prop · H60371 · 2019-03-12 00:00:00 — Regeringens proposition 2018/19:71 Genomförande av barnrättsdirektivet och några Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen lämnar regeringen förslag som bl.a. syftar till att genomföra EU:s direktiv om rättssäkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden. Förslagen bedöms öka rättssäkerheten och säkerställa barns rätt till ett effektivt försvar. Regeringen föreslår att åklagaren får en skyldighet att anmäla en försvarare till rätten om det med hänsyn till omständigheterna finns anledning att pröva om personen uppfyller kraven för att vara försvarare. Det ska också vara möjligt för en domstol att förordna en offentlig försvarare vid sidan av en försvarare som den misstänkte själv har utsett, om det finns synnerliga skäl. Vidare föreslås att ett barn som blir myndigt när han eller hon är frihetsberövad under vissa förutsättningar ska ha rätt att vara fortsatt placerad med barn . Regeringen föreslår också ökade möjligheter för en arbetsgivare att ersätta en offentlig funktionär för hans eller hennes rättegångskostnader och att övervakningsnämnden ska ges möjlighet att lämna information om förenklad delgivning. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i ................... 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1981:1310) om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnad i vissa mål m.m. .................................... Förslag till lag om ändring i häkteslagen (2010:611) ......... Ärendet och dess beredning .............................................................. EU:s arbete med processuella rättigheter ........................................ Barnrättsdirektivets syfte och innehåll ............................. Utgångspunkter för genomförandet av barnrättsdirektivet ............. Personer som omfattas av direktivet................................. 5.2Förfaranden som omfattas av direktivets 5.3Allmän start- och sluttidpunkt för direktivets 6 Genomförande av barnrättsdirektivet och åtgärder för ett Rätten till försvarare ......................................................... 6.2Behovet av ytterligare garantier för ett effektivt Rättigheter för frihetsberövade barn som fyller ...... Inget behov av ytterligare författningsändringar .............. Offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för Information om förenklad delgivning i övervakningsnämnden ...... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Konsekvenser av förslagen ............................................................. Förslaget till lag om ändring i .............. 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:1310) om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnad i vissa mål m.m. ................................. 11.3Förslaget till lag om ändring i häkteslagen (2010:611) ........................................................................ 2016/800/EU .................................................................... Sammanfattning av betänkandet Barnets rättigheter i ett straffrättsligt förfarande (SOU 2017:68) .................... Lagförslag i betänkandet Barnets rättigheter i ett straffrättsligt förfarande m.m. (SOU 2017:68) ................. Förteckning över remissinstanserna ................................ Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .......... 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1981:1310) om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnad i vissa mål m.m. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i häkteslagen (2010:611). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 21 kap. 3 a § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas två nya paragrafer, 21 kap. 9 a § och 33 kap. 6 a §, av följande lydelse. Är den misstänkte anhållen eller Är den misstänkte anhållen eller förordnas för honom, om han förordnas för honom eller henne, om han eller hon begär det. skall också på begäran förordnas Offentlig försvarare ska också på för den som är misstänkt för ett begäran förordnas för den som är brott, för vilket inte är stadgat misstänkt för ett brott, för vilket lindrigare straff än fängelse i sex det inte är stadgat lindrigare straff Offentlig försvarare skall där- Offentlig försvarare ska där- 1. om den misstänkte är i behov 1. om den misstänkte är i behov av försvarare med hänsyn till av försvarare med hänsyn till utredningen om brottet, utredningen om brottet, hänsyn till att det är tveksamt hänsyn till att det är tveksamt vilken påföljd som skall väljas och vilken påföljd som ska väljas och det det finns anledning att döma till finns anledning att döma till en annan påföljd än böter eller annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana på- villkorlig dom eller sådana på- följder i förening, eller följder i förening, eller 3. om det i övrigt finns särskilda särskilda skäl med hänsyn till den skäl med hänsyn till den hållanden eller till vad målet rör. hållanden eller till vad målet rör. Om den misstänkte biträds av Om den misstänkte biträds av en försvarare som han själv har försvarare som han eller hon själv utsett, skall inte vid sidan av denne har utsett, ska det inte förordnas 1 Senaste lydelse 1983:920. försvarare ska dock förordnas om det finns synnerliga skäl. Om det med hänsyn till att pröva om den person som utsetts att biträda den misstänkte kraven i 3 § stycket, ska åklagaren anmäla detta Bestämmelserna i 6 § andra stycket gäller även handlingar i ett mål enligt 28 kap. 9 § om informationen har delgetts den ordföranden vid det sammanträde beslutade begära att åklagare för talan om att skyddstillsynen ska Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1981:1310) om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnad i vissa mål m.m. lagen (1981:1310) funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnad i vissa mål m.m. ska ha följande lydelse. Har domstolen i ett mål om Om domstolen i ett mål om enskilt åtal mot den som är eller enskilt åtal mot den som är eller har varit offentlig funktionär för har varit offentlig funktionär för brott i utövningen av tjänsten brott i utövningen av tjänsten har förpliktat målsäganden att ersätta förpliktat målsäganden att ersätta den tilltalade för rättegångs- den tilltalade dennes rätte- kostnad, ska den som var den gångskostnad, skall den som var tilltalades arbetsgivare vid tiden för den åtalade gärningen på ansökan tiden för den åtalade gärningen på av den tilltalade utge det utdömda ansökan av den tilltalade utge det beloppet, i den mån målsäganden utdömda beloppet till denne, i den inte har betalat det. mån målsäganden inte har betalt inträder då intill det utgivna beloppet i den tilltalades rätt intill det utgivna beloppet i den domstolens beslut om rättegångs- kostnad till den tilltalades nackdel sedan avgörandet fått laga kraft, om målsäganden har betalat hela eller delar av det utdömda beloppet till den tilltalade. Första stycket tillämpas även när någon annan än arbetsgivaren, tillämpas även när någon annan än utan samband med allmänt åtal, arbetsgivaren, utan samband med har fört talan mot den som är eller allmänt åtal, har fört talan mot den har varit offentlig funktionär om som är eller har varit offentlig enskilt anspråk på grund av åtgärd funktionär om enskilt anspråk på i utövningen av tjänsten. grund av åtgärd i utövningen av Denna lag träder i kraft . 2018/19:71 2.3 Förslag till lag om ändring i häkteslagen Härigenom föreskrivs1 att 2 kap. 3 § häkteslagen (2010:611) ska ha följande lydelse. En intagen som är får inte placeras så att han eller hon vistas tillsammans med intagna , om det inte kan anses vara till hans eller hennes bästa. Om en intagen fyller för frihetsberövandet får den intagne även fortsättningsvis placeras så att han eller hon vistas tillsammans med intagna under , om det är motiverat med hänsyn till hans eller hennes personliga förhållanden och i övrigt anses lämpligt. Denna lag träder i kraft . 1 Jfr och rådets direktiv /800/EU av om rätts- säkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden. Ärendet och dess beredning antog och rådet direktiv /800/EU om rättssäkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden (kallat barnrättsdirektivet). Direktivet innehåller minimiregler om misstänkta och tilltalade barns rätt till ett effektivt försvar, till information och till en individuell bedömning. Det innehåller också minimiregler om hur frihetsberövade barn ska behandlas och om deras rätt till skydd av privatlivet. Direktivet trädde i kraft och ska vara genomfört i svensk rätt . Direktivet bifogas som bilaga 1. och Justitiekanslern har i var sin skrivelse begärt att vissa bestämmelser i lagen (1981:1310) om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnader i vissa mål m.m. ska ses över (Ju2002/1594/DOM och Ju2006/4494/DOM). I en framställning till har det föreslagits att övervakningsnämnden ska få lämna information om förenklad delgivning till den dömde i samband med att nämnden beslutar att begära att åklagaren för talan vid domstol om undanröjande av skyddstillsyn (Ju2015/00929/DOM). Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. lämna förslag om hur barnrättsdirektivet ska genomföras i svensk rätt samt överväga frågorna om ändring av vissa bestämmelser i lagen om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnader i vissa mål m.m. och om förenklad delgivning i övervakningsnämnd (dir. 2016:57). Utredningen antog namnet Utredningen om vissa straffprocessuella frågor. Utredningen lämnade betänkandet Barnets rättigheter i ett straffrättsligt förfarande m.m. (SOU 2017:68). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 2 och lagförslagen finns i bilaga 3. Betänkandet har remitterats och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Ju2017/07064/DOM). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Regeringen följer Lagrådets synpunkter. Synpunkterna behandlas i avsnitt 6.4och 7 samt i författningskommentaren. I förhållande till lagrådsremissen har vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. 4EU:s arbete med processuella rättigheter Principen om ömsesidigt erkännande av domar och andra beslut av rättsliga myndigheter utgör en hörnsten i det straffrättsliga samarbetet inom Europeiska unionen (EU). Principen syftar till att underlätta samarbetet mellan behöriga myndigheter och att stärka det rättsliga skyddet av enskildas rättigheter. En förutsättning för principens genomförande är att medlemsstaterna har förtroende för varandras straffrättsliga system. Ett sätt att öka förtroendet är att införa gemensamma minimiregler för enskildas rättigheter i straffrättsliga förfaranden. Under det svenska ordförandeskapet lade fram ett förslag till en resolution om en färdplan för att stärka misstänktas och tilltalades processuella rättigheter i straffrättsliga förfaranden. Färdplanen, som antogs av rådet för Rättsliga och inrikes frågor samma höst, innebär ett steg för steg-förfarande enligt vilket kommissionen ska lägga fram förslag om rätten till översättning och tolkning (åtgärd A), information om rättigheter och om anklagelsen (åtgärd B), juridisk rådgivning och rättshjälp (åtgärd C), kommunikation med släktingar, arbetsgivare och konsulära myndigheter (åtgärd D) samt om särskilda skyddsåtgärder för utsatta misstänka eller tilltalade personer (åtgärd E). Tre direktiv har antagits och genomförts enligt färdplanen; ett direktiv om rätten till tolkning och översättning (och rådets direktiv /64/EU av om rätt till tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden), ett direktiv om rätten till information (och rådets direktiv /13/EU av om rätten till information vid straffrättsliga förfaranden) och ett direktiv om rätten till försvarare (och rådets direktiv /48/EU av om rätt till tillgång till försvarare i straffrättsliga förfaranden och förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder samt om rätt att få en tredje part underrättad vid frihetsberövande och rätt att kontakta tredje parter och konsulära myndigheter under frihetsberövandet [kallat försvarardirektivet]). Direktiven har föranlett vissa lagändringar (prop. 2012/13:132, bet. 2012/13:JuU23, rskr. 2012/13:286, prop. 2013/14:157, bet. 2013/14:JuU26, rskr. 2013/14:222 och prop. 2015/16:187, bet. 2016/17:JuU2, rskr. 2016/17:23). I samband med att rådet antog färdplanen underströks att den inte är uttömmande. Kommissionen uppmanades att undersöka behovet av ytterligare minimiregler när det gäller processuella rättigheter för misstänkta och tilltalade. Detta har lett till antagandet av och rådets direktiv /343/EU av om förstärkning av vissa aspekter av oskuldspresumtionen och av rätten att närvara vid rättegången i straffrättsliga förfaranden (kallat oskuldspresumtionsdirektivet). Oskuldspresumtionsdirektivet är genomfört i svensk rätt och har föranlett en lagändring (prop. 2017/18:58, bet. 2017/18:JuU12, rskr. 2017/18:162). Två ytterligare direktiv enligt färdplanen har antagits och återstår att genomföra i svensk rätt; barnrättsdirektivet och och rådets direktiv /1919/EU av om rättshjälp för Prop. 2018/19:71 misstänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och för eftersökta personer i förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder (kallat rättshjälpsdirektivet). 4.2Barnrättsdirektivets syfte och innehåll Syftet med direktivet är enligt artikel 1 att föreskriva minimiregler för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden eller föremål för förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder. Rättigheterna gäller från det att barnet blir misstänkt eller tilltalat till dess att det slutliga avgörandet av skuldfrågan har fått laga kraft. I fråga om barn som är eftersökta i samband med en europeisk arresteringsorder ska rättigheterna gälla från den tidpunkt då det eftersökta barnet grips i den verkställande medlemsstaten (artikel 2). Ett barn är enligt artikel 3 en person som är . I artikel 4 och 5 behandlas rätten till information. Ett barn ska i samband med underrättelse om misstanken informeras om sina rättigheter enligt direktivet och enligt direktiv /13/EU om rätten till information vid straffrättsliga förfaranden. Den som har föräldraansvar för barnet, eller i vissa fall en annan lämplig vuxen person, ska ges samma information som barnet. Artiklarna 6 och 18 handlar om barnets rätt till försvarare. Av direktivet följer att medlemsstaterna ska se till att barnet både har rätt till tillgång till försvarare och rätt att biträdas av en försvarare. Direktivet kräver vidare att hänsyn tas till barns särskilda behov av skydd, utbildning, yrkesutbildning och social anpassning. Enligt artikel 7 har barn som är misstänkta och tilltalade därför rätt till en individuell bedömning. Bedömningen ska särskilt beakta barnets personlighet och mognad, barnets sociala och ekonomiska bakgrund samt familjebakgrund och eventuell särskild sårbarhet hos barnet. Artikel 8 ger frihetsberövade barn rätt till läkarundersökning vid behov. I artikel 9 anges att förhör med misstänkta eller tilltalade barn, som utförs av polis eller andra brottsbekämpande myndigheter, ska spelas in med ljud och bild när det är proportionerligt. Vid proportionalitetsbedömningen ska bl.a. beaktas om försvarare är närvarande och om barnet Artiklarna 10–12 ger frihetsberövade barn särskilda rättigheter. Enligt artikel 10 ska frihetsberövande av ett barn begränsas till en så som möjligt och vara en sista utväg. Av artikel 11 följer att medlemsstaterna, när det är möjligt, ska se till att de behöriga myndigheterna har tillgång till alternativa åtgärder till frihetsberövande. I artikel 12 ställs krav på hur ett frihetsberövat barn ska behandlas. Medlemsstaterna ska bl.a. se till att barn som är frihetsberövade som huvudregel hålls åtskilda från vuxna. Detsamma ska gälla ett barn som fyller det är frihetsberövat, om det inte är olämpligt. Av artiklarna 13 och 14 följer att straffrättsliga förfaranden som rör barn ska genomföras skyndsamt och med vederbörlig omsorg. Barnet ska behandlas med värdighet och barnets privatliv ska skyddas, bl.a. genom 2018/19:71 att möjliggöra att förhandlingar med tilltalade barn kan hållas inom stängda dörrar. Artikel 15 handlar om barnets rätt att åtföljas av den person som har föräldraansvar eller av en annan lämplig vuxen person under förfarandet och artikel 16 om barnets rätt att närvara vid rättegången. Artikel 17 anger direktivets tillämpning i fråga om förfaranden enligt en europeisk arresteringsorder. Artiklarna 19–27 innehåller bestämmelser om bl.a. tillgången till effektiva rättsmedel, utbildning, införlivande och ikraftträdande. Direktivet ska vara genomfört i svensk rätt , se artikel 24. 5Utgångspunkter för genomförandet av barnrättsdirektivet 5.1Personer som omfattas av direktivet Regeringens bedömning: Direktivet omfattar i första hand personer som inte har fyllt . Direktivets rättigheter gäller även personer som fyller under de förfaranden som omfattas av direktivet, om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, dock längst till dess att personen fyller . Svensk rätt uppfyller direktivets krav på att en misstänkt eller tilltalad person ska förutsättas vara ett barn när det är osäkert om personen har fyllt . Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inget att invända mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 3.1 följer att alla som är anses vara barn. Direktivets rättigheter ska även gälla för personer som fyller under de förfaranden som omfattas av direktivet, om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, dock längst till dess att personen fyller (artikel 2.3 och skäl 11 och 12). I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) finns regler som tar särskilt sikte på barn och ungas processuella rättigheter. De flesta av rättigheterna gäller för underåriga som är straffmyndiga, dvs. barn i åldersgruppen 15–, men även myndiga personer som inte har fyllt omfattas av vissa bestämmelser. I direktivets skäl 13 anges hur medlemsstaterna bör gå tillväga för att fastställa ett barns ålder. I första hand ska åldern fastställas på grundval av barnets egen utsaga, kontroll av barnets rättsliga ställning, granskning av dokumentation och annan bevisning. En läkarundersökning bör endast genomföras som en sista utväg och med strikt respekt för barnets rättigheter, kroppsliga integritet och mänskliga värdighet. Om tvivel kvarstår efter att lämpliga utredningsåtgärder har vidtagits ska en person förutsättas vara ett barn vid tillämpningen av direktivet. När det gäller själva utredningsmaterialet om en misstänkts ålder – och Prop. 2018/19:71 möjligheterna att t.ex. genomföra en medicinsk undersökning – infördes nya regler (28 kap. 12 § , prop. 2016/17:165, bet. 2016/17:JuU29, rskr. 2016/17:274). Lagstiftningen är en följd av ett avgörande från (NJA 2016 s. 1165) och innebär att kroppsbesiktning ska få utföras för att utreda åldern på den som skäligen kan misstänkas för ett brott, om fängelse kan följa på brottet och den misstänktes ålder har betydelse för påföljden. Regelverket medger inte att kroppsbesiktning används som utredningsmetod i samtliga fall där det finns anledning att ifrågasätta den misstänktes ålder. Direktivet kan dock inte sägas medföra något krav på en medicinsk undersökning i varje fall där det är osäkert hur gammal den misstänkte eller tilltalade är. I stället får uppräkningen i ingressen anses belysa olika möjligheter som en medlemsstat får tillhandahålla för att fastställa åldern, där en läkarundersökning ska utföras i sista hand. Regeringen bedömer därför att det inte finns någon konflikt mellan direktivet och de begränsade möjligheterna att utföra en läkarundersökning för åldersbestämning som svensk lag medger. Svensk rätt bedöms också uppfylla direktivets krav på att en läkarundersökning endast bör genomföras som en sista utväg och med strikt respekt för barnets rättigheter, kroppsliga integritet och mänskliga värdighet. I svensk rättspraxis har ansetts att vid osäkerhet om en tilltalads ålder ska det för honom eller henne förmånligaste alternativet väljas (se NJA 2016 s. 719). Svensk rätt bedöms därför uppfylla direktivets krav på att en person ska förutsättas vara ett barn om tvivel om barnets ålder kvarstår efter att lämpliga utredningsåtgärder har vidtagits. 5.2Förfaranden som omfattas av direktivets tillämpningsområde Regeringens bedömning: Direktivet ger barn vissa rättigheter under förundersökningen och vid handläggningen av brottmål i domstol. Inom direktivets tillämpningsområde ryms även straffrättsliga förfaranden som inte mynnar ut i en domstolsprövning, t.ex. en process som resulterar i en straffvarning. Direktivet omfattar även barn som är misstänkta i förfaranden om internationell rättslig hjälp i brottmål, förfaranden enligt en europeisk utredningsorder och förfaranden enligt en nordisk eller europeisk arresteringsorder. Direktivet omfattar inte utredningar om brott som misstänks vara begångna av någon som inte fyllt och som bedrivs enligt lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Direktivet omfattar inte heller förfaranden hos polisen om föreläggande av ordningsbot. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De allra flesta remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot bedömningen. anser att direktivets rättigheter bör omfatta utredningar om brott som misstänks vara begångna av den som inte fyllt och som bedrivs enligt lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. och , anser att det finns skäl att se över regleringen för icke straffmyndiga barn. Skälen för regeringens bedömning: Direktivet är tillämpligt på Det innebär att direktivet är tillämpligt såväl vid förundersökningen som vid handläggningen av brottmål i domstol. I oskuldspresumtionsdirektivet är gränsdragningen mellan straffrättsliga förfaranden och administrativa förfaranden tydligare definierad än i de direktiv som antagits inom ramen för färdplanen (jfr t.ex. prop. s. 15 och prop. 2013/14:157 s. 17). I ingressen till oskuldspresumtions- direktivet anges att det inte bör tillämpas på civilrättsliga förfaranden eller på administrativa förfaranden, inbegripet sådana administrativa förfaranden som kan leda till sanktioner, såsom förfaranden rörande kon- kurrens, handel, finansiella tjänster, vägtrafik, skatter eller skattetillägg (skäl 11). Även om termen straffrättsligt förfarande inte är ett harmoniserat begrepp inom bör den gränsdragning mellan straffrättsliga och administrativa förfaranden som görs i oskuldspresumtionsdirektivet gälla Barnrättsdirektivet innehåller därutöver en ytterligare begränsning av tillämpningsområdet genom skäl 17, där det särskilt anges att direktivet inte bör tillämpas på förfaranden som är specialutformade för barn och som kan leda till skyddsåtgärder, korrigerande åtgärder eller Enligt lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare kan polis och åklagare under vissa förutsättningar utreda förhållanden där någon misstänks för att ha begått ett brott innan han eller hon fyllt , se 31 § LUL (har barnet inte fyllt finns vissa begränsningar i förutsättningarna att inleda en sådan utredning, 31 § fjärde stycket). Det finns likheter mellan denna typ av förfaranden och handläggningen av ett brottmål där den misstänkte eller tilltalade är straffmyndig.