prop · H603143 · 2019-06-25 00:00:00 — Förvaltningsrätten i har påtalat att det i direktivet anges att sökanden ska kunna överklaga i sin hemvistmedlemsstat för att få del av överenskommelsens innebörd och att detta inte framgår av lagförslaget. Regeringen anser att det förslag som lämnas ovan och som överensstämmer med det som lämnats i promemorian är i linje med artikelns syfte och säkerställer att sökanden har ett organ att vända sig till när berörda behöriga myndigheter inte uppfyller sin meddelandeskyldighet. Förslaget är således mera generöst än direktivet. Regeringen anser därför inte att det finns anledning att begränsa bestämmelsen genom att föreskriva att sökanden ska ha hemvist i . Synpunkterna från Förvaltningsrätten i föranleder därför ingen ändring i detta avseende. Förslaget genomförs genom 5 kap. 1–3 §§ i den nya lagen. 6.7.2Följder av en ömsesidig överenskommelse efter yttrande från en kommitté Regeringens förslag: Sökanden ska från det att denne underrättades om den ömsesidiga överenskommelsens innebörd meddela om överenskommelsen godtas och om sökanden, i frågor som omfattas av den ömsesidiga överenskommelsen, avstår från att vidta andra rättsliga åtgärder eller återkallar sådana åtgärder som redan har vidtagits. Om sökanden återkallar åtgärder som redan har vidtagits ska denne ge in bevis om detta. I de fall har träffat en ömsesidig överenskommelse med utländsk behörig myndighet om att lösa tvisten på annat sätt än vad som följer av yttrandet från den rådgivande kommittén, ska vara skyldigt att vidta de åtgärder som krävs för att den ömsesidiga överenskommelsen ska kunna verkställas efter det att sökanden har meddelat att överenskommelsen godtas och att denne avstår från att vidta andra rättsliga åtgärder eller ger in bevis för att sådana åtgärder som redan vidtagits har återkallats. Om inte har vidtagit de åtgärder som krävs för att verkställa överenskommelsen inom en månad från det att sökanden har meddelat att överenskommelsen godtas och att denne avstår från att vidta andra rättsliga åtgärder eller ger in bevis för att sådana åtgärder som redan vidtagits har återkallats, får sökanden begära att vidtar de åtgärder som krävs för att verkställa överenskommelsen. ska antingen vidta sådana åtgärder eller i ett beslut avslå begäran. I de fall har träffat en ömsesidig överenskommelse med utländsk behörig myndighet om att lösa tvisten i enlighet med yttrandet från den rådgivande kommittén, ska vara skyldigt att vidta de åtgärder som krävs för att den ömsesidiga överenskommelsen ska verkställas om 1.sökanden har meddelat att överenskommelsen godtas och att denne avstår från att vidta andra rättsliga åtgärder eller ger in bevis för att sådana åtgärder som redan vidtagits har återkallats, och 2.det inte genom utländsk behörig myndighet eller prövning enligt skattetvistlösningsdirektivet framkommit att det finns brister i opartiskhet hos en oberoende person i en rådgivande kommitté eller hos en medlem i en kommitté för alternativ tvistlösning. ska vidta de åtgärder som krävs för att överenskommelsen ska verkställas månader efter det att yttrandet överlämnades till myndigheten. Om inte har vidtagit de åtgärder som krävs för att verkställa överenskommelsen inom angiven tidsfrist ska sökanden kunna begära att de åtgärder som krävs för att verkställa den vidtas. ska då antingen vidta sådana åtgärder eller i ett beslut avslå begäran. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian lämnas inget förslag om att sökanden hos också ska kunna begära verkställighet av en överenskommelse som inte grundar sig på ett yttrande från en kommitté eller att en prövning av bristande opartiskhet ska grunda sig på information från utländsk behörig myndighet eller egen prövning av detta enligt artikel 8 i skattetvistlösningsdirektivet. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i tolkar artikel 15.4 i skattetvistlösningsdirektivet som att den berörda personen får vända sig till den behöriga domstolen för att se till att det slutliga beslutet genomförs, både i det fall beslutet grundar sig på ett yttrande från en kommitté och i det fall de behöriga myndigheterna i enlighet med artikel 15.2 har fattat ett beslut som avviker från yttrandet från kommittén. anser att en sökande bör kunna förutse på vilka grunder i ett beslut kan avslå begäran om att vidta åtgärder för att verkställa en ömsesidig överenskommelse. grunder bör tydligt framgå av lagen. kammares att det tycks saknas bestämmelser om hur frågan om bristande opartiskhet prövas och vad effekterna blir av en sådan Att neka verkställighet efter genomförandet på grund av brist- ande opartiskhet är en ganska drastisk åtgärd och borde utgöra undantags- Bestämmelser som tar sikte på att säkerställa opartiskheten genom hela förfarandet liksom att en person som inte anses uppfylla kriterier om opartiskhet byts ut under processens gång borde inkluderas för att i möjligaste mån säkerställa effektivitet i processen. Att en sökande efter tvistlösningsprocess befinner sig tillbaka på ruta ett på grund av ett fel som hade kunnat rättas tidigare under förfarandet bör undvikas. Skälen för regeringens förslag Verkställande av en ömsesidig överenskommelse efter yttrande från en Enligt artikel 15.4 första stycket ska en ömsesidig överenskommelse vara bindande för de berörda medlemsstaterna, men den ska inte utgöra ett Överenskommelsen ska genomföras förutsatt att sökanden från det att denne fick del av den ömsesidiga överenskommelsens innebörd godtar överenskommelsen och avstår rätten till inhemska åtgärder. En bestämmelse motsvarande vad som har sagts och som ålägger sökanden en skyldighet att inom den nämnda tiden svara och intyga att inga rättsliga åtgärder kommer att vidtas med avseende på de frågor som omfattas av den ömsesidiga överenskommelsen bör införas i den nya lagen. Med rättsliga åtgärder avses åtgärder som är tillgängliga för sökanden i t.ex. överklagan av ett beskattningsbeslut. bestämmelsen behöver emellertid inte uttryckligen anges att en ömsesidig överenskommelse inte ska utgöra ett prejudikat eftersom det redan följer av allmänna rättsliga principer. Lagrådet anför att det i bestämmelsen bör föreskrivas att en sökande också ska återkalla sådana åtgärder som redan har vidtagits och att om sökanden gör det ska denne inom den tid som anges i bestämmelsen ge in bevis om återkallelsen. Den formulering som Lagrådet föreslår överensstämmer med den föreslagna 3 kap. 5 § (se avsnitt 6.5.3). Regeringen anser att det är både rimligt och lämpligt att likforma bestämmelserna och de krav som ställs upp för samma skede av förfarandet även om förfarandet i det nu aktuella skedet har passerat en Förslaget bör därför justeras i enlighet med Lagrådets förslag och på samma sätt som 3 kap. 5 §. Vad gäller själva verkställandet av den ömsesidiga överenskommelsen noteras att det i artikel 15.4 andra stycket anges att det slutliga beslutet ska genomföras enligt nationell lagstiftning i de berörda medlemsstaterna, förutom i fall då en domstol eller annan rättslig myndighet i en berörd medlemsstat genom tillämpning av villkoren i artikel 8 konstaterar att det 2018/19:143 föreligger bristande oberoende. Vidare ska medlemsstaterna till följd av beslutet ändra sin beskattning, dvs. beskattningen ska justeras till att motsvara vad medlemsstaterna kommit överens om i den ömsesidiga Sådan ändring ska vidtas oavsett de tidsgränser som kan finnas i medlemsstaternas interna lagstiftning. genomförs får sökanden, hos behörig domstol i den medlemsstat som inte har genomfört beslutet, begära att beslutet genomförs. Utifrån vad som ovan sagts kan konstateras att en ömsesidig överens- kommelse som grundas på ett yttrande från en rådgivande kommitté eller kommitté för alternativ tvistlösning inte ska verkställas om en domstol i en berörd medlemsstat konstaterat att det finns brister i oberoendet enligt nationella regler och genom tillämpning av villkoren i artikel 8 (se om villkoren nedan). Med överenskommelse som grundar sig på ett yttrande ska förstås att och behörig myndighet kommer överens om att lösa den aktuella tvisten i enlighet med kommitténs förslag på lösning så som det uttrycks i kommitténs yttrande. Om och behörig myndighet däremot kommer överens om en annan lösning än den som kommittén föreslår i sitt yttrande, kommer överenskommelsen inte att grunda sig på yttrandet, och verkställighet ska då ske enligt huvudregeln. Det innebär att ett sådant beslut ska verkställas om sökanden från det att denne fick del av överens- kommelsens innebörd har godtagit den och intygat att denne avstår från att vidta rättsliga åtgärder med avseende på de frågor som omfattas av den En bestämmelse som reglerar att ska vidta de åtgärder som krävs för att verkställa en överenskommelse som inte grundar sig på ett yttrande bör införas i lagen i enlighet med vad som sagts. Att ska ”vidta åtgärder” innebär att ska fatta ett beslut, i enlighet med överenskommelsen, om att beskattningen ska justeras på det ena eller Ett sådant beslut kan enligt 67 kap. 39 § skatteförfarandelagen Därefter fattas ett beslut i vilket omräkningen av skatten Då denna ordning är en ren följd av överenskommelsen och mot- svarar vad som gäller för verkställande av en ömsesidig överenskommelse enligt skatteavtalen anser regeringen att det inte finns anledning att, såsom föreslagit, reglera dessa åtgärder särskilt. Lagrådet anför att bestämmelsen bör justeras till att också omfatta den situationen att en sökande ger in bevis för att rättsliga åtgärder som redan har vidtagits har återkallats. Regeringen instämmer i Lagrådets bedöm- Förslaget ska därför justeras i enlighet med Lagrådets förslag och på samma sätt som 3 kap. 5 §. Vad gäller verkställande av en ömsesidig överenskommelse som grundas på ett yttrande förutsätts i direktivet att sökanden godkänner överenskommelsen och avstår från rättsliga åtgärder på samma sätt som Som angetts ovan förutsätts också att ingen domstol eller rättslig myndighet i en berörd medlemsstat har meddelat beslut om bristande oberoende i enlighet med sina nationella regler om rättsmedel och genom tillämpning av villkoren i artikel 8. Bristande oberoende får anses avse vad som i svensk rätt brukar benämnas jäv eller opartiskhet. De nationella svenska bestämmelser som rör opartiskhet eller jäv är normalt kopplade till ärenden eller mål som pågår hos en myndighet eller domstol (se t.ex. 16 § förvaltningslagen och 7 kap. ). Det finns dock möjlighet att enligt skiljeförfarandelagen rikta en invändning mot en skiljeman som uppfattas brista i opartiskhet och få detta prövat. En sådan invändning ska göras av den som är part och prövas enligt huvudregeln i första hand av skiljemännen själva (jfr 8 och 10 §§ lagen om skiljeförfarande). Om skiljemännen ogillar invändningen eller avvisar den kan parten vända sig till tingsrätt för prövning. De nu nämnda bestämmelserna är dock inte tillämpliga för att pröva invändningar om partiskhet eller jäv hos en oberoende person som ingår i en rådgivande kommitté. För att leva upp till de krav som direktivet ställer i detta avseende behöver det därför, enligt regeringens bedömning, införas en bestämmelse som möjliggör en prövning av eventuella brister i oberoende eller opartiskhet. Enligt direktivet är det relevant domstol eller annan rättslig myndighet som ska utföra uppgiften enligt sina nationella regler. Som angetts prövas jävsinvändningar inom ramen för ett mål eller ärende som finns hos en domstol, myndighet eller i ett skiljeförfarande. Det framstår därför som mest lämpligt att föreskriva att i samband med att myndigheten beslutar om verkställighet av den ömsesidiga överenskommelsen prövar om det finns brister i opartiskhet som hindrar att överenskommelsen verkställs. Om det inkommer uppgifter om att det finns ett beslut om brister i opartiskhet hos en oberoende person fattat av utländsk behörig myndighet eller annan utländsk funktion eller om själv av någon anledning misstänker att en oberoende person brister i opartiskhet ska detta således prövas i samband med att myndigheten kontrollerar om sökanden godtagit överenskommelsen och avstått från rättsliga åtgärder när den ömsesidiga överenskommelsen ska genomföras. bedömning av opartiskheten ska grunda sig på artikel 8. Regeringen instämmer i synpunkt om att detta bör framgå av bestämmelsen för att tydliggöra hur en prövning av bristande opartiskhet eller jäv går till och vad den grundar sig på. Av artikel 8.5 andra stycket framgår att en oberoende person inte från den rådgivande kommitténs yttrande får befinna sig i en situation eller omständighet som hade fått behörig myndighet att invända mot utnämnandet av den oberoende personen. I artikel 8.4 anges att behöriga myndigheter får invända mot en oberoende person på de grunder som de kommit överens om eller på någon av de grunder som anges i 8.4a–d. För den närmare innebörden av artikel 8.4 a–d hänvisas till avsnitt 6.6.4.Skatteverket ska således göra sin bedömning av opartiskheten i förhållande till de kriterier som myndigheten kommit överens om med den eller de andra behöriga myndigheterna, alternativt enligt artikel 8.4 a–d. Eller om utländsk behörig myndighet informerat om att den funnit att det finns brister i partiskhet hos en oberoende person. Om finner att en oberoende person brister i opartiskhet eller om en domstol eller annan rättslig myndighet i en annan berörd medlemsstat konstaterat brister i opartiskhet och meddelat detta utgör det grund för att inte vidta de åtgärder som krävs för att verkställa överenskommelsen. Om inga brister i opartiskhet föreligger ska vidta åtgärder för att verkställa överenskommelsen. Bestämmelsen i den nya lagen bör motsvara vad som sagts. Bestämmelsen bör även omfatta eventuella brister i opartiskhet hos medlemmar i en kommitté för alternativ tvistlösning (jfr artikel 10.2). För det fall konstaterar att det finns brister i opartiskhet bör myndigheten informera utländsk behörig myndighet om detta. En sådan bestämmelse bedöms dock inte behöva tas in i den nya lagen. Regeringen avser att återkomma med ett förslag på föreskrifter på lägre nivå i ett senare skede. Utifrån vad som ovan sagts är det enligt regeringen tillräckligt tydligt vad som blir följden av att brister i opartiskhet konstaterats. Till skillnad från anser regeringen alltså inte att det behövs några ytterligare bestämmelser om effekterna av en prövning av bristande oberoende i detta skede av förfarandet. Lagrådet anser att inledningen av 5 kap. 6 § är något missvisande. Lagrådet föreslår därför att inledningen av paragrafen justeras till ”Om har träffat en ömsesidig överenskommelse” och att motsvarande ändring kan göras även i 5 kap. 5 §. Därutöver anser Lagrådet att 5 kap. 6 § 1 bör omfatta den situationen att en sökande ger in bevis för att rättsliga åtgärder som redan vidtagits har återkallats. Regeringen har ingen annan uppfattning än Lagrådet. Bestämmelserna bör således justeras i enlighet med vad Lagrådet anfört. När det gäller tidpunkten för verkställande noteras dels att direktivet inte anger någon exakt tid för detta, dels att det i artikel 8.5 uttalas att opartiskhet ska upprätthållas från kommitténs yttrande. kan teoretiskt få kännedom om omständigheter som gör att opartiskheten hos en oberoende person kan ifrågasättas den av de tolv månaderna. För att möjliggöra för myndigheten att under sådana omständigheter pröva om det finns brister i opartiskhet bör det föreskrivas att ska vidta de åtgärder som krävs för att verkställa en överenskommelse månader efter det att kommittén lämnade över yttrandet till om överenskommelsen grundar sig på yttrandet från kommittén. En överenskommelse som inte grundar sig på ett yttrande ska däremot verkställas efter att överenskommelsen godtagits och sökanden meddelat att denne avstår från att vidta andra rättsliga åtgärder och i enlighet med vad som sagts ovan, eller ger in bevis för att sådana åtgärder som redan vidtagits har återkallats. Om överenskommelsen inte verkställs När det gäller möjligheten i artikel 15.4 för en sökande att vända sig till behörig domstol för att genomföra en ömsesidig överenskommelse ter det sig också främmande att hos en svensk domstol direkt begära verkställande av en överenskommelse. Den förvaltningsinspirerade lösning som föreslagits i avsnitt 6.7.1 för att sökanden ska kunna erhålla en ömsesidig överenskommelse förefaller dock lämplig även när det gäller bestämmelserna om genomförande av en ömsesidig överenskommelse. Det bör således införas bestämmelser som möjliggör för en sökande att vända sig till med en begäran om att myndigheten vidtar de åtgärder som krävs för att verkställa den ömsesidiga överenskommelsen. Såsom Förvaltningsrätten i påpekat bör denna ordning också omfatta överenskommelser som inte grundar sig på ett yttrande. En begäran om verkställighet av en överenskommelse som grundar sig på ett yttrande ska på sätt som föreslagits i promemorian kunna framställas 13 månader från det att den rådgivande kommittén eller kommittén för alternativ tvistlösning lämnade sitt yttrande. Att sökanden ska kunna Prop. 2018/19:143 begära att vidtar åtgärder för att verkställa överens- kommelsen först 13 månader efter att yttrandet avlämnats beror på att det ovan föreslagits att ska kunna pröva om det finns brister i opartiskheten hos en oberoende person från yttrandets avlämnande. En begäran om verkställighet av en överenskommelse som löser tvisten på ett annat sätt än vad som följer av yttrandet från en kommitté bör däremot kunna framställas inom betydligt eftersom det inte finns någon liknande period för att framställa invändningar om bristande opartiskhet i sådana fall. Regeringen anser att en sådan begäran bör kunna ges in till efter det att sökanden godtog överenskommelsen och avstod från rättsliga åtgärder eller gav in bevis för att vidtagna rättsliga åtgärder återkallats. När en begäran om verkställighet inkommer ska vidta de åtgärder som krävs för att genomföra överenskommelsen eller i ett beslut avslå begäran. Om verkställighet inte sker på grund av att det finns brister i opartiskhet bör sökanden kunna begära att en ny rådgivande kommitté inrättas. En sådan ordning torde vara i enlighet med direktivet men är, såsom påpekat, inte den mest effektiva. Regeringen anser emellertid att direktivet inte ger utrymme för att byta ut en oberoende person som brister i partiskhet under förfarandets gång utan endast innan kommittén påbörjar sitt arbete (se avsnitt 6.6.4) eller efter det att ett yttrande meddelats. Ett avslag på en begäran om verkställighet på grund av bristande opartiskhet resulterar dock inte i att förfarandet behöver tas om från början. Förslaget genomförs genom 5 kap. 4–6 §§ i den nya lagen. Regeringens förslag: Tvistlösningsförfarandet enligt lagen ska upphöra om 1.Skatteverket meddelar ett beslut som innebär att det inte längre finns någon tvist, 2.Skatteverket tar emot en skriftlig återkallelse av ansökan om tvistlösning från sökanden, eller 3.tvisten upphör av någon annan anledning. Tvistlösningsförfarandet ska också upphöra om en domstol i en berörd medlemsstat har meddelat beslut i tvistefrågan som det inte är möjligt att avvika från och 1.de behöriga myndigheterna inte har träffat en ömsesidig överenskommelse, eller 2.den rådgivande kommittén eller kommittén för alternativ tvistlösning inte har lämnat ett yttrande till de behöriga myndigheterna. Regeringens bedömning: Bestämmelserna i skattetvistlösningsdirektivet om underrättelseskyldighet bör inte tas in i lag. 2018/19:143 Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag och bedömning I artikel 3.5 och 3.6 finns bestämmelser om att förfarandet enligt direktivet i vissa fall ska upphöra. Det rör sig dels om fall där en behörig myndighet har meddelat ett ensidigt beslut som löser tvisten, dels om fall där sökanden har återkallat sin ansökan om tvistlösning. Enligt artikel 3.6 ska förfarandet enligt direktivet upphöra också om en tvistefråga av något skäl upphör att existera. Bestämmelser om att förfarandet enligt direktivet ska upphöra finns också i artikel 16.4. Enligt artikel 3.5 andra stycket får behörig myndighet i en berörd medlemsstat besluta att lösa tvistefrågan på egen hand från mottagandet av ansökan om tvistlösning eller komplettering av uppgifter till en sådan ansökan. En behörig myndighet som fattar ett sådant beslut ska utan dröjsmål underrätta såväl sökanden som övriga behöriga myndigheter om sitt beslut. När en sådan underrättelse har lämnats ska förfarandet enligt direktivet upphöra. Det bedöms inte nödvändigt att i den nya lagen föra in en bestämmelse om att har rätt att ensidigt, utan att blanda in utländsk behörig myndighet, fatta ett beslut med avseende på beskattningen i som innebär att tvisten mellan medlemsstaterna löses. En bestämmelse som möjliggör detta finns redan i 67 kap. 38 § skatteförfarandelagen (2011:1244). Däremot bör det tas in en bestämmelse om att ett sådant beslut innebär att förfarandet enligt den nya lagen upphör om meddelar ett sådant beslut. Bestämmelser om att ska underrätta sökanden och utländsk behörig myndighet om fattat ett beslut som innebär att det inte längre finns någon tvist regleras med fördel genom föreskrifter på lägre nivå. Regeringen avser att återkomma till detta längre fram. Som anförs i avsnitt 6.4.5 ska en sökande ha rätt att återkalla en ansökan om tvistlösning. Detta ska göras genom att sökanden lämnar in ett skriftligt meddelande eller underrättelse om återkallelse till behöriga berörda myndigheter. Enligt artikel 3.6 ska en sådan underrättelse leda till att alla förfaranden enligt direktivet upphör. En behörig myndighet som tar emot en återkallelse ska utan dröjsmål informera övriga behöriga myndigheter om att förfarandet upphört av denna anledning. Enligt artikeln ska alla förfaranden enligt direktivet även upphöra med omedelbar verkan om en tvistefråga av något skäl upphör att existera. De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna ska även i dessa fall utan dröjsmål informera sökanden om detta och om de allmänna skälen för det. Av artikel 16.4 framgår att förfarandet enligt direktivet ska upphöra om en domstol i en medlemsstat meddelat ett beslut i tvistefrågan och det inte enligt det landets nationella lagstiftning är möjligt att avvika från det beslutet. Detta gäller om de behöriga myndigheterna för nämnda beslut inte träffat en ömsesidig överenskommelse i frågan eller Prop. 2018/19:143 om en rådgivande kommitté eller en kommitté för alternativ tvistlösning inrättats men inte lämnat ett yttrande till de behöriga myndigheterna. Bestämmelser motsvarande vad som har sagts om tvistlösnings- förfarandets upphörande bör tas in i den nya lagen. De delar av artikel 3.6 och 16.4 som reglerar skyldigheten för behörig myndighet att underrätta sökanden och utländsk behörig myndighet om att tvistlösningsförfarandet upphört genomförs enligt regeringens mening lämpligast genom föreskrifter på lägre nivå. Regeringen avser att återkomma om detta. Förslaget genomförs genom 6 kap. 1 och 2 §§ i den nya lagen. 6.9Särskilda bestämmelser för fysiska personer och mindre företag Regeringens förslag: En sökande som är en fysisk person eller ett mindre företag enligt och rådets direktiv /34/EU och som är obegränsat skattskyldig i ska, med åberopande av artikel 17 i skattetvistlösningsdirektivet, till kunna ge in 1.en ansökan om tvistlösning, 2.ett svar på ett föreläggande om komplettering av en ansökan, 3.ett svar på en begäran om kompletterande uppgifter till ansökan, 4.en återkallelse av ansökan, eller 5.en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté. ska då från mottagandet översända handlingen till utländsk behörig myndighet. ange att handlingen har getts in med stöd av artikel 17 i En handling som getts in på detta sätt ska anses ha kommit tillhanda den dag då verket översände handlingen till utländsk behörig myndighet.