prop · H603104 · 2019-04-11 00:00:00 — I deklarationen uttrycks fortsatt stöd till arbetet med skydd av sjukvård i väpnad konflikt, inklusive till generalsekreterarens rekommendationer i frågan. Året därpå tog initiativ till ytterligare ett sidoevenemang i anknytning till den årliga debatten om skydd av civila , med fokus på väpnade styrkors militära praxis för att skydda sjukvård i väpnad konflikt. förde under hela medlemskapet en nära dialog med en grupp särskilt engagerade länder (rådsmedlemmar och icke-rådsmedlemmar), (, ICRC), (Médecins Sans Frontières, MSF) och andra om hur agendan bäst kunde tas vidare. Med avstamp i dessa diskussioner, och som en sammanfattning av engagemang i frågan, stod – den sista ordinarie arbetsdagen under rådsmedlemskap – värd för ett Arriamöte om skydd av sjukvård, i samarbete med , , , och . Fokus för mötet var fältbriefingar från och Sydsudan och frågan hur skydd av sjukvård kunde stärkas i fält och i genomförande. Trots ett tydligt regelverk och starka uttalanden av säkerhetsrådet fortsatte attackerna. Det underströks att regler och instrument fanns och att det var i genomförandet som arbetet brast. Bland de åtgärder som identifierades för ett bättre genomförande återkom utbildning av militära styrkor, nationell lagstiftning, informationsinsamling samt ansvarsutkrävande. sammanfattades slutsatserna från detta möte i en rapport från till säkerhetsrådet. Tre högnivåmöten ägde rum i rådet på temat ”icke-spridning av massförstörelsevapen”, varav två under amerikanskt ordförandeskap och ett under kazakiskt ordförandeskap. De båda möten som genomfördes under amerikanskt ordförandeskap fokuserade på regionala ickespridningsfrågor, och i synnerhet på sanktionerna mot . Mötet under ordförandeskap fokuserade på förtroendeskapande åtgärder för att främja icke-spridning. lyfte som rådsmedlem fram vikten av framsteg inom kärnvapennedrustning och enighet i rådet vad gäller hanteringen av de regionala icke-spridningsfrågorna. Under medlemskapet var vice-ordförande i den så kallade 1540- kommittén (se avsnitt 7.4). Under medlemskap i säkerhetsrådet kunde resolutioner antas om minhantering under ledning. arrangerade ett möte på temat små och lätta vapen. och hanteras i säkerhetsrådet under temat ickespridning. I denna skrivelse sker redogörelsen av dessa frågor under respektive geografiskt avsnitt. Detsamma gäller kemvapenfrågan i och . Mordförsöket med nervgift i hittades och hans dotter medvetslösa på en bänk invid ett shoppingcenter i , . var tidigare underrättelseofficer vid den ryska underrättelsetjänsten . Brittiska myndigheter fann att och hade utsatts för ett nervgift av typen Novitjock, vilket bekräftades av Organisationen för förbud mot kemiska vapen (OPCW) efter en egen undersökning på brittisk begäran. Den efterföljande brittiska undersökningen fann att ett planerat mordförsök ägt rum. Den brittiska regeringen konstaterade tidigt att det var högst sannolikt att låg bakom attacken. EU:s stats- och regeringschefer uttryckte stöd för den bedömningen vid ett möte i . och , liksom en brittisk polis, insjuknade allvarligt till följd av attacken. Hundratals människor bedöms ha utsatts för stor fara och en brittisk medborgare som kom i kontakt med nervgiftet avled. Attacken föranledde en kraftfull reaktion, inte minst från EU och . Ett betydande antal ryska diplomater förklarades icke önskvärda (”persona non grata”) i flera länder. begärde behandling i säkerhetsrådet i ett tidigt skede. Incidenten kom att behandlas vid fyra möten: , och på brittiskt initiativ samt på rysk begäran. Dessa möten följde samma mönster, där anförde indicier och bevis för den ryska statens ansvar och utkrävde samarbete med utredningen och åtalsprocessen. å sin sida förnekade kategoriskt all inblandning. , övriga EU-medlemsstater och var tydliga i att uttrycka sitt förtroende för den brittiska utredningen och dess resultat, uppmanade att ändra kurs och uttryckte solidaritet med . De övriga rådsmedlemmarna gav uttryck för mer generella uttalanden som användande av kemvapen fördömdes brett. Unga, fred och säkerhet Unga, fred och säkerhet är ett tema som introducerades i säkerhetsrådet relativt , genom resolution som lades fram av . Genom denna resolution begärde säkerhetsrådet en oberoende studie, som presenterades i rådet . Studien genomfördes med en inkluderande metodik där unga människors egna perspektiv inhämtades. Studien fokuserade på ungas bidrag till fred, istället för att framställa unga som ett problem som måste lösas. Unga kvinnors särskilda roll och situation lyftes också fram. inledde ett samarbete med om en uppföljande resolution till 2250 som skulle baseras på den studie som presenterats i rådet. Under arbetet med att ta fram resolutionen konsulterades svenskt och internationellt civilsamhälle samt olika delar av FN-systemet. Förhandlingarna var svåra och pågick . Ett par av de permanenta medlemmarna var skeptiska till att utöka fokus på ungas roll i fredsbyggande samt generellt till att vidareutveckla denna tematik i en rådskontext. och var den grupp som var mest likasinnad med Skr. 2018/19:104 den svensk-peruanska målbilden för resolutionen. övervinnas och antog säkerhetsrådet resolution . Mervärdet med resolution är inte minst att fokus förflyttas till att inkludera unga i fredsbyggande och öka representationen av unga i förhandlingar och diskussioner om fredsbyggande. Resolutionen anger också att frågan ska följas upp och att en ny rapport ska presenteras 2020. Skydd av kulturarv i händelse av väpnad konflikt och mot terroristgrupper På fransk-italienskt initiativ antog säkerhetsrådet enhälligt resolution . Genom resolutionen fördömde rådet förstörelse och illegal handel av kulturarv, uttryckte sin oro över att väpnade grupper och terroristgrupper förstör och smugglar kulturarv och att detta genererar inkomster för vissa terroristgrupper. Resolutionen bekräftar också att attacker mot platser som används för religiösa, utbildningsändamål, konstvetenskapliga ändamål eller välgörande ändamål kan vara krigsförbrytelser. I resolutionen uppmanas såväl stater som olika delar av FN-systemet att utöka sina insatser på området. Skydd av kritisk infrastruktur mot terroristhot På ukrainskt initiativ antog säkerhetsrådet enhälligt resolution . Genom resolutionen uppmanades FN:s medlemsstater att stärka arbetet på detta område, inklusive genom stärkt samarbete och ökat informationsutbyte. Dagordningspunkter med fokus på den afrikanska kontinenten fortsatte att dominera säkerhetsrådets agenda –2018. Av säkerhetsrådets geografiska möten behandlade 102 stycken (51,) . Motsvarande siffra 2018 var 103 stycken (). Under såväl 2017 som 2018 berörde en majoritet av säkerhetsrådets resolutioner och ordförandeuttalanden med geografiskt fokus (eller 44 stycken 2017; eller 50 stycken 2018). En majoritet av FN:s fredsbevarande insatser – åtta av fjorton – fanns på den afrikanska kontinenten . De tre geografiska situationer som diskuterades med störst frekvens var (DRK), Sydsudan och . , Sahelregionen och förekom också ofta på dagordningen. Av rådets pressuttalanden om terroristattacker och attacker mot fredsbevarande personal och civila berörde en majoritet . Tre av rådets fem resor gick till den afrikanska kontinenten (Tchadsjöregionen, och huvudstad ). 2018 var motsvarande siffra en av tre (till DRK). omfattande Afrikaengagemang föranledde ett aktivt arbete, inklusive inom de tematiska frågekomplexen kvinnor, fred och säkerhet, barn och väpnad konflikt samt klimat och säkerhet. därtill ordförandeskapet för sanktionskommittén för , som inrättades genom säkerhetsrådets resolution (2017). strävan att stärka FN:s konfliktförebyggande och fredsbyggande verksamhet aktualiserades ofta i den afrikanska kontexten, inte minst som samordnare för främjandet av ett närmare samarbete mellan säkerhetsrådet och FN:s fredsbyggandekommission. stödet för FN:s regionala kontor och dess viktiga funktioner inom medling och förebyggande, där exempelvis hade ett nära samarbete med FN:s kontor för och (Unowas). etablerandet av ett regionalt kontor på (vilket skedde våren Därtill förde en regelbunden dialog med samtliga afrikanska länder på rådets dagordning, vilket bidrog till viktiga perspektiv och större möjlighet att nå framåt i de olika frågorna. ordförandeskap bjöds civilsamhällesrepresentanter in till säkerhetsrådet från den afrikanska kontinenten för att delge sina perspektiv och förde även en dialog med svenska och internationella civilsamhällesorganisationer kring de afrikanska dagordningspunkterna. Frågor kopplade till tillhör normalt de områden där rådet brukar kunna nå relativ samsyn. Till skillnad från exempelvis Mellanöstern- frågorna använde säkerhetsrådets permanenta medlemmar inte sitt veto mot någon av de resolutioner som lades fram om under Hot om veto förekom dock, och växande motsättningar kunde skönjas – inte minst gällande finansiering av afrikanska fredsinsatser med medel från FN:s budget. återhållsam FN-politik av – inklusive en vilja att minska kostnaderna för FN:s fredsbevarande insatser – kom till uttryck i samband med flera Argumentation med avstamp i suveränitetsprincipen, framförd av och andra medlemmar, hindrade i vissa fall rådet från ett mer kraftfullt agerande, inte minst vad gällde att uttala sig tidigt i konfliktförebyggande syfte liksom att markera mot övergrepp och kränkningar av mänskliga rättigheter. Flera resolutioner antogs utan konsensus, däribland förlängningen av mandatet för FN:s integrerade stabiliseringsinsats i (Minusca) och förlängningen av sanktionsregimen i Sydsudan inklusive införandet av ett vapenembargo genom resolution (2018). Partnerskapet mellan FN och Afrikanska unionen (AU), inte minst inom fredsbevarande, stod allt oftare i centrum for diskussionerna. Ett nära samarbete mellan FN och AU, men även de regionala ekonomiska gemenskaperna Ecowas, Igad och Sadc, blev allt viktigare. Generalsekreteraren utgick från sin syn på dessa organisationer som centrala för konfliktlösning och konflikthantering på den afrikanska kontinenten, utifrån en insikt om regionala aktörers närhet, engagemang, särskilda förståelse och förmåga att snabbt komma på plats med trupp. gav stöd till denna ansats, som även ligger i linje med rekommendationerna i den översyn av FN:s fredsbevarande verksamhet Skr. 2018/19:104 som presenterades (High-level Independent Panel on Peace Operations, ). Denna ambitionshöjning inom AU/FN-samarbetet kunde inte minst konstateras under det årliga mötet mellan säkerhetsrådet och . genomfördes mötet under det svenska ordförandeskapet . Generalsekreteraren deltog vid mötet och de två råden kunde, också det , komma överens om en gemensam kommuniké redan i samband med mötet. Till de centrala frågorna i rådet hörde också konflikten i Sydsudan, som vid inträde var inne på sitt fjärde år. Motsvarande gällde tilltagande instabilitet i Stora sjö-regionen, med en svår humanitär situation och orolig politisk utveckling i bland annat , vilket föranledde ett besök av säkerhetsrådet till . Även Sahelregionen stod inför fortsatt stora utmaningar i form av bland annat omfattande humanitära behov, terrorism och organiserad brottslighet. framhölls ofta som den enskilt mest komplexa kontexten för FN:s fredsbevarande arbete och läget i landet, framförallt i de centrala delarna, fortsatte att försämras. Arbetet i övriga underlättades emellertid av att regionen hade en av mest aktiva och välfungerande regionala organisationer, Ecowas, vars engagemang var av stor vikt. var drivande för rådets arbete i , inklusive i och . Flera exempel på positiv händelseutveckling fanns också , bland annat den framgångsrika övergångsprocessen i i samband med avslutandet av FN:s fredsbevarande insats Unmil och den historiska fredsprocessen mellan och , som föranledde säkerhetsrådet att på svenskt initiativ identifiera hur det bäst kunde fortsätta att stödja en positiv utveckling. Det senare ledde sedermera till ett hävande av sanktionerna mot (resolution (2018), se avsnitt 6.1.7). Tillhörigheten för området Abyei mellan och Sydsudan har varit omtvistad sedan Sydsudans självständighet . inrättade en interimsstyrka (Unisfa) i området i väntan på att dess status skulle fastställas. Unisfas mandat förlängs vanligen var sjätte månad. Även om relationen mellan de båda länderna utvecklades till det bättre under tid i säkerhetsrådet, saknades konkreta framsteg i den politiska process mellan länderna som leds av AU och syftar till att finna en lösning på frågan om Abyeis framtida status. Säkerhetssituationen i Abyei var för medlemskap i säkerhetsrådet stabil, men präglades av en risk för destabilisering. Diskussionerna om insatsen under medlemskap kom att präglas av i vilken utsträckning de begränsade framstegen i den politiska processen motiverade en minskning av styrkans storlek. Vissa rådsmedlemmar menade att Unisfas truppnumerär därmed kunde minskas, medan andra medlemmar förordade en oförändrad närvaro. 2018/19:104 diskussioner medförde att Unisfas mandat kom att inkludera förtydligade krav på parterna om nödvändiga steg i fredsprocessen, som trupptaket minskade något. Sju resolutioner om Unisfa antogs under medlemskap (resolution respektive 2017; resolution 2412 2416 2438 och 2018). verkade konsekvent för att stärka den AU-ledda politiska processen för att nå en lösning mellan och Sydsudan. Vidare verkade för ett ändamålsenligt mandat för Unisfa för att undvika destabilisering i gränsområdet, inklusive mandat för skydd av civila och fortsatt gränsövervakning. arbetade löpande för att bidra till kompromisser mellan rådets medlemmar gällande Unisfas framtid och fortsatta mandat. Partnerskapet och samarbetet mellan FN och Afrikanska unionen (AU) diskuterades regelbundet i säkerhetsrådet under medlemskap. fick partnerskapet mellan FN och AU ökad uppmärksamhet, inte minst tack vare nytt ledarskap i de båda organisationerna. Både FN:s generalsekreterare och ordförande uttryckte en vilja att öka det strategiska samarbetet, framförallt inom fred och säkerhet. undertecknade de båda ett helt nytt ramavtal om stärkt partnerskap, för en mer förutsägbar samverkan. Det närmare samarbetet stärktes ytterligare genom pågående reformansträngningar inom både AU och FN. har frågan om finansiering av afrikanska och AU- ledda fredsinsatser stått i fokus för diskussionen om partnerskap mellan FN och AU. antog säkerhetsrådet resolution varigenom rådet uttryckte en intention att överväga konkreta alternativ för hur AU-ledda insatser med mandat från säkerhetsrådet delvis skulle kunna finansieras av uttaxerade medel från FN:s budget. presenterade generalsekreteraren som svar på detta ett antal konkreta förslag på hur gemensamt beslutsfattande och tillgång till FN-finansiering för afrikanska fredsinsatser skulle kunna se ut. Det konkreta steg som måste tas för att operationalisera samarbetet mellan AU och FN, inte minst vad gäller finansiering, riskerade inte sällan att bli föremål för ett moment 22. Å ena sidan framfördes argument att det måste finnas grundläggande regler och ramverk på plats, inklusive om ansvarsutkrävande och mänskliga rättigheter, innan det skulle vara möjligt att fatta konkreta beslut om finansieringsmodeller och belopp. Å andra sidan beslutade att skjuta upp beslut om rapporteringsramverk eftersom enligt dem inte uppvisat någon tydlig villighet att överväga finansiering. Förvisso borde ett sådant ramverk finnas på plats under alla omständigheter. I säkerhetsrådet var de afrikanska medlemmarna mest drivande för att föra agendan framåt. (2017) respektive (2018) agerade pennhållare. gjorde ett försök att lägga fram en resolution om konkreta steg kring samarbete, inklusive ett principbeslut om att AU:s fredsinsatser skulle kunna delfinansieras med FN:s uttaxerade medel efter separata beslut i varje enskilt fall. Tillsammans med övriga Skr. 2018/19:104 EU-länder i rådet stödde denna ansats med tillägg om respekt för mänskliga rättigheter, internationell humanitär rätt, ansvarsutkrävande samt krav på full efterlevnad av kopplat till fredsinsatser, inklusive. nolltolerans för sexuellt utnyttjande och övergrepp och FN:s policy för MR-efterlevnad vid stöd till styrkor som inte tillhör FN (Human Rights , HRDDP). På grund av bristande samsyn bland rådets medlemmar valde dock att avvakta med att lägga fram texten. Det saknades således förutsättningar för att ta frågan om finansiering vidare i säkerhetsrådet under medlemskap. Under medlemskap aktualiserades den övergripande frågan om FN-finansiering av afrikanska insatser, främst i säkerhetsrådets behandling av AU:s insats Amisom i och i förhållande till den så kallade G5 Sahel-styrkan i (se avsnitt 6.1.11). Inom ramen för det närmare samarbetet äger en årlig konsultation rum mellan och , växelvis i och . konsultation inföll under det svenska ordförandeskapet i . Mötet var ett viktigt tillfälle för att verka för en förbättrad dynamik och dialog mellan de två råden. En huvudsaklig svensk målsättning inför mötet var att de båda råden skulle kunna enas om en gemensam kommuniké vid sittande möte, vilket inte skett . Genom omfattande förberedelser, inklusive konsultationer med och AU:s sekretariat i , lyckades denna föresats och en gemensam kommuniké antogs i samband med mötet . Genom denna kommuniké kunde de båda råden sända gemensamma budskap angående situationen i DRK och Sydsudan vilket bidrog till att sätta press på dessa länders ledare. fortsatte den kris som följde av valet av president för en tredje mandatperiod , i strid med konstitutionen och det så kallade som avslutade landets inbördeskrig . Situationen diskuterades av rådet fyra gånger och fem gånger . Generalsekreteraren rapporterade till rådet. Rådet uttalade sig om situationen genom två ordförandeuttalanden. Inför rådsmedlemskapet besökte svenska representanter . Som rådsmedlem drev att rådet skulle uttrycka tydligt stöd för den medling som initierats av den regionala organisationen (East African Community, EAC). verkade även för att belysa den svåra situationen för mänskliga rättigheter. –2018 lyckades de regionala medlingsinsatserna göra vissa framsteg, men dialogprocessen kantades av utmaningar. En ny konstitution, som skulle kunna medföra att president styre förlängs, antogs . meddelade dock presidenten att han inte skulle ställa upp i nästa val. rapporterades om övergrepp mot oppositionella. 2018/19:104 Efter att en från FN fastställt att det fanns sannolika skäl att tro att brott mot mänskligheten begåtts i sedan den politiska krisen utlöstes i april 2015lämnade (). bad att få bli avskrivet från rådets dagordning, då regeringen ansåg att läget i landet var stabilt. och instämde och ifrågasatte huruvida situationen i landet utgjorde ett hot mot internationell fred och säkerhet. Flera rådsmedlemmar, inklusive , pekade dock på att trots att säkerhetsläget förbättrats så var landet fortfarande skört och risken för återfall i konflikt överhängande. Vidare påverkade situationen i regionen i stort. Situationen i () försämrades under tid i säkerhetsrådet mot bakgrund av det senaste våldsamma konfliktutbrottet i landet 2013. Det gällde inte minst på det humanitära området, där antalet internflyktingar i ökade och uppgick till 600 000 under slutet av året. som det pågick försök för att få till stånd fredsförhandlingar mellan väpnade grupper och regeringen eskalerade våldet under första halvan av 2017. Attacker mot civilbefolkningen och mot humanitär samt fredsbevarande personal var återkommande, liksom sexuellt och könsbaserat våld. Etniska och religiösa skiljelinjer blev allt tydligare, liksom politisk polarisering och propaganda. Efter flera separata försök till fredsprocesser lanserades det AU-ledda så kallade ”Afrikanska initiativet” . Frågan om eventuell amnesti för förövare utgjorde en central komponent i diskussionerna, inte minst mot bakgrund av folkets tydliga ställningstagande emot straffrihet vid den stora försoningskonferens kallad ”” som organiserats . Den första behandlingen av under tid i säkerhetsrådet utgjordes av förnyandet av sanktionsregimen. lyckades under förhandlingarna om resolution (2017) med stöd av likasinnade rådsmedlemmar i en sanktionsregim etablera ett separat listningskriterium för sexuellt och könsbaserat våld. Sanktionsregimens mandat förlängdes återigen med genom resolution (2018), då rådet för att möta de tilltagande spänningarna i också tydliggjorde att etniskt och religiöst baserat våld utgjorde en grund för sanktioner, liksom rekrytering av barn i konflikten. möttes rådet för att diskutera situationen i landet. Vid rådets möte deltog president , bland annat för att presentera en nationell försoningsplan. Efter våldsamheter kring staden antogs ett ordförandeuttalande (S/PRST/2017/5) där särskilt de väpnade grupperna patriotique pour la Renaissance de la Centrafrique (FPRC) och Unité pour la paix en Centrafrique (UPC) uppmanades att upphöra med våldshandlingar. Därtill påminde rådet om vikten av bekämpning av straffrihet, uttryckte stöd för presidentens ansträngningar för försoning och erkände det afrikanska initiativet. På svenskt initiativ utökades skrivningarna bland annat till att även betona vikten av att bekämpa straffrihet för sexuellt och könsbaserat våld, samt nolltolerans för sexuellt utnyttjande och övergrepp. Våldsamheter fortsatta dock att blossa upp. hade över 300 civila dödsoffer noterats, och över 100 000 människor tvingats på flykt. Förhandlingar i , under ledning av organisationen ’, resulterade i att 13 av 14 väpnade grupper i skrev under ett eldupphöravtal . Rådet antog därefter ett ordförandeuttalande där bland annat behovet av en tydlig vägkarta för uppföljning av eldupphöravtalet betonades (S/PRST/2017/9). Vid ett möte om den humanitära situationen i landet varnade dåvarande chefen för kontor (OCHA), ’, om tidiga varningstecken för folkmord. Han framhöll även de stora hjälpbehoven, samt att av alla attacker mot humanitära aktörer globalt skedde i , vilket medförde stora konsekvenser för det internationella humanitära tillträdet i landet. FN:s integrerade stabiliseringsinsats Minusca inrättades . Vid den årliga mandatförlängningen var rådsmedlemmarna relativt enade i att tillförsel av trupp borde komma till stånd för att vända trenden och förbättra skyddet av civila, i ljuset av våldsutvecklingen i landet. Genom resolution (2017) höjdes trupptaket med 900 personer som krav på åtgärder vid fall av sexuellt utnyttjande och övergrepp skärptes. Därtill infogades skrivningar i mandatet om tydligare insatser för att förbättra insatsens prestanda, uppförande och effektivitet. Trots fredsinitiativ och eldupphöravtal fortsatte våldet och arbetet med det afrikanska initiativet att prägla rådets hantering av . möttes säkerhetsrådet för ett extrainsatt möte med anledning av våldsamheter med flera döda i huvudstaden . Ökat våld och attacker på civila från väpnade grupper föranledde ett ordförandeuttalande som antogs under det svenska ordförandeskapet (S/PRST/2018/14). Genom uttalandet uttryckte rådet sin allvarliga oro för våldet mot civila, humanitära arbetare och FN-personal, inklusive sexuellt våld, och framhöll vikten av ansvarsutkrävande för kränkningar av den internationella humanitära rätten samt underströk rådets stöd för den AU-ledda fredsprocessen. Den tilltagande ryska närvaron och inflytandet i kom i allt högre grad att prägla rådsdynamiken. hölls i rysk-sudanesisk regi ett möte med väpnade grupper från i huvudstad . Mötet var inte koordinerat med AU:s fredsinitiativ. och flera andra rådsmedlemmar lyfte vid efterföljande rådsbehandlingar särskilt vikten av att enas bakom ett AU-lett gemensamt spår i fredsprocessen. Denna dynamik kom även att prägla förhandlingarna inför den årliga mandatförlängningen av Minuscas mandat 2018. Rådet tvingades göra en teknisk förlängning av Minuscas existerande mandat med en månad innan en överenskommelse kunde nås. Resolution (2018) med en förlängning av mandatet kunde sedan antas .