prop · H7039 · 2019-09-24 00:00:00 — En motsvarande återkallelse- grund finns när det gäller EU-blåkort och ICT-tillstånd (6 a kap. 13 § respektive 6 b kap. 18 §) och bör införas även beträffande uppehållstill- stånd för familjemedlemmar till forskare. Enligt artikel 6.2 i familjeåterföreningsdirektivet får en medlemsstat också återkalla ett uppehållstillstånd för en familjemedlem av skäl som rör allmän ordning, allmän säkerhet eller folkhälsan. En sådan återkallelse- grund bör enligt regeringens mening finnas när det gäller familjemed- lemmar till forskare. Regeringens bedömning: Direktivets krav på att integrationsåtgärder inte får krävas förrän efter familjeåterförening är beviljad är inte relevant för svenska förhållanden. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte något att invända mot promemorians Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 26.3 får inte medlemsstaterna ställa krav på integrationsåtgärder enligt familjeåter- föreningsdirektivets artiklar förrän efter det att de berörda personerna har beviljats uppehållstillstånd för familjeåterförening (jfr artiklarna 4.1 och 7.2 i familjeåterföreningsdirektivet). De bestämmelser i familjeåterföreningsdirektivet som avses ger med- lemsstaterna möjlighet att vid ansökningstillfället ställa som krav att berörda personer följer integrationsåtgärder. familjeåterföreningsdirektivet i svensk rätt gjordes bedömningen att det inte borde införas något krav på att den som ansöker om uppehållstillstånd på grund av familjeåterförening följer villkor för integration (prop. 2005/06:72 s. 44). Eftersom det alltså inte finns några villkor för integra- tion, och inte heller nu bör införas sådana, är den aktuella artikeln inte relevant för svenska förhållanden. Regeringens bedömning: Direktivets krav på att en familjemedlem till en forskare ska ges tillträde till arbetsmarknaden tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte något att invända mot promemorians Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 26.6 ska med- lemsstaterna, med avvikelse från vad som gäller enligt artikel 14.2 i familjeåterföreningsdirektivet, inte uppställa en tidsfrist som villkor för familjemedlemmars tillträde till arbetsmarknaden. Enligt artikel 14.2 i familjeåterföreningsdirektivet får medlemsstaterna besluta på vilka villkor som familjemedlemmar får utöva verksamhet som anställda eller egenföretagare. Till exempel får medlemsstaterna införa tidsgränser innan familjemedlemmen kan beviljas tillstånd att utöva verksamhet som anställd. Vid genomförandet av familjeåterförenings- direktivet i svensk rätt infördes inte några sådana begränsningar. Enligt 6 kap. 3 § UtlL får arbetstillstånd ges till en utlänning som har ett tidsbegränsat uppehållstillstånd, om inte skäl hänförliga till syftet med uppehållstillståndet talar mot det. Någon tidsfrist som villkor för tillträdet till arbetsmarknaden finns inte. Den angivna bestämmelsen blir tillämplig också för familjemedlemmar till den som har beviljats uppehållstillstånd Direktivets krav på att familjemedlemmar ska ges tillträde till arbetsmarknaden utan krav på viss vistelsetid tillgodoses således genom gällande rätt och kräver inte någon författningsändring. Regeringens förslag: Regeringen ska få meddela föreskrifter om uppe- hållstillstånd för familjemedlemmar till en utlänning som har ett uppehållstillstånd för studier inom högre utbildning eller ett uppehålls- tillstånd efter slutförda studier. Ett bemyndigande med sådan innebörd ska placeras i det nya kapitlet i utlänningslagen. Promemorian innehåller inte något uttryckligt förslag. de förslag som lämnas i promemorian är att de nuvarande bemyndigandena i 5 kap. 23 § UtlL ska stå kvar oförändrade. Remissinstanserna yttrar sig inte i frågan. Skälen för regeringens förslag: Uppehållstillstånd för familjemed- lemmar till studerande behandlas inte i direktivet. ordningen gäller att regeringen får meddela föreskrifter om dels uppe- hållstillstånd för familjemedlemmar till en utlänning som slutfört en högskoleutbildning för vilken uppehållstillstånd för studier beviljats, dels uppehållstillstånd för familjemedlemmar till en utlänning som har bevil- jats uppehållstillstånd för studier (5 kap. 23 § andra och sjätte styckena Med stöd av bemyndigandet har det i utlänningsförordningen tagits in bestämmelser om uppehållstillstånd för familjemedlemmar till som har uppehållstillstånd för högskolestudier och för 2019/20:9 familjemedlemmar till utlänningar som har uppehållstillstånd efter slutförda högskolestudier (4 kap. 4 b § UtlF). Promemorians förslag innebär att de ovan nämnda bemyndigandena i utlänningslagen ska finnas kvar oförändrade. Regeringen instämmer i att det är lämpligt att uppehållstillstånd för familjemedlemmar till en utlän- ning som får vistas i för studier eller för att söka arbeta efter slut- förda studier även fortsättningsvis regleras på förordningsnivå. Emellertid anser regeringen att bemyndigandet att meddela sådana föreskrifter såvitt gäller de utlänningar som har ett uppehållstillstånd för studier inom högre utbildning eller ett uppehållstillstånd efter slutförda studier bör föras över till det nya kapitlet i utlänningslagen. Genom en sådan ändring blir reg- leringen tydligare och de bestämmelser som gäller för studerande inom högre utbildning och för deras familjemedlemmar samlas i ett och samma kapitel. Sammantaget föreslår regeringen att det i det nya kapitlet i utlännings- lagen införs en bestämmelse om att regeringen får meddela föreskrifter om uppehållstillstånd för familjemedlemmar till en utlänning som har beviljats antingen ett uppehållstillstånd för studier inom högre utbildning eller ett uppehållstillstånd efter slutförda studier och att bemyndigandena i 5 kap. 23 § UtlL delvis ändras. 17Rörlighet inom EU för forskare och studerande 17.1Forskares rörlighet för kortare vistelse i Regeringens förslag: En utlänning som har beviljats ett uppehålls- tillstånd för forskning av en annan EU-stat får för tillståndet i resa in och vistas i för att utföra en del av sin forskning hos en godkänd forskningshuvudman här. Rätten till inresa och vistelse i gäller även medföljande familje- medlemmar som har beviljats uppehållstillstånd av den andra EU-staten på grund av anknytning till forskaren. Rätten till inresa och vistelse gäller dock inte om forskaren eller familjemedlemmarna utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Regeringens bedömning: Möjligheten som ges enligt direktivet att begära att den som har beviljats ett uppehållstillstånd för forskning av en annan EU-stat eller att forskningshuvudmannen i den andra EU- staten underrättar om förflyttningen till bör inte utnyttjas. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorians förslag anges inte uttryckligen att familjemedlemmar har rätt till inresa. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker eller har inte några synpunkter på promemorians förslag och bedömning. tionsverket tar upp att det kan finnas begränsade möjligheter att kontrollera Prop. 2019/20:9 att forskare som utnyttjar sin rätt till rörlighet för kortare vistelse inte utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Skälen för regeringens förslag och bedömning Förutsättningar för rätt till vistelse Enligt artikel 28.1 ska forskare som innehar ett giltigt tillstånd som utfärdats av en medlemsstat, den första medlemsstaten, ha rätt att vistas i en eller flera andra medlemsstater av per medlemsstat i syfte att bedriva en del av sin forskning vid ett forskningsorgan där. Enligt artikel 30 ska familje- medlemmar till forskare som har ett giltigt uppehållstillstånd som utfärdats av den första medlemsstaten ha rätt att resa in och vistas i en eller flera andra medlemsstater för att följa med forskaren. För att uppfylla direktivet bör det i det nya kapitlet i utlänningslagen tas in en bestämmelse som innebär att en utlänning som har beviljats ett uppehållstillstånd för forskning av en annan EU-stat för det tillståndet får resa in och vistas i i för att utföra en del av sin forskning hos en godkänd forskningshuvudman här. Rätten till inresa och vistelse i bör även gälla för medföljande familjemed- lemmar till den som ska utföra forskning här under förutsättning att de har ett uppehållstillstånd utfärdat av den andra EU-staten på grund av anknytning till forskaren. Hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa I artikel 28.8 anges att en forskare som anses utgöra ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller folkhälsan inte får tillåtas att resa in i eller vistas på den andra medlemsstatens territorium. I artikel 30.4 anges att en forskares familjemedlemmar som anses utgöra hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller folkhälsan inte får tillåtas att resa in i eller vistas på den andra medlemsstatens territorium. Bestämmelserna i direktivet är tvingande. Det bör därför införas en bestämmelse om att rätten till inresa och vistelse i för den som av en annan EU-stat har beviljats uppehållstillstånd för forskning eller som familjemedlem till forskaren inte gäller om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Underrättelse om kortare förflyttning till Direktivet medger att medlemsstaterna inför ett underrättelsesystem där forskaren, forskningsorganet i den första eller forskningsorganet i den andra medlemsstaten underrättar behöriga myndigheter i den första och den andra medlemsstaten om att forskaren har för avsikt att bedriva en del av forskningen vid forskningsorganet i den andra medlemsstaten. Med- lemsstaterna får besluta att underrättelsen antingen sker i samband med ansökan i den första medlemsstaten, om rörlighet till den andra medlems- staten redan planerats i det skedet (artikel 28.2 a), eller så snart den plane- rade rörligheten är känd efter det att forskaren beviljats inresa i den första medlemsstaten (artikel 28.2 b). Den andra medlemsstaten får efter det att den har mottagit en fullständig underrättelse invända mot rörligheten för forskaren till dess Om inga invändningar mot rörligheten görs inom denna 30- dagarsfrist får forskarens rörlighet äga rum när som helst inom tillståndets giltighetstid (artiklarna 28.3 och 28.4). Den andra medlemsstaten får då utfärda en handling till forskaren där det intygas att han eller hon har rätt att vistas på medlemsstatens territorium och utöva de rättigheter som föreskrivs i direktivet (artikel 28.10). för att motsätta sig rörlighet kan, enligt artikel 28.7, vara att underrättelsen inte omfattar en giltig resehandling och ett giltigt uppehållstillstånd utfärdat av den första medlemsstaten eller, i förekommande fall, att det saknas uppgift i det bifogade mottagningsavtalet om rörlighetens planerade längd, bevis som styrker att forskaren har en heltäckande sjukförsäkring eller bevis som styrker att forskaren har tillräckliga medel för sitt uppehälle. grunder för att invända mot rörlighetet kan vara att de uppvisade till- stånden eller handlingarna har förvärvats på ett bedrägligt sätt, förfalskats eller ändrats i något avseende, eller att värdenheten eller forskningsorganet inte är godkänt som sådant i medlemsstaten. Ytterligare grunder för att invända mot rörligheten är om någon av de fakultativa avslagsgrunder som anges i artikel 20.2 är tillämplig eller om vistelsens maximala längd har Om de behöriga myndigheterna i den andra medlemsstaten invänder mot rörligheten ska de utan dröjsmål skriftligen informera de behöriga myn- digheterna i den första medlemsstaten och den som har lämnat under- rättelsen om detta (artikel 28.9). Om rörligheten redan har ägt rum, får den andra medlemsstaten begära att forskaren upphör med all verksamhet och lämnar dess territorium. I ett sådant fall ska den första medlemsstaten återta utlänningen. Om en medlemsstat väljer att tillämpa det underrättelseförfarande som avses i artikel 28.2, ska vissa handlingar och uppgifter översändas för att familjemedlemmar till den som har beviljats uppehållstillstånd för forskning ska ha rätt att följa med forskaren vid vistelser i andra medlemsstater. Beroende på hur EU:s medlemsstater väljer att genomföra direktivets bestämmelser om rörlighet inom EU kommer olika regler att gälla vid forskares rörlighet mellan medlemsstaterna. Enligt artikel 37 ska med- lemsstaterna utse kontaktpunkter som ska ansvara för att motta och översända den information som behövs för att genomföra bestämmelserna om rörlighet mellan medlemsstaterna (se vidare i avsnitt 20). därmed att framgå för övriga medlemsstater vilket system har valt för att genomföra direktivets bestämmelser om rörlighet. Att från svensk sida ställa upp ett krav på underrättelse om att den som har beviljats ett uppehållstillstånd för forskning av en annan medlemsstat har för avsikt att utföra forskning hos en godkänd forskningshuvudman här i har både för- och nack- Det som talar för att inrätta ett sådant underrättelsekrav är att Migra- tionsverket ges möjlighet att kontrollera att t.ex. kraven på sjukförsäkring och försörjning är uppfyllda. Vidare kan verket kontrollera att forskaren har en giltig resehandling och även rörlighetens planerade längd, inklusive datum för dess början och slut. Det som talar mot att införa ett krav på underrättelse vid kortare tids rörlighet till är att direktivets syfte – att underlätta rörligheten inom EU för forskare bland annat genom att minska den administrativa bördan (skäl 44) – inte fullt ut uppnås. I direktivet finns det inget krav på att det ska röra sig om en sammanhängande period , utan det kan röra sig om vistelser eller en eller varefter forskaren återvänder till den EU-stat som har utfärdat tillståndet eller till en annan EU-stat för att bedriva en del av sin forskning i den staten. Om det finns behov kan forskaren åter resa in i för att fortsätta att utföra forskning här under de resterande dagarna av 180-dagarsperioden. Att ställa upp som villkor att ska underrättas om att en person med uppehållstillstånd för forskning utfärdat av en annan EU-stat har för avsikt att vistas i för att utföra forskning hos en godkänd forskningshuvudman här, skulle innebära en ökad administrativ börda för berörda myndigheter. En underrättelseskyldighet bedöms inte medföra några sådana fördelar att de skulle uppväga denna börda. tar upp att det kan finnas begränsade möjligheter att kontrollera att forskare som utnyttjar sin rätt till rörlighet för kortare vistelse inte utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Den EU-stat som har beviljat forskaren uppehållstillstånd enligt direktivet har redan kontrollerat att förutsättningarna för uppehållstillstånd är uppfyllda. Det innebär bl.a. att den EU-staten har gjort bedömningen att forskaren inte utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa och att forskaren uppfyller de krav som ställs i den EU- staten på bl.a. sjukförsäkring och anställningsvillkor. För det fall att forskaren vill stanna än , kommer dessutom kontroller av forskarens rätt att resa in och vistas i att göras av . Som föreslås i avsnitt 17.2 kommer nämligen forskaren då att behöva lämna in en ansökan om uppehållstillstånd för forskning vid rörlighet för längre vistelse i . Det kan också konstateras att det redan förekommer att utlänningar reser in – och ibland även arbetar – i utan att någon föregående prövning har gjorts av eller att någon under- rättelse har skickats till verket (se t.ex. 6 b kap. 6 § UtlL om kortare rör- lighet för utlänningar med ett ICT-tillstånd utfärdat av en annan EU-stat och och rådets förordning (EU) nr 265/2010 av om ändring av konventionen om tillämpning av Schengen- avtalet och av förordning (EG) nr 562/2006 vad gäller rörlighet för personer med visering för längre vistelse som innebär att en utlänning som har beviljats ett uppehållstillstånd av en annan EU-stat kan resa in och vistas i med stöd av det tillståndet och en giltig resehandling i ). Sammanfattningsvis gör regeringen bedömningen att det inte bör införas ett krav på underrättelse till när en forskare som har beviljats uppehållstillstånd för forskning av en annan EU-stat avser att utnyttja rätten till rörlighet för kortare vistelse och bedriva en del av sin forskning i . Lagrådet föreslår i detta sammanhang att det ska anges uttryckligen i lagtexten att det inte krävs något särskilt tillstånd för att resa in och vistas i samband med rörlighet för kortare vistelse. Enligt regeringen skulle en sådan upplysning tynga lagtexten i onödan. Att det inte krävs något särskilt tillstånd följer redan av att det inte ställs upp något krav på utlänningen att inhämta tillstånd före rörligheten. Inte heller anges det i andra liknande 2019/20:9 sammanhang att utlänningen får resa in och vistas i utan särskilt tillstånd (se t.ex. 6 b kap. 6 § UtlL). Forskares rörlighet för längre vistelse i Förutsättningar för tillstånd i Regeringens förslag: En utlänning som har beviljats ett uppehålls- tillstånd för forskning av en annan EU-stat och som ska utföra forskning i i enligt ett mottagningsavtal som har ingåtts enligt lagen om godkännande av forskningshuvudmän att ta emot gästforskare ska beviljas ett uppehållstillstånd för forskning vid rörlighet för längre vistelse under samma förutsättningar som gäller för uppehållstillstånd för forskning. Ett uppehållstillstånd för forskning vid rörlighet för längre vistelse ska gälla eller den som forskningen enligt mot- tagningsavtalet ska pågå. Ett sådant tillstånd ska dock inte få gälla för än det uppehållstillstånd för forskning som har beviljats av en Regeringens bedömning: Möjligheten enligt direktivet att fastställa en längsta period för rörlighet för längre vistelse bör inte utnyttjas. heller bör utnyttjas möjligheten att kräva att ansökan ska ges in minst innan rörligheten för längre vistelse inleds eller innan utgången av perioden för rörlighet för kortare vistelse. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak I promemorian föreslås det inte en uttrycklig bestäm- melse om att ett uppehållstillstånd vid rörlighet för längre vistelse inte ska få gälla än det uppehållstillstånd för forskning som har beviljats av den andra EU-staten. I promemorian föreslås det att det i utlän- ningslagen ska införas en bestämmelse om att utlänningen får utföra forsk- ning hos forskningshuvudmannen för ansökans prövning om giltighetstiden för det uppehållstillstånd för forskning som har beviljats av den andra EU-staten inte har löpt ut och tidsfristen för rörlighet för kortare vistelse inte har nåtts. Remissinstanserna tillstyrker eller har inte några synpunkter på promemorians förslag och bedömning. Skälen för regeringens förslag och bedömning I artikel 29 finns det bestämmelser om rörlighet för vistelse i mer än 180 dagar per medlemsstat för en forskare som har beviljats uppehållstillstånd av en annan medlemsstat. Medlemsstaterna kan välja att tillämpa artikel 28 även i sådana fall och tillåta den som har ett uppehållstillstånd för forskning utfärdat av en annan medlemsstat att bedriva forskning under giltighetstiden för tillståndet på sina territorier – med eller utan ett krav på underrättelse (artikel 29.1 a). Medlemsstaterna kan även välja att införa ett krav på att en ansökan om uppehållstillstånd ska ges in till behöriga myndigheter (artikel 29.1 b). I artikel 29.2 a anges att den andra medlemsstaten i sådana fall får begära att sökanden lämnar in följande handlingar: –en giltig resehandling och ett giltigt uppehållstillstånd utfärdat av den första medlemsstaten, –bevis på en gällande sjukförsäkring, –bevis på tillräckliga medel för att bekosta sitt uppehälle under vistelsen och för en eventuell återresa till den första medlemsstaten, –det mottagningsavtal som ingåtts i den första medlemsstaten, eller om så krävs, ett mottagningsavtal som har ingåtts med forskningsorganet i den berörda medlemsstaten, och –information om rörlighetens planerade längd inklusive datum för dess början och slut. Den andra medlemsstaten får kräva att sökanden uppger sin adress på medlemsstatens territorium och att handlingarna ges in på den statens officiella språk eller på något av unionens officiella språk. Enligt artikel 29.3 får medlemsstaterna avslå en ansökan om rörlighet för längre vistelse om –villkoren enligt artikel 29.2 a inte är uppfyllda, –avslagsgrunderna för en ansökan om uppehållstillstånd för forskning i artikel 20 är tillämpliga (med undantag för artikel 20.1 a), –forskarens tillstånd i den första medlemsstaten löper ut under förfarandet, eller –i tillämpliga fall, vistelsens maximala längd har nåtts, dvs. i de fall en medlemsstat har beslutat att fastställa en längsta rörlighetsperiod för längre vistelse för forskare. Enligt artikel 29.4 får en forskare som anses utgöra ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller folkhälsan inte tillåtas att resa in i eller vistas på den andra statens territorium. Förutsättningar för uppehållstillstånd för forskning vid rörlighet för längre vistelse i När det gäller vistelse för att utföra forskning än för en utlänning som beviljats ett uppehållstillstånd för forskning av en annan EU-stat finns det alltså en valmöjlighet för medlemsstaterna. Med- lemsstaterna kan välja mellan att låta utlänningen vistas i landet helt utan att förflyttningen föregås av något formaliserat förfarande, att kräva att forskaren, forskningsorganet i den första eller forskningsorganet i den andra medlemsstaten underrättar de behöriga myndigheterna i medlems- staterna om förflyttningen eller att införa ett särskilt tillstånd för forskning vid rörlighet för längre vistelse. Rörlighet för längre vistelse kan ge utlänningen rätt att vistas i under en förhållandevis . Redan av denna anledning bör det enligt regeringens mening krävas att forskaren ansöker om ett uppehållstillstånd här. Regeringen föreslår således att det vid rörlighet för längre vistelse ska krävas att en ansökan om uppehållstillstånd ges in till för prövning av om förutsättningarna för tillstånd är uppfyllda. I lagrådsremissen föreslås det att det aktuella uppehållstillståndet ska benämnas uppehållstillstånd för forskning för rörlighet för längre vistelse. Lagrådet anser att termen förefaller olämplig eftersom den innehåller ordet för och även ger intryck av att det är just forskarens 2019/20:9 rörlighet som är det centrala momentet och inte forskningen. Lagrådet anser därför att begreppet rörlighet bör utgå ur termen. Regeringen konsta- terar emellertid att både den forskning som ska utföras i och forskarens rörlighet är av avgörande betydelse för det aktuella uppehålls- tillståndet. Uttrycket rörlighet för längre vistelse är dessutom taget från direktivet och förekommer i andra liknande sammanhang (se t.ex. 6 b kap. 2 §). Regeringen anser därför att begreppet rörlighet inte bör utmönstras ur benämningen på uppehållstillståndet. I förhållande till lagrådsremissens förslag finns det dock anledning att i viss utsträckning ändra termen språkligt. Sammantaget föreslås det att det aktuella uppehållstillståndet ska benämnas uppehållstillstånd för forskning vid rörlighet för längre vistelse. Förutsättningarna för att få ett uppehållstillstånd för forskning vid rör- lighet för längre vistelse och i vilka fall en ansökan om ett sådant tillstånd ska avslås överensstämmer i allt väsentligt med vad som gäller för ett uppehållstillstånd för forskning (se avsnitt 9 och 15.1). Det bedöms därför som ändamålsenligt att använda sig av de beviljande- och avslagsgrunder som direktivet ger möjlighet till även när det gäller ett uppehållstillstånd för forskning vid rörlighet för längre vistelse. Bestämmelser som på detta sätt genomför direktivet bör tas in i utlänningslagens nya kapitel. I artikel 29.2 a anges att medlemsstaterna får kräva att sökanden ska lämna in vissa handlingar.