prop · H70351 · 2019-12-05 00:00:00 — Myndighetens verksamhet när det gäller personuppgiftsbehandlingen av totalförsvarspliktiga regleras i lagen (1998:938) och förordningen (1998:1229) om behandling av personuppgifter om totalförsvarspliktiga. Andra lagar och förordningar som styr myndighetens verksamhet är bl.a. hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), patientdatalagen (2008:355) och patientsäkerhetslagen (2010:659). Med utgångspunkt i de regler som styr verksamheten vid Totalförsvarets rekryteringsmyndighet beslutar sedan myndigheten själv om interna och externa föreskrifter för den egna verksamheten. Myndighetens interna bestämmelser om myndighetens arbetsordning (RIB 2016:2) och föreskrifter om totalförsvarsplikt (TRMFS 2017:1) är några exempel. I det följande avsnittet redovisas myndighetens huvudsakliga uppgifter. För att ge en helhetsbild inkluderar redovisningen även i vissa avseenden uppgifter som aktualiseras om regeringen beslutar att aktivera civilplikten. 4.4.1Mönstring, inskrivning och krigsplacering av totalförsvarspliktiga Totalförsvarets rekryteringsmyndighet får enligt förordningen om totalförsvarsplikt uppgifter från om alla svenska medborgare som är folkbokförda i landet och som fyller . Uppgifterna, dvs. namn, personnummer, adress och medborgarskap, registreras i Totalförsvarets rekryteringsmyndighets informationssystem. Under det kalenderår de totalförsvarspliktiga fyller är de skyldiga att lämna uppgifter om sina personliga förhållanden i ett webbaserat formulär. Uppgifterna sammanställs i det s.k. mönstringsunderlaget. Totalförsvarets rekryteringsmyndighet har till uppgift att informera alla svenska medborgare som under kalenderåret fyller om skyldigheten att mönstra och fullgöra grundutbildning med värnplikt. Det är också myndighetens ansvar att samla in uppgifterna om de totalförsvarspliktigas personliga förhållanden i mönstringsunderlaget. På grundval av uppgifterna i mönstringsunderlaget kallar Totalförsvarets rekryteringsmyndighet de personer som bedöms lämpliga utifrån en samlad bedömning av hur motiverade de är och hur de i övrigt uppfyller kravprofilerna till mönstring. Mönstringen som sker genom att den totalförsvarspliktige personligen inställer sig omfattar medicinska och psykologiska undersökningar samt annan utredning av hans eller hennes personliga förhållanden (2 kap. 3 § lagen om totalförsvarsplikt). Att inte inställa sig till mönstring efter kallelse straffas med penningböter om inte den totalförsvarspliktige har giltiga skäl att utebli (2 kap. 5 § och 10 kap. 1 § lagen om totalförsvarsplikt). En totalförsvarspliktig är även skyldig att lämna uppgifter om hälsotillstånd, utbildning, arbete och personliga förhållanden i övrigt på begäran av en länsstyrelse, , Säkerhetspolisen, Försvarsmakten, , , , , , och (4 kap. 5 § andra stycket förordningen om totalförsvarsplikt). På grundval av dessa uppgifter kan en mindre omfattande utredning än mönstring utföras hos nämnda myndigheter. Sådan utredning kallas för annan utredning (2 kap. 1 och 5 §§ lagen om totalförsvarsplikt). Förutsättningarna för annan utredning är att den enskilde ska vara totalförsvarspliktig, dvs. bosatt i och mellan 16–(1 kap. 2 §). Annan utredning har tidigare tillämpats inom ramen för civilplikten. Om en enskild är intresserad av att genomföra mönstring kan han eller hon själv initiera annan utredning genom att kontakta Totalförsvarets rekryteringsmyndighet eller Försvarsmakten. Han eller hon får då först genomföra webbtester och svara på frågor om bl.a. sin hälsa, utbildningsbakgrund, motivation. Vid godkänt resultat kan den enskilde därefter gå vidare i processen och boka tid för annan utredning med personlig inställelse. Efter att annan utredning är genomförd kan den enskilde, efter beslut från Totalförsvarets rekryteringsmyndighet, genomgå mönstring med stöd av lagen om totalförsvarsplikt. Inskrivning, tjänstgöring och krigsplacering Efter genomförd mönstring eller annan utredning fattar Totalförsvarets rekryteringsmyndighet beslut om den totalförsvarspliktige ska skrivas in eller inte. En totalförsvarspliktig ska skrivas in för värnplikt eller civilplikt eller i en utbildningsreserv om resultatet av mönstringen visar att den totalförsvarspliktige har förutsättningar att fullgöra värnplikt eller civilplikt (3 kap. 1 § lagen om totalförsvarsplikt). Om mönstringen visar att den totalförsvarspliktige saknar förutsättningar att fullgöra värnplikt eller civilplikt, ska Totalförsvarets rekryteringsmyndighet besluta att han eller hon inte är skyldig att fullgöra sådan tjänstgöring (3 kap. 3 §). Vid inskrivningen ska det, för den som skrivs in för värnplikt eller civilplikt, bl.a. bestämmas vilken befattning eller befattningsgrupp han eller hon ska placeras i, tid och plats för utbildningen och utbildningens längd (3 kap. 3 och 5 §§). Inkallelse till tjänstgöring görs av Totalförsvarets rekryteringsmyndighet (5 kap. 6 §). Efter avslutad grundutbildning ska den som för- värvat tillräckliga kunskaper och färdigheter för en krigsuppgift krigs- Prop. 2019/20:51 placeras i en befattning eller i en viss verksamhet som han eller hon är lämplig för (3 kap. 12 §). Beslut om krigsplacering fattas av Totalförsvarets rekryteringsmyndighet efter framställning från statliga myndigheter, kommuner, landsting, bolag, föreningar, samfälligheter, registrerade trossamfund, organisatoriska delar av sådana samfund eller andra enskilda (3 kap. 15 §). Vidare svarar myndigheten för att kalla in totalförsvarspliktig personal till repetitionsutbildning. Myndigheten beslutar också om uppskov med grundutbildning eller repetitionsutbildning (5 kap. 10 §). 4.4.2Stöd och service till bemanningsansvariga inom totalförsvaret Totalförsvarets rekryteringsmyndighet ansvarar för att myndigheter och andra som har bemanningsansvar inom totalförsvaret får stöd och service i frågor som avser bemanning med totalförsvarspliktiga som skrivs in för värnplikt eller civilplikt. Stöd och service ska lämnas även till de bemanningsansvariga i fråga om totalförsvarspliktigas tjänstgöring och om redovisning av annan personal inom totalförsvaret. Uppdraget omfattar bl.a. bemanningsfrågor, personalplanering inför höjd beredskap och krigsplacering. Tillsammans med Försvarsmakten har Totalförsvarets rekryteringsmyndighet i uppdrag att säkerställa att samtliga krigsförband med tillhörande mobiliseringsreserver är fullt bemannade med krigsplacerad personal. Verksamheten omfattar bl.a. omorganisation och bemanning av krigsorganisationen, kallelse av värnpliktig personal till repetitionsutbildning samt registervård av krigsförband och personal. På uppdrag av Försvarsmakten sköter Totalförsvarets rekryteringsmyndighet registerhållningen och redovisningen av bemanningen av Försvarsmaktens krigsorganisation. Detta är ett löpande arbete för att bemanningen av förbandsorganisationen ska hållas uppdaterad och aktuell för det fall regeringen beslutar om höjd beredskap. Dessutom genomför och ansvarar myndigheten för den årliga omorganisationen av krigsorganisationens bemanning. Totalförsvarets rekryteringsmyndighet har också till uppgift att redovisa personal som har uppgifter inom totalförsvaret. register över totalförsvarspliktiga som är krigsplacerade med stöd av lagen Registreringen är betydelsefull såtillvida att den säkerställer att ingen totalförsvarspliktig är placerad i flera befattningar i Totalförsvarets rekryteringsmyndighet ger också stöd till myndigheter, kommuner och regioner vid redovisning av annan personal inom total- Myndigheten gör härvid s.k. disponibilitetskontroller, vilket innebär att Totalförsvarets rekryteringsmyndighet kontrollerar att personerna inte är krigsplacerade hos Försvarsmakten eller någon annan Efter önskemål registrerar sedan Totalförsvarets rekryterings- myndighet personerna som krigsplacerade (anställda och avtalspersonal) med stöd av avtal. 2019/20:51 Totalförsvarets rekryteringsmyndighet genomför också tillsammans med Försvarsmakten, , regioner, kommuner och länsstyrelser informationsmöten med myndigheter och organisationer i syfte att lämna den information som är nödvändig för att dessa aktörer ska kunna uppfylla sina skyldigheter när det gäller totalförsvarsplanering. På uppdrag av Försvarsmakten och andra myndigheter bedriver Totalförsvarets rekryteringsmyndighet prövningsverksamhet, dvs. testar, undersöker och bedömer personer för yrken, utbildningar och uppgifter som ställer särskilda krav på den enskilde. Fram till dess att värnplikten återaktiverades bestod en stor del av prövningsverksamheten i att tillhandahålla urvalstester för de rekryter som ansökt till militär utbildning inom Försvarsmakten med stöd av förordningen (2015:613) om militär grundutbildning (jfr 1 § andra stycket förordningen med instruktion för Totalförsvarets rekryteringsmyndighet). Förordningen om militär grundutbildning är vilande . Totalförsvarets rekryteringsmyndighet åtar sig dock och genomför även andra uppdrag för Försvarsmakten. Bland annat gör myndigheten medicinska undersökningar och psykologiska tester och bedömningar av de som sökt till Specialistofficersprogrammet och Officersprogrammet. De sökande har tidigare genomfört värnpliktstjänstgöring eller grundläggande utbildning. Kompletterande prövningar görs också för bl.a. stridsbåtförare, jägare och tolkar. De som sökt till befattningar med särskilda krav undersöks och testas av Totalförsvarets rekryteringsmyndighets medicinska personal och psykologer. Undersökningarna och testerna är anpassade efter de speciella krav som gäller för varje befattning. Därutöver prövar myndigheten personer som söker grundläggande soldatutbildning för internationell tjänstgöring. Det rör sig främst om medicinsk personal som efter uttagning genomför en kortare militär utbildning. På uppdrag av Försvarsmakten testar och undersöker myndigheten även dem som sökt befattning som militärobservatör eller stabspersonal i internationella insatser. Totalförsvarets rekryteringsmyndighet genomför också antagningsprövning av frivillig personal på uppdrag av Försvarsmakten. Totalförsvarets rekryteringsmyndighet utför även uppdrag åt civila myndigheter samt åt kommuner, regioner och enskilda. Uppdragsverksamheten består bl.a. av rekrytering av personal till , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, SOS Alarm och . Totalförsvarets rekryteringsmyndighets uppdrag är dock bara att tillhandahålla tekniskt stöd åt de civila uppdragsgivarna vid rekryteringsförfarandet och att genomföra medicinska och psykologiska undersökningar och tester. Ett av Totalförsvarets rekryteringsmyndighets huvudsakliga verksamhetsområden är personalredovisningen, dvs. arbetet med att säkerställa att de bemanningsansvariga myndigheternas krigsorganisationer är fullt bemannade. Myndigheten har även i uppgift att samla in uppgifter till mönstringsunderlaget, mönstra, skriva in och besluta om krigsplacering av totalförsvarspliktiga. Den samlade behandlingen av personuppgifter om totalförsvarspliktiga omfattar en stor del av befolkningen och är en av största och mest omfattande. I sin verksamhet behandlar myndigheten följaktligen en mängd personuppgifter, ofta av mycket integritetskänslig karaktär. Behandlingen av personuppgifter om totalförsvarspliktiga utgör alltså en central del i myndighetens verksamhet. Personuppgiftsbehandlingen är inte bara omfattande – myndigheten använder sig också i allt större utsträckning av elektronisk hantering av personuppgifterna. Totalförsvarets rekryteringsmyndighet har behov av att kunna samla in, ta emot, registrera, behandla och lagra uppgifter på elektronisk väg, inte bara för att fullgöra sina uppgifter i form av t.ex. personalredovisning av totalförsvarspliktiga utan även för att kunna redovisa annan personal inom totalförsvaret. Myndigheten har också behov av att kunna behandla personuppgifter elektroniskt för utlämnande till andra myndigheter, inte minst Försvarsmakten, och till totalförsvarspliktiga. Vid den behandling av personuppgifter som sker inom ramen för uppdragsverksamhet som inte avser totalförsvarspliktiga tillämpas numera dataskyddsförordningen och dataskyddslagen. När det gäller den medicinska och psykologiska verksamheten tillämpas patientdatalagen. 5Regler om personuppgiftsbehandling och enskildas rätt till personlig integritet antogs och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), nedan kallad dataskyddsförordningen. antogs och rådet direktiv (EU) 2016/680 av om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, 2019/20:51 och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF. Dataskyddsförordningen utgör den generella regleringen av personuppgiftsbehandling inom EU. Dataskyddsförordningen är tillämplig på sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg samt på annan behandling än automatisk av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register. Från dataskyddsförordningens tillämpningsområde undantas bl.a. behandling av personuppgifter som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av unionsrätten eller som utförs av medlemsstaterna när de bedriver verksamhet som omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Dataskyddsförordningen baseras till stor del på dataskyddsdirektivets struktur och innehåll men innehåller även en del förändringar. Till exempel har den registrerades rättigheter förstärkts i syfte att ge den registrerade ökad kontroll över sina personuppgifter. Den information som ska tillhandahållas den registrerade har preciserats och utvidgats, och den registeransvarige ska tillhandahålla informationen i en begriplig och lättillgänglig form. Förordningen innebär även en förstärkning av rätten att få åtkomst till sina personuppgifter i syfte att föra över dem till en annan leverantör av elektroniska tjänster, s.k. dataportabilitet. Vidare har en tydligare rätt att ”bli bortglömd”, dvs. få sina personuppgifter raderade, införts. Genom förordningen har det också införts ett system med administrativa sanktionsavgifter som ska påföras vid vissa typer av överträdelser av förordningen. Utrymmet för att ge offentlighetsprincipen företräde framför personuppgiftsregleringen har också blivit tydligare i förordningen, genom en uttrycklig och direkt tillämplig bestämmelse i artikel 86. Den omständigheten att den nya generella unionsrättsakten om dataskydd är en förordning, och inte ett direktiv, innebär begränsningar av möjligheten att införa eller behålla nationella bestämmelser om dataskydd på områden som faller inom dataskyddsförordningens tillämpningsområde. Dataskyddsförordningen innehåller flera bestämmelser som förutsätter eller ger utrymme för kompletterande nationella bestämmelser av olika slag. I har de kompletterande bestämmelser som behövs eller är lämpliga och som är av generell karaktär samlats i dataskyddslagen. Dataskyddslagen behandlas ytterligare i avsnitt 5.2.3. Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (EU- stadgan) är rättsligt bindande för medlemsstaterna vid tillämpning av unionsrätten. I EU-stadgan anges de sex grundläggande rättigheterna: värdighet, frihet, jämlikhet, solidaritet, medborgarskap och rättvisa. Stadgan innehåller dessutom ytterligare rättigheter t.ex. om personuppgiftsskydd. I artikel 8 anges att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. Personuppgifterna ska behandlas lagenligt för bestämda ändamål och på grundval av den berörda personens samtycke eller någon annan legitim grund. Vidare ska var och en ha rätt att få tillgång till insamlade uppgifter som rör honom eller henne och att få dem rättade. En oberoende myndighet ska kontrollera att Varje begränsning av stadgans fri- och rättigheter ska Prop. 2019/20:51 vara föreskriven i lag och förenlig med det väsentliga innehållet i stadgan. Proportionalitetsprincipen ska beaktas och begränsningar får endast göras om de är nödvändiga och faktiskt svarar mot mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller behovet av skydd för andra människors fri- och rättigheter. Av artikel 8 i framgår att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. En offentlig myndighet får inte inskränka denna rätt annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa och moral eller för andra personers fri- och rättigheter. gäller konventionen som lag i . konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter, den s.k. dataskyddskonventionen, antogs av och trädde i kraft . Samtliga EU:s medlemsstater har ratificerat konventionen. Dataskyddskonventionen innehåller principer för dataskydd som de anslutna staterna måste iaktta i sin nationella lagstiftning. Dataskyddskonventionen syftar till att säkerställa respekten för grundläggande fri- och rättigheter, särskilt den enskildes rätt till personlig integritet i samband med automatiserad databehandling av personuppgifter. I syfte att modernisera konventionen har en översyn av densamma pågått inom . antogs ett ändringsprotokoll som har undertecknat. Ändringsprotokollet träder i kraft när det har ratificerats av alla 47 medlemsstater. Ändringsprotokollet kan också träda i kraft om det har ratificerats av 38 medlemsstater, men gäller följaktligen då endast för de stater som har ratificerat protokollet. Det grundläggande skyddet vid automatiserad behandling av personuppgifter inom EU regleras främst genom dataskyddsförordningen. Dataskyddskonventionen är dock alltjämt relevant särskilt vid behandling av personuppgifter på områden som faller utanför EU:s kompetensområde, t.ex. allmän säkerhet och försvar. Enligt 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen är var och en – utöver vad som anges i första stycket i paragrafen – skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. 2019/20:51 Begränsning av skyddet får enligt 2 kap. 20 § göras genom lag men endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen. Begränsningen får inte heller göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning (2 kap. 21 §). I förarbetena framhålls att det är naturligt att det läggs stor vikt vid uppgifternas karaktär vid bedömningen av hur ingripande intrånget i den personliga integriteten kan anses vara i samband med insamling, lagring och bearbetning eller utlämnande av uppgifter om enskildas personliga förhållanden. Ju känsligare uppgifterna är, desto mer ingripande anses det allmännas hantering av uppgifterna normalt vara. Även hantering av ett fåtal uppgifter kan med andra ord innebära ett betydande intrång i den personliga integriteten om uppgifterna är av mycket känslig karaktär. Vid bedömningen av intrångets karaktär är det också naturligt att stor vikt läggs vid ändamålet med behandlingen. En hantering som syftar till att utreda brott kan enligt förarbetena normalt anses vara mer känslig än t.ex. en hantering som uteslutande sker för att ge en myndighet underlag för förbättringar av kvaliteten i handläggningen. Mängden uppgifter kan också vara en betydelsefull faktor i sammanhanget (En reformerad grundlag, prop. 2009/10:80, s. 183). har i flera lagstiftningsärenden som rört myndigheters personuppgiftsbehandling framhållit att målsättningen bör vara att myndighetsregister med ett stort antal registrerade och särskilt känsligt innehåll ska regleras särskilt i lag (se bl.a. bet. 1990/91:KU11 s. 11 och 1997/98:KU18 s. 43). Offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) innehåller ett flertal bestämmelser om sekretess till skydd för uppgifter om enskildas personliga förhållanden, vilka också medför ett skydd för enskildas personliga integritet. Enligt 21 kap. 7 § gäller sekretess för personuppgift, om det kan antas att uppgiften efter ett utlämnande kommer att behandlas i strid med dataskyddsförordningen eller dataskyddslagen. I dataskyddsförordningen finns flera bestämmelser som förutsätter eller ger utrymme för kompletterande nationella bestämmelser av olika slag. finns kompletterande bestämmelser som behövs eller är lämpliga och som är av generell karaktär i dataskyddslagen. Dataskyddslagen med tillhörande förordning trädde i kraft som dataskyddsförordningen började tillämpas, dvs. Enligt 1 kap. 2 § dataskyddslagen ska bestämmelserna i dataskyddsför- ordningen och dataskyddslagen gälla även i verksamhet utanför unions- Detta innebär att bl.a. behandling av person- uppgifter som utgör ett led i en verksamhet som rör nationell säkerhet om- fattas av dataskyddsförordningens och datalagens tillämpningsområde. Bestämmelsen gäller dock inte i verksamhet som omfattas av lagen (2007:258) om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens under- Prop. 2019/20:51 rättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst, lagen (2007:259) om be- handling av personuppgifter i Försvarets radioanstalts försvarsunderrättelse- och utvecklingsverksamhet eller 6 kap. polisdatalagen (2010:361) (1 kap. 3 § dataskyddslagen). Dataskyddslagen är subsidiär. Lagens bestämmelser ska alltså inte tillämpas om det finns avvikande bestämmelser i en annan lag eller en förordning. I dataskyddslagen förtydligas bl.a. under vilka förutsättningar personuppgifter får behandlas med stöd av dataskyddsförordningen. Vidare innehåller lagen bestämmelser om bl.a. rapportering av personuppgiftsincidenter, administrativa sanktionsavgifter, begränsningar av de registrerades rättigheter, skadestånd och överklagande. Av 3 § förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning framgår att Datainspektionen är tillsynsmyndighet enligt dataskyddsförordningen och dataskyddslagen. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser har införts till dataskyddslagen som innebär att personuppgiftslagen (1998:204) övergångsvis är tillämplig i vissa fall. För Totalförsvarets rekryteringsmyndighet gäller att personuppgiftslagen fortsatt gäller i stället för dataskyddsförordningen och dataskyddslagen i sådan verksamhet som inte omfattas av unionsrätten (punkt 3 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till dataskyddslagen). Syftet med särskilda registerförfattningar är att anpassa skyddet för enskildas personliga integritet vid myndigheters personuppgiftsbehandling när det finns ett behov av att avvika från eller komplettera den generella dataskyddslagstiftningen. Inom olika verksamhetsområden i den offentliga sektorn är det inte ovanligt att myndigheter har särskilda behov som tillgodoses genom att i en registerförfattning ge ett anpassat integritetsskydd vid myndighetens hantering av personuppgifter. har också gett uttryck för uppfattningen att myndighetsregister med ett stort antal registrerade och med ett känsligt innehåll ska regleras särskilt i lag (prop. 1990/91:60 s. 50, KU 1990/91:11 s. 11 och prop. 1997/98:44 s. 41). Det finns ett stort antal lagar om behandling av personuppgifter som gäller i viss verksamhet eller för ett visst register. Exempel på sådana särskilda registerförfattningar är patientdatalagen (2008:355) och domstolsdatalagen (2015:728). Totalförsvarets rekryteringsmyndighets behandling av personuppgifter om totalförsvarspliktiga regleras också i en särskild registerförfattning som beskrivs vidare nedan.