prop · H603104 · 2019-04-11 00:00:00 — Med avstamp i den humanitära situationen i Sydsudan drev också arbetet om konflikt och hunger, som resulterade i antagandet av resolution (2018) och ett uppföljande extra rådsmöte om den humanitära situationen i Sydsudan. Vid det första mötet arrangerade som ordförande en informell interaktiv dialog med tidigare president, , i dennes kapacitet som ordförande för den kommission som övervakade det tidigare fredsavtalets genomförande (Joint Monitoring and Evaluation Commission). Syftet var att söka ökat samförstånd mellan regionen och det internationella samfundet. Rådet gjorde återkommande uttalanden för att söka beivra våldsamheter i landet och för att fördöma attacker mot FN:s fredsbevarande trupp och humanitära arbetare. antogs ett viktigt ordförandeuttalande (S/PRST/2017/4) genom vilket rådet betonade att det inte fanns någon militär lösning på konflikten, fördömde rapporterade kränkningar av mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt samt betonade vikten av ansvarsutkrävande liksom av att steg skulle tas för att etablera hybridtribunalen för Sydsudan. Rådet ålade parterna att upphöra med attacker mot humanitära arbetare samt ta konkreta steg för att möta sina åtaganden under det existerande fredsavtalet. Konflikten fortsatte att fördjupas och meddelade generalsekreterarens särskilda representant, , att nästintill ingen del av Sydsudan var oberörd av konflikten och att ingen av parterna till konflikten visade vilja att följa det då rådande fredsavtalet. förnyade säkerhetsrådet de befintliga sanktionerna genom att enhälligt anta resolution (2017). Pennhållaren sonderade inför detta möjligheterna till ytterligare sanktioner, inklusive ett vapenembargo, men avstod från att driva frågan då ett sådant förslag röstats ned i rådet så sent som . En majoritet i rådet ville inte heller vid den aktuella tidpunkten riskera att försvåra den regionala organisationen ansträngningar att återuppliva fredsprocessen genom ett reviderat som följde stod Igads ansträngningar i centrum för rådets fokus. verkade i samarbete med bland andra , som var ordförande för , för att förmå rådet att uppvisa en enad front med regionen för att få parterna att meningsfullt engagera sig i inkom rapporter om en allt svårare humanitär situation med omkring fyra miljoner människor på flykt. situationen fick länder i regionen med inflytande över parterna att öka pressen för att framsteg skulle nås i de Igad-ledda förhandlingarna. Dynamiken i säkerhetsrådet präglades av viss splittring där vissa av rådets medlemmar önskade inleda en diskussion om möjliga ytterligare restriktiva åtgärder, som andra önskade avvakta utfallet av de gjorde rådet en kortare teknisk förlängning av Unmiss mandat , för att invänta resultaten av dels en strategisk översyn av insatsen, dels förberedelsearbetet för ett Igad-lett fredsforum (resolution (2017)). I samband med detta kunde rådet slutligen också komma överens om ett ordförandeuttalande som uttryckte stöd för det Igad-ledda forumet för att återuppliva fredsavtalet (S/PRST/2017/25). Den Igad-ledda processen genererade ett nytt avtal om eldupphör mellan parterna. En förhoppning fanns om att utrymme skulle ges för att svårare frågor om maktdelning och säkerhetsarrangemang skulle kunna hanteras. Dessvärre inkom nästan rapporter om kränkningar av avtalet. Bristen på efterlevnad återuppväckte också diskussionen om behov av eventuella ytterligare sanktioner mot dem som stod i vägen för fred och bröt mot eldupphöravtalet. Efter en ny strategisk översyn av Unmiss förlängde rådet mandatet för insatsen med genom antagande av resolution 2406 (2018). verkade framgångsrikt i denna förhandling för skärpta skrivningar kopplade till kvinnor, fred och säkerhet samt skydd av Därtill innehöll resolutionen skarpa skrivningar om möjliga ytterligare sanktioner, inklusive ett vapenembargo, mot dem som stod i vägen för fredsansträngningarna. När sanktionsregimen för Sydsudan behövde förnyas 2018 skedde detta med minsta möjliga marginal genom antagande av resolution (2018), som antogs med 9 röster för (, , , , , , , och ). rådsmedlemmar (, , , , och ) lade ner sina röster. Denna resolution förnyade existerande sanktioner , samt angav att rådet stod berett att införa ytterligare riktade sanktioner samt ett vapenembargo, om inte parterna avhöll sig från stridigheter under Igads pågående medlingsarbete, eller om parterna inte gjorde nödvändiga eftergifter för att nå ett hållbart fredsavtal. Efter den givna 45-dagarsfristen kunde det dessvärre konstateras att parterna inte kunnat nå ett nytt fredsavtal, även om vissa betydelsefulla möten mellan parterna hade ägt rum. Stridigheter hade därtill fortsatt på marken, om än med lägre intensitet. Under det svenska ordförandeskapet antogs därför på amerikanskt initiativ resolution (2018) med samma röstbild som vid föregående omröstning. Genom resolution Skr. 2018/19:104 upprättades ett vapenembargo mot Sydsudan, och ytterligare två individer listades för riktade sanktioner (reserestriktioner och frysningsåtgärder). På svenskt initiativ inrättades genom resolutionen ett separat listningskriterium för sexuellt och könskönsbaserat våld, och krav ställdes på jämställdhetsexpertis i expertpanelen. När som ordförande sedan anordnade det årliga mötet mellan säkerhetsrådet och fördes situationen i Sydsudan upp på dagordningen. Med tanke på att fredsförhandlingarna befann sig i ett känsligt läge var det angeläget att de två råden tydligt kunde visa att man hade samma inställning till vikten av att finna en skyndsam politisk lösning liksom till att de redan ingångna avtalen behövde respekteras. kunde slutligen ett reviderat fredsavtal undertecknas av parterna till konflikten. Att betydande utmaningar kvarstod i Sydsudan även efter detta kunde konstateras i samband med att omfattande sexuellt och könsbaserat våld mot kvinnor nära Bentiu i norra rapporterades , vilket föranledde ett skarpt fördömande från rådet genom ett pressuttalande. i gränsar till , , samt och är av stor ekonomisk och försörjningsmässig betydelse för dessa länder. har sjön minskat avsevärt i storlek, vilket i kombination med kraftig befolkningsökning, mycket svag statlig närvaro, konflikt och stora utvecklingsbehov bidragit till en utomordentligt svår humanitär situation. för medlemskap varnade FN:s generalsekreterare för att 5,1 miljoner människor i nordöstra hotades av livsmedelsbrist och att mer än en halv miljon barn led av akut undernäring. fortsatte fraktioner inom den etablerade terroristgruppen med attacker och kidnappningar. verkade, tillsammans med bland annat , för att föra den flerdimensionella problematiken i till säkerhetsrådet. Under det svenska ordförandeskapet organiserades ett möte om regionen i säkerhetsrådet. På svenskt förslag kunde en civilsamhällesrepresentant bjudas in till mötet vid sidan av deltagande från FN:s humanitära kontor (OCHA) och politiska avdelning (, DPA). Efter mötet påbörjades planering av en säkerhetsrådsresa till regionen. besökte rådets ambassadörer samtliga berörda länder: , , och . föreslog i samråd med pennhållaren att rådet skulle anta en resolution. Med sin breda, regionala ansats om säkerhet, mänskliga rättigheter, humanitärt arbete, utveckling och grundorsaker till konflikt och ansvarsutkrävande blev resolution (2017) om Tchadsjöregionen den första i sitt slag. Genom förslag från kunde också klimatförändringarnas negativa konsekvenser lyftas fram i en säkerhetsrådsresolution. 2018/19:104 berördes också vid en briefing , efter vice generalsekreterare resa till landet tillsammans med bland annat för jämställdhet och kvinnors egenmakt (UN Women). Resan var det första gemensamma högnivåbesöket av FN och AU med särskilt fokus på kvinnor, fred, och säkerhet. I linje med resolution (2017) anordnades ytterligare ett möte om Tchadsjöregionen med deltagande av civilsamhällesrepresentanten från Network of i Borno, . Utöver ordinarie behandling inom ramen för FN:s kontor för och (Unowas) respektive Centrala (Unoca) belystes situationen i från två tematiska vinklar – klimat och säkerhet under ordförandeskap , respektive kvinnor, fred och säkerhet under ordförandeskap . Behandlingen av Tchadsjöregionen i säkerhetsrådet, med sitt tydliga förebyggandeperspektiv, har bidragit till att utveckla säkerhetsrådets praxis för hanteringen av regionala och tematiska frågor. Detta har skett trots motstånd från länder med mer ”traditionell” syn på säkerhet och rådets mandat. Inte minst klimat- och säkerhetsperspektivet (se avsnitt 5.1.3) kunde drivas med goda resultat genom att använda Tchadsjöregionen som geografiskt exempel. och Sahelregionen präglades under tid i säkerhetsrådet särskilt av kriserna i och Tchadsjöregionen samt avslutandet av FN:s fredsbevarande insatser i och (Unmil respektive Unoci). FN:s kontor för och (Unowas) spelade en viktig roll för det konfliktförebyggande arbetet i regionen. arbetade nära de afrikanska rådsmedlemmarna respektive i framtagandet av ordförandeuttalanden gällande Unowas och händelseutvecklingen i regionen. Genom detta tillvägagångssätt kunde verka för skrivningar om viktiga tematiska frågor i den geografiska kontexten. I det ordförandeuttalande om som antogs (S/PRST/2018/16) lyfts exempelvis vikten av kvinnors deltagande i politiska processer och behovet av ett jämställdhetsperspektiv i utarbetandet av strategier för att bemöta grundorsaker till konflikt och förebygga våldsam extremism. Därtill återfinns skrivningar om vikten av fortsatt FN-stöd till länder som genomgått demokratiska övergångsprocesser, ett välkomnande av arbetet med att omstrukturera samt stödplan för , landsspecifika skrivningar om , och samt övergripande stödjande skrivningar om förebyggande, tidig varning och behovet av samlade och regionala ansatser. Dessutom berörs konflikter mellan nomader och bofasta, som dessa specifikt kopplas till klimatförändringar. Därtill ombes Unowas explicit beakta klimatförändringarnas effekter i sitt arbete. andra ordförandeskap i säkerhetsrådet uppmärksammade på flera sätt situationen i och . av juli reste utrikesminister till och Skr. 2018/19:104 tillsammans med vice generalsekreterare och särskilda sändebud för kvinnor, fred och säkerhet Bineta Diop. Ett efterföljande högnivåmöte i säkerhetsrådet organiserades och det var bland de första mötena någonsin att fullkomligt integrera perspektivet kvinnor, fred och säkerhet i en geografisk dagordningspunkt på rådets agenda. Högnivåmötet om klimat och säkerhet (se avsnitt 8) utgjorde också ett tillfälle att med färska exempel belysa frågans relevans för , inte minst med en civilsamhällesrepresentant från regionen () närvarande. , arbete under ledning av vice generalsekreterare , presenterades stödplanen för FN:s integrerade strategi för (Uniss). FN:s generalsekreterare utsåg även en särskild rådgivare för . agerade stödjande för processen med hänvisning till att strategin utgjorde ett viktigt instrument för att med gemensamma krafter bekämpa grundorsaker till konflikt, i då mycket av fokus inom ramen för rådets hantering låg på mer traditionella säkerhetsutmaningar. Ett särskilt möte på temat genomfördes , under ordförandeskap. Rådsmedlemmarna var övergripande stödjande till en integrerad ansats till utmaningarna i regionen. intar inte en lika framträdande plats på rådets dagordning som och . ökade intensiteten i rådets hantering av Asien-relaterade frågor under medlemskap. Det handlade huvudsakligen om , och . var en stående dagordningspunkt med kvartalsvisa debatter och relativt stor samstämmighet, medan konflikten i splittrade rådet och behandlades på ad hoc-basis. Rådets hantering av präglades av de starka spänningarna på koreanska halvön , medan avspänningen förenklade hanteringen . präglades vid inträde i säkerhetsrådet av motsättningar och etniska spänningar. parlamentsval, som sedermera kom att äga rum , och ett presidentval som är tänkt att äga rum . för dessa val präglade rådets hantering –2018. försämrades , främst på grund av ökade attacker från talibanerna mot afghanska säkerhetsstyrkor men också från Isil/Daesh. tilltagande våldet ledde till ett ökat antal civila offer. situationen förvärrades, bland annat på grund av allvarlig torka och ett ökande antal internflyktingar och återvändande från främst och Dynamiken i fredsansträngningarna ändrades efter president erbjudande till talibanerna om villkorslösa fredsförhandlingar åtföljt av ett tillfälligt eldupphör . inledde en dialog med talibanerna vars syfte var att möjliggöra fredsförhandlingar mellan afghanska regeringen och höll som regel kvartalsvisa debatter om situationen i i samband med att generalsekreterarens rapport om FN:s rådsmedlemmarna deltog ett antal andra medlemsländer vid debatterna om , bland andra , , , , , samt inkommande rådsmedlemmar. EU höll anföranden i enlighet med artikel 39. Sammanlagt hölls tolv öppna debatter samt ett antal slutna konsultationer under tid i rådet. Unama inrättades 2002 och mandatet förnyas . förlängdes Unamas mandat med genom resolution . Mandatförlängningen inbegrep en viss omorientering av insatsens mandat i riktning mot ett ökat fokus på konfliktlösning. förlängdes Unamas mandat med genom resolution . Under medlemskap antog även rådet två ordförandeuttalanden samt gjorde 31 pressuttalanden. ordförandeuttalande (S/PRST/2018/2) för att belysa vikten av regionalt, interregionalt och internationellt samarbete för att uppnå stabilitet och hållbar utveckling i och . genomförde säkerhetsrådet en resa till . antogs under ordförandeskap ett ordförandeuttalande (S/PRST/2018/15) om förberedelserna inför planerade parlaments- och distriktsval 2018 och presidentvalet . pressuttalanden bestod främst av standardiserade fördömanden av de återkommande attacker som drabbades av . Rådets överläggningar om och Unama präglades överlag av en relativt hög grad av samstämmighet. Samarbetet var även gott med den afghanska FN-representationen i inför olika debatter. Rådsmedlemmarna strävade i något varierande grad efter att sätta press på vad gäller regeringens åtaganden och utfästelser kopplade till Rådet uttryckte fortsatt starkt stöd till en afghansk- ledd och afghanskägd fredsprocess. Skiljelinjerna i rådet handlade främst om den regionala dynamiken i förhållande till en framtida freds- och verkade för ett starkt FN i med fokus på mänskliga rättigheter, agendan för kvinnor, fred och säkerhet, barns rättigheter, stärkt skydd av civila och ansvarsutkrävande för brott mot internationell humanitär rätt, det regionala perspektivet samt en afghanskt ägd och ledd verkade i förhandlingar om uttalanden och resolutioner särskilt för att kvinnor, fred och säkerhet skulle framhållas, inklusive att kvinnor på ett effektivt sätt fullt ut skulle delta i landets politiska, sociala och ekonomiska liv. Vidare verkade för att den nationella handlingsplanen för säkerhetsrådsresolution skulle integreras i landets nationella program. genomgående för Unamas och UN Womens viktiga roll i för att öka fokus på kvinnors ställning i landet. Till FN och Unama ställde krav på könssegregerad statistik i generalsekreterarens rapporter. påtalade vidare vikten av att skulle ta ansvar för och lärdomarna av de parlamentsvalen som hölls och de kommande presidentvalen Skr. 2018/19:104 . Avseende eventuella framtida fredssamtal betonade att processen bör vara inkluderande i fråga om etniska grupper, kvinnor och ungdomar. drev också de tematiska frågorna klimat och säkerhet och barn och väpnad konflikt inom ramen för Afghanistanarbetet. Utöver de möten som specifikt fokuserat på tog upp läget i landet i rådet vid andra tillfällen. genomförde utrikesminister en resa till i direkt anslutning till den årliga debatten om kvinnor, fred och säkerhet i säkerhetsrådet. Fokus för resan var kvinnors och flickors situation och deltagande. Vid den påföljande debatten i rådet kunde utrikesminister redogöra för sina intryck av genomförandet av 1325-agendan i landet. tog initiativ till ett Arriamöte om skydd av sjukvård där var ett av de geografiska exempel som stod i fokus med en föredragande från . När rådet förlängde mandatet för Unama bidrog till att starka formuleringar kunde bevaras om kvinnor, fred och säkerhet, trots en kraftigt förkortad resolutionstext. Likaså bidrog till att Unamamandatet innehöll adekvata formuleringar om kvinnor, fred och säkerhet, rättsstatens principer, mänskliga rättigheter, barn och väpnad konflikt, internationell humanitär rätt, skydd av civila samt om valförberedelserna. hade ett mycket gott samarbete med pennhållaren och verkade framgångsrikt tillsammans med övriga EU-rådsmedlemmar för att EU-prioriteringar kunde reflekteras i Unamas mandat –2019. Inför och under genomförandet av den strategiska översynen av Unama gav bilateralt och i grupperingen ”Nordic Plus” (de nordiska länderna samt ) bidrag till arbetet som reflekterade våra prioriteringar. identifierade och uppmanade till relevanta föredragande från civilsamhället inför de olika debatterna. Vid inträdet uppmärksammade rådet på det allvarliga läget i . Situationen blev en viktig prioritering för det svenska medlemskapet. av diskriminering av den muslimska gruppen rohingya eskalerade situationen . attackerade en väpnad grupp rohingyer (Arakan Rohingya Salvation ) ett antal polisposteringar i delstaten . Attackerna blev starten för så kallade ”upprensningsoperationer” från militär och säkerhetsstyrkor, understödda av lokala grupper, med mycket grova och systematiska kränkningar av de mänskliga rättigheterna som följd. Över 730 000 rohingyer flydde till , vilket skapade en akut humanitär kris. publicerades en rapport av FN:s före detta generalsekreterare , som var ordförande i den så kallade Advisory Commission on . Rapporten inkluderade 88 rekommendationer för att förbättra situationen i Rakhine vad gäller bland annat. konfliktförebyggande, säkerhet, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer, humanitärt bistånd, försoning, statsbyggande och Flyktingströmmarna till fortsatte (om än i minskad omfattning). Det stod klart att humanitära aktörer inte fick fullt tillträde och att övergreppen fortsatte i Rakhine. förutsättningarna för ett säkert, frivilligt och värdigt återvändande av flyktingar var återkommande i rådet. i säkerhetsrådet var pådrivande för att skulle bli en återkommande dagordningspunkt. infriades var inte oviktigt i sig. Vissa framsteg kunde också noteras i hanteringen av frågan. –genomförde säkerhetsrådet ett besök till (, Cox Bazar) och till (Naypyidaw och Rakhine). () till FN-sändebud för . samförståndsavtal undertecknades mellan UNDP, UNHCR och i syfte att stödja i att skapa förutsättningar för återvändande av flyktingar till Rakhine. publicerades en rapport av det rapportörsuppdrag (Fact Finding Mission, FFM) som etablerats av för mänskliga Rapporten inkluderade uppgifter om att fall av de grövsta brotten under internationell rätt, inklusive brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser, hade konstaterats i . att militära ledares ansvar för folkmord borde utredas och en rekommendation om att situation skulle hänskjutas till den internationella brottmålsdomstolen (ICC). tog tillsammans med likasinnade rådsmedlemmar initiativ till en briefing av undersökningsmissionens ordförande i säkerhetsrådet. Briefingen kunde genomföras efter att de nio röster som krävdes hade säkrats i den proceduromröstning som föregick mötet. drev tillsammans med andra på för en resolution om situationen framhöll tillsammans med ett fokus på ansvarsutkrävande för de allvarliga kränkningar som begåtts i landet, och lade fram förslag till text som angav att säkerhetsrådet skulle hänskjuta situationen i till ICC. två sista månaderna som medlem präglades av intensiva förhandlingar för att försöka åstadkomma en gemensam grund. Diskussionerna strandade emellertid efter hot om veto från två permanenta Pennhållaren valde då att göra ett uppehåll i En möjlighet hade kunnat vara att tvinga fram ett veto eller ett dubbelveto (vilket förvisso i sig hade förutsatt att man uppnådde de nio röster som krävdes). I sådana fall hade dock möjligheterna att fortsatt driva frågan i säkerhetsrådet minskat väsentligt. verkade under sitt medlemskap aktivt för att rådet skulle uppmärksamma situationen i Rakhine och landets pågående väpnade Initialt fanns dock ett motstånd från flera rådsmedlemmar. Dynamiken i rådet präglades särskilt av att försökte hålla Myanmar- frågan borta från rådets arbetsprogram. Efter hårda påtryckningar från framför allt uppmärksammades situationen i vid slutna konsultationer och . Därefter kom upp vid ett antal tillfällen som en reaktion på de ökade våldsamheterna i Rakhine. var drivande bakom flera av Efter svenska påtryckningar kunde rådet Skr. 2018/19:104 anta ett ordförandeuttalande om . Det var ett tydligt uttalande riktat till och utgjorde det första från rådets sida sedan krisens början. Ett Arriamöte genomfördes också om situationen i Rakhine då briefade rådet i egenskap av ordförande i on . hölls fyra öppna möten samt ett antal slutna konsultationer. gjordes ett pressuttalande efter rådsresan till och . Under svenskt ordförandeskap briefade FN-sändebudet rådet . förde i en aktiv dialog med bland andra , , , och flera civilsamhällesorganisationer. gick i bräschen, tätt följt av , för att situationen i skulle hänskjutas till ICC. I bjöd UD till erfarenhetsutbyte med det civila samhällets aktörer om arbetet med i säkerhetsrådet. Sammantaget gjordes vissa framsteg under period i rådet. etablerades på rådets dagordning. Ett sändebud utsågs. En rådsresa genomfördes. Produkter lades fram och förhandlades. Denna rådsaktivitet ökade otvetydigt tycket på . var framstegen långt ifrån tillräckliga. Från ett svenskt perspektiv är det oacceptabelt att rådet saknat förmåga att nå längre i fråga om ansvarsutkrävande i ett så flagrant fall som i . I rådet diskuteras under dagordningspunkten icke-spridning. hantering av Nordkoreafrågan under medlemskap präglades av den dramatiska utveckling som ägde rum på den koreanska halvön. höll säkerhetsrådet flera möten och slutna konsultationer mot bakgrund av de tilltagande spänningarna. Rådet reagerade på robotuppskjutningar och kärnvapenprov, bland annat genom beslut om ytterligare restriktiva åtgärder. Genom det enhälliga antagandet av resolution upprättades en av FN:s mest långtgående sanktionsregimer . inleddes steg mot avspänning. En positiv utveckling fortgick under större delen av 2018, där den interkoreanska dialogen och toppmötet mellan och utgjorde viktiga steg. utrikesminister deltog vid två av rådets möten om . Utöver den kvartalsvisa rapporteringen om sanktionskommitténs arbete finns ingen rapporteringscykel för . 2017 ledde till att säkerhetsrådet enades om fördömanden av robotuppskjutningar och kärnvapenprov samt skärpta sanktioner. fanns meningsskiljaktigheter mellan i första hand och . Anledningen var att anförde behovet av sanktionslättnader medan först ville se bevis för att påbörjat en kärnvapennedrustning. anklagade i sin tur , men också delvis , för att undergräva sanktionsregimen. Den försämrade relationen mellan och påverkade även arbetet i påtalade vid möten i rådet och sanktionskommittén vikten av ett enat säkerhetsråd i syfte att uppnå en fredlig och varaktig lösning av konflikten på den koreanska halvön. Enighet i rådet var avgörande för de framsteg som gjordes. verkade under medlemskapet i säkerhetsrådet för fortsatta diplomatiska ansträngningar för att nå fullständig, verifierbar och oåterkallelig nedrustning i . En viktig del i ansträngningarna gällde sanktionernas fulla genomförande och efterlevnaden av de humanitära undantagen mot bakgrund av sanktionernas oavsiktligt negativa konsekvens för humanitära organisationers möjlighet att verka i . Det var en svensk prioritering att säkerställa att de ansökningar om undantag för humanitär hjälp som inkommit till sanktionskommittén (den så kallade 1718- kommittén) behandlades på ett rättssäkert, transparent och effektivt sätt.