prop · H603104 · 2019-04-11 00:00:00 — hade ett allt större fokus lagts på den humanitära krisen i tog initiativ till att identifiera konkret agerande som skulle kunna göra praktisk skillnad och lindra det humanitära lidandet i . nära dialog fördes med OCHA och övriga EU-medlemmar. konceptpapper togs fram. värd för ett informellt möte med FN:s humanitära samordnare i de ockuperade palestinska områdena, . konceptpapperet skickats ut vilket ledde till en konstruktiv diskussion. Stor uppskattning uttrycktes för initiativet. McGoldrick redogjorde för den humanitära krisens omfattning och djup. Kontentan blev att man skulle fortsätta söka identifiera konkret agerande som kunde göra praktisk skillnad och förbättra det humanitära läget i . Vid mötet fokuserade FN-ambassadör på den engagemang och betonade att en fredsplan måste utgå från en tvåstatslösning och bygga på folkrätten, FN-resolutioner och tidigare överenskommelser och välkända parametrar. tog initiativ till ett EU8-uttalande på just detta tema, vilket framfördes inför den samlade presskåren före mötet och fick ett mycket stort genomslag i medierna på grund av kontrasten med ambassadör anförande. Detta möte var också föremål för den kvartalsvisa återrapporteringen om genomförande av resolution (2016). Redan vid den första återrapporteringen i säkerhetsrådet uttryckte och Skr. 2018/19:104 stor förvåning och besvikelse över avsaknaden av någon skriftlig rapport och krävde uttryckligen en sådan framöver. och uttryckte en liknande preferens. meddelade att man var emot skriftlig rapportering om resolutionen och menade att det var generalsekreterarens beslut att avgöra rapporteringsform. och upprepade därefter sin begäran . Vid ett Arriamöte , som bland annat stod värd för, hade , , och understrukit behovet av skriftlig rapportering från generalsekreteraren med tanke på den bristande efterlevnaden av resolutionen. , , och upprepade formellt denna begäran vid säkerhetsrådets möte samma vår. och började därefter att ta fram ett utkast till brev till generalsekreteraren. Brevet expedierades av å tio rådsmedlemmars vägnar och blev ett officiellt rådsdokument (S/2018/454). cirkulerade generalsekreteraren en skriftlig rapport till säkerhetsrådet. När det blev allt mer uppenbart att ingen skriftlig rapport var att vänta heller uppvaktade å brevförfattarnas vägnar utan att få något löfte. , och fick samma svar och tog då tillsammans initiativ till ett andra brev som också inkommande rådsmedlemmar gavs möjlighet att skriva under. Begäran om skriftlig rapportering upprepades vid mötet den och brevet expedierades av och blev ett officiellt rådsdokument (S/2018/1150), där den ursprungliga kretsen av tio rådsmedlemmar fick sällskap av , och . Arbetet med att få till stånd brevet hade även föregåtts av intensiva kontakter på huvudstadsnivå. Som säkerhetsrådsmedlem verkade också för att rådet skulle genomföra en resa till och . Vid inträde i rådet hade gått sedan konfliktutbrottet i . Månaderna som ledde fram till inträde i rådet hade präglats av resultatlösa försök till fredsförhandlingar. Den redan svåra humanitära situationen i , som även före krigsutbrottet var fattigaste land, hade försämrats avsevärt till följd av konflikten. Hjälpbehoven var enorma, av befolkningen i behov av humanitärt bistånd. var också föremål för sanktioner. Sanktionsregimen bestod av ett vapenembargo samt reseförbud och frysning av tillgångar för listade personer och enheter främst kopplade till houhtirebellerna. Ordförande för sanktionskommittén var och . engagemang i var relativt begränsat, inte minst sett till vidden av den humanitära katastrofen. Rådsdynamiken i Jemenhanteringen var komplicerad. kritiserade den saudiskledda koalitionens agerande i , däribland dess flygangrepp som inte sällan resulterade även i civila dödsoffer. Detta försatte ibland de så kallade P3 (, och ), som med olika medel stöttade koalitionen, i en svår position. gjorde ofta jämförelser med verkade som rådsmedlem kontinuerligt för att stärka ambition var stärkt fokus på den humanitära situationen, respekt för folkrätten samt stöd till FN:s ansträngningar för återupptagna politiska förhandlingar med ett stärkt deltagande från jemenitiska kvinnor. , och , som huvudsakligen hade samma Det första rådsmötet om 2017 hölls under det svenska FN:s sändebud redogjorde för de senaste månadernas militära eskalering efter den kortlivade vapenvilan i OCHA:s chef, ’, redogjorde för de svåra konsekvenserna för civilbefolkningen och vädjade om ökat humanitärt tillträde och avtrappning. var angeläget om att rådet skulle uttala sig om – något som inte hade skett på nära – och verkade framgångsrikt för överenskomma budskap som bland annat manade parterna till respekt för vapenvilan, humanitärt tillträde och engagemang i FN-processen. kunde efter mötet förmedla dessa budskap till medierna å rådets vägnar. stod utrikesminister tillsammans med FN:s generalsekreterare och utrikesminister värd för en humanitär givarkonferens i . förmöte i tillsammans med OCHA-chefen och . Vid rådsmötet om deltog en kvinnlig civilsamhällesrepresentant, , från organisationen Hon briefade rådet om organisationens arbete med att dokumentera kränkningar och övergrepp av de mänskliga rättigheterna begångna av konfliktens olika parter. I samband med rådsmötet arrangerade ett informellt frukostmöte med Radhya al-Mutawakel Under samma rådsmöte informerade pennhållaren om sin avsikt att inleda förhandlingar om ett humanitärt ordförandeuttalande om , något som starkt förespråkat. fick under förhandlingarna bland annat gehör för skrivningar om internationell humanitär rätt, skydd av civila, kvinnors deltagande samt stöd till FN-sändebudet. (S/PRST/2017/7). anordnade ett seminarium i med jemenitiska och syriska kvinnor. Deltagarna utbytte erfarenheter och hade samtal om kvinnligt deltagande i fredsprocesser. också till att stärka det svenska engagemanget för kvinnor, fred och begärde vid olika tillfällen extrainsatta rådsmöten om för att upprätthålla rådets och det internationella samfundets engagemang och söka påverka händelseutvecklingen i som är världens största Utöver höstens ordinarie möten begärde 2017 ett extrainsatt Jemenmöte för att be den nytillträde chefen för , , att återrapportera från ett besök i och uppdatera rådet om den humanitära situationen. Lowcock uppgav att situationen hade förvärrats och presenterade fem åtgärder för att undvika en svältkatastrof. 2018/19:104 Han uppmanade rådet att agera. missilattacker och pläderade för ett hävande av den blockad som den saudiskledda koalitionen infört mot luft-, väg- förändrades rådskonstellationen och därmed övertog den informella rollen som språkrör för koalitionen från , men tog också med sig erfarenheterna från att ha stått värd för fredsförhandlingar om . inträde i rådet gjorde att hade en aktiv och likasinnad rådsmedlem i Jemen-hanteringen. likasinnad grupp med , , och . hanterades årsrapporten från sanktionsregimens I rapporten gjordes gällande att i fråga om hade brutit mot resolution och därmed vapenembargot. FN-ambassadör, , bjöd å sin sida in säkerhetsrådets FN-ambassadörer och medier till en amerikansk flygbas i , för att visa upp vapendelar av påstått iranskt ursprung, vilka skulle ha använts av houthi-rebellerna i . Kulmen nåddes den 26 februari när använde sin vetorätt mot ett resolutionsutkast, som inte bara skulle förlängt sanktionsregimen utan även innehöll referenser till expertgruppens rapport. En ny omröstning följde, som resulterade i att säkerhetsrådet gjorde en teknisk förlängning utan substantiella revideringar i jämförelse med föregående års resolutionstext. arbetade tillsammans med bland annat för ett ordförandeuttalande med humanitärt fokus. (S/PRST/2018/5) kunde slutligen antas , och utgjorde rådets dittills starkaste humanitära Jemenuttalande. svårförhandlade paragrafer avsåg bland annat åtgärder för att förbättra den humanitära situationen inklusive att öppna hamnar, tillträdet till , referenser till internationell humanitär rätt och ansvarsutkrävande samt formuleringar om en vapenvila. hölls återigen en humanitär givarkonferens i under gemensamt svensk-schweiziskt värdskap och med deltagande av Samma månad höll också det nytillträdda Jemensändebudet, , sin första briefing i rådet. uttrycktes för det nya sändebudet och för en nystart i den FN-ledda Ett nytt politiskt momentum var både efterfrågat och presenterade för rådet ett ramverk för återupptagna Han bekräftade sin avsikt att kalla regering och houthi-rebellerna till förhandlingar, ett upplägg som fick starkt stöd av många rådsmedlemmar, däribland . presentera en förhandlingslösning för Hodeida med en roll för FN. Under det svenska ordförandeskapet arrangerade extrainsatta konsultationer om . Vid mötet var rådsmedlemmarna överens om vikten av att uttrycka stöd för sändebudet och hans ansträngningar för att återuppta den FN-ledda politiska processen. överläggningarna kunde å rådsmedlemmarnas vägnar presentera dessa budskap till medier. 2018/19:104 försökte sammankalla parterna till konsultationer i . Försöket misslyckades då houthidelegationen inte hade infunnit sig i . försämrades den humanitära situationen ytterligare. OCHA utfärdade sina skarpaste varningar , med utgångspunkt i den av utarbetade resolution (2018) om konflikt och hunger (se avsnitt 5.2.5). OCHA:s chef, , varnade för att 14 miljoner människor riskerade svält om den militära eskaleringen och den ekonomiska krisen tilläts fortgå. Han bad om rådets stöd för fem punkter: vapenvila, humanitär och kommersiell import, ekonomiska åtgärder, ytterligare bidrag till den humanitära responsplanen samt medverkan i sändebudets politiska process. Under rådsmötet aviserade sändebudet att politiska konsultationer med parterna skulle genomföras i . Han meddelade avsikten att presentera ett uppdaterat ramverk för förhandlingar och intentionen att söka rådets stöd för detta. Ett enigt säkerhetsråd uttryckte stöd för sändebudet och planerna, samt uppmanade parterna att delta konstruktivt. Under samma möte aviserade avsikten att cirkulera en säkerhetsrådsresolution för fortsatta förhandlingar. Det politiska och säkerhetsmässiga läget var dock skört och parternas vilja till nya samtal begränsad, och åsikterna om bästa tidpunkt och strategi för resolutionen gick isär i rådskretsen. Efter flera veckors formella och informella förhandlingar sköts slutförhandlingarna upp till efter Stockholmskonsultationerna. Konsultationerna i blev möjliga tack vare ett aktivt förberedelsearbete från svensk sida som intensifierades . Arbetet inbegrep skytteldiplomati mellan parterna bland annat genom det svenska Jemensändebudet, och genom omfattande kontakter på politisk nivå med relevanta parter, länder och aktörer. säkerhetsrådsmedlemskap användes som en viktig plattform, parallellt med förtroendeskapande åtgärder riktade till konfliktens parter. Att konsultationerna slutligen kunde äga rum berodde även på att dynamiken i regionen och på marken i gjorde att samtliga parter fann att det låg i deras respektive intresse att delta i . Konsultationerna resulterade i den så kallade Stockholmsöverenskommelsen. Sändebudet framhöll i sin återrapportering till rådet att det viktigaste i Stockholmsöverenskommelsen var överenskommelsen om vapenvila och trupptillbakadragande i Hodeida. bad om rådets stöd för en övervakande roll för FN. Efter en veckas intensiva slutförhandlingar om resolutionen kunde säkerhetsrådet anta resolution (2018). Det var säkerhetsrådets första Jemenresolution . Resolutionen ställde sig bakom de olika delarna av Stockholmsöverenskommelsen med särskilt fokus på vapenvilan och trupptillbakadragandet i Hodeida, gav FN mandat att påbörja övervakning och stöd för avtalets genomförande samt efterfrågade handlingsalternativ från generalsekreteraren för en utvidgad FN-närvaro. fortsatte att vara djupt påverkat av situationen och dynamiken i övriga . Konflikten i , spänningar mellan och samt utvecklingen i påverkade . kunde landet stärka sina institutioner och demokratiska processer. FN har en styrka i (Unifil) . Efter kriget – reviderades Unifils mandat genom resolution (2006). Styrkans uppgift är bland annat att övervaka situationen längs den blå linjen mellan och och stödja den libanesiska arméns återetablering i södra . Unifil har haft en stabiliserande roll i området bland annat genom den så kallade trilaterala mekanismen under FN-ledning med deltagande av företrädare från både den israeliska och libanesiska armén. Under den större delen av medlemskap i rådet förblev situationen längs den blå linjen mellan och stabil. Mot denna bakgrund var rådets behandling av rutinmässig . verkade särskilt för ett mer aktivt konfliktförebyggande arbete i . gjorde säkerhetsrådet ett pressuttalande som välkomnade premiärminister återvändande till . gjorde säkerhetsrådet ett pressuttalande som välkomnade ministermötet i till stöd för den libanesiska armén och de libanesiska säkerhetsstyrkorna. gjorde säkerhetsrådet ett pressuttalande som fördömde en attack mot Unifil i södra . sökte genomgående verka för stöd för stabilitet och dess politiska process, inklusive kvinnors deltagande. tillkännagav att man funnit flera tunnlar från södra som korsade den blå linjen, vilka sedermera förstördes. Hizbollah anklagades för att ha byggt dessa. Läget förblev dock lugnt, mycket tack vare Unifils ökade patrullering och intensiva kontakter med båda sidor. Både och begärde extrainkallade möten. Mötet blev det första öppna mötet om . Unifils mandat förlängdes två gånger under det svenska medlemskapet genom resolution (2017) respektive resolution (2018). Förhandlingarna blev inte okomplicerade trots att det annars råder en relativt utbredd enighet i rådskretsen om hanteringen av och Unifil. eftersträvade dels en mer proaktiv verksamhet från Unifil gentemot Hizbollah, dels stärkta formuleringar om effektivitet och ett påskyndande av överlämnandet från Unifil till libanesiska armén i syfte att reducera insatsens kostnader. Merparten av de övriga rådsmedlemmarna motsatte sig de amerikanska förslagen. Övriga EU-medlemmar i rådet (framför allt och och och ) arbetade nära pennhållaren . Vissa revideringar gjordes för att söka gå till mötes. verkade i båda mandatförlängningarna för att behålla Unifils mandat och storlek, stödde vissa förslag för att främja bättre resultat samt var drivande för att inkludera nytt språk om kvinnor fred och säkerhet i resolution (2018). inträdde i säkerhetsrådet ungefär efter att den libyska politiska överenskommelsen (Libyan Political Agreement, LPA) hade kunnat nås under FN:s ledning. ställde sig i resolution (2015) bakom LPA, som bland annat syftade till att inrätta en samlingsregering och få slut på stridigheterna mellan falanger knutna till de rivaliserande institutionerna i östra respektive västra . LPA hade emellertid inte kunnat genomföras fullt ut, vilket präglade såväl situationen i landet som rådets Libyenhantering. FN:s stöduppdrag i (Unsmil) inrättades 2011 för att stödja den politiska övergångsfasen. var i allmänhet enat i sitt stöd för FN:s ansträngningar i , inklusive för att revidera och genomföra LPA. Rådsdynamiken präglades dock av vissa medlemmars nationella intressen. ansträngningar i rådet syftade till att stärka FN:s ledande roll i medlingsansträngningarna, vilken ibland underminerades av parallella, icke samordnade nationella Libyeninitiativ. verkade även kontinuerligt för att stärka kvinnors deltagande i den politiska processen, uppmärksamma den humanitära situationen samt vikten av respekt för folkrätten. Den svåra situationen för migranter och flyktingar i uppmärksammades, inklusive förekomsten av sexuellt och könsbaserat våld. Som ordförande för 1970-sanktionskommittén för informerade vid de reguljära rådsmötena även om kommitténs arbete (se avsnitt 7.1.1). gav även starkt stöd till den internationella brottmålsdomstolens arbete i (se längre ned). briefade det nya FN-sändebudet, , rådet . Rådet stödde enhälligt Salamé och hans planer för en återetablering av Unsmil i , revidering av den libyska politiska överenskommelsen och förberedelser för en ny konstitution och nationella val. arrangerade generalsekreteraren ett högnivåmöte om . Salamé presenterade en ny handlingsplan med sikte på att sammankalla en stor nationell konferens i och genomförandet av val . Utrikesminister deltog vid mötet och uttryckte starka stöd för FN:s roll, generalsekreterarens personliga ansträngningar och Salamés handlingsplan. Utrikesministern betonade särskilt vikten av kvinnors deltagande i den politiska processen. Efter rapporter om slavhandel med migranter antog rådet ett ordförandeuttalande (S/PRST/2017/24), som i starka ordalag fördömde sådana övergrepp – vilka benämndes som möjliga brott mot mänskligheten – och uppmanade till ansvarsutkrävande. gav starkt stöd till rådsagerande i frågan och lade särskild vikt vid oberoende undersökningar av de rapporterade brotten. förändrades rådsdynamiken i Libyenportföljen. tillträdde som ny medlem och drev bland annat jämställdhetsfrågorna i nära samarbete med . fokuserade rådet på valföreberedelser och säkerhetsläget, men också på korruption och den ojämlika fördelningen av naturtillgångar och tillhörde de rådsmedlemmar som påtalade att den ojämlika resursfördelningen underblåste konflikten och stärkte de aktörer som tjänade på status quo i . agerade även till stöd för genomförande av nationella val. framhölls vikten av att först säkerställa de politiska, juridiska, säkerhetsrelaterade och tekniska förutsättningarna för att hålla fria, transparenta, rättvisa och trovärdiga val. underströk i denna kontext vikten av att möjliggöra kvinnors meningsfulla deltagande, också som valbara kandidater. agerade i säkerhetsrådet i nära samverkan med FN- sändebudet , också inför och under ordförandeskap . Som ett resultat av detta kunde rådet under ordförandeskapet utfärda ett pressmeddelande där ett enhälligt stöd uttrycktes för Salamé och FN:s ansträngningar. Unsmils mandat förlängdes under medlemskap i säkerhetsrådet. Insatsens kärnmandat lämnades i stort oförändrat 2017 genom resolution (2017). Som ett resultat av ansträngningar inkluderades stärkta formuleringar om vikten av internationell humanitär rätt, ansvarsutkrävande, FN:s ledande roll, ett integrerat jämställdhetsperspektiv samt efterlevnad av befintliga sanktioner. Unsmils mandat stärktes 2018 genom resolution (2018) med ett tydligare fokus på genomförandet av för , och då särskilt vad gäller att skapa förutsättningar för att hålla trovärdiga val och genomföra ekonomiska reformer. fick under resolutionsförhandlingarna gehör för ett stärkt fokus på kvinnors rättigheter, motverkande av sexuellt och könsbaserat våld, den svåra situationen för migranter och flyktingar samt vikten av att förbättra förhållandena i fängelser och förvar. Sanktionsinstrumentet och möjligheten att använda riktade sanktioner diskuterades i utökad utsträckning . verkade genomgående för tydliga skrivningar om sanktionsinstrumentet, däribland referenser till rådets listning av sex människosmugglare samt till skrivningar om att aktörer som hotar fred och säkerhet kunde bli föremål för sanktioner. antog rådet resolution (2018) som bekräftade sanktionsåtgärderna för och förlängde mandatet för sanktionskommitténs expertpanel. På initiativ av tillsammans med introducerades sexuellt och könsbaserat våld som ett särskilt sanktionskriterium, liksom formuleringar om vikten av att inkludera jämställdhetskompetens i expertpanelen. och vände sig mot dessa tillägg och avstod vid rådets omröstning, varför den slutliga röstbilden blev 13–2. Den allvarliga situationen för migranter och flyktingar i uppmärksammades av säkerhetsrådet. I ett ordförandeuttalande uttryckte ett enhälligt råd allvarlig oro över rapporter om att människor sålts till slaveri i och fördömde dessa handlingar. Frågan om människosmuggling stod också på rådets agenda. förlängde mandatet i resolution (2015) som ligger till grund för EU:s insats EU Navfor Med Operation att agera på fritt hav utanför . Förlängningarna skedde i taget genom resolution (2017) och 2437(2018). 2018/19:104 stater mandat att, antingen individuellt eller genom en regional organisation, ingripa mot fartyg som används för människosmuggling. bevakade resolutionens text om migranters mänskliga rättigheter och staters ansvar enligt folkrätten, inklusive mänskliga rättigheter. var också noga med att havsrätten reflekterades och hanterades korrekt i resolutionen. Inför förlängningen 2018 genomfördes en så kallad teknisk förlängning som hänvisar till det tidigare mandatet. Under medlemskap förlängde rådet även bestämmelserna i resolution (2016), som bland annat ger alla staters fartyg mandat att –på fritt hav utanför – inspektera fartyg som misstänks bryta mot vapenembargot mot . På rysk begäran ålades även generalsekreteraren att rapportera om genomförandet av resolutionen. hänsköt frågan om situationen i till . gav under medlemskapet sitt starka stöd till domstolen. betonade också genomgående vikten av att alla medlemsstater samarbetar med domstolen för att säkerställa ansvarsskyldighet. arbete under medlemskap präglades i stor utsträckning av konflikten i . När blev medlem hade omröstningar om resolutioner som gällde redan varit föremål för sex veton från och under det svenska medlemskapet skulle man använda sin vetorätt ytterligare sex gånger. De enda tre resolutioner om som gick igenom lades fram av , tillsammans med våra medpennhållare i det så kallade humanitära spåret. var en fråga som delade de permanenta medlemmarna med , , (P3) på den ena sidan och , ibland med stöd av , på den andra. Splittringen i säkerhetsrådet i fråga om gjorde det svårt att uppnå resultat. Under det svenska medlemskapet behandlade säkerhetsrådet den syriska konflikten månatligen i tre olika ”spår”: Det första spåret avsåg avvecklingen av det syriska kemvapenprogrammet enligt resolution (2013). Frågan hade uppkommit efter beslutet att avveckla efter kemvapenattacken i den syriska orten . och var pennhållare. –2018 saknades dock ett fungerande samarbetsklimat mellan pennhållarna. Rapporter från Organisationen för förbud mot kemiska vapen (OPCW), vidarebefordrad av generalsekreteraren till säkerhetsrådet, låg till grund för rådets behandling. briefades i spåret om kemiska vapen av FN:s högrepresentant för nedrustningsfrågor, tillika chef för kontoret för nedrustningsfrågor (), t.o.m. och därefter Izumi Nakamitsu. När rådet hanterade rapporter från OPCW:s och FN:s gemensamma undersökningsmekanism () briefades rådet av mekanismens chef t.o.m. och därefter . Det andra spåret fokuserade på humanitära frågor. Det humanitära spåret hade uppkommit genom resolution (2014) som hade förhandlats fram av tre dåvarande valda medlemmar (, och ). var under medlemskapet pennhållare i det humanitära spåret (tillsammans med och , tillsammans med ). briefades av FN:s chef för kontoret för samordning av humanitärt bistånd (OCHA), ’t.o.m. och därefter av , på grundval av en rapport från generalsekreteraren om genomförandet av de olika humanitära resolutionerna med bäring på . Det tredje spåret avsåg den politiska processen. Generalsekreterarens särskilda sändebud, , uppdaterade säkerhetsrådet. Sändebudets rapportering, som enbart skedde muntligen, fokuserade huvudsakligen på genomförandet av resolution (2015). I samtliga spår tog genomgående upp vikten av att parterna i den syriska konflikten respekterade sina folkrättsliga skyldigheter, inklusive i fråga om de mänskliga rättigheterna och den internationella humanitära rätten. drev även frågan om att skapa förutsättningar för att utkräva ansvar för de allvarliga folkrättsbrott som begåtts och fortsätter att begås inom ramen för konflikten i . Syrienfrågan var följaktligen föremål för tre regelbundna möten och därutöver tillkom extrainsatta möten för att behandla händelseutveckling i landet samt Arriamöten. Det svenska pennhållarskapet i det humanitära spåret var ett av få pennhållarskap (vid sidan av ) som hanterades av valda rådsmedlemmar.