prop · H603129 · 2019-06-04 00:00:00 — Flertalet museer anser att deras samlingar endast delvis eller inte alls förvaras säkert, stabilt och i god ordning. Problemen som museerna står inför är av liknande karaktär och handlar framför allt om utrymmen där föremål förvaras. Förvaring och magasinering av föremål är en fråga som flertalet av museerna har utmaningar med. I första hand tycks det bero på att samlingarna kontinuerligt 55Statens kulturråd, 2001. Strategi för museisäkerhet. 30 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N växer, vilket gör att befintliga magasinsutrymmen håller på att fyllas upp. Det innebär även att alla föremål inte kan placeras på det sätt som är optimalt för dem. Det medför exempelvis att det inte finns tillräckligt mycket utrymme mellan golvet och nedersta hyllan i magasinen, vilket kan leda till att föremål skadas vid en översvämning. Det innebär även att det inte finns tillräckligt mycket utrymme i gångar där föremålen förvaras, vilket kan leda till att de skadas vid flytt. Några av museerna arbetar med att hitta nya magasinslokaler, men säger att detta är svårt och kostsamt. Det beskrivs som bekymmersamt att hitta magasin som lever upp till önskvärd säkerhetsnivå och som går att anpassa efter föremålens behov av inomhusklimat. Det framkommer av intervjuerna att flytt mellan olika magasin i sig innebär en ökad risk för att föremål ska komma till skada. Ett annat problem är att museer har magasin på olika platser, vilket upplevs som opraktiskt eftersom det tar resurser i anspråk att upprätthålla säkerhet på flera platser. Det är också tydligt att museer med många magasin har problem med säkerheten i några av dessa. Det kan handla om frånvaro av ändamålsenliga översvämningslarm, brandlarm eller skalskydd, eller att magasinen inte erbjuder ett tillräckligt gott klimat för föremålen. har ansvar för (), vars uppdrag är att erbjuda magasinförvaring av föremål samt tillhandahålla tjänster inom samlingsförvaltning åt museer och andra aktörer som förvaltar kulturarv. Verksamheten har haft ett ackumulerat underskott och en genomlysning av verksamheten har gjorts för att komma till rätta med detta.56 Hos SMT finns stora delar av samlingarna från flera av centralmuseerna. Det har varit ett led i att kunna möta museernas krav på säkerhet, klimat och funktion. Även om flera steg har tagits för att förbättra säkerheten, krävs ytterligare insatser. är inte från början byggda som magasin för föremålsförvaltning, vilket innebär att SMT har liknande utmaningar som vissa museer har med sina museibyggnader. Vidare behöver SMT kännedom om kundernas restvärdesplaner för att ha dem tillgängliga vid en eventuell katastrof. SMT uppger också att man behöver expandera sin lokalyta för att kunna möta ökade behov av magasineringsutrymme. har SMT sina magasin lokaliserade till en enda plats. Det är givetvis en både praktisk och ekonomisk lösning för att förvara samlingsföremål. Däremot är det i viss mån en sårbar lösning; skulle det inträffa en större katastrof äventyras nämligen allt som där finns. Museerna har enligt museilagen möjlighet att gallra i samlingarna. Däremot är det få museer som har utnyttjat den möjligheten för att exempelvis få mer utrymme i magasinen. Flera museer menar dock att gallring tar mycket R I K S R E V I S I O N E N B E V A R A S A M L I N G A R N A resurser i anspråk, och att det med något undantag i slutänden finns relativt små vinster med att gallra. 3.3.2 Inomhusklimat och skadedjur Flertalet museer anger att de är medvetna om vilka behov och rekommendationer som finns för objekt och samlingar när det gäller exempelvis temperatur, luftfuktighet, ljus, föroreningar, skadedjur, vibrationer, etc. Några museer uppger dock att de har svårt att erbjuda samtliga föremål en optimal miljö med hänsyn till dessa aspekter. Enstaka museer upplever att de i huvudsak kan erbjuda en god miljö för föremålen, medan flertalet av museerna har svårt att leva upp till ett optimalt inomhusklimat för delar av sina samlingar. Flertalet museer arbetar med att mäta ljus- och fuktförhållanden i miljöer där föremål förvaras. Vissa museer anger att de tycker ljusförhållandena är acceptabla, medan andra museer anser att de inte lyckas förvara föremålen under de mest gynnsamma ljusförhållandena. Ljusförhållanden och luftfuktighet är frågor som museerna arbetar med kontinuerligt. Däremot är det få museer som arbetar med att regelbundet identifiera risker för samlingarna orsakade av luftburna föroreningar eller damm. En särskild utmaning som nämns är bristen på kyl- och frysförvaring av föremål i magasin, något som är särskilt viktigt när det handlar om föremål av plast, fotografier och videofilm. I takt med att mängden föremål som består av plast ökar, växer behovet av kylförvaring. Några museer har erfarenhet av mögel- och skadedjursangrepp i samlingarna. De arbetar förebyggande mot detta, men i varierande utsträckning. Några museer anger att de endast delvis städar alla utrymmen enligt fastlagda rutiner, eller att de endast delvis kan placera inkommande föremål i karantän till dess att det går att undersöka om det finns skadedjur eller mögel. Något museum säger att det är enklare att följa hur föremålen mår i de magasin som ligger nära huvudmuseet, och dit personalen regelbundet åker med forskare och andra besökare. Mänsklig närvaro i magasinen anses göra det enklare att upptäcka exempelvis mögelutbrott eller förekomsten av skadedjur. En utmaning som flera museer tar upp är hur föremålen kommer att påverkas av klimatförändringar. I takt med att vintrar blir mildare och somrar varmare, ställs också ökade krav på klimatanläggningar som ska reglera temperaturen i utställningshallar och magasin. I grunden handlar det om att varmare somrar leder till belastning på befintliga klimatanläggningar, som behöver säkerställa ett jämnt klimat för samlingarnas bevarande. I några fall anges att den varma har bidragit till skador på föremålen. 3.3.3 Restvärdesräddning och beredskap för katastrofer Endast ett av de fjorton svarande museerna har tagit fram en restvärdesplan, där objekt och dokument som är prioriterade att räddas vid ett nödläge har 32 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Några svarar att de delvis har tagit fram en restvärdesplan och flertalet anger att de saknar en sådan. Resultaten stämmer överens med vad har uttalat i rapporten samlingsförvaltning 2017–2019, där det framgår att museerna behöver arbeta mer med restvärdesräddning. Av den internationella standarden Spectrum framgår att en av de processer som bör vara del av museernas samlingsförvaltning är riskhantering. Riskhantering innebär enligt Spectrum att museerna på en lägsta nivå måste ha policy och rutiner för restvärdesräddning och beredskap för katastrofer m.m.57 Syftet med en plan för restvärdesräddning är att museerna ska känna till hur de kan agera för att rädda föremål från s.k. sekundärskador som uppstår vid exempelvis en brand eller en översvämning.58 Några centralmuseer avser att ta fram restvärdesplaner, men anger att detta är ett svårt och tidsödande arbete. Att göra avvägningen mellan vilket föremål som ska räddas före något annat är en mödosam process, där föremål måste rangordnas utifrån kriterier som inte är helt självskrivna. Ett av museerna säger t.ex. att alla föremål är lika mycket värda, och att det skulle vara svårt att rangordna dem. Vidare påpekar andra respondenter att utmaningen med en restvärdesplan är att de mest värdefulla föremålen lyfts fram, och att det i sin tur innebär stora risker om planen kommer på villovägar. Vidare uppger andra museer att arbetet med restvärdesplaner är en komplicerad process, som inte bara kan utgå från vad som bör räddas utan också vad som kan räddas. Vissa föremål går inte att rädda på grund av deras storlek eller hur de är förankrade på museet medan andra föremål kan ligga i montrar till vilka nycklar inte kan delas ut till brandförsvaret, och ytterligare föremål kan vara utlånade. innebär en genomgång av alla föremål på museet utifrån ett restvärdesperspektiv att kunskapen ökar internt om vilka föremål som särskilt ska skyddas, och vissa risker kan därmed förebyggas genom att föremålen läggs i brandsäkra skåp e.d. Flertalet museer har en katastrofplan, men endast ett museum anger att denna uppdateras regelbundet i dialog med hela personalen, den lokala räddningstjänsten och polisen. Likaså anger endast ett museum att katastrofplanen är implementerad i verksamheten genom att den finns tillgänglig för all personal och introduceras för alla nyanställda. På frågan om personalen deltar regelbundet i övningar i hur man agerar vid ett nödläge enligt katastrofplanen, svarar flertalet museer nej och några svarar delvis. Däremot anger samtliga museer att de genomför brandskyddsutbildningar med personalen. 57Riksantikvarieämbetet, 2018. Spectrum – en standard för samlingsförvaltning, s. 57. 2016, i katastrofberedskap och restvärdesräddning (RVR): för konst- och kulturhistoriska samlingar, byggnader och miljöer, s. 5. R I K S R E V I S I O N E N B E V A R A S A M L I N G A R N A Utöver det faktum att den internationella samlingsförvaltningsstandarden Spectrum föreskriver att museer inom ramen för sin samlingsförvaltning ska ha restvärdesräddningsplaner och katastrofplaner, ska alla museer som är statliga myndigheter inom sina respektive ansvarsområden planera hur arkivhandlingar, böcker, konstverk, natur- och kulturhistoriska föremål ska undanföras i syfte att förhindra att egendom av stor kulturhistorisk betydelse förstörs i händelse av krig, krigsfara eller andra extraordinära förhållanden.59 Endast ett av de granskade centralmuseerna har upprättat en sådan plan för att kunna rädda särskilt kulturhistoriskt betydelsefulla föremål. Vid ett museum har man för kommit fram till att samlingarna under sådana omständigheter bäst bevaras i befintliga magasin. Två centralmuseer uppger att de håller på att upprätta en sådan plan, och tre säger att de avser att göra det. 59Enligt 2 § tredje stycket förordningen (1993:243) om undanförsel och förstöring. Regeln gäller alltså inte för de fyra centralmuseer som är organiserade som stiftelser. 34 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 4Riksantikvarieämbetets stöd till centralmuseerna I detta kapitel redogör vi för granskningen av stöd till centralmuseerna. Iakttagelserna bygger på intervjuer vid centralmuseerna och samt på dokument som ämbetet har tillhandahållit. De viktigaste iakttagelserna när det gäller stöd till centralmuseerna är följande: •Riksantikvarieämbetet lämnar stöd till museerna när det gäller säkerhetsaspekterna spårbarhet samt förstörelse och katastrofförebyggande arbete. •Riksantikvarieämbetet lämnar inte stöd till museerna för förebyggande arbete i fråga om stöld och skadegörelse. •Riksantikvarieämbetet gör ingen uppföljning av hur deras riktlinjer och rekommendationer tillämpas. •Svensk Museitjänst (SMT), som finns hos , har liknande säkerhetsutmaningar med sina magasin som framkommit hos centralmuseerna. ansvarar för frågor om museer och ska särskilt främja utveckling och samarbete samt tillhandahålla teknik- och metodstöd till museer.60 Bakgrunden till detta uppdrag framgår av kulturarvspropositionen, som beskriver museiområdet som en splittrad sektor som behöver en samordnande myndighet på nationell nivå.61 har med det utvidgade uppdraget tagit över Riksutställningars uppgifter att främja utveckling och samarbete i sektorn. Inom ramen för uppdraget tar fram metoder för samlingsförvaltning samt stöder museerna i genomförandet.62 Uppdraget riktar sig till alla cirka 2 500 museer, vilket innebär att det krävs olika insatser för att möta museernas behov. tar sig an uppdraget genom att hålla dialoger med museerna, ta fram riktlinjer och rekommendationer för samlings- och bevarandefrågor samt sprida kunskap 602 § förordningen (2014:1585) med instruktion för . 2016/17: 116, s. 116 f. R I K S R E V I S I O N E N B E V A R A S A M L I N G A R N A genom exempelvis den återkommande konferensen anger i verksamhetsplanen att det finns högt ställda förväntningar på hur de ska ta sig an uppdraget, och att de behöver vara tydliga med vad som ryms inom ramen för deras vidgade uppdrag. Av verksamhetsplanen framgår att ämbetet ska stödja samlingsförvaltning, dock inte verka normerande eller styrande.64 4.2 Råd och stöd Inom ramen för arbete har rekommendationer och riktlinjer tagits fram för hur museer kan hantera olika frågor inom samlingsförvaltningen. Ämbetet har även köpt ett trettiotal SIS-standarder som har relevans för samlingarnas bevarande, och som finns fritt tillgängliga på webbplatsen. Utöver detta har man tagit fram s.k. vårda-väl-blad som ger museer praktiska råd om vården av samlingar inom en mängd områden t.ex. hur specifika material ska bevaras eller frågor om ljus, skadedjur, etc.65 Mer specifikt kan nämnas att ämbetet driver , som erbjuder råd och stöd i fråga om skadedjursproblematik. Vidare har också tagit fram en handledning om gallring, God samlingsförvaltning – stöd för museerna i gallringsprocessen.66 Utöver rekommendationer om hur samlingarna ska vårdas förebyggande erbjuder även råd för hur museer ska agera när en katastrof har inträffat. Ämbetet har bl.a. tagit fram en handbok i katastrofberedskap och restvärdesräddning samt medverkat till kurs Praktisk restvärdesräddning. driver samverkansgrupper inom brandskydd, restvärdesräddning och kulturarv samt inom stölder och kulturarv. Vidare har publicerat riktlinjer för hur museer ska agera om de upptäcker en stöld.67 En viktig del i arbete med samlingsförvaltning har varit att översätta och sprida information om den internationellt använda standarden för samlingsförvaltning Spectrum. Den innehåller nio primära processer för hur föremål ska hanteras i alla samlingsförvaltningens olika steg.68 Några av Verksamhetsplan 2018. s. 18 f.; . strategiska plan 2018–2020. Verksamhetsplan 2018. s. 18 f. God Samlingsförvaltning – stöd för museerna i gallringsprocessen. Råd vid stöld av museiföremål. 68Spectrum 4.0 innehåller åtta processer. Spectrum 5.0 innehåller nio processer, där inventering lagts till som en ny huvudprocess. R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N processerna har bäring på spårbarheten i samlingarna, och skapar bättre förutsättningar för att ha ordning och reda på föremålen och förhindra att de på olika sätt kommer till skada eller går förlorade. Vi kan alltså konstatera att tillhandahåller information och kunskapsutbyte för flera av de säkerhetsrelaterade aspekterna som denna granskning behandlar. I första hand sprider man kunskap om förebyggande arbete för att förhindra förstörelse och katastrofer. Det handlar dels om att ämbetet tillhandahåller SIS-standarder och rekommendationer, dels om riktlinjer för att bevara och vårda föremål. I andra hand har i sin ambition att översätta standarden Spectrum också bidragit till ett ökat säkerhetsarbete med samlingarna när det gäller spårbarhet. har däremot inte tagit fram några riktlinjer för hur museer kan arbeta förebyggande när det gäller stöld och skadegörelse. Man har dock tagit vissa initiativ inom området såsom en kampanj i sociala medier om kulturarvsbrott69 samt utvecklat ett samlingsnätverk för samlingschefer . har dock inte tagit fram något material om hur museer kan arbeta för att exempelvis förhindra insiderbrott, hur de kan förstärka skalskydd eller hur de kan hantera förhöjda hotbilder. Den information som finns inom detta område är i första hand Rekommendationer för museisäkerhet som publicerades av 2001.70 Därtill finns Kammarkollegiets kravspecifikation för fysiskt skydd för erhållande av statlig utställningsgaranti.71 har tagit över ansvaret för den statliga utställningsgarantin, men inför beslut inhämtar ämbetet yttrande från Kammarkollegiet i fråga om säkerhetskraven.72 4.3 Avsaknad av uppföljning Det kan tilläggas att museiuppdrag har en främjande karaktär, och att ämbetet fram till har valt att lägga tonvikten på en rådgivande roll.73 Av det skälet anger i våra intervjuer att de inte regelbundet följer upp hur råd och stöd kommer museerna till del. Det innebär exempelvis att man endast följer hur många som laddar ned standarden Spectrum från , men inte gör någon Årsredovisning 2017, s. 29. 70Statens kulturråd, 2001. En strategi för museisäkerhet. Kravspecifikation fysiskt skydd för erhållande av Statlig Utställningsgaranti. Utställningsgaranti som föreskriver hur säkerheten hos organisationer som tar emot föremål för att den som ordnar en tillfällig utställning ska få en statlig garanti som täcker kostnader för eventuell skada på eller förlust av föremål. 72Förordningen (1998:200) om statliga utställningsgarantier reglerar förutsättningar och villkor för garanti. 732 § förordningen (2014:1585) med instruktion för samt verksamhetsplan , s. 18 f. R I K S R E V I S I O N E N B E V A R A S A M L I N G A R N A systematisk uppföljning av hur många museer som tillämpar den och vad den ger för resultat. Som tidigare nämnts har utifrån en brittisk förlaga även tagit fram ett självskattningsverktyg som kan användas av museerna för att skapa sig en bild av kvaliteten i deras samlingsförvaltning. Självskattningsverktyget SAK har använts som underlag i denna granskning, och då visade det sig att endast ett fåtal av museerna har använt eller känt till SAK . följer heller inte upp hur SAK kommer till användning av museerna i . noterar också att det saknas en gemensam statistik över incidenter inom samlingsförvaltningen hos svenska museer. En systematisk sammanställning över incidenter skulle enligt mening kunna bidra till att få en gemensam bild över säkerhetsläget på museerna. En sådan bild bör kunna underlätta en inventering av vilka behov som finns att tillgodose. 38 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 5 Slutsatser och rekommendationer har granskat arbetet med säkerhet i de statliga centralmuseernas samlingar. Syftet med granskningen har varit att undersöka om arbetet med säkerhet på centralmuseerna bidrar till en betryggande säkerhet för samlingarna. Granskningen utgår från en relativt bred definition av säkerhet, eftersom samlingsförvaltning innebär att kunna hantera varierande risker. Granskningen inriktar sig mot de tre aspekter av säkerhet som ett museum behöver beakta för att kunna bevara sina samlingar: spårbarhet, stöld och skadegörelse samt förstörelse och katastrof. Inom ramen för granskningen har även granskat om lämnar ett adekvat stöd till museer i deras arbete med säkerhet i samlingsförvaltning. Nedan redovisas de slutsatser drar av denna granskning. Därefter följer rekommendationer till de granskade museerna samt . samlade slutsats är att centralmuseerna bedriver ett säkerhetsarbete som inte i tillräcklig utsträckning garanterar en rimlig grad av säkerhet för föremålen i samlingarna. Vidare bedömer att kan göra mer för att inom ramen för sitt museiuppdrag stödja museernas säkerhetsarbete. Granskningen visar att arbetet varierar i kvalitet mellan och inom centralmuseerna samt att flera brister som tidigare iakttagits är för handen (se avsnitt 1.1). I detta sammanhang bör det noteras att förutsättningarna för att upprätthålla en rimlig grad av säkerhet skiljer sig åt mellan museerna. Det beror delvis på att vissa museibyggnader inte tillåter säkerhetsrelaterade ingrepp som kan ge skador på kulturvärden. Även det faktum att museerna har olika storlek på sina samlingar samt att dessa är accederade över innebär att det kan vara svårt att bygga upp en spårbarhet för alla föremål. Granskningens huvudsakliga slutsatser är att: •föremålens spårbarhet är bristfällig •åtgärderna mot stöld och skadegörelse inte är tillräckliga •det finns god kännedom om att förebygga långsiktig förstörelse, men är svårt för museerna att leva upp till önskad nivå •beredskapen för plötslig katastrof är bristfällig •Riksantikvarieämbetet behöver utveckla stödet i fråga om att förebygga stöld och skadegörelse. R I K S R E V I S I O N E N B E V A R A S A M L I N G A R N A I det följande utvecklas skälen till dessa slutsatser. Föremålens spårbarhet är bristfällig Spårbarheten i centralmuseernas samlingar är fortsatt begränsad. Stickprovskontroller som revisorer, och genomfört och har visat på liknande resultat. Nuvarande granskning visar att flertalet av museerna behöver fortsätta att förbättra spårbarheten, framför allt när det gäller att registrera alla föremål digitalt samt att säkerställa att föremål och hyllor är ordentligt märkta. Ett skäl till bristerna i spårbarheten är att föremålen är accederade , och att det inte skapades stabila förutsättningar för en korrekt registrering av alla föremål när museerna inrättades. Bland annat mot bakgrund av detta är det inte rimligt att uppnå fullständig spårbarhet sett till nuvarande förutsättningar. arbetar museerna systematiskt med att registrera samtliga föremål i digitala register samt att säkerställa att hyllor och föremål är beständigt märkta. Granskningen visar likväl att arbetet med att registrera föremål digitalt korrekt och informativt tar mycket tid och resurser i anspråk. Museerna har kommit olika långt i detta arbete, men den allmänna bedömningen är att det för flera av museerna med nuvarande arbetstakt kommer att ta flera decennier innan arbetet är klart. bedömer därför att det är angeläget att arbetet med att förbättra spårbarheten stärks. I anslutning till detta anser att det är grundläggande att museerna säkerställer att de kan presentera en inventeringslista över sina föremål, såsom rekommenderas i samlingsförvaltningsstandarden Spectrum 5.0. Utöver registrering, digitalisering och märkning av föremål anser att det är viktigt att samlingarna inventeras kontinuerligt och systematiskt för att säkerställa att föremål inte har förkommit. Museerna inventerar sina samlingar stickprovsvis men med olika omfattning när det gäller urval och med varierande tidsintervall. Granskningen visar att det saknas gemensamma riktlinjer för hur stickprov av museisamlingar bör genomföras för att kunna resultera i tillförlitliga svar. Åtgärderna mot stöld och skadegörelse är inte tillräckliga Att skydda samlingarna mot stöld och avsiktlig eller oavsiktlig skadegörelse innebär en balansgång mellan att bevara och tillgängliggöra föremål. Granskningen visar att museerna är väl medvetna om detta och att de arbetar systematiskt med att tillgängliggöra föremål och försöka upprätthålla en god säkerhetsnivå. finns vissa brister i säkerhetsarbetet när det gäller att skydda samlingarna mot stöld och skadegörelse som kan komma att äventyra säkerheten för de föremål som finns i magasin och utställningslokaler. 40 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Granskningen visar att arbetet med rutiner för tillträdesbegränsning i magasin för den egna personalen, forskare, hantverkare, etc. behöver ses över. Det förekommer att personal får vistas ensamma i magasin, och ibland även att andra externa aktörer såsom hantverkare, forskare och volontärer får tillgång till magasin utan ledsagande av personal. anser att det innebär en ökad risk för stöld och skadegörelse. Granskningen visar också att det finns påtagliga risker för att anställda skulle kunna begå brott, då museerna sällan kontrollerar vandeln på dem som söker tjänster som innebär att de hanterar samlingarna. Beredskapen för en förhöjd hotbild är låg på flertalet museer. Flertalet museer saknar skriftliga säkerhetsplaner som redogör för hotbilden för samlingarna. Det är också oftast möjligt att utan kontroll medföra mindre väskor, ryggsäckar och barnvagnar i utställningssalarna. Dessa omständigheter äventyrar enligt mening säkerheten för de föremål som förevisas besökarna.