prop · H603163 · 2019-09-09 00:00:00 — Enligt första stycket får personuppgifter som avslöjar ras, etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening eller som rör hälsa, sexualliv eller sexuell läggning inte behandlas. Det innebär att det inte är tillåtet att föra register över eller på annat sätt göra anteckningar om enskilda på den grunden att de utifrån etniskt ursprung, politiska åsikter eller något annat i paragrafen angivet förhållande kan hänföras till en viss kategori av människor. En uppgift om utseende är normalt inte en känslig personuppgift och den får alltså behandlas, med den begränsning som följer av 7 § andra stycket. Om en sådan uppgift innebär uppgift om etniskt ursprung omfattas den dock av förbudet. Bestämmelsen hindrar inte att uppgifter om en persons nationalitet behandlas, eftersom en sådan uppgift normalt inte ger upplysning om etniskt ursprung (prop. 2009/10:85 s. 325). Uppgifter om att en viss person kommer från en viss världsdel eller ett visst land faller också som regel utanför förbudet mot behandling av känsliga personuppgifter. Skulle en sådan personuppgift i det enskilda fallet t.ex. avslöja etniskt ursprung är dock förbudet tillämpligt. Avbildningar av personer, inte minst fotografier, kan avslöja många detaljer. Man kan t.ex. se hudfärg eller om personen bär klädsel eller andra kännetecken som är typiska för utövare av en viss religion. Även fysiska funktionsnedsättningar kan framgå av bilder och det kan även framgå att en person är sjuk eller skadad. Bilder på människor i mera normala sammanhang torde inte avslöja känsliga personuppgifter, medan bilder på människor som utövar religiösa, politiska eller sexuella aktiviteter som regel utgör känsliga personuppgifter (jfr m.fl. s. 288). I andra stycket görs det undantag från huvudregeln att känsliga personuppgifter inte får behandlas. Uppgifter om en person som behandlas på annan grund får kompletteras med känsliga personuppgifter, om det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen. Det innebär att om andra uppgifter om en person samlas in i samband med t.ex. en förundersökning får de kompletteras med uppgifter om religiös övertygelse eller etniskt ursprung om det är av betydelse för utredningen. Med hänsyn till den restriktivitet som ligger i uttrycket ”absolut nödvändigt” måste dock behovet av att göra sådana kompletteringar prövas noga i det enskilda fallet. Känsliga personuppgifter kan också förekomma i Säkerhetspolisens verksamhet på grund av att någon under ett förhör har lämnat en sådan uppgift eller i en inlaga nämnt uppgiften. Det kan vara fråga om helt grundlösa påståenden eller påståenden som inte har någon relevans i sammanhanget. Eftersom myndigheterna inte kan hindra någon från att yttra sig vare sig muntligen eller skriftligen kan känsliga personuppgifter på detta sätt komma att ingå i t.ex. en förundersökning. Om det nedtecknade förhöret eller den inkomna handlingen ingår i förunder- sökningen omfattas behandlingen av den känsliga personuppgiften även i dessa fall av undantaget i detta stycke. I paragrafen regleras när biometriska uppgifter får behandlas. Övervägandena finns i avsnitt 9.2.1. Biometriska uppgifter, som definieras i 1 kap. 5 §, är känsliga personuppgifter och får behandlas endast om det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen. Det innebär att behovet av att behandla sådana uppgifter måste prövas särskilt noga. Paragrafen möjliggör användning av särskild teknisk behandling för att bekräfta unik identifiering av en person. Det innebär att t.ex. fingeravtryck, ansiktsgeometri, röstigenkänning eller rörelsemönster får användas för att identifiera en person. Genetiska uppgifter, som definieras i 1 kap. 5 § och som också är känsliga personuppgifter, får Säkerhetspolisen inte behandla. Paragrafen reglerar tillsammans med 9, 10 och 12 §§ i vilken utsträckning känsliga personuppgifter får behandlas. Övervägandena finns i avsnitt 9.2.1. I paragrafen klargörs att sådana personuppgifter som avses i 9 och 10 §§ utgör känsliga personuppgifter. Vidare tydliggörs att sådana uppgifter alltid får behandlas i de fall som avses i 2 §, dvs. om det är nödvändigt för diarieföring eller, i fråga om uppgifter i en anmälan, ansökan eller liknande, om det är nödvändigt för Säkerhetspolisens handläggning. Det innebär bl.a. att det är möjligt för myndigheten att ta emot och besvara anmälningar, ansökningar och liknande skrifter som lämnas i elektronisk 2018/19:163 form även om de innehåller känsliga personuppgifter. Regleringen innebär också att sådana uppgifter får arkiveras om det är nödvändigt. Som framgår av kommentaren till 2 § är den behandling som är tillåten begränsad. Paragrafen reglerar användningen av känsliga personuppgifter vid sökning. Övervägandena finns i avsnitt 9.2.2. Av 9 och 10 §§ framgår vilka personuppgifter som är känsliga personuppgifter. Enligt första stycket är det som huvudregel förbjudet att utföra sökningar i syfte att få fram ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter. Därmed förbjuds sökningar som görs för att få fram ett urval av personer som t.ex. har viss politisk eller religiös åskådning eller sexuell läggning. Uppgifter som beskriver en persons utseende, t.ex. uppgifter om längd, hudfärg eller tatueringar, får användas som sökbegrepp så länge syftet med sökningen inte är att göra en sammanställning av en viss grupp av personer grundad på exempelvis etniskt ursprung eller politisk åskådning. Även tillåtna sökningar kan resultera i ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter, t.ex. sökningar som görs i registervårdande syfte. I vilken utsträckning det sedan är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i sammanställningen får prövas mot huvud- regeln för behandling av känsliga personuppgifter i 9 §. I andra stycket görs det undantag från sökförbudet i första stycket. Undantaget gäller både vid sökning i personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och i personuppgifter som inte har det. Sökförbudet hindrar inte att brottsrubriceringar, uppgifter om tillvägagångssätt vid brott, eller uppgifter som beskriver en persons utseende används som sökbegrepp, även om det skulle leda till ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter som t.ex. hälsa eller sexuell läggning. Med uppgifter som beskriver en persons utseende avses signalements- uppgifter som t.ex. kroppsbyggnad, ansiktsform, hår- och hudfärg, klädsel och fysiska kännetecken som födelsemärken, blindhet och tatueringar (jfr prop. 2011/12:45 s. 124). En sökning på ett fysiskt särdrag kan ge ett urval av personer grundat på uppgifter som rör hälsa. Sökning på t.ex. vissa tillvägagångssätt vid brott kan resultera i ett urval av personer grundat på sexualliv eller sexuell läggning. Uppgifter om tatueringar kan t.ex. avslöja viss politisk åsikt eller religiös övertygelse. Enligt tredje stycket hindrar sökförbudet inte sökningar i syfte att få fram ett personurval grundat på etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller uppgifter som rör hälsa, sexualliv eller sexuell läggning, om sökningen är absolut nödvändig för de syften som anges i 1 §. Säkerhetspolisen kan behöva söka på uppgifter som rör politiska åsikter, religiös övertygelse eller etniskt ursprung, eftersom det ingår i Säkerhetspolisens uppdrag att kartlägga sådan verksamhet som kan komma att hota vitala samhällsfunktioner och att skydda statsledningen. Sådana sökningar kan även behöva göras t.ex. för att förebygga och förhindra tryck- eller yttrandefrihetsbrott med rasistiska eller främlingsfientliga motiv. Kravet på att det ska vara absolut nödvändigt att göra sökningen gör att utrymmet för sådana sökningar är begränsat och att rutinmässiga sökningar på känsliga uppgifter inte är tillåtna. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana uppgifter som sökningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av känsliga personuppgifter i 9 §. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. Rättelse, uppdatering och radering 13 § I paragrafen föreskrivs vad Säkerhetspolisen ska göra för att förhindra att felaktiga eller ofullständiga personuppgifter behandlas, lämnas ut eller görs tillgängliga. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I paragrafen föreskrivs att alla rimliga åtgärder ska vidtas för att personuppgifter som med hänsyn till ändamålet med behandlingen är felaktiga eller ofullständiga utan onödigt dröjsmål rättas och för att förhindra att sådana uppgifter lämnas ut eller görs tillgängliga. Vad som avses med att uppgifter är korrekta framgår av kommentaren till 7 §. Säkerhetspolisen ska också utan onödigt dröjsmål uppdatera uppgifter som är inaktuella om det är nödvändigt. Bestämmelsen innebär att Säkerhetspolisen självmant måste vidta åtgärder för att säkerställa personuppgifternas kvalitet. I 6 kap. 6 § regleras vad som gäller när den registrerade själv begär att personuppgifter ska rättas eller kompletteras. Vad som utgör rimliga åtgärder skiljer sig åt beroende på om personuppgifterna är felaktiga, ofullständiga eller inaktuella eftersom personuppgifter alltid ska vara korrekta, men endast behöver vara uppdaterade om det är nödvändigt. Vilka åtgärder som är rimliga att vidta får bedömas mot bakgrund av omständigheterna i varje enskilt fall, som t.ex. ändamålet med behandlingen, vilka personuppgifter som behandlas och vilka konsekvenser en felaktig eller ofullständig uppgift kan få för den enskilde. I paragrafen föreskrivs vilka åtgärder som ska vidtas om personuppgifter behandlas på ett otillåtet sätt. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I första stycket föreskrivs att alla rimliga åtgärder ska vidtas för att personuppgifter som behandlas i strid med någon av 1–6, 8–10 eller 12 §§, 4 kap. 1 § första stycket eller någon av 2–4 eller 7–10 §§ utan onödigt dröjsmål raderas och för att förhindra att sådana uppgifter lämnas ut eller görs tillgängliga. Detsamma gäller när radering krävs för att Säkerhetspolisen ska utföra en rättslig förpliktelse. När radering kan komma i fråga, förutsättningarna för det och vad som kan vara en rättslig förpliktelse utvecklas i kommentaren till 6 kap. 7 §, där det regleras vad som gäller när den registrerade begär att motsvarande åtgärder ska vidtas. I stället för att personuppgifter som behandlas på ett otillåtet sätt raderas ska enligt andra stycket behandlingen av uppgifterna utan onödigt dröjsmål begränsas om uppgifterna behöver finnas kvar av bevisskäl. Vad det innebär utvecklas i kommentaren till 6 kap. 7 §. Paragrafen reglerar utlämnande av personuppgifter som är nödvändiga för att framställa rättsstatistik. Sådana uppgifter ska enligt paragrafen lämnas till den som ansvarar för att framställa sådan statistik. Enligt 2 § förordningen (2016:1201) med instruktion för ansvarar myndigheten för kriminalstatistiken. Övervägandena finns i avsnitt 11.4.4 Paragrafen innehåller sekretessbrytande bestämmelser om utlämnande av personuppgifter till utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer (prop. 2009/10:85 s. 329 f.). Övervägandena finns i avsnitt 11.4.3. Sekretessen bryts och personuppgifter får enligt första stycket lämnas ut till någon av de mottagare som anges i punkt 1 om mottagaren behöver dem för att kunna förebygga, förhindra, upptäcka, utreda eller lagföra brott. Enligt punkt 2 får personuppgifter lämnas till en utländsk underrättelse- eller säkerhetstjänst. Personuppgifterna får bara lämnas ut enligt första och andra punkten om det är förenligt med svenska intressen. Enligt andra stycket kan Säkerhetspolisen lämna ut uppgifter till en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som tillträtt. Vid överföring av personuppgifter till tredjeland ska regleringen i 9 kap. också tillämpas. Genom paragrafen bryts viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot . Övervägandena finns i avsnitt 11.4.2. har enligt paragrafen rätt att, trots viss angiven sekretess till skydd för enskild, få del av personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och som Säkerhetspolisen behandlar med stöd av 2 kap. 1 § 1–3 a och c om behöver uppgifterna för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller för att utreda eller lagföra brott. Motsvarande gäller om behöver uppgifterna för att fullgöra sina uppgifter enligt utlänningslagen (2005:716) eller lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Det är Säkerhetspolisen som avgör om behöver uppgifterna. Genom paragrafen bryts viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot Försvarsmakten och . Övervägandena finns i avsnitt 11.4.2. I paragrafen regleras Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts rätt att, trots viss angiven sekretess till skydd för enskild, få del av personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och som Säkerhetspolisen behandlar med stöd av 2 kap. 1 § 1 eller 2. förutsättning för att uppgifter ska få lämnas ut är att uppgifterna behövs i Prop. 2018/19:163 försvarsunderrättelseverksamheten eller den militära säkerhetstjänsten hos Försvarsmakten eller i försvarsunderrättelseverksamheten hos Försvarets I kommentaren till 3 kap. 6 § utvecklas vad försvarsunderrättelseverksamhet är. Det är Säkerhetspolisen som avgör om Försvarsmakten och behöver uppgifterna. Paragrafen reglerar när personuppgifter får lämnas ut elektroniskt. Övervägandena finns i avsnitt 11.2 och 11.3.1. I första stycket föreskrivs att personuppgifter får lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst om det inte är olämpligt. Med elektroniskt utlämnande avses bl.a. utlämnande genom e-post eller annan elektronisk överföring, på ett usb-minne eller annat motsvarande medium. Det har betydelse vem mottagaren är för frågan om det är olämpligt att lämna ut uppgifter elektroniskt. Som regel kan det inte anses vara olämpligt att lämna ut uppgifter på det sättet till en myndighet (prop. 2014/15:148 s. 113). När det gäller utlämnande till enskilda krävs en mer nyanserad bedömning. Om det finns en författningsreglerad skyldighet att sända en handling till en viss person får det avgöras om elektroniskt utlämnande är olämpligt med hänsyn till bl.a. innehållet i handlingen, vem som är mottagare, behovet av att kunna visa att personen i fråga har tagit del av handlingen och andra omständigheter. Är det fråga om processmaterial som översänds till parter eller ombud bör även principen om parternas likställdhet i processen beaktas. Frågan om elektroniskt utlämnande till enskilda är särskilt svårbedömd när det på grund av uppgifternas art, struktur, antal eller någon annan särskild omständighet finns anledning att befara att utlämnandet kan leda till integritetsrisker (jfr prop. 2014/15:148 s. 114). Om det kan antas att personuppgifterna efter ett utlämnande kommer att behandlas i strid med dataskyddsförordningen eller dataskyddslagen om de lämnas ut elektroniskt gäller sekretess enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). De får då inte lämnas ut till följd av sekretess. Det kan också finnas särskild anledning att iaktta försiktighet när det gäller utlämnande av bild- och ljudupptagningar (jfr prop. s.51 f.). Vid prövningen av om personuppgifter ska lämnas ut elektroniskt bör även informationssäkerheten beaktas. Om någon begär att få tillgång till en allmän handling med stöd av tryckfrihetsförordningen får Säkerhetspolisen inte efterforska syftet med begäran, vilket kan ha betydelse vid prövningen av om det i ett enskilt fall är lämpligt att lämna ut en handling med personuppgifter elektroniskt. Andra stycket innehåller en upplysning om att direktåtkomst endast är tillåten i den utsträckning som anges i lagen. Paragrafen reglerar tillsammans med 21 § hur personuppgifter som ett transportföretag tillhandahåller enligt 25 § polislagen (1984:387) får behandlas. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Regleringen avser uppgifter om ankommande eller avgående transporter av bl.a. passagerare och fordon som transportföretag befordrar till och från . Det rör sig alltså om bokningsuppgifter i framför allt flyg- och färjetrafik. Transportföretagens skyldighet att tillhandahålla uppgifterna regleras i polislagen. I lagen (2018:1180) om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen regleras personuppgiftsbehandling som avses i den lagen. Om den lagen eller föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till lagen innehåller avvikande bestämmelser, ska de tillämpas i stället för bestämmelserna i denna lag. Detta följer av 1 kap. 4 §. I första stycket tydliggörs att uppgifter från transportföretag får behandlas i Säkerhetspolisens brottsbekämpande och lagförande verksamhet. Enligt andra stycket får personuppgifter som avses i första stycket bara i enskilda fall behandlas för nya ändamål. Ett typiskt exempel är att uppgifterna behövs i ett visst underrättelseärende. Det framgår av 3 kap. 2 § i vilken utsträckning som personuppgifter från transportföretag får göras gemensamt tillgängliga. I paragrafen anges hur uppgifter från transportföretag som tillhandahålls genom terminalåtkomst får behandlas. Paragrafen motsvarar delvis den tidigare bestämmelsen i 26 § andra stycket polislagen (1984:387). Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen reglerar enbart behandling vid terminalåtkomst till personuppgifter hos transportföretag, medan 20 § anger vad som gäller i fråga om personuppgifter som förs över till Säkerhetspolisens it-system eller behandlas strukturerat på annat sätt. Genom terminalåtkomsten till företagens it-system får Säkerhetspolisen tillgång till omfattande överskottsinformation om resande. Myndigheten får inte ändra eller på annat sätt bearbeta uppgifter i sådana system. Syftet med regleringen är att myndigheten inte heller ska kunna föra över en hel sådan uppgiftssamling till sitt egna it-system för att bearbeta, ändra och lagra personuppgifterna där. Som framgår av 20 § får uppgifter däremot i enskilda fall behandlas för nya ändamål om förutsättningarna för det är uppfyllda. Rätt att meddela föreskrifter I paragrafen finns en upplysning om att regeringen kan meddela föreskrifter om att personuppgifter får lämnas ut i andra fall än som anges i 15–18 §§ och om begränsning av möjligheterna att lämna ut personuppgifter elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst. Övervägandena finns i avsnitt 11.2 och 11.4.2. 3 kap. Gemensamt tillgängliga uppgifter Av paragrafen framgår att kapitlet innehåller särskilda bestämmelser om gemensamt tillgängliga uppgifter. Vad som avses med att uppgifter görs gemensamt tillgängliga utvecklas i propositionen Integritet och effektivitet ipolisens brottsbekämpande verksamhet (prop. 2009/10:85 s. 369). Övervägandena finns i avsnitt 10.1. I första stycket anges att kapitlet bara gäller för behandling av personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 2 §. Uppgifter som endast ett fåtal personer har rätt att ta del av anses inte som gemensamt tillgängliga. Av andra stycket framgår att kapitlet inte gäller när personuppgifter behandlas med stöd av den särskilda bestämmelsen i 2 kap. 2 § om behandling av personuppgifter för diarieföring eller för att utföra andra nödvändiga handläggningsuppgifter. I kommentaren till 2 kap. 2 § redogörs närmare för vilken personuppgiftsbehandling som får ske vid diarieföring eller i fråga om uppgifter som lämnats till Säkerhetspolisen i en anmälan, ansökan eller liknande handling. Personuppgifter som får göras gemensamt tillgängliga Av paragrafen framgår att personuppgifter får göras gemensamt tillgängliga om det behövs för någon av de arbetsuppgifter som Säkerhetspolisen får behandla personuppgifter för och som anges i 2 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. I paragrafen föreskrivs att det ska anges för vilket ändamål gemensamt tillgängliga uppgifter behandlas, om detta inte framgår av sammanhanget eller på något annat sätt. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Behandlas uppgifterna i en förundersökning eller i ett ärende framgår ändamålet normalt sett av sammanhanget. Det gäller också om uppgifterna finns i ett särskilt register eller i en viss uppgiftssamling som skapats för ett visst ändamål. I paragrafen regleras i vilken utsträckning gemensamt tillgängliga uppgifter ska förses med särskilda upplysningar. Övervägandena finns i avsnitt 10.2 och 10.3. Enligt första stycket ska gemensamt tillgängliga uppgifter som direkt kan hänföras till en person som inte är misstänkt för brott eller för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verksamhet förses med en särskild upplysning om det, om det inte på annat sätt framgår att personen inte är misstänkt. Det kan t.ex. framgå att personen är uppgiftslämnare. Det ska alltså gå att skilja mellan personer som är föremål för Säkerhetspolisens 2018/19:163 intresse på grund av inblandning i brottslig verksamhet och personer som inte är misstänkta för det. Genom hänvisningen till 2 kap. 1 § 1 eller 2 klargörs att upplysningen ska avse brott eller brottslig verksamhet som Säkerhetspolisen har till uppgift att bekämpa. Enligt andra stycket ska uppgifter om personer som kan antas ha samband med sådan brottslig verksamhet som avses i 2 kap. 1 § 1 förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Kravet på särskild upplysning gäller bara uppgifter om en person som kan antas ha direkt samband med misstänkt brottslig verksamhet. Sambandet kan t.ex. bestå i att en person ofta träffar eller har annan kontakt med någon annan som är misstänkt för att utöva sådan brottslig verksamhet eller rör sig i en miljö där brottslighet förekommer utan att ha naturliga skäl att befinna sig där. Uppgifter om den som är anhörig till en person som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet faller utanför, utom i de fall där båda kan antas ha direkt samband med brottslig verksamhet. Det är bara uppgifter som rör en person som är misstänkt för att utöva eller komma att utöva brottslig verksamhet som behöver förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Det är, förutom uppgifter om på vilket sätt personen är knuten till den brottsliga verksamheten, framför allt fråga om uppgifter som belyser brottslighetens art och omfattning. Uppgifterna kan då behöva förses med särskilda upplysningar för att personens anknytning till brottsligheten ska kunna bedömas. Det krävs inte någon upplysning om det på grund av omständigheterna är onödigt. Utrymmet för att underlåta att förse uppgifter med upplysning om trovärdighet och riktighet har därmed utökats något i förhållande till dagens reglering genom att det inte längre krävs särskilda omständigheter för att upplysningskravet inte ska gälla. Det är tillräckligt att det på grund av de samlade omständigheterna framstår som obehövligt att förse uppgifterna med en upplysning. Det kan vara fallet om uppgiftslämnaren är en polisman eller någon annan vars trovärdighet är väl känd. Även i sådana fall kan det behövas en särskild upplysning om uppgifternas riktighet i sak. Av tredje stycket framgår att uppgifter som ingår i en uppgiftssamling som har skapats för att bearbeta och analysera information och som enbart särskilt angivna tjänstemän har tillgång till, inte behöver förses med någon upplysning enligt andra stycket om bearbetningen inte har genomförts. Undantaget innebär att personuppgifter i en sådan uppgiftssamling får göras gemensamt tillgängliga trots att de inte har hunnit förses med upplysningar om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktig- het i sak. Så snart bearbetningen är genomförd och uppgifterna kopplats till annan information måste personuppgifterna kompletteras med sådana upplysningar om det behövs. Undantaget är kopplat till om bearbetningen av uppgifterna är genom- förd.