prop · H603104 · 2019-04-11 00:00:00 — Texten gav en tydligare inriktning för Minusca att ge stöd till fredsprocessen samt logistikstöd till den nationella armén. arbetade framgångsrikt för att bland annat stärka kärnan i mandatet – skydd av civila – samt bevaka skrivningar om sexuellt och könsbaserat våld, tidig varning och förebyggande samt kvinnor, fred och säkerhet. 2018/19:104 delgav också fredsbyggandekommissionens CAR-konfiguration ett antal framförhandlade rekommendationer till säkerhetsrådet. Detta var i sig nydanande och ett initiativ som gav stöd till. Inspelet från konfigurationen var även principiellt viktigt, då det ligger i linje med den svenska ambitionen att stärka länken mellan fredsbyggandekommissionen och säkerhetsrådet. FN:s regionala kontor för centrala (Unoca) diskuteras vanligtvis vid halvårsvis återkommande möten. Under medlemskap utgjorde dessa möten tillfällen att få regionala uppdateringar från , men även att belysa separata landkontexter och situationer. Unocas regionala fokus möjliggör för kontoret att spela en förebyggande roll genom att fästa rådets uppmärksamhet på situationer som riskerar att eskalera. Flera av situationerna i diskuterades även separat (och Tchadsjöregionen). möttes rådet för att diskutera situationen i , respektive december, i enlighet med den rapporteringscykel som stipulerades av Unocas mandat. förvärrades situationen i med spänningar mellan landets regering och engelskspråkiga separatister. Inför stundande presidentval i landet uttryckte generalsekreterarens särskilda representant (representative of the Secretary-General, ) Louncény Fall sin oro över det eskalerande våldet i landet. verkade för att rådet skulle engagera sig för att bidra till att minska spänningarna. Efter överläggningar kunde rådet dock inte enas om gemensamma budskap, då vissa rådsmedlemmar menade att situationen rörde inre angelägenheter. förnyades Unocas mandat . Enligt praxis förhandlar rådsmedlemmar ett ordförandeuttalande innan mandatet officiellt förnyas genom en brevväxling mellan generalsekreteraren och rådsordföranden. Förhandlingen präglades av amerikanska krav om en strategisk översyn av mandatet för att effektivisera Unocas verksamhet och bidra till genomlysning av överlappande FN-mandat i regionen. Överläggningarna omfattade också svåra diskussioner om hur rådet skulle referera till den fördjupade krisen i . Efter påtryckningar från framförallt och kunde rådet enas om ett uttalande som uttryckte oro över ökade våldsamheter i landets nordvästra och sydvästra delar (S/PRST/2018/17). Under brittiskt ordförandeskap hölls även en öppen debatt om medling, i vilken tydligt identifierade situationer utanför rådets agenda, däribland , där behov fanns för förebyggande diplomati och medling. Återkommande försök från och att lyfta situationen i inom ramen för säkerhetsrådets olika plattformar för förebyggande försvårades av motståndet från flera rådsmedlemmar att diskutera frågan. Det regelbundna Unoca-mötet blev således en plattform för rådsmedlemmar som att i öppen kammare sätta ljuset på våldsupptrappningen i landet innan, under och efter valen . särskilt vikten av att säkerhetsrådet fortsatt nära bevakade utvecklingen i Skr. 2018/19:104 landet. som rådsmötet ägde rum delgavs nyheten att landets president hade stoppat rättegångsprocesser mot 289 individer som anhållits under oroligheter i de nordvästra och sydvästra delarna av landet. Möjligheten att diskutera på detta sätt illustrerar att en fördel med FN:s regionala kontor är att de möjliggör diskussion om situationer och kontexter som av olika anledningar inte kan tas upp som separata dagordningspunkter. I Kamerun-frågan fanns emellertid ett uppenbart behov av att diskutera situationen i landet som en separat fråga. Att behovet inte gick att möta förklaras i första hand av afrikansk ovilja, även om frånvaron av ett enat EU-agerande också torde ha bidragit. Situationen i (DRK) och för FN:s stabiliseringsinsats i landet (Monusco) var återkommande frågor i säkerhetsrådet under medlemskap. Det första demokratiska maktskiftet i landets historia skulle ha ägt rum , inträde. hade president suttit vid makten de två mandatperioder som den kongolesiska konstitutionen tillåter. President-, parlaments- och provinsvalen sköts dock upp och president behöll makten. Rådet hade varit splittrat om hur situationen skulle hanteras. lyckades den kongolesiska katolska kyrkans biskopskonferens (Conférence Episcopale Nationale du , CENCO) få till stånd en uppgörelse mellan oppositionen och presidentmajoriteten (det så kallade nyårsavtalet) om att val skulle hållas (det vill säga. Avtalet fastslog också att presidenten inte kunde sitta längre än totalt två mandatperioder, men kunde vara kvar tills en ny president utsetts. De försenade valen och nyårsavtalet kom att prägla rådets engagemang –2018 tillsammans med diskussioner om hur FN:s stabiliseringsinsats (Monusco) bäst skulle kunna skydda civila och bidra till anordnandet av val. I rådets överläggningar aktualiserades principiella frågor om nationell suveränitet i förhållande till hot mot internationell fred och säkerhet. Under rådets första möte , som ägde rum under svenskt ordförandeskap, välkomnade rådsmedlemmarna nyårsavtalet i ett ordförandeuttalande (S/PRST/2017/1). På svenskt initiativ bjöds CENCO:s ordförande till rådets kvartalsvisa möte . Att bidra till genomförandet av nyårsavtalet identifierades sedermera som en av två huvuduppgifter för Monusco när insatsen förlängdes genom resolution (2017). bidrog till pennhållaren ansträngningar att göra en av FN:s äldsta och största fredsinsatser mer flexibel och effektiv i sitt uppdrag att skydda civila. På svenskt initiativ inkluderades också en referens till begreppet ”Sustaining Peace” i insatsens mandat. Efter svåra diskussioner enades rådet om ett nytt trupptak för insatsen, vilket innebar en minskning med ca 3 600 personer ned till 16 215 Neddragningarna i insatsen skedde mot bakgrund av ett skört En lokal kris blossade upp i regionen . Under första halvan av 2017 spred den sig till två intilliggande provinser, vilket medförde betydande civila offer, inklusive barn, och stora 2017 om flera hundra dödsfall, samt om förmodade massgravar. begärde konsultationer om situationen. massakrerna genom ett pressuttalande. Rådet krävde att DRK utredde var drivande bakom tillkomsten av en diskussion under övriga frågor , till vilket rådet kallade generalsekreterarens särskilda rådgivare för förebyggande av folkmord, Adama Dieng och generalsekreterarens särskilda representant för barn och konflikt, Rådet återkom till frågan i resolutioner och i andra uttalanden, inklusive ett ordförandeuttalande (S/PRST/2017/12). 2017 stabiliserades situationen något, men den övergripande säkerhetssituationen i östra var fortsatt dålig. Parallellt ifrågasattes utsikterna för nyårsavtalets genomförande, särskilt eftersom president inte skrivit under överenskommelsen. oppositionens nominering av premiärminister accepterades av presidenten. När Tshisekedi avled , ledde det till att den samlade oppositionen splittrades . uttryckte sin oro för det haltande genomförandet av avtalet i ett antog rådet ett ordförandeuttalande (S/PRST/2017/12), vilket ytterligare inskärpte vikten av genomförandet av nyårsavtalet. påtryckningar från det internationella samfundet och länder i regionen utlystes slutligen val , senare än vad som stipulerats i nyårsavtalet. noterade datumet i ett organiserades fredliga protester mot president , med katolska kyrkan i förgrunden. Protesterna besvarades mycket våldsamt av Protester upprepades , vilka också möttes av övervåld. inledde 2018 med ett pressuttalande för att uppmana alla parter att fortsatt –2018 drev genomgående att nyårsavtalet behövde respekteras och genomföras, inklusive avtalets förtroendeskapande var också tydlig i att mänskliga rättigheter måste respekteras, såsom demonstrationsfrihet och yttrandefrihet, och att överträdelser inte kunde gå ostraffat. drev även konsekvent frågan om kvinnor, fred och säkerhet samt verkade för att belysa den humanitära situationen i landet. Nya kriser fortsatte att blossa upp , exempelvis i Sydkivu-, Ituri- och Tanganyika-provinserna. Även situationen i i Monusco blev också i ökad utsträckning en måltavla för väpnade gruppers attacker. i av den väpnade gruppen ADF, vilket ledde till att 15 fredsbevarare och minst fem kongolesiska soldater miste livet. offensiv från Monusco och kongolesisk militär mot samma grupp miste sju av FN:s fredsbevarare och minst 12 kongolesiska soldater livet. Den försämrade situationen fördjupade också den humanitära krisen: åtminstone 13,1 miljoner kongoleser var i behov av humanitärt stöd, inklusive 7,7 miljoner som led av osäker livsmedelsförsörjning. förvärrades den humanitära situationen ytterligare av att landet drabbades av två ebolautbrott, vilka kom att prägla rådets diskussioner under andra halvan av året. efter att den första epidemin deklarerats avslutad i landets , informerade hälsoministeriet om ett nytt utbrott i . Detta andra utbrott, som ännu pågick då lämnade rådet, påverkade valförberedelserna. överenskoms ett pressuttalande som följdes upp av en resolution, presenterad av och (se avsnitt 5.2.5). President avsikter kring presidentposten var fortsatt oklara och oppositionen var fragmenterad. Det var också oklart hur valen skulle finansieras och hur den omfattande logistiken för att genomföra valen skulle lösas. stod medarrangör till ett Arriamöte om valprocessen. förlängdes Monuscos mandat genom resolution (2018), i vilken stöd till valen inkluderades. Generalsekreteraren ombads också rapportera om hur valförberedelserna och genomförandet av nyårsavtalet fortskred. På svenskt initiativ infördes starkare skrivningar om att Monusco ska utreda övergrepp och kränkningar samt tydligare skrivningar om efterlevnad av FN:s policy för mänskliga rättigheter som villkor för stöd till . När nyårsavtalet förhandlades deltog endast tre kvinnor. arbetade under medlemskapet konsekvent med att stärka kvinnors deltagande i den politiska processen, inklusive i förhandlingarna om Monuscos mandat. Mandatet fick under medlemskap skrivningar om könsuppdelad statistik. Under ordförandeskapet briefades rådet på svenskt initiativ av , civilsamhällesaktivist från och koordinator för organisationen ”Synergie des Femmes pour les Victimes des Violences Sexuelles”, som bland annat arbetar med fredsbyggande och mot sexuellt och könsbaserat våld. Under ordförandeskap hölls de årliga konsultationerna mellan Afrikanska unionens freds- och säkerhetsråd och . De två råden enades om en gemensam kommuniké som underströk att nyårsavtalet var den enda vägen ut ur den rådande situationen, att avtalet behövde genomföras, att DRK måste arbeta för att hålla fredliga och trovärdiga val enligt utsatt datum samt att båda råden var villiga att ta till andra åtgärder mot de som förhindrade genomförandet. Kommunikén tydliggjorde att valen behövde leda till ett fredligt och demokratiskt maktskifte. Kort därefter, , meddelade president att tidigare inrikesministern valts att representera regeringskoalitionen. Beslutet signalerade att inte avsåg kandidera till presidentposten (vilket hade varit i strid med landets konstitution). 2018/19:104 besökte säkerhetsrådet , vilket utgjorde en viktig möjlighet för dess medlemmar att träffa centrala aktörer, visa enighet och sätta press inför förestående val. Rådet samtalade bland annat med president , företrädare för , katolska kyrkan (CENCO), civilsamhällesorganisationer samt Monusco. Många rådsmedlemmar drog slutsatsen att ytterligare ansträngningar krävdes av lokala aktörer, som CENCO. för att överbrygga den djupa misstron mellan politiska aktörer. möttes rådet återkommande i konsultationer tillsammans med chefen för , , för att diskutera händelseutvecklingen. före valen sköts de upp , till . Detta motiverades med logistiska förberedelser och en brand som drabbat en av depåer. Därtill meddelades att valen i städerna , Butembo och Yumbi skulle skjutas upp till på grund av ebola och säkerhetssituationen. I och med detta uteslöts drygt en miljon människor från att rösta i presidentvalet. underströk i ett pressuttalande vikten av fortsatt dialog och transparens kring valprocessen samt kvinnors deltagande. före valen utvisades EU:s ambassadör från landet. genomfördes valen, men med stora brister gällande logistik och säkerhet. Efterföljande dagar stängdes internet och sms-trafik ned. Valutgången var ännu oklar när lämnade säkerhetsrådet. svors oppositionskandidaten in som landets president. Valresultatet förblev djupt omtvistat då CENCO observerat att en klar majoritet av rösterna hade gått till oppositionskandidaten . Till säkerhetsrådets behandling av situationen i DRK –2018 hörde också FN:s sanktionsregim och arbetet i den tillhörande sanktionskommittén (1533-kommittén). Sanktionerna mot listade individer eller enheter bestod av reserestriktioner och frysningsåtgärder. –2018 förlängdes sanktionsregimen två gånger genom resolution (2017) och resolution /2018). Ett enskilt ärende där engagerade sig med kraft både i sanktionskommittén och säkerhetsrådet var morden i DRK på FN-experterna (se avsnitt 7.1.3). På svenskt initiativ förtydligades att attacker mot annan FN-personal än fredsbevarare också utgjorde skäl för listning. Den övergripande utvecklingen på präglades under tid i rådet av den snabba och positiva utveckling som följde på den historiska fredsprocessen mellan och . Före detta förekom på rådets dagordning i samband med årliga förnyanden av mandatet för den övervakningsgrupp som etablerats för att övervaka genomförandet av de existerande sanktionerna mot och (de två sanktionsregimerna hanterades i en och samma resolution och övervakades av samma expertgrupp). Innan förlängningen av mandatet kom upp för behandling diskuterade rådet . När förlängningen av övervakningsgruppens mandat aktualiserades kännetecknades rådsarbetet av bristande samsyn om hur bäst kunde förmås följa rådets krav på samarbete. Resolution (2017) antogs med stöd av elva medlemmar och fick fyra nedlagda röster (se avsnitt 6.1.12 om ). Rådet var dock överens om att gjort framsteg i sin samverkan med det internationella samfundet, och tog fasta på övervakningsgruppens rapport om att inga bevis () kunnat konstateras för att gett stöd till al-Shabaab. De som avstod i omröstningen ansåg att resolutionen borde ha gått längre i att erkänna framsteg. Flertalet rådsmedlemmar ansåg emellertid att först behövde samarbeta med det internationella samfundet, inklusive med övervakningsgruppen som inte tillåtits besöka . sökte i förhandlingarna överbrygga de båda sidorna i rådet och se till att rådet erkände framsteg samt tydliggjorde sina krav och hur kunde efterkomma dessa. På svenskt initiativ klarlade resolutionen därför att bättre samarbete med det internationella samfundet skulle leda till att sanktionerna sågs över, samt att rådet kontinuerligt var berett att pröva om sanktionerna fyllde sitt syfte, vilket också underströk i sin röstförklaring vid antagandet. följde sedan det uppmärksammade besöket av premiärminister till varvid en gemensam deklaration om fred och vänskap skrevs under av de båda ländernas regeringschefer. Åtaganden gjordes om att återuppta diplomatiska förbindelser och öppna ett nytt kapitel av samarbete. verkade för att rådet tidigt skulle ge aktivt stöd för denna utveckling och dess potential att föra med sig långtgående positiva följder för hela regionen. På svenskt initiativ under ordförandeskapet i rådet gjordes ett pressuttalande med denna innebörd. tog därtill initiativ till slutna konsultationer i rådet för att ge en möjlighet att uppdatera rådet om den senaste utvecklingen, inklusive det brev som premiärminister sänt till FN:s generalsekreterare med en vädjan om att sanktionerna mot skulle hävas. framhöll vid mötet att rådet generellt behövde bli bättre på att stödja situationer på rådets agenda som gick i rätt riktning, samt att utvecklingen på var synnerligen välkommen. träffades och presidenter i Jeddah i . Detta ledde i kombination med ökande internationella engagemang, freden med och det faktum att flera väpnade grupper lade ner vapnen i samband med detta till att , tillsammans med likasinnade, förespråkade att rådet skulle tillmötesgå regionens önskan om att häva sanktionerna – eftersom grunden för dem hade förfallit – men fortsatt följa de återstående processerna. Arbetet resulterade i att rådet i novemberenhälligt kunde anta resolution (2018) och därigenom lyfta vapenembargot och de riktade sanktionerna mot . 2018/19:104 6.1.8 Situationen i aktualiserades under ordförandeskap i säkerhetsrådet . Trots förlust i valet vägrade då sittande president att lämna över makten till valets vinnare . Den senare åtnjöt brett stöd och ansågs av såväl den regionala organisationen som AU och stora delar av internationella samfundet vara landets legitima ledare . Efter att ha utlyst undantagstillstånd pekade en alltmer pressad Jammeh på att landets högsta domstol måste avgöra ärendet, vilket emellertid inte skulle kunna ske förrän . sade sig Ecowas vara beredd att bistå militärt för att garantera säkerhet och presidentinstallation, och grannlandet mobiliserade sin armé i detta syfte. , som också var medlem i säkerhetsrådet, lade i nära samarbete med det svenska ordförandeskapet fram en resolution till stöd för den inkommande presidenten . I texten betonades vikten av fredligt maktskifte och fullt stöd uttrycktes för Afrikanska unionens respektive Ecowas ansträngningar. Resolution (2017) antogs enhälligt och genom den gavs generalsekretaren i uppdrag att rapportera om genomförandet . I resolutionen uttrycks vikten av en politisk lösning av konflikten. Flertalet rådsmedlemmar underströk i samband med antagandet att resolutionen inte innebar att säkerhetsrådet sanktionerade ett militärt ingripande av Ecowas i . Resolutionsarbetet blev därigenom också en påminnelse om det grundläggande våldsförbudet i och icke-interventionsprincipen. ställningstagande inför antagande av resolutionen var att en stats militära styrkor, även om de agerar inom ramen för en regional organisation, endast får sättas in i annan stat efter en folkrättsligt korrekt inbjudan eller ett uttryckligt säkerhetsrådsmandat. I nära anslutning till resolutionens antagande gick trupper från Ecowas in i från . Efter medlingsinsatser från regionala aktörer avgick Jammeh slutligen. Gambiahanteringen utgör ett framgångsrikt exempel på konfliktförebyggande i säkerhetsrådet liksom på samarbete mellan rådet och regionala organisationer i enlighet med kapitel VIII. Situationen i hade vid inträde i säkerhetsrådet präglats av politiska spänningar och interna motsättningar. Vikten av att genomföra det så kallade , inklusive utnämnandet av en premiärminister, stod i fokus för rådets diskussioner. Därtill förlängdes mandatet för FN:s integrerade fredsbyggandekontor i landet (Uniogbis) under medlemskap. ökade spänningarna i landet då president avsatte premiärminister . uttryckte säkerhetsrådet oro över landets pågående politiska och institutionella kris och uppmanade parterna att utan dröjsmål fullfölja , som förhandlats fram under ledning av den regionala Skr. 2018/19:104 ekonomiska gemenskapen Ecowas. Givet Ecowas ledande roll i denna process var en viktig del av säkerhetsrådets arbete att bidra till att ge dessa regionala ansträngningar legitimitet. antog rådet resolution (2018), som förlängde mandatet för Uniogbis med . Genom resolutionen underströk rådet även vikten av genomförande av , genomförande av val enligt valkalendern samt nationell försoning. Därtill uttryckte rådet beredskap att se över den befintliga sanktionsregimen för landet om läget i fortsatte att försämras. kunde steg tas mot en lösning av situationen. En konsensusregering kunde formas och flera viktiga steg i uppfylldes. Detta skedde till stor del tack vare sanktioner som införts av Ecowas, men säkerhetsrådets och regionens samstämmiga budskap bidrog också positivt. I samband med denna utveckling kunde förberedelserna för Guinea-Bissaus parlaments- och presidentval, som planerades till slutet av 2018 respektive 2019, påbörjas. meddelade generalsekreterarens nya chef för , , att viktiga aspekter av hade uppfyllts, men att flera kvarstod. Rådet framhöll behovet av fortsatt engagemang från det internationella samfundet för att stödja regionala ansträngningar i syfte att fullt ut genomföra och Ecowas vägkarta. Valprocessen kom dock att senareläggas ytterligare under återstoden av året. uttryckte rådet oro över detta genom ett pressuttalande. Under medlemskap i säkerhetsrådet avvecklades FN:s fredsbevarande insats i , Unmil. hantering inriktades på att säkerställa en smidig övergång mellan olika typer av FN- närvaro och en ansvarsfull överlämning av ansvaret för säkerheten i landet till den liberianska regeringen. var i egenskap av pennhållare tongivande medlem i rådet. I egenskap av ordförande för landsspecifika konfiguration för spelade även en central roll i rådets behandling. Det gällde inte minst de långsiktiga fredsbyggandeutmaningar landet stod inför. FN och den liberianska regeringen genomförde ett flertal planeringsprocesser och övningar för att förankra övergången i det liberianska samhället. De främsta verktygen för detta var en så kallad fredsbyggandeplan samt en kartläggning av FN:s landkapacitet efter Unmil. Båda dessa rapporter begärdes genom resolution . Fredsbyggandeplanen började utarbetas , efter resolutionens antagande. Unmil och kom överens om en process för att utveckla dokumentet. De inrättade också en referensgrupp bestående av en tjänsteman från i , som representant för den lokala givargruppen, och en representant vardera från Unmil, FN:s landteam, regeringens fredsbyggandekontor samt från en Fredsbyggandeplanen presenterades för säkerhetsrådet . Genom ett ordförandeuttalande som antogs (S/PRST/2017/11) välkomnade säkerhetsrådet engagemang för fred och demokratiska processer liksom fredsbyggandeplanen samt noterade betydelsen av kommande val, vilka skulle hållas . kunde sedermera genomföras, vilket säkerhetsrådet välkomnade genom ett fram till det formella slutdatumet för Unmil Liberiakonfiguration minst fem gånger på ambassadörsnivå och fem gånger på expertnivå. Som ordförande för kunde bidra till att rikta rådets uppmärksamhet mot ett brett spektrum av utmaningar som stod inför, och därigenom stärka den förebyggande ansatsen. FN-ambassadör, , deltog i ceremonin för stängningen av Unmil i . Vid besöket genomförde även möten med civilsamhälle, den nytillträdde presidenten , ett flertal ministrar och regeringsrepresentanter och det internationella samfundet för att diskutera freds- och utvecklingsagenda inklusive fredsbyggandekommissionens framtida roll. Vid säkerhetsrådets sista möte om återrapporterade om sina slutsatser och rekommendationer från besöket. utarbetade tillsammans med ett ordförandeuttalande som uppmärksammade insatsens arbete och de framsteg som gjorts av landets befolkning samt sedan konfliktens slut (S/PRST/2018/8). Genom uttalandet uppmanades generalsekreteraren att genomföra en analys av Unmils roll i konfliktlösningen, samt att tillämpa lärdomar från utfasningen av Unmil i FN:s fredsbevarande arbete. Vid inträde 2017 stod inför svåra utmaningar, såväl politiskt som humanitärt och säkerhetsmässigt. Undertecknandet av ett fredsavtal hade – åtminstone på papperet –satt punkt för det senaste konfliktutbrottet i landet. Genomförandet av avtalet gick dock långsamt. fortsatte terrorism – bland annat sammanslutningar som Jama'a ul-Islam wa al-Muslimin' (JNIM), där bland annat i islamiska () ingår – och organiserad brottslighet att utgöra ett betydande hot. I försämrades säkerhetssituationen kontinuerligt, med sammandrabbningar mellan lokala samhällen, terrorattacker och rapporter om övergrepp på civilbefolkningen av säkerhetsstyrkor. Rådets medlemmar var överlag relativt enade i sina bedömningar av situationen i .