prop · H70364 · 2019-12-16 00:00:00 — Åtgärden får i förundersökningsfallen tillåtas dels om någon är skäligen misstänkt för brott och då avse de telefonnummer eller adresser som gäller vid hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation (se ovan), dels i syfte att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet. I den senare situationen gäller dock att tvångsmedlet får användas endast vid en förundersökning som avser brott som kan leda till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation (27 kap. 19 § fjärde stycket RB) och att över- vakning som innebär att uppgifter hämtas in om meddelanden endast får avse förfluten tid (27 kap. 20 § andra stycket RB). Enligt både preventivlagen och lagen om särskild utlänningskontroll gäller samma förutsättningar för tillstånd till hemlig övervakning av elekt- ronisk kommunikation som för hemlig avlyssning såväl avseende vilken brottslighet som krävs som vilka telefonnummer eller adresser som får övervakas. Vid hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får de tekniska hjälpmedel användas som behövs för åtgärden (se ovan om hemlig avlyss- ning av elektronisk kommunikation). Inhämtning av elektronisk kommunikation i underrättelseverksamhet Inhämtningslagen reglerar förutsättningarna för , Säker- hetspolisen och att i underrättelseverksamhet hämta in övervak- ningsuppgifter om elektronisk kommunikation från teleoperatörerna. De uppgifter som kan hämtas in motsvarar de som kan hämtas in genom hem- lig övervakning av elektronisk kommunikation när den åtgärden används för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet. Uppgifter får hämtas in, om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som inne- fattar brott vilka har ett straffminimum på fängelse eller om det är fråga om brottslig verksamhet som innefattar vissa särskilt angivna samhällsfarliga brott inom ansvarsområde (2 §). Hemlig kameraövervakning innebär att fjärrstyrda tv-kameror, andra optisk-elektroniska instrument eller därmed jämförbar utrustning används för optisk personövervakning vid förundersökning i brottmål utan att upp- lysning om övervakningen lämnas. I förarbetena till lagstiftningen om hemlig kameraövervakning förtydligas att tvångsmedlet inte omfattar ljudupptagning, se propositionen Hemlig kameraövervakning (prop. 1995/96:85 s. 37). Tillstånd till hemlig kameraövervakning kan lämnas vid förundersök- ning som rör de brott som kan aktualisera tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation (27 kap. 20 a § andra stycket RB). Över- vakningen får som huvudregel användas endast om någon är skäligen misstänkt för brottet. Åtgärden får endast avse sådan plats där den skäligen misstänkte kan antas komma att uppehålla sig (27 kap. 20 b § RB). Om det inte finns någon skäligen misstänkt för brottet får hemlig kameraöver- vakning dock användas för att övervaka den plats där brottet har begåtts eller en nära omgivning till denna plats, dock endast om syftet är att fast- ställa vem som skäligen kan misstänkas för brottet (27 kap. 20 c §). För hemlig kameraövervakning enligt preventivlagen gäller samma förutsättningar som för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation avseende vilken brottslighet som kan aktualisera åtgärden (1 §). Den får endast avse en plats där den som ska övervakas kan antas komma att uppe- hålla sig eller en plats där den brottsliga verksamheten kan antas komma att utövas eller en nära omgivning till denna plats (3 §). Hemlig kameraövervakning får inte förekomma inom ramen för särskild utlänningskontroll. Hemlig rumsavlyssning innebär avlyssning eller upptagning som görs i hemlighet, och med ett tekniskt hjälpmedel som är avsett att återge ljud, 2019/20:64 och avser tal i enrum, samtal mellan andra eller förhandlingar vid samman- träden eller andra sammankomster som allmänheten inte har tillträde till. Rumsavlyssning får endast användas vid förundersökning avseende brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , spioneri, brott mot lagen (2018:558) om företagshemligheter som kan antas ha begåtts eller understötts av främmande makt samt för vissa andra särskilt uppräknade brott (t.ex. människohandel, våldtäkt mot barn, grovt övergrepp i rättssak) om det i det enskilda fallet kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse (27 kap. 20 d § RB). Tvångsmedlet får användas endast när någon är skäligen misstänkt för något av de angivna brotten. Det får inte användas i underrättelseverksam- het. Dessutom får åtgärden endast avse en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig. Om åtgärden avser någon annan stadigvarande bostad än den misstänktes får hemlig rumsavlyssning användas endast om det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig där. 4.4Rättssäkerhetsgarantier och skyddet för den personliga integriteten i lagstiftningen om hemliga tvångsmedel I förundersökningsfallen gäller som utgångspunkt att en domstol ska pröva frågor om hemliga tvångsmedel. Ansökan görs av åklagaren när det gäller hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rums- avlyssning (27 kap. 21 § RB). Även i underrättelsefallen enligt preventivlagen och lagen om särskild utlänningskontroll gäller att det är domstol som prövar frågor om tillstånd till hemliga tvångsmedel. I dessa fall är emellertid den enda domstol som har rätt att pröva ansökan. Enligt preventivlagen görs ansökan av åklagaren (6 §) medan yrkande enligt lagen om särskild utlänningskontroll framställs av Säkerhetspolisen eller (21 §). När det däremot gäller inhämtningslagen är det Åklagarmyndig- heten på ansökan av , Säkerhetspolisen eller som fattar beslut om inhämtning av uppgifter. Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden ska inom efter att ett ärende om inhämtning avslutats underrättas om ett beslut om inhämtning av uppgifter enligt lagen (5 § inhämtningslagen). I förundersökningsfallen finns möjlighet för åklagare att i vissa fall besluta om tillstånd till hemliga tvångsmedel interimistiskt, i avvaktan på rättens beslut. Om åklagaren har gett ett sådant tillstånd ska denne utan dröjsmål skriftligt anmäla beslutet till rätten och ange skälen för åtgärden. Rätten ska skyndsamt pröva ärendet och om den finner att det inte finns skäl för åtgärden ska beslutet upphävas. Om åklagarens beslut har verk- ställts innan rätten hunnit göra en sådan prövning och det senare visar sig att det saknats skäl för åtgärden får de inhämtade uppgifterna inte använ- das i en brottsutredning till nackdel för den som har omfattats av avlyss- ningen eller övervakningen, eller för någon annan som uppgifterna avser Prop. 2019/20:64 (27 kap. 21 a § RB). Även enligt preventivlagen finns möjlighet till interimistiskt åklagar- beslut beträffande hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hem- lig övervakning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraöver- vakning (6 a §). Betydelsen av olägenheten av att inhämta rättens tillstånd är emellertid i den bestämmelsen knuten till möjligheterna att förhindra den brottsliga verksamheten i stället för, som i förundersökningsfallen, utredningen. Det är inte möjligt att utan domstolsprövning tillåta hemlig rumsavlyss- ning. Undantag gäller endast i vissa situationer om befinner sig i krig eller krigsfara. Enligt 28 § lagen (1988:97) om förfarandet hos kom- munerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. gäller nämligen att om det kan befaras att det skulle med- föra en fördröjning av väsentlig betydelse för utredningen att inhämta rättens tillstånd till hemlig rumsavlyssning enligt 27 kap. 20 d § RB, får tillstånd till åtgärden ges av åklagaren i avvaktan på rättens beslut. Vid prövningen av om det finns skäl att tillåta tvångsmedlet i fråga har domstolen och, i förekommande fall, åklagaren alltid att avgöra om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse. Denna pro- portionalitetsprincip återfinns i bl.a. 27 kap. 1 § tredje stycket RB, 5 § pre- ventivlagen och 2 § 2 inhämtningslagen. Som redan nämnts gäller dock principen vid tillämpningen av all tvångsmedelslagstiftning. För att hemliga tvångsmedel ska få tillåtas ställs det också upp vissa kvalificerande krav som tar sikte på behovet av åtgärden i det enskilda fallet. Det krävs att åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen (förunder- sökningsfallen), är av synnerlig vikt för att förhindra brottslighet (5 § preventivlagen) alternativt att det ska föreligga synnerliga skäl för åtgär- den (20 § LSU). För inhämtning av uppgifter enligt inhämtningslagen krävs att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upp- täcka sådana brott som avses i den lagen. Vad ett beslut om hemliga tvångsmedel ska innehålla under en förunder- sökning regleras i 27 kap. 21 § RB. I underrättelseverksamhet finns mot- svarande regler i 8 § preventivlagen och 21 § LSU (vilken hänvisar till 27 kap. RB). I beslutet ska det anges vilken tid beslutet gäller. Tiden får inte bestämmas längre än nödvändigt och får inte överstiga en månad för beslutet. Om tiden löper ut krävs ett nytt beslut. I ett tillstånd till hemlig avlyssning eller hemlig övervakning av elek- tronisk kommunikation ska det anges vilket telefonnummer eller annan adress alternativt vilken elektronisk kommunikationsutrustning som till- ståndet avser. Det ska också anges om åtgärden får verkställas utanför all- mänt tillgängliga elektroniska kommunikationsnät. Om tillståndet gäller inhämtning av uppgifter om vilka mobila kommunikationsutrustningar som har funnits inom ett visst geografiskt område (hemlig övervakning av elektronisk kommunikation) ska det anges vilket geografiskt område tillståndet avser. 2019/20:64 När det gäller tillstånd till hemlig kameraövervakning ska det anges vilken plats tillståndet gäller. I ett beslut att tillåta hemlig rumsavlyssning ska det, utöver vilken plats tillståndet avser, också anges vem som är skäligen misstänkt för brottet. I samtliga fall gäller att rätten också, när det finns skäl därtill, i övrigt ska ange villkor för att tillgodose intresset av att enskildas personliga inte- gritet inte kränks i onödan. Vid beslut om inhämtning av uppgifter enligt inhämtningslagen ska det anges vilken brottslig verksamhet och vilken tid beslutet avser samt vilket telefonnummer eller annan adress, vilken elektronisk kommunikations- utrustning eller vilket geografiskt område beslutet avser. 4.4.2Skydd för vissa yrkesgrupper Vissa personkategorier är till följd av sitt yrke undantagna från vittnes- plikten under vissa förutsättningar (36 kap. 5 § andra–sjätte styckena RB). Detta gäller bl.a. advokater, präster och läkare. Dessa personer har även en priviligierad ställning vid hemlig avlyssning av elektronisk kommuni- kation och hemlig rumsavlyssning. Det finns nämligen särskilda bestäm- melser om användningen av dessa hemliga tvångsmedel när den som tvångsmedlet riktas mot kommunicerar med någon i den nämnda personkretsen (27 kap. 22 § RB). Hemlig avlyssning av elektronisk kom- munikation får inte avse telefonsamtal eller andra meddelanden där någon som yttrar sig inte skulle ha kunnat höras som vittne om det som har sagts eller på annat sätt kommit fram. På motsvarande sätt får hemlig rums- avlyssning inte avse samtal eller annat tal där en sådan person talar. Om det under avlyssningen kommer fram att det är fråga om ett sådant samtal eller meddelande, ska avlyssningen avbrytas och upptagningar och uppteckningar, dvs. det material där uppgifter från tvångsmedels- användningen finns sparat, förstöras i de delar som de omfattas av förbud. Motsvarande bestämmelse beträffande hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation finns i preventivlagen (11 §). 4.4.3Skyldigheten att avbryta användningen av det hemliga tvångsmedlet I såväl förundersöknings- som underrättelsefallen gäller att ett beslut om att tillåta ett hemligt tvångsmedel ska upphävas om det inte längre finns skäl för beslutet. Beslutet hävs av åklagare eller rätten utom i fall enligt inhämtningslagen, där i stället den brottsbekämpande myndig- heten själv ska häva beslutet (27 kap. 23 § RB, 10 § preventivlagen och 4 § inhämtningslagen). Enligt preventivlagen gäller dessutom att Polis- myndigheten eller Säkerhetspolisen ska underrätta åklagaren om omständigheter som har betydelse för om beslutet ska hävas. Om det vid hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation eller hemlig kameraöver- vakning i förundersökningsfallen har kommit fram uppgifter om annat Prop. 2019/20:64 brott än det som har legat till grund för beslutet om avlyssning eller över- vakning, s.k. överskottsinformation, får uppgifterna användas för att ut- reda brottet. En förundersökning eller motsvarande utredning om brottet får dock inledas på grund av sådana uppgifter endast om det är föreskrivet fängelse eller därutöver för brottet och det kan antas att brottet inte endast leder till böter, eller om det finns särskilda skäl. Överskottsinfor- mation från hemlig rumsavlyssning får användas för att utreda brott endast om uppgifterna rör ett brott som hade kunnat leda till tillstånd till hemlig rumsavlyssning eller som har fängelse i straffskalan. I annat fall får uppgifterna inte användas för brottsutredande ändamål, vare sig för att inleda en förundersökning eller som tillägg till en redan pågående förundersökning (27 kap. 23 a § RB). I underrättelsefallen gäller delvis olika förutsättningar för användande av överskottsinformation. I samtliga fall gäller dock att uppgifter om före- stående brott alltid får användas för att förhindra brott. När det gäller över- skottsinformation som kommit fram vid tvångsmedelsanvändning enligt preventivlagen får sådan information användas för att utreda ett brott endast om det är fråga om ett brott som omfattas av lagen (inklusive för- sök, förberedelse eller stämpling till sådant brott) eller om det är fråga om ett annat brott för vilket det är föreskrivet fängelse eller däröver (12 §). Vid särskild utlänningskontroll får överskottsinformation som kommit fram vid hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation användas för att utreda ett brott (21 a §). Förundersökning eller motsvarande utredning får dock inledas på grund av dessa uppgifter endast om det är föreskrivet fängelse eller däröver för brottet och det kan antas att brottet inte föranleder endast böter, eller om det finns särskilda skäl. Uppgifter som har kommit fram vid inhämtning enligt inhämtningslagen får användas i en förunder- sökning endast efter tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kom- munikation. Utan ett sådant tillstånd får dock inhämtade uppgifter ligga till grund för beslut om att inleda en förundersökning (7 §). Utredningen om rättssäkerhetsgarantier vid användningen av vissa hem- liga tvångsmedel har i sitt slutbetänkande lämnat förslag på förändrade regler för användningen av överskottsinformation (SOU 2018:61). Betän- kandet bereds i . 4.4.5 Granskning, bevarande och förstörande av insamlat material När hemliga tvångsmedel använts ska den upptagning eller uppteckning som gjorts granskas möjligt. När det är fråga om hemliga tvångs- medel under förundersökning får rätten, förundersökningsledaren eller åklagaren, alternativt sakkunnig eller annan som någon av dessa bestämt, De delar som är av betydelse för att utreda brott ska bevaras till dess förundersökningen har lagts ned eller avslutats eller, om åtal väckts, målet slutligt har avgjorts. I de delar som upptagningarna och uppteckningarna är av betydelse för att förhindra förestående brott ska de bevaras så länge det behövs för att förhindra brott. De ska därefter för- störas (27 kap. 24 § RB). 2019/20:64 Enligt både preventivlagen och lagen (1991:572) om särskild utlän- ningskontroll ska granskning av uppteckningar eller upptagningar göras möjligt. Granskningen får utföras av rätten, Säkerhetspolisen, eller åklagare. Enligt preventivlagen får granskning göras även av sakkunnig eller någon annan som har anlitats i ärendet (13 § preventivlagen och 22 § LSU). Den lagen anger att upptagningar och uppteckningar, i de delar de är av betydelse för att förhindra förestående brott, ska bevaras så länge det behövs för att förhindra brott. I de delar upptagningarna och uppteckningarna innehåller sådana uppgifter om brott som enligt lagen får användas för att utreda brott ska de bevaras till dess förundersökningen har lagts ned eller avslutats eller, om åtal har väckts, målet har avgjorts slutligt. De ska därefter förstöras (13 § preventivlagen). Enligt lagen om särskild utlänningskontroll ska upptagningar och upp- teckningar förstöras om de innehåller något som inte är av betydelse för ändamålet med avlyssningen i denna del. I fråga om brott eller förestående brott som inte är av betydelse för ändamålet med avlyss- ningen gäller motsvarande bestämmelser som i förundersökningsfallen (22 § LSU). Enligt inhämtningslagen ska uppteckningar, i de delar de är av betydelse för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som om- fattas av beslutet om inhämtning eller för att förhindra annat brott, bevaras så länge det behövs för något av dessa syften. De ska därefter förstöras (8 § inhämtningslagen). Offentliga ombud bevakar enskildas integritetsintressen i ärenden hos domstol om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning. Samma regler om offent- liga ombud gäller för förundersökningsfallen som för underrättelsefallen (27 kap. 26–30 §§ RB, 6 § preventivlagen och 21 § LSU). Däremot finns inte några regler om offentligt ombud vid hemlig övervakning av elektro- nisk kommunikation. Inte heller finns krav på offentligt ombud vid tillämpning av inhämtningslagen. Ett offentligt ombud har rätt att ta del av vad som förekommer i ärendet, yttra sig i ärendet och överklaga rättens beslut (27 kap. 26 § RB). När en ansökan eller anmälan om hemlig avlyssning av elektronisk kommuni- kation, hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning har kommit in till rätten ska rätten utse ett offentligt om- bud i ärendet och hålla sammanträde. Vid sammanträdet ska åklagaren och det offentliga ombudet närvara (27 kap. 28 § RB). Utredningen om regeländringar för vissa hemliga tvångsmedel har i sitt slutbetänkande lämnat förslag på förändringar av de offentliga ombudens roll (SOU 2018:30). Betänkandet bereds i . Det finns en skyldighet att i efterhand underrätta den enskilde om att hem- liga tvångsmedel har använts. I förundersökningsfallen gäller som huvud- regel att den som är eller har varit misstänkt för brott ska underrättas om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning som han eller hon har utsatts för (27 kap. 31 § RB). Om hemlig avlyssning eller övervakning av elektronisk kommunikation har avsett ett telefonnummer, adress eller kommunikationsutrustning som innehas av någon annan än den misstänkte ska enligt huvudregeln även denna person underrättas. Om hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning har avsett en plats som innehas av någon annan än den misstänkte och som allmänheten inte har tillträde till, ska även innehava- ren av platsen underrättas. En underrättelse ska lämnas så snart det kan ske utan men för utredningen, dock senast efter det att förunder- sökningen avslutades (27 kap. 31 § RB). Det finns dock undantag från underrättelseskyldigheten. Om det gäller sekretess enligt vissa angivna sekretessgrunder ska underrättelsen skjutas upp till dess att sekretess inte längre gäller. Om sekretessen gör att under- rättelsen inte kan lämnas från det att förundersökningen avslu- tades faller underrättelseskyldigheten bort. I sådana fall ska i stället Säker- hets- och integritetsskyddsnämnden underrättas, 14 b § förundersöknings- kungörelsen (1947:948). Ytterligare ett undantag från underrättelseskyl- digheten är att underrättelse inte ska lämnas om förundersökningen angår vissa särskilt angivna brott, huvudsakligen brott mot säkerhet (27 kap. 33 § RB). Även preventivlagen innehåller regler om underrättelseskyldighet för de brott som huvudsakligen utreds av . Underrättelse till enskild ska lämnas så snart det kan ske efter att det ärende som åtgärden vidtogs i avslutades. Om det gäller sekretess enligt vissa angivna sekre- tessgrunder ska underrättelsen skjutas upp till dess att sekretess inte längre gäller. Om sekretessen gör att underrättelsen inte kan lämnas från det att det ärende i vilket åtgärden vidtogs avslutades bortfaller under- rättelseskyldigheten (18 § andra stycket). Underrättelse ska i sådant fall i stället lämnas till enligt förord- ningen (2007:1144) om fullgörande av underrättelseskyldighet enligt la- gen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. För åtgärder som vidtas enligt lagen om särskild utlänningskontroll gäller ingen underrättelseskyldighet. Detta har motiverats med att det brott som lagen avser är terroristbrott och att det i likhet med vad som gäller enligt inte bör krävas underrättelser i sådana fall. Dessutom kan underrättelse i praktiken inte lämnas så länge som den av- lyssnade eller övervakade personen finns kvar i landet och efter utvisning är det knappast möjligt att lämna några underrättelser, se propositionen Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångs- medel, m.m. (prop. 2006/07:133 s. 52). I fråga om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation enligt inhämtningslagen finns ingen bestämmelse om underrättelse till enskild. Däremot ska under- rättas om varje beslut om inhämtning senast efter att inhämt- ningen avslutats (5 §). 2019/20:64 4.4.8 ska bidra till att värna rätts- säkerheten och skyddet för den personliga integriteten i förhållande till den brottsbekämpande verksamheten. Nämndens uppgifter framgår av lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet och förordningen (2007:1141) med instruktion för Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden. Nämnden ska bl.a. utöva tillsyn över brottsbekämpande myndigheters användning av hemliga tvångsmedel och därmed samman- hängande verksamhet. Tillsynen ska särskilt syfta till att säkerställa att verksamheten bedrivs i enlighet med lag eller annan författning och ska utövas genom inspektioner och andra undersökningar. Nämnden får uttala sig om konstaterade förhållanden och sin uppfatt- ning om behov av förändringar i verksamheten och ska verka för att brister i lag eller annan författning avhjälps. Nämnden är också skyldig att på begäran av en enskild kontrollera om han eller hon har utsatts för hemliga tvångsmedel samt om användningen av tvångsmedlen och därmed sammanhängande verksamhet har skett i enlighet med lag eller annan för- fattning. Nämnden ska underrätta den enskilde om att kontrollen har utförts. Som framgår i föregående avsnitt ska Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden få underrättelse från åklagaren i de fall underrättelse till enskild har underlåtits på grund av sekretess. Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden ska också underrättas om beslut om inhämtning enligt inhämtningslagen (5 §). I följande två avsnitt ges en översikt över dagens regelverk om beslag och husrannsakan. Det ska dock noteras att har lämnat tämligen omfattande förslag till förändringar av regelverket i ett betän- kande (SOU 2017:100). Förslagen bereds i . Beslag är ett straffprocessuellt tvångsmedel som innebär att en brotts- bekämpande myndighet tillfälligt tar hand om annans egendom. Bestäm- melser om beslag finns i 27 kap. RB. Det finns inga regler som tillåter beslag i underrättelseverksamhet. Beslag får göras för olika ändamål.