prop · H70333 · 2019-10-22 00:00:00 — I de fall som avses i paragrafen krävs att det finns ett anståndsutrymme för det beskattningsår när utdelningstillfället inträffade, och att övriga villkor i 28 § första stycket är uppfyllda, för att anstånd ska kunna beviljas. Härutöver krävs enligt paragrafen att det finns anståndsutrymme för det eller de beskattningsår som följer på förstnämnda beskattningsår. utdelning sker år X1 och påföringen år X5 ska det således finnas anstånds- utrymme för X1 (enligt 28 § första stycket) och åren X2–X4 för att anstånd ska kunna beviljas. Av sista meningen i paragrafen följer att anstånd inte förutsätter att det finns ett anståndsutrymme för beskattningsåret när påföringen skedde, dvs. år X5 i exemplet. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.1 och 5.3.8. Av paragrafen, som är ny, framgår att om kupongskatt har tagits ut med stöd av den s.k. bulvanregeln i 4 § tredje stycket ska anstånd med betalning av kupongskatt inte beviljas. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.1. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om beräkning av om det finns ett anståndsutrymme, och hur stort detta i så fall är, för ett visst Om det är fråga om anstånd för utdelning som inte tidigare har varit föremål för en ansökan om anstånd är det beskattningsåret när utdelningstillfället inträffade som är det aktuella beskattningsåret (28 § första stycket 3). Om ansökan om anstånd avser ett tidigare beviljat anstånd är det beskattningsåret som följer närmast efter det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för det tidigare beviljade anståndet som är det aktuella beskattningsåret (28 § andra stycket). Anståndsutrymmet består av resultatet av en beräkning av fyra poster. Den första posten består av kupongskatten som har innehållits eller betalats och som den skattskyldige har ansökt om anstånd med betalningen av (första punkten). Kupongskatten ska vara hänförlig till utdelning under det aktuella beskattningsåret. Även kupongskatt som har påförts i efterhand enligt 26 § efter det aktuella beskattningsåret omfattas av punkten, under förutsättning att påföringen avser utdelning under Det kan vara fråga om en eller flera utdelningar under ett Om kupongskatt för en utdelning har innehållits eller betalats men därefter till viss del återbetalats till den skattskyldige, som sedan ansöker om anstånd, ska bara den kupongskatt som inte har återbetalats ligga till grund för beräkningen av anståndsutrymmet (se avsnitt 5.3.2). Denna post ska adderas med anståndsbelopp vid utgången av beskattningsåret, som består av den andra posten (andra punkten). Om en ansökan om anstånd avser en utdelning X2, och ansökan om anstånd ges in år X3, är det anståndsutrymmet X2 som är avgörande för rätten till anstånd. I detta exempel avser punkten anstånd som har beviljats under X2 och som fortfarande löper på vid årets utgång. Anstånd som har beviljats under X2 kan till exempel avse utdelning under X1 eller nytt anstånd i stället för ett anstånd som löpte ut under X1. Om den skattskyldige har beviljats flera anstånd under beskattningsåret ska det totala anståndsbeloppet adderas med första posten. Summan av dessa två poster ska subtraheras med summan av de tredje och fjärde posterna. Den tredje posten består av den skattskyldiges resultat beräknat enligt 28 e–§§ under det aktuella beskattningsåret (tredje punkten). Detta gäller dock bara om resultatet är positivt. Är resultatet negativt eller uppvisar den skattskyldige ett nollresultat ska summan av posterna enligt första och andra punkterna inte minskas med någon post enligt tredje punkten. Vidare ska anståndsbelopp motsvarande redan beviljat anstånd, som är den fjärde posten, dras av om det aktuella beskattningsårets anståndsutrymme har legat till grund för anståndet (fjärde punkten). Om en ansökan om anstånd ges in år X3, som avser en utdelning X2, ska således anstånd som redan har beviljats under X3 minska anståndsutrymmet om anståndet antingen avser kupongskatt hänförlig till en annan utdelning under X2 eller ett nytt anstånd i stället för ett anstånd som löpte ut under X2, eftersom det är anståndsutrymmet X2 som har legat till grund för det beviljade anståndet i dessa fall. Punkten innebär således att anståndsutrymmet för beskattningsåret minskar i den utsträckning det redan har tagits i anspråk av tidigare beviljade anstånd. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.2. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om beräkningen av anståndsutrymmet. I paragrafen regleras hur 28 c § andra punkten ska tillämpas när anståndsutrymmet ska beräknas i förhållande till kupongskatt som har påförts i efterhand som avses i 28 a §, dvs. i förhållande till kupongskatt som påförts i efterhand om påföringen har skett efter utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår när utdelningstillfället inträffade. Paragrafen gäller inte vid beräkning av anståndsutrymmet för det beskattningsår när utdelningstillfället inträffade, utan bara , fram till beskattningsåret för påföringen. Kupongskatten hänförlig till den aktuella utdelningen ska enligt andra meningen anses vara ett sådant anståndsbelopp som avses i 28 c § andra punkten till den del skatten ryms inom anståndsutrymmet för utdelningsåret. Effekten av detta är att kupongskatten ökar anståndsutrymmet för efterföljande beskattningsår till den del den ryms inom anståndsutrymmet för utdelningsåret. Av sista meningen framgår att samma metod ska tillämpas . Det innebär att till den del anståndsbeloppet enligt andra meningen ryms inom anståndsutrymmet för det beskattningsår som följer efter det beskattningsår när utdelnings- tillfället inträffade ska det anses utgöra ett anståndsbelopp enligt första stycket andra punkten. Följande exempel kan illustrera tillämpningen. Den utländska juridiska personen får år X1 en utdelning med 200. Först år X5 påförs A kupongskatt i efterhand med 30. Enligt 28 och 28 a §§ krävs för anstånd med betalning av kupongskatten att det finns ett anståndsutrymme X1–X4. får A inga andra uppvisar A ett positivt resultat med 5 (efter det att resultatet multiplicerats med kupongskatten för utdelnings- året, se kommentaren till §). Anståndsutrymmet X1 uppgår till 25 (kupongskatten på utdelningen (30) minus det positiva resultatet (5)=25). Vid beräkningen av anståndsutrymmet X2 ska, med tillämpning av förevarande stycke, A anses ha ett anståndsbelopp vid utgången av beskattningsåret med 25 (den del av kupongskatten hänförlig till utdelningen som ryms inom anståndsutrymmet för X1). utrymmet för X2 uppgår således till 20 (anståndsbeloppet (25) minus det positiva resultatet (5)=20). Vid beräkningen av anståndsutrymmet X3 anses A ha ett anståndsbelopp vid utgången av beskattningsåret med 20 (den del av anståndsbeloppet hänförligt till utdelningen som ryms inom anståndsutrymmet för X2). Anståndsutrymmet för X3 uppgår således till 15 (anståndsbeloppet (20) minus det positiva resultatet (5)=15). beräkningen av anståndsutrymmet X4 anses A ha ett anståndsbelopp vid utgången av beskattningsåret med 15 (den del av anståndsbeloppet hänförligt till utdelningen som ryms inom anståndsutrymmet för X3). Anståndsutrymmet för X4 uppgår således till 10 (anståndsbeloppet (15) minus det positiva resultatet (5)=10). A beviljas anstånd med betalning av 10 av kupongskatten på 30. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.2. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om hur den skattskyldiges resultat ska beräknas. Det följer av 28 c § att detta resultat, om det är positivt, har betydelse för beräkningen av anståndsutrymmet. resultat som inte är positiva har vid tillämpning av 28 f §, som reglerar beräkningen av anståndsutrymmet när den skattskyldige ingår i en företagsgrupp som är föremål för konsoliderad inkomstbeskattning i sin hemstat, betydelse för denna beräkning. Som huvudregel vid beräkningen av om det har uppkommit ett under- skott gäller att bestämmelserna i 39 a kap. 10–12 §§ inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, ska tillämpas. personens resultat ska således beräknas på motsvarande sätt som vid inkomstbeskattningen när det ska göras en beräkning av lågbeskattad inkomst i en utländsk juridisk person. Vid beräkningen gäller att den utländska juridiska personen ska behandlas som ett svenskt aktiebolag som har motsvarande inkomster och utgifter i och som inte är ett invest- Bestämmelser som uppställer krav på skattskyldighet i ska dock inte tillämpas. Reglerna om koncernbidrag eller underprisöverlåtelser kan exempelvis inte appliceras på ett skattskyldigt bolag i detta fall (se avsnitt 5.3.3). Inkomstberäkningen ska ske med utgångspunkt i den utländska juridiska personens resultat- och balans- räkning omräknat till svenska förhållanden och svenska kronor. Som beskattningsår gäller den period för vilken inkomstbeskattning sker enligt lagstiftningen i den stat där den utländska juridiska personen hör hemma. Om beskattningsår saknas i det land där den juridiska personen hör hemma ska räkenskapsåret räknas som beskattningsår. Vid beräkningen gäller härutöver följande. Enligt första punkten ska sådan utländsk allmän skatt som avses i 16 kap. 19 § andra stycket IL inte dras av. Av andra punkten framgår att de förutsättningar för räkenskapsenlig avskrivning som anges i 18 kap. 14 § första stycket IL inte ska tillämpas. Det innebär att den utländska juridiska personen alltid får göra räkenskapsenlig avskrivning vid beräkningen av om ett underskott har uppkommit, utan beaktande av hur avskrivningarna gjorts i bokslutet. Enligt tredje punkten gäller att bestämmelserna om avsättning till periodiseringsfond i 30 kap. IL inte ska tillämpas. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.3. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om beräkningen av anståndsutrymmet när den skattskyldige ingår i en företagsgrupp som är föremål för konsoliderad inkomstbeskattning i sin hemstat. Med konsoliderad inkomstbeskattning avses den situationen att resultatet i alla företag i en företagsgrupp läggs samman och inkomstbeskattas enbart hos ett av företagen. I dessa fall får den definition av koncern som används vid den svenska inkomstbeskattningen inte någon betydelse för beräkningen (jfr 2 kap. 5 § IL). De företag som ska ingå i beräkningen av om det har uppkommit ett underskott är de företag som faktiskt ingår i konsolideringen i den skattskyldiges hemstat. När den skattskyldiges resultat räknas samman med andra företag i en företagsgrupp och tas upp till beskattning av ett av dessa företag, ska anståndsutrymmet beräknas med beaktande av samtliga företag som ingår i konsolideringen. Posterna enligt 28 c § ska beräknas för varje företag och sedan summeras. Det innebär till exempel att om ett annat företag i företagsgruppen än det som har ansökt om anstånd har fått en utdelning ska den innehållna eller betalade kupongskatten hänförlig till utdelningen bara ingå i beräkningen av anståndsutrymmet om företaget i fråga har ansökt om anstånd med betalning av kupongskatten (28 c § första punkten). Vidare ska anståndsbelopp vid utgången av beskattningsåret för samtliga företag i företagsgruppen beaktas (28 c § andra punkten). När det gäller resultatet ska det beräknas för varje företag med tillämpning av 28 e §. Såvitt avser de andra företagen som ingår i samma konsolidering som den skattskyldige tillämpas inte förevarande paragraf eller § vid denna beräkning. Även resultat som inte är positiva ska beaktas vid summeringen av posten enligt 28 c § tredje punkten. Summan av respektive post ska ligga till grund för beräkningen av anståndsutrymmet. Det är skattesatsen för det företag i företagsgruppen som har ansökt om anstånd som vid tillämpning av § ska multipliceras med summan av resultaten för företagen i företagsgruppen. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.2. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om beräkningen av anstånds- Av paragrafen framgår att den skattskyldiges resultat enligt 28 c § tredje punkten ska multipliceras med kupongskattesatsen innan det dras av ifrån summan av posterna enligt 28 c § första och andra punkterna. om anstånd avser en utdelning vars utdelningstillfälle inträffat under det aktuella beskattningsåret följer av första meningen att resultatet ska multipliceras med den skattesats med vilken kupongskatt har tagits ut på Om den skattskyldige har ansökt om ett nytt anstånd för ett tidigare beviljat anstånd följer av andra meningen att det är den skattesats som skulle ha tagits ut på en utdelning om utdelningstillfället hade inträffat vid tiden för ansökan som resultatet ska multipliceras med. den skattskyldige får en utdelning år X1 med 100. utdelningstillfället är och den skattskyldige ansöker år X2 om, och beviljas, anstånd med betalning av kupongskatten på 15. anståndstiden löper ut år X3 ansöker den skattskyldige om ett nytt anstånd med att betala denna skatt. X3 ändras skatteavtalet mellan och den stat i vilken den skattskyldige hör hemma på så sätt att kupongskatt bara ska tas ut på utdelningar från till det andra landet. I detta exempel ska således den skattskyldiges resultat, om det är positivt, multipliceras vid beräkningen av anståndsutrymmet för år X2. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.2. I paragrafen, som är ny, regleras med vilket belopp anstånd ska beviljas. Enligt huvudregeln i första stycket beviljas anstånd med ett belopp som Om ansökan om anstånd avser anstånd med betalning av kupongskatt som har påförts i efterhand som avses i 28 a § beviljas, enligt andra stycket, anstånd med ett belopp som motsvarar det anståndsutrymme som är lägst för de beskattningsår som det ska finnas ett anståndsutrymme för enligt 28 och 28 a §§. Tredje stycket reglerar situationen då en skattskyldig har rätt till åter- betalning enligt 27 § av kupongskatt som omfattas av ett beviljat anstånd. Om en ansökan om återbetalning enligt fjärde stycket i den hänvisade paragrafen kommer in till efter att anstånd har beviljats avseende samma kupongskatt och återbetalning skett på grund av anståndsbeslutet ska återbetalning inte ske. I stället ska beviljat anstånd sättas ned i motsvarande utsträckning. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.4. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om återbetalning av kupongskatt när den skattskyldige har beviljats anstånd enligt 28 § första stycket, dvs. när kupongskatt har innehållits eller betalats för en utdelning Paragrafen tillämpas inte när den skattskyldige har beviljats nytt anstånd enligt 28 § andra stycket. Enligt bestämmelsen har den skattskyldige rätt till återbetalning av kupongskatt motsvarande anståndsbeloppet. Vid en återbetalning på grund av anstånd tillämpas 27 § sjätte och åttonde styckena. Av sjätte stycket i den hänvisade paragrafen följer att frågan om återbetalning får anstå intill dess att det har avgjorts om den skattskyldige är skattskyldig för utdelningen enligt inkomstskattelagen. I åttonde stycket samma paragraf finns en hänvisning till vissa bestämmelser i skatteförfarandelagen (2011:1244) när den som har rätt till återbetalning av kupongskatt också är skyldig att betala kupongskatt eller annan skatt enligt skatteförfarandelagen. Då gäller till exempel de hinder för återbetalning som anges i 64 kap. skatteförfarandelagen. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.5. I paragrafen, som är ny, regleras hur anståndet ska gälla. Av första stycket framgår att anståndet som huvudregel gäller till och efter utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för anstånd. För en utländsk juridisk person med kalenderår som beskattningsår innebär bestämmelsen följande. Anta att en utdelning lämnas . Vid en ansökan om anstånd är det anståndsutrymmet avseende som ska bedömas. Om anstånd beviljas gäller anståndet till och efter utgången av det beskattningsår som följer på 2020, dvs. efter utgången av 2021, vilket blir till och med . Saknas det tillförlitliga uppgifter om det efterföljande beskattningsårets längd, ska det anses vara lika långt som det beskattningsår som underskottet avser. Det innebär till exempel att om den skattskyldige påstår att det efterföljande beskattningsåret är längre än det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för anstånd, och det inte finns tillförlitliga uppgifter som stödjer detta, ska det efterföljande beskattningsåret i stället anses vara lika långt som det beskattningsår som anståndsutrymmet avser. Iandra stycket behandlas anståndstiden när det gäller ansökningar om anstånd med betalning av kupongskatt som har påförts i efterhand som avses i 28 a §. I dessa fall ska anståndstiden gälla fram till och efter utgången av det beskattningsår då påföringen skedde. Saknas det tillförlitliga uppgifter om längden på det beskattningsår då påföringen skedde, ska det anses vara lika långt som det beskattningsår som det senaste beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för anståndet. När anståndet löper ut upphör anståndet och kupongskatten ska betalas (28 n §). Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.6. I paragrafen, som är ny, anges att om den skattskyldige ansöker om ett nytt anstånd innan anståndstiden enligt första stycket löper ut gäller anståndet fram till dess att har meddelat beslut i fråga om anstånd. Anståndstiden löper alltså ut när genom ett meddelat beslut har tagit ställning till ansökan om ett nytt anstånd. Detta gäller dock bara 2019/20:33 om meddelar beslutet efter det att anståndstiden enligt 28 j § har löpt ut. Detta innebär att om den utländska juridiska personen i exemplet under 28 j § ovan till exempel ansöker om ett nytt anstånd på grund av ett, enligt personen, befintligt anståndsutrymme , gäller anståndet fram till dess att har meddelat beslut med anledning av ansökan, om meddelar beslut efter . Om avslår ansökan exempelvis löper anståndet vidare enligt huvudregel i 28 j § första stycket, dvs. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.6. Enligt paragrafen, som är ny, ska ett anstånd upphöra om den skattskyldige begär det. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.6. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om ansökan om anstånd. Enligt första stycket ska en sådan ansökan vara skriftlig och ha kommit in till senast vid utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår när utdelningstillfället inträffade. Om utdelningstillfället infaller blir således den för att ansöka om anstånd . Paragrafen är bara tillämplig när den skattskyldige ansöker om anstånd med betalning av kupongskatt för en viss utdelning den första gången. Om den skattskyldige har beviljats anstånd och vill ha ett nytt anstånd avseende samma utdelning gäller inte den i paragrafen angivna tidsfristen. I det fallet gäller att den skattskyldige ska ansöka om ett nytt anstånd innan anståndstiden löper ut (28 j §). Iandra stycket finns särskilda bestämmelser som gäller för ansökningar om anstånd med betalning av kupongskatt som har påförts i efterhand enligt 26 §. I dessa fall ska ansökan om anstånd senast ha kommit in till vid utgången av det beskattningsår när påföringen skedde. Om påföringen har skett när mindre än återstår av detta beskattningsår ska dock ansökan ha kommit in efter påföringen. Innebörden av denna reglering är att den skattskyldige alltid har på sig från påföringen med att ge in ansökan. Enligt tredje stycket gäller inte de särskilda bestämmelserna i andra stycket om påföringen av kupongskatt i efterhand har skett under samma beskattningsår som det beskattningsår utdelningstillfället inträffade. Det innebär att huvudregeln i första stycket ska tillämpas i dessa fall. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.8. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om betalning av kupongskatt när anståndet upphör. Paragrafen omfattar både när anståndet upphör på grund av att anståndstiden löper ut (28 j §) och att den skattskyldige begär det (28 l §). Paragrafen har utformats med ledning av 26 §, där det finns bestämmelser om betalning när kupongskatt påförs i efterhand i andra fall. När anståndstiden löper ut eller anståndet upphör ska enligt första stycket förelägga den skattskyldige att från den dag då denne fick del av föreläggandet betala kupongskatten. Detta gäller dock inte till den del den skattskyldige beviljas ett nytt anstånd. Om den skattskyldige har anstånd med 100 och beviljas ett nytt anstånd med 50 ska således förelägga den skattskyldige att betala kupongskatt om 50. Om den skattskyldige ansöker om ett nytt anstånd och anståndet förlängs enligt 28 k § ska , till den del ansökan avslås, förelägga den skattskyldige att betala kupongskatten först när det förlängda anståndet upphör. Betalning ska ske inom den tid som i övrigt gäller för påförande av kupongskatt i efterhand. Enligt andra stycket ska kupongskatt som inte betalas inom utsatt tid lämnas för indrivning. I dessa fall tillämpas 22 § andra–fjärde styckena. Det hänvisade lagrummet innehåller bestämmelser som tillämpas vid indrivning av obetalad kupongskatt även i andra fall. Av dessa framgår att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp (22 § andra stycket), att lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar ska tillämpas och att verkställighet får ske enligt utsökningsbalken (22 § tredje stycket). Vidare framgår att den skattskyldige är skyldig att betala kupongskatten även om beslut överklagas (22 § fjärde stycket). Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.9. 2019/20:33 Bilaga 1 I promemorian lämnas förslag om ett nytt system för uppskov med kupongskatt vid utdelning till ett utländskt företag som uppvisar underskott för det aktuella beskattningsåret. Förslaget föranleds av EU- domstolens dom i mål C-575/17, m.fl., där domstolen uttalar att det inte är förenligt med den fria rörligheten för kapital att utdelning till bolag i en annan stat beläggs med källskatt som en motsvarande utdelning till ett bolag med hemvist i landet tas upp inom ramen för vanlig bolagsbeskattning och därmed bara beskattas om det uppkommer ett överskott. Avdrag för uppskovsbelopp föreslås kunna göras efter ansökan till . Möjligheten bör stå öppen för utländska juridiska personer med hemvist inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i en stat med vilken ingått ett skatteavtal som innehåller artiklar om informationsutbyte och bistånd med indrivning av skatt. För att den skattskyldige ska få avdrag bör gälla att denne kan styrka att kupongskatt har innehållits eller betalats för en viss utdelning och att det har uppkommit ett underskott för det beskattningsår då utdelningstillfället inträffade. Vid bedömningen av om det har uppkommit ett underskott bör resultatet beräknas enligt svenska regler. Uppskovsbeloppet ska motsvara utdelningen i fråga, men kan aldrig vara högre än beskattningsårets underskott. beviljade uppskovsbelopp avseende samma beskattningsår ska också beaktas. Ett beviljat avdrag för uppskovsbelopp föreslås återföras till beskattning efter utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars underskott ligger till grund för det uppskovsbelopp som ska återföras. Om förutsättningar fortfarande finns kan den skattskyldige få ett nytt avdrag för uppskovsbelopp. Förslaget föreslås träda i kraft . 2019/20:33 Bilaga 2 Förslag till lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) Härigenom föreskrivs i fråga om kupongskattelagen (1970:624)1 att det ska införas sju nya paragrafer, 28–28 f §§, och närmast före 28 § och 28 b– 28 e §§ nya rubriker av följande lydelse. 1Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:996. 2 28 § upphävd genom 1982:193. En utländsk juridisk person som är skattskyldig för utdelning får göra avdrag för uppskovsbelopp om 1.personen sedan utdelningstillfället hör hemma i a) en medlemsstat i Europeiska unionen (EU), b) en stat som med har ingått ett skatteavtal som innehåller artiklar om informationsutbyte och bistånd med indrivning av skattefordringar, eller