen når i stor utsträckning ut till enskilda arbetsförmedlare och arbetslag. Vissa enskilda chefer betonar dock vikten av att arbetsförmedlarna arbetar enhetligt och använder sig av effektiva arbetssätt där sådana är kända. tar i denna granskning inte ställning till de samlade avvägningar som ligger bakom styrmodellen och ledningsfilosofin. Arbetsförmedlingens strävan efter delegering av ansvar och befogenheter kan ses i ljuset av regeringens inriktning mot mer tillitsbaserad styrning. menar dock att en långt förd delegering även kan medföra risker för bristande likvärdighet och sämre effektivitet i verksamheten, och anser att Arbetsförmedlingen inte till alla delar har hanterat dessa risker på ett tillfredsställande sätt. R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Arbetsförmedlingen följer inte upp vilka arbetssätt som används Granskningen visar att myndigheten inte säkerställer att de arbetssätt som olika arbetsförmedlare eller förmedlingskontor använder är de mest effektiva som finns tillgängliga. Styrningen inom myndigheten lämnar ett stort utrymme för arbetsförmedlarna att välja arbetssätt, och granskningen visar att det kan ske på basis av lokal arbetsplatskultur och erfarenhet hos nära kollegor. En riskfaktor är att myndigheten inte på något systematiskt sätt följer upp hur matchningsarbetet bedrivs på lokalkontor och av enskilda arbetsförmedlare. Även erfarenhetsutbytet mellan skilda förmedlingskontor är begränsat och arbetsförmedlare som har intervjuat anser att de saknar kunskap om erfarenheter och lärdomar vid andra kontor. De lokala förmedlingskontoren har huvudansvaret för att kvalitetssäkra sin egen tillämpning av de centralt framtagna metoderna. Trots att myndigheten har tagit fram rutiner och checklistor för kvalitetssäkringen, saknas uppföljning av om dessa verkligen följs. Arbetsförmedlingen kontrollerar inte heller om arbetssökande får en likvärdig service. Att myndigheten inte följer upp vilka arbetssätt som används i verksamheten gör det också svårare att utvärdera och utveckla dem systematiskt. Styrningen av de arbetsmarknadspolitiska bedömningarna är svag Samtliga intervjuade betonar att den arbetsmarknadspolitiska bedömningen är grunden för allt matchningsarbete. Bedömningarna ska säkerställa att den arbetssökande får rätt stöd och påverkar därmed både den enskilde och hur myndighetens samlade resurser fördelas. Därför är det särskilt angeläget att de är effektiva och likvärdiga. anser att kontrollerna för detta är svagt utvecklade. Det är i huvudsak myndighetsledningens ansvar att säkerställa detta. noterar dock att regeringen, trots de arbetsmarknadspolitiska bedömningarnas centrala betydelse för verksamheten, inte heller har reglerat eller följt upp myndighetens arbete på området. Verksamhet bedrivs i stället som en indirekt följd av ett förordningskrav på individuell planering för arbetssökande, och regleras endast i en myndighetsintern föreskrift. Pågående förändringsarbete ökar kraven på systematisk kunskapsuppbyggnad och metodutveckling bygger myndighetens kvalitetssäkring, utvärdering och metodutveckling i stor utsträckning på arbetsförmedlarnas erfarenheter. Förutsättningarna för detta påverkas av att Arbetsförmedlingen håller på att gå över till ärendebaserad handläggning. Förändringen innebär att de flesta arbetsförmedlarna ska handlägga enskilda ärenden i stället för att ansvara för det samlade stödet till en arbetssökande i helhet. I ett sådant ärendebaserat system får arbetsförmedlare inte se slutresultatet av sitt arbete, vilket försvårar den erfarenhetsbaserade inlärningen och kunskapsuppbyggnaden. R I K S R E V I S I O N E N A R B E T S F Ö R M E D L I N G E N S M A T C H N I N G S A R B E T E ytterligare problemen med svag kunskapsbas inom matchningsarbetet. Myndigheten bör därför säkerställa att det finns andra mekanismer som leder till metodutveckling och till att effektiva arbetssätt verkligen används i verksamheten. Effektivitet och likvärdighet behöver säkerställas oavsett framtida uppdrag har uttalat behovet av att reformera Arbetsförmedlingen i grunden, till förmån för en struktur där andra aktörer på arbetsmarknaden utför en större del av matchningsverksamheten.