prop · H603158 · 2019-09-04 00:00:00 — I likhet med det som gäller enligt försäkringsrörelselagen bör ingripande mot tjänstepensionsföretag ske genom utfärdande av föreläggande om rättelse, genom förbud att verkställa beslut eller genom anmärkning. Om en överträdelse är allvarlig bör företagets tillstånd återkallas, eller om det är tillräckligt, varning meddelas. Om ett tjänstepensionsföretags tillstånd återkallas bör få bestämma hur avvecklingen av verksamheten ska ske. Ett beslut om återkallelse bör även få förenas med förbud att fortsätta hela eller delar av verksamheten. Bestämmelser om detta bör införas i den nya lagen om tjänstepensionsföretag. Därigenom tillgodoses kraven i andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 48.2). Finans- inspektionens befogenheter avseende återkallelse av ett tjänstepensions- företags tillstånd behandlas även i avsnitten 13.2.3, 13.2.5 och 13.2.6. Vidare bör få befogenhet att begränsa ett tjänste- pensionsföretags möjligheter att förfoga över sina tillgångar eller förbjuda företaget att förfoga över dem. bestämmelser i andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 48.6). Vissa bestämmelser i försäkringsrörelselagen om hur ingripande ska ske infördes när och rådets förordning (EU) 2015/849 av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG (fjärde penningtvättsdirektivet) genomfördes i svensk rätt (se prop. 2016/17:173 s. 391–393). Det gäller bl.a. bestämmel- ser om ingripande mot vissa fysiska personer, sanktionsavgift och sank- tionsföreläggande vid överträdelser av regelverket mot penningtvätt (18 kap. 2 a, 17 a, 17 b och 18 a §§ FRL). Eftersom regeringen, till skill- nad från det som anges i promemorian, anser att tjänstepensionsföretag inte ska omfattas av penningtvättsregleringen (se avsnitt 15.7) finns det inte skäl att införa några motsvarande bestämmelser i den nya lagen. Försäkringsrörelselagens bestämmelser om vilka omständigheter som ska beaktas vid valet av ingripande infördes också i samband med genom- förandet av fjärde penningtvättsdirektivet (18 kap. 3 och 3 a §). bestämmelser gäller dock generellt och tillämpas inte enbart vid över- trädelser av regelverket mot penningtvätt. är det lämpligt att det klart framgår vilka omständigheter som ska beaktas och hur dessa ska påverka valet av ingripande. bör därför införas i den nya lagen om tjänstepensionsföretag. När det gäller skyldigheten för att anmäla vissa beslut till Eiopa, bör en bestämmelse införas i den nya lagen om tjänste- pensionsföretag för att genomföra bestämmelserna i andra tjänste- pensionsdirektivet i den del de avser anmälan av beslut (artikel 48.5 andra Anmälningsskyldigheten bör omfatta beslut om förbud eller begränsningar för ett tjänstepensionsföretag att förfoga över sina tillgångar och beslut om återkallelse av ett tjänstepensionsföretags tillstånd på mot- svarande sätt som i försäkringsrörelselagen (18 kap. 15 § första och andra Däremot finns det inte utrymme enligt direktivet att införa någon bestämmelse i den nya lagen som motsvarar den i försäkrings- rörelselagen som ger rätt att begära motsvarande åtgärder av en annan behörig myndighet (18 kap. 15 § tredje stycket). I enlighet med ordalydelsen i direktivet bör anmälningsskyldigheten gälla bara i förhållande till Eiopa och inte även i förhållande till andra behöriga myndigheter, som det i stället är Eiopas uppgift att underrätta. I den nya lagen om tjänstepensionsföretag bör det även införas bestäm- melser om sanktionsavgift på motsvarande sätt som i försäkringsrörelse- lagen (18 kap. 16, 17 och 18 §§). Försäkring, och anser att tjänstepensionsföretag inte bör omfattas av motsvarande begränsnings- regel för sanktionsavgiften som försäkringsföretag. rörelselagen får, som anges ovan, avgiften inte överstiga av ett försäkringsföretags omsättning närmast föregående räkenskapsår (18 kap. 17 § andra stycket). De poster som ingår i omsättningen, enligt bilaga 2 till lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag, beror på vilken typ av försäkringsverksamhet som försäkringsföretaget driver. Omsättningen för livförsäkringsföretag utgörs av premieinkomsten efter Prop. 2018/19:158 avgiven återförsäkring enligt resultaträkningen. med fondförsäkringsprodukter kommer endast en del av de inbetalda premierna att redovisas i resultaträkningen, medan den större delen av de inbetalda premierna redovisas i balansräkningen. Därför utgörs omsätt- ningen i ett livförsäkringsföretag med fondförsäkringsprodukter av in- betalda (se prop. 2016/17:162 s. 765). Det innebär, till skillnad från det Försäkring, och gör gällande, att det är den totala premievolymen som ingår i omsättningen oavsett vilken typ av livförsäkringsverksamhet som försäkringsföretaget driver. Som anges i avsnitt 15.3 föreslås att även tjänstepensionsföretag ska omfattas av bestämmelserna i lagen om årsredovisning i försäkrings- företag. Regeringen anser därför att det inte finns skäl att utforma begräns- ningsregeln för tjänstepensionsföretag på annat sätt än för försäkrings- företag. Bestämmelserna om sanktionsavgift i den nya lagen bör därmed utformas efter förebild av motsvarande bestämmelser i försäkringsrörelse- lagen. Slutligen bör det i den nya lagen om tjänstepensionsföretag införas bestämmelser om förseningsavgift, verkställighet av beslut om sanktions- och förseningsavgift samt vite. Bestämmelserna bör utformas efter förebild av motsvarande bestämmelser i försäkringsrörelselagen (18 kap. 19–23 och 27 §§). anser att det behöver förtydligas vilka möjligheter inspektionen har att ingripa mot ett tjänstepensionsföretag som endast meddelar tilläggsförsäkringar. Eftersom regeringen, till skillnad från det som anges i promemorian, anser att ett tillstånd att driva verksamhet som tjänstepensionsföretag ska kunna avse enbart försäkringsklassen tilläggs- försäkring (se avsnitt 6.2) finns det inte behov av något sådant förtyd- ligande. Ingripande om ett tjänstepensionsföretag inte uppfyller det riskkänsliga kapitalkravet Regeringens förslag: Om ett tjänstepensionsföretag inte uppfyller det riskkänsliga kapitalkravet, i förekommande fall efter beslut om kapital- tillägg, ska företaget från det att bristen upptäcktes upprätta en plan med åtgärder för att åter uppfylla kravet inom högst från samma tidpunkt, och överlämna planen till Om företaget inte upprättar eller överlämnar en sådan plan, ska få förelägga företaget att fullgöra Företaget ska vidta de åtgärder som anges i en Om anser att åtgärderna i planen är otillräckliga, ska förelägga tjänstepensionsföretaget att göra de ändringar i planen som enligt inspektionens mening krävs för att företaget, om planen följs, från det att bristen upptäcktes åter ska uppfylla det riskkänsliga kapitalkravet. Om det är lämpligt, ska genom ett eller flera få förlänga tidsfristen med sammanlagt högst och Vid prövningen av om förlängning ska ske och när tiden 2018/19:158 för en sådan förlängning fastställs, ska särskilt be- akta i vilken grad den bristande uppfyllelsen av det riskkänsliga kapital- kravet beror på förhållanden som stått utanför tjänstepensionsföretagets kontroll och om företaget skäligen kunde förväntas räkna med dem. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om innehållet i en åtgärdsplan. Om ett tjänstepensionsföretag inte inom gällande tidsfrist har upp- rättat och överlämnat en plan med åtgärder för att åter uppfylla det riskkänsliga kapitalkravet, eller inte har vidtagit sådana åtgärder för att åter uppfylla det kravet som finns angivna i en åtgärdsplan, i före- kommande fall efter ändringar till följd av ett föreläggande, ska Finans- inspektionen få återkalla företagets tillstånd eller, om det är tillräckligt, meddela en varning. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens föreslag genom att i utred- ningens förslag anges det inte någon tidsfrist inom vilken av det risk- känsliga kapitalkravet ska vara uppfyllt. Utredningen föreslår inte heller någon särskild bestämmelse om återkallelse av tillstånd eller varning för det fall en åtgärdsplan inte följs. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Svensk Försäkring motsätter sig att det införs ett riskkänsligt kapitalkrav för tjänstepensionsföretag och avstyrker i enlighet med det att det ska vara möjligt att ingripa om det kapitalkravet inte uppfylls. , och anser att de företag som har till- gång till ytterligare medel från någon utomstående, eller möjlighet att justera sina framtida åtaganden, bör kunna medges för att åter- ställa kapitalnivån. Livförsäkringsbolaget , ömsesidigt pekar på att utredningen inte anger några tidsgränser för när en åtgärdsplan ska upp- rättas, och anser att det kan finnas en risk för en rent allmänt sämre risk- hantering och ett ökat risktagande om det inte är tydligt när ingripande får ske. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Svensk Försäkring anser att frågan om förlängning av återställandetider enbart bör avgöras utifrån det som bäst kan säkerställa redan intjänade förmåner och framtida utbetalningar till de försäkrade och andra ersättningsberättigade. Bedömningen av om tids- fristerna ska kunna förlängas kan inte göras beroende av orsaken till att ett kapitalkrav inte uppfylls eftersom det skulle motverka syftet att skydda de försäkrade. Även Försäkring, , och anser att utgångspunkten för bedömningen av om tidsfrister ska förlängas ska vara möjligheten att på bästa sätt tillvarata de ersättningsberättigades intressen. Enligt dem tycks förslaget utgå från att företag där det funnits brister i företagsstyrningen inte ska ges tillgång till förlängda tidsfrister. Det blir en slags culpabedömning som i första hand inte drabbar ledningen utan de personer som är ersättningsberättigade i företaget. Skälen för regeringens förslag Andra tjänstepensionsdirektivet innehåller inte något riskkänsligt kapital- krav och följaktligen inte några bestämmelser om vad som ska ske om ett sådant kapitalkrav inte uppfylls. För försäkringsföretag som följer försäkringsrörelselagen finns bestämmelser om ingripanden som blir tillämpliga om ett företag inte upp- fyller solvenskapitalkravet, det riskkänsliga kapitalkrav som infördes i den lagen vid genomförandet av Solvens II-direktivet. ska förelägga ett försäkringsföretag som inte uppfyller solvenskapitalkravet att dels då bristerna konstaterades upprätta en åtgärdsplan och överlämna planen till inspektionen för godkännande, dels vidta nödvändiga åtgärder för att då bristen konstaterades åter uppfylla solvenskapitalkravet (18 kap. 4 § första stycket FRL). får också förlänga den tidsfristen , om det är lämpligt (18 kap. 4 § andra stycket FRL). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om innehållet i en åtgärdsplan (18 kap. 28 § 1 FRL). Om ett försäkringsföretag inte i rätt tid enligt en godkänd åtgärdsplan vidtar åtgärder för att åter uppfylla solvenskapitalkravet, får Finansinspek- tionen återkalla tillståndet för företaget eller, om det är tillräckligt, medd- ela en varning (18 kap. 13 § första stycket 4 och andra stycket FRL). De försäkringsföretag som tillämpar övergångsbestämmelserna (punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen [2015:700] om ändring i försäk- ringsrörelselagen [2010:2043]) omfattas inte av solvenskapitalkravet, antingen inte med avseende på tjänstepensionsverksamheten (första stycket i övergångsbestämmelsen) eller inte alls (tredje stycket). Det inne- bär att de företagen inte heller omfattas av några bestämmelser om vad som ska ske om solvenskapitalkravet inte uppfylls. Den upphävda lagen om understödsföreningar, som tjänstepensions- kassor fortfarande ska tillämpa, innehåller inte några bestämmelser om riskkänsligt kapitalkrav, och av det skälet inte heller några bestämmelser om vad som sker om ett sådant krav inte uppfylls. Hur ska ingripa om det riskkänsliga kapitalkravet inte uppfylls? När det ska införas ett riskkänsligt kapitalkrav för tjänstepensionsföretag behöver det även regleras vad som ska ske om ett företag inte uppfyller det kravet (se avsnitt 8.5). Sådana regler har en viktig roll att spela. Det är i hög grad de reglerna – om ingripanden – som ger uttryck för ett kapital- kravs egenskaper och styr hur företagen ska förhålla sig till kravet. Som anför i rapporten till en kapitalkravs- reglering för tjänstepensionsföretag av (dnr 17-4640, s. 6) är det önskvärt att det riskkänsliga kapitalkravet får karaktär av en kapitalbuffert snarare än ett fast golv för hur god solvensen i ett tjänstepensionsföretag ska vara. Det ska helt enkelt vara möjligt för ett sådant företag att , eller en månad, 2018/19:158 underskrida det riskkänsliga kapitalkravet utan några åtgärder behöver vidtas, vare sig av företaget eller av . Om ett tjänstepensionsföretag inte uppfyller det riskkänsliga kapital- kravet – och det inte är – bör företaget emellertid påbörja arbetet med att återställa kapitalbasen till den nivå som krävs för att kravet ska uppfyllas. Det sker lämpligen genom att företaget upprättar Tidsfristen för att upprätta en sådan plan bör, som förordar, anges i lag. Den bör bestämmas från det att bristen i fråga om att uppfylla det riskkänsliga kapitalkravet upptäcktes, i likhet med det som gäller för försäkringsföretag enligt försäkrings- På så sätt medges att kapitalbasen inte är tillräcklig för att företaget ska uppfylla det riskkänsliga kapitalkravet. tvingas företaget analysera sin solvenssituation och formulera en strategi för att återgå till den lagstadgade solvensnivån innan läget hinner försämras alltför mycket. Enligt försäkringsrörelselagen ska förelägga ett försäkringsföretag som inte uppfyller solvenskapitalkravet att lämna in en åtgärdsplan till inspektionen för godkännande, samt att vidta åtgärder för att åter uppfylla kravet. Att det föreligger en sådan brist kommer till kännedom genom att ett försäkringsföretag är skyld- igt att underrätta inspektionen om det inte uppfyller solvenskapitalkravet (8 kap. 12 § FRL). För tjänstepensionsföretag bör en i förhållande till försäkringsrörelse- lagen något annorlunda ordning råda. Det ter sig mer ändamålsenligt att det direkt i den nya lagen om tjänstepensionsföretag anges att en åtgärds- plan ska lämnas in till från det att På så sätt behövs det inte något föreläggande från för att ett tjänstepensionsföretag ska vara skyldigt att upprätta en plan med åtgärder för att åter uppfylla kapitalkravet och överlämna den till inspektionen. Det bör vidare anges uttryckligen i den nya lagen att ett tjänstepensionsföretag är skyldigt att vidta de åtgärder som anges i en åtgärdsplan. Om ett tjänstepensionsföretag inte fullgör sin skyldighet att upprätta en plan och överlämna den till , bör inspektionen emeller- tid ha befogenheter att agera kraftfullt mot företaget. ha möjlighet att förelägga ett tjänstepensionsföretag att upprätta och över- lämna en plan med åtgärder, dvs. att göra rättelse. Dels bör inspektionen i en sådan situation ha befogenhet att återkalla företagets tillstånd. dessa befogenheter bör anges uttryckligen i den nya lagen om tjänste- bör också ha goda möjligheter att agera om inspek- tionen anser att en åtgärdsplan som överlämnats inte innehåller tillräckliga åtgärder för att tjänstepensionsföretaget åter ska uppfylla det riskkänsliga I en sådan situation bör ha rätt att förelägga företaget att göra ändringar i planen så att åtgärderna, enligt inspektionens mening, leder till det eftersträvade målet, dvs. kravet åter uppfylls. Med denna ordning blir ansvarsfördelningen mellan tjänstepensions- företaget och klar och tydlig. Företaget har ansvar för att upprätta en plan och sedan följa den. Det ansvaret fortsätter att vila på företaget till dess väljer att agera. I den nya lagen om tjänstepensionsföretag bör det också anges inom vilken tid det riskkänsliga kapitalkravet åter ska uppfyllas enligt en sådan åtgärdsplan som ska ges in till . Vidare bör det anges vilka möjligheter som ska finnas för att förlänga den tidsfristen. Dessa frågor regleras i lag för försäkringsföretag, och detsamma bör gälla för tjänstepensionsföretag. När det för det första gäller vilken tid ett tjänstepensionsföretag bör ha på sig att återställa kapitalbasen så att det riskkänsliga kapitalkravet åter uppfylls, ska återspegla det riskkänsliga kapitalkravets karaktär av buffert. Tjänstepensionsverksamhet är mycket långsiktig till sin natur och om kapitalkravet inte uppfylls betyder det långt ifrån alltid att ett före- tag har likviditetsproblem. Tvärtom kan företaget oftast även i en sådan situation sköta sina pensionsutbetalningar framöver. Den tidsfrist som anges i försäkringsrörelselagen (18 kap. 4 §) härrör från Solvens II-direktivet (artikel 138.2 och 138.3, prop. 2015/16:9 s. 614) och är avsedd att passa för försäkringsföretag av alla slag, såväl livförsäkringsföretag som skadeförsäkringsföretag. För tjänstepensionsföretagens del handlar det om långsiktigt bedriven livförsäkringsrörelse. Att ändra riskprofil i en sådan verksamhet är en relativt omfattande process, med tanke på den placeringshorisont som de företagen kan förväntas utgå från. får tiden för att återställa kapitalbasen inte vara så lång att det riskkänsliga kapitalkravet under mycket långa perioder inte behöver uppfyllas. I så fall skulle skyddsnivån för de framtida pensionärerna urholkas. De nu angivna förhållandena ger tillsammans vid handen att tiden för att åter uppfylla det riskkänsliga kapitalkravet bör vara klart längre än de som gäller enligt försäkringsrörelselagen, men det bör inte i normalfallet handla om en återhämtningstid som sträcker sig över . Vid en samlad bedömning ter det sig rimligt att bestämma tiden inom vilken det riskkänsliga kapitalkravet åter ska vara uppfyllt, enligt en åtgärdsplan som ett tjänstepensionsföretag överlämnar till Finansinspek- tionen, till högst . Det ska alltså stå ett tjänstepensionsföretag fritt att ange för återhämtning, om företaget gör bedömningen att det är lämpligt och möjligt. En sådan utformning av bestämmelserna ligger väl i linje med de grundläggande syftena med regleringen, dvs. att inom de ramar som sätts av unionsrätten skapa en särskilt anpassad reglering som möjliggör en effektiv förvaltning av tjänstepensionskapital som ett fullgott skydd för de framtida pensionärerna säkerställs (se avsnitt 5.6). Liksom enligt försäkringsrörelselagen och Solvens II-direktivet (18 kap. 4 § andra stycket FRL och artikel 138.3 andra stycket i Solvens II-direk- tivet) i fråga om solvenskapitalkravet, bör det finnas möjlighet för Finans- inspektionen att förlänga tidsfristen för att uppfylla det riskkänsliga kapitalkravet om det är lämpligt. Därigenom uppnås flexibilitet i regle- ringen och kan anpassa tidsfristen efter förhållandena i det särskilda fallet. Det bör av samma skäl vara möjligt för Finansinspek- tionen att fatta flera beslut om förlängning av tidsfristen för ett enskilt tjänstepensionsföretag. Den tid med vilken ska kunna förlänga tidsfristen för att åter uppfylla det riskkänsliga kapitalkravet bör bestämmas till högst och . I jämförelse med den tidsfrist som 2018/19:158 gäller enligt försäkringsrörelselagen (18 kap. 4 § andra stycket) är det . Detta får dock anses rimligt av flera skäl. Återhämtningstiden enligt försäkringsrörelselagen är, som nämns ovan, tänkt att passa både liv- och skadeförsäkringsföretag, medan återhämtningstiden enligt den nya lagen om tjänstepensionsföretag endast ska gälla för särskild lång- siktigt driven tjänstepensionsverksamhet. Vidare ska möjligheterna till förlängning manifestera det riskkänsliga kapitalkravets buffertkaraktär. Genom att sätta en yttersta gräns för förlängningen, snarare än en fast tid med vilken förlängning kan ske, skapas också ytterligare flexibilitet för att hantera de skiftande förhållanden som kan före- komma och i olika företag. Intresset av flexibilitet bör dock inte drivas så långt att ges obegränsade möjlig- heter att förlänga fristen. Det eller de förlängningsbeslut som fattas bör alltså inte medföra att den samlade förlängningen blir längre än och . Ett beslut av om förlängning av tidsfristen för att åter uppfylla det riskkänsliga kapitalkravet bör fattas på grundval av en helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Enligt promemorians förslag ska dock inspektionen särskilt beakta i vilken grad den bristande uppfyllelsen av kapitalkravet beror på förhållanden som stått utanför tjänstepensionsföretagets kontroll och om företaget skäligen kunde förväntas räkna med att de förhållandena skulle föreligga. Flera remiss- instanser, bl.a. Svensk Försäkring, invänder mot detta och anser att orsaken till bristen i uppfyllelse inte ska ges vikt vid prövningen. Som anges ovan ger bestämmelserna om ingripande uttryck för ett kapitalkravs egenskaper och styr hur ett tjänstepensionsföretag ska förhålla sig till kravet. Bestämmelserna har därmed ett proaktivt syfte. Regeringen anser därför, i likhet med bedömning som görs i promemorian och till skillnad från Svensk Försäkring m.fl., att det vid prövningen av om tidsfristen ska förlängas är av stor betydelse i vilken mån bristen i upp- fyllelse av kapitalkravet beror på förhållanden över vilka tjänstepensions- företaget har eller borde ha haft kontroll. Om en ursprunglig eller fortsatt brist när det gäller att uppfylla det riskkänsliga kapitalkravet beror på att tjänstepensionsföretaget har agerat kortsiktigt eller överdrivet spekulativt i sin kapitalförvaltning, bör det tala för att kortare förlängning medges. åandra sidan plötsliga svängningar på de finansiella marknaderna leder till att ett flertal tjänstepensionsföretag hamnar i trångmål när det gäller att uppfylla kravet, bör tiden för förlängning kunna vara längre. Av betydelse i en sådan situation bör också vara i vilken grad marknadssvängningarna var sådana att företagen borde ha kunnat förutse dem, eller, även om de inte förutsåg dem, borde ha haft beredskap att möta dem. Bristande hante- ring av bestående eller förutsägbara yttre förhållanden bör inte belönas med en förlängd tidsfrist att återställa kapitalbasen. Huruvida bristen i uppfyllelse av kapitalkravet beror på förhållanden som tjänstepensionsföretaget har eller borde ha haft kontroll över bör dock inte vara ensamt avgörande för frågan om förlängning av tidsfristen. Precis som några av remissinstanserna poängterar är ett grundläggande syfte med regleringen att säkerställa skyddet för de nuvarande och framtida pension- ärerna (se avsnitt 5.6). Det är därför, som remissinstanserna påpekar, av central betydelse att även beaktar konsekvenserna för de ersättningsberättigade vid prövningen av om tidsfristen ska förlängas och, om så är fallet, hur lång förlängningen ska vara. Vid prövningen av om tidsfristen för att återställa kapitalbasen ska förlängas, och i förekommande fall av hur lång återhämtningstiden ska vara, måste också praktiska hänsyn tas. En åtgärd som i många fall torde behöva vidtas när det riskkänsliga kapitalkravet inte uppfylls är försäljning av tillgångar som är behäftade med stora investeringsrisker, t.ex. aktier. Om en sådan försäljning måste genomföras hastigt, riskeras prisfall för sådana tillgångar och att försäljningen inte inbringar de medel som den normalt sett skulle inbringa. Ett sådant regelverksdrivet kursfall drabbar såväl försäkringstagare och försäkrade i ett tjänstepensionsföretag som andra placerare i tillgångar av det aktuella slaget. Sådana effekter bör undvikas om det är möjligt, och en förlängd tidsfrist för att återställa kapitalbasen kan vara ett sätt att göra det. En annan åtgärd som kan vara aktuell är beslut om uttaxering, som , och framför.