prop · H603104 · 2019-04-11 00:00:00 — För var det avgörande att stärka tilliten mellan parterna genom stod vid ett flertal tillfällen värd för möten med representanter för FN-systemet och kommittéordföranden för att informellt diskutera och söka finna lösningar på de utmaningar som fanns. ett informellt möte för att dela med sig av kunskap om mot bakgrund av långvariga närvaro i landet. 2018 tog tillsammans med initiativ till ett möte i rådet för att uppmärksamma framstegen i de interkoreanska relationerna. mötet kunde rådets ordförande välkomna utvecklingen genom de presselement som rådets medlemmar kommit överens om. in OCHA till att briefa säkerhetsrådet vid 1718- Syftet med detta var återigen att uppmärksamma det allvarliga humanitära läget och sanktionernas oavsiktliga negativa påverkan samt försöka hitta förbättrade arbetsformer och lösningar inom sanktionskommittén för att hantera och påskynda processen med Under medlemskapet verkade för ett stärkt genomförande av sanktionsregimen i samråd med expertpanelen som har mandat att värd för välbesökta seminarier i för EU:s medlemsstater, institutioner och näringsliv om sanktionsregimens genomförande, tillsammans med expertpanelen och ordföranden i sanktionskommittén för (efterföljt av ). också den viktiga frågan om humanitära undantag. också tillsammans med EU omfattande utåtriktat arbete gentemot tredjeländer för ett stärkt genomförande. I samband med upptrappningen 2017 beslutade att fördjupa sitt diplomatiska engagemang för dialog och en fredlig lösning av situationen på den koreanska halvön. Beslutet grundades på långvariga Inom ramen för regeringens satsning på fredsdiplomati utnämndes ett särskilt sändebud för den koreanska halvön. stärkte sina egna kontaktytor och kunde bidra till upprätthållandet av kommunikationskanaler mellan inblandade parter, bland annat genom att erbjuda plats för direkt utbyte. höll säkerhetsrådet tolv öppna möten, och antog fem resolutioner (2345, 2356, 2371, 2375, 2397), ett ordförandeuttalande (S/PRST/2017/16) samt gjorde sex pressuttalanden om . med den nedtrappning som skedde minskade antalet Skr. 2018/19:104 möten avsevärt, vilket resulterade i tre öppna möten och en resolution (resolution ) . Därutöver hölls slutna konsultationer och möten i sanktionskommittén. På begäran av flera länder, inklusive , hölls ett specifikt möte om situationen vad gäller mänskliga rättigheter i . Situationer och konflikter i kom att få en relativt framträdande roll i säkerhetsrådets arbete under det svenska medlemskapet. Utöver de stående dagordningspunkterna som rörde , och behandlades samarbetet mellan FN och EU respektive (). Därtill kom situationen i och den ryska aggressionen att behandlas vid ett flertal tillfällen, vilket också verkade för tillsammans med likasinnade, inklusive (som var vald medlem av säkerhetsrådet 2016–2017). bidrog även till att diskuterades. och den internationella närvaron diskuterades vid halvårsvisa debatter, där det internationella samfundets höge representant gav rådet uppdateringar om händelseutvecklingen. Vid debatterna deltog också representanter för , och . respektive 2018 antogs enhälligt resolutioner för att förlänga mandatet för den (resolution (2017) respektive 2443 (2018)). Situationen i präglades i betydande utsträckning av inrikespolitiska spänningar mellan företrädare för de så kallade konstituerande folken och en avmattad reformprocess. gjordes vissa framsteg i landets EU-närmande. Diskussionerna i rådet kom i hög grad att återspegla läget i landet, med uppmaningar till landets politiker att driva på reformagendan och undvika att underblåsa polariserande nationalistiska stämningar. underströk, liksom bland annat de övriga europeiska rådsmedlemmarna och , EU-perspektivets centrala roll för landets utveckling och framtid. framhöll även vikten av ett fortsatt försoningsarbete. Vidare belyste utmaningar relaterade till arbetet med agendan för kvinnor, fred och säkerhet samt verkade för nya skrivningar om detta i rådets mandat för Eufor . Flertalet rådsmedlemmar uttryckte stöd för den höge representantens ansträngningar. uttryckte dock, på sedvanligt vis, kritik mot den höge representanten, vars rapportering man inte ansåg vara objektiv. Under år i säkerhetsrådet diskuterades situationen på huvudsakligen i samband med antagandet av de halvårsvisa resolutioner som förlänger mandatet av FN:s styrka på , Unficyp, som inrättades 1964. Under medlemskap antogs fyra sådana resolutioner: 2338 (2017), 2369 (2017), 2398 (2018), samt 2430 (2018). När inledde sitt medlemskap i säkerhetsrådet fanns försiktiga förhoppningar om att den närmandeprocess som då pågick skulle kunna bana väg för en återförening. Processen kulminerade , då parterna tillsammans med garantimakterna , och samlades i schweiziska för att söka lösa ut de utestående frågorna, inklusive säkerhetsgarantier och den turkiska truppnärvaron. Även generalsekreteraren deltog, liksom dennes dåvarande särskilde rådgivare för , norske . Ingen uppgörelse nåddes dock, och under återstoden av det svenska rådsmedlemskapet kom ingen ny process att inledas. Generalsekreteraren lät meddela att FN fortsatt stod redo att bistå, men bara om parterna efterfrågade detta. menade att förklaringen till bristen på framgång i Crans- delvis kunde härledas till avsaknaden av förtroendeskapande åtgärder och förankring hos de båda befolkningsgrupperna, liksom ett alltför ensidigt fokus på samtal mellan parternas ledare. Diskussionerna om inför mandatförlängningarna för Unficyp kom i stor utsträckning att handla om hur rådets enighet kunde behållas, samt hur tydliga signaler kunde skickas till parterna om behovet av förnyade ansträngningar till dialog, förhandling och insatser för hållbart fredsbyggande i linje med säkerhetsrådets resolution (2016) om ”Sustaining Peace”. På initiativ genomfördes en strategisk översyn av insatsen. Översynen rekommenderade bland annat en viss reducering av truppnumerären samt ett ökat fokus på och ökade resurser för insatsens civila del och dialogen med lokalbefolkningen på bägge sidor, förslag som och övriga medlemsstater antingen drev eller stödde. Det fanns även en inledande diskussion om att tydliggöra kopplingen mellan Unficyps närvaro och parternas framsteg i fredsansträngningarna. FN-sändebudet avslutade sitt uppdrag . Generalsekreteraren utsåg inte någon ersättare. fungerade dock i praktiken som temporärt sändebud (””). Hon förde samtal med parterna om möjligheterna till en ny process. Generalsekreteraren förmedlade i sin rapportering till säkerhetsrådet sin övertygelse om att en övergripande lösning inom en överskådlig framtid alltjämt vore möjlig, men att parterna behövde visa genuin vilja att återuppta de formella fredsförhandlingarna. betonade genomgående behovet av en breddad fredsprocess och förtroendeskapande åtgärder mellan befolkningsgrupperna på . engagemang för fred, inklusive erfarenheterna från arbetet med den så kallade religiösa dialogen (Religious Track) genom ambassaden i , möjliggjorde en framträdande profil. verkade framgångsrikt i förhandlingar för att i resolutionen om förlängt mandat för Unficyp inkludera nya och tydliga formuleringar om behovet av mer förtroendeskapande åtgärder, om civilsamhällets roll och mellanfolkliga kontakter, samt om att parterna och Unficyp i högre grad Skr. 2018/19:104 behöver prioritera detta. Vid den sista mandatförlängningen under medlemskap välkomnade säkerhetsrådet genom resolution (2018) dessutom arbetet med den religiösa dialogen. lyckades även föra in stärkta skrivningar om kvinnor, fred och säkerhet, inklusive en referens till resolution om kvinnor, fred och säkerhet i Unficyps mandat, vilket tidigare saknats. återvände dessutom som personalbidragande land till Unficyp, genom att bidra med två svenska poliser samt en teknisk expert för förtroendeskapande arbete till insatsen. När inledde sitt medlemskap i rådet var det etablerad praxis att diskutera Kosovo och FN:s övergångsadministration vid kvartalsvisa öppna briefingar, där chefen för , , gav en briefing om läget i Kosovo och om insatsens arbete. Enligt praxis deltog även utrikesminister och Kosovos ambassadör till . etablerades genom säkerhetsrådets resolution (1999). Hos och de europeiska rådsmedlemmarna fanns en tydlig vilja att minska mötesfrekvensen och diskutera formerna för att inleda en neddragning av . Detta berodde på att situationen i Kosovo bedömdes vara markant annorlunda än vid tiden för etablerandet av insatsen, och rådets tid och resurser ansågs kunna nyttjas mer ändamålsenligt. Denna syn delades dock inte av samtliga rådsmedlemmar. Inte minst hade en annan ståndpunkt. Diskussionerna om Kosovo följde mot bakgrund av ovanstående ett tydligt mönster där och de europeiska rådsmedlemmarna betonade landets EU-närmande och efterlyste en minskad mötesfrekvens och nedgradering eller utfasning av . menade, med stöd av , att rådet behövde följa situationen med oförändrad regelbundenhet. framhöll förekomsten av diskriminering av den serbiska befolkningen och vad som ansågs vara en bristande vilja i att hedra ingångna avtal med . Andra rådsmedlemmar fokuserade i hög grad på mer generella budskap om dialog mellan och . genomfördes, på rysk begäran, med kort varsel ett extrainsatt möte om Kosovo mot bakgrund av ett antal beslut i Kosovos parlament som rörde den planerade transformeringen av landets säkerhetsstyrkor till regelrätta väpnade styrkor. Vid mötet deltog den serbiske presidenten som uttryckte stor oro över den nya lagstiftningen, vilken ansågs gå rakt emot resolution . Deltog gjorde också Kosovos president, vars åsikt var den motsatta. och de europeiska rådsmedlemmarna framhöll med nyansskillnader att beslutet i princip var en fråga för Kosovo, men det underströks att processen måste vara transparent, författningsenlig samt genomföras i nära dialog med partner. menade att den nya lagstiftningen utgjorde ett tydligt brott mot resolution , en bild som delades av och . I Kosovo-hanteringen betonade , i nära samordning med de övriga europeiska rådsmedlemmarna, konsekvent EU-perspektivet och nödvändigheten för både och att fokusera på den EU- faciliterade dialogen om normalisering av relationer. Man drev också på 2018/19:104 för ett reducerat antal möten om Kosovo i säkerhetsrådet och en nedtrappning av . Situationen i behandlades dels vid möten ägnade den specifika frågan, dels inom ramen för relaterade diskussioner såsom den årliga briefingen av ordföranden för Organisationen för säkerhet och samarbete i (). skedde inga positiva utvecklingar inom ramen för Genèvesamtalen eller i vad gäller en framtida återintegrering av utbrytarregionerna och . De administrativa gränslinjerna förstärktes och rysk truppnärvaro i områdena kvarstod. hölls ett möte i rådet med anledning av de så kallade parlamentsval som under månaden genomfördes i . , , , , och uttryckte tydligt stöd för territoriella integritet. underströk också vikten av att rådet fortsatt följde utvecklingen i . menade att situationen i inte längre tarvade diskussioner i säkerhetsrådet. tog tillsammans med , , och initiativ till ett rådsmöte om med anledning av 10-årsdagen sedan inledningen av kriget mellan och . uttryckte, likt övriga europeiska rådsmedlemmar samt och , tydligt stöd för territoriella integritet. uppmanade vidare att följa sexpunktsavtalet genom att dra tillbaka sina trupper och ta tillbaka sitt erkännande av utbrytarregionerna som självständiga stater. framhöll också vid detta möte, utan stöd från övriga rådsmedlemmar, att situationen i inte längre krävde diskussioner i säkerhetsrådet. verkade i tätt samarbete med de europeiska rådsmedlemmarna, för att bibehölls på rådets agenda. intog en aktiv roll i den vängrupp som skapats i , också med avseende på återkommande resolution i generalförsamlingen om internflyktingar. Situationen i , den olagliga annekteringen av och den ryska aggressionen i östra kom att belysas vid ett flertal tillfällen under det svenska medlemskapet i säkerhetsrådet. ledande när det gällde att säkerställa att så blev fallet. verkade för att belysa frågan såväl inom som utanför säkerhetsrådets ramar. Det skedde i nära dialog med , som –17 också var vald medlem i rådet. perioden upp vid olika former av möten: dels vid schemalagda möten såsom vid en debatt om samarbetet mellan EU och FN, briefingar av ordföranden för samt under den så kallade folkrättsveckan, dels vid ett antal möten särskilt ägnade åt . De senare sammankallades till följd av en specifik händelseutveckling i landet och begärdes av en grupp länder, däribland . hölls sålunda ett extrainkallat möte under svenskt ordförandeskap med anledning av upptrappade stridigheter i östra . I anslutning till mötet kunde rådet komma överens om ett pressuttalande. Genom uttalandet uppmanade rådets medlemmar till eldupphör och uttryckte fullt stöd för territoriella integritet. arrangerade under sitt ordförandeskap en debatt om konflikter i , den första av sitt slag . På svenskt initiativ genomfördes också ett Arriamöte om , i nära samarbete med . , , och var medvärdar. I regel följde de olika diskussionerna om ett liknande mönster där , övriga europeiska rådsmedlemmar och framförde tydliga budskap och fördömanden av den ryska aggressionen i östra och olagliga annektering av samt uppmanade att ändra kurs. Nära samordning skedde mellan de europeiska rådsmedlemmarna. verkade framåtsyftande för att säkerställa skarpa budskap. Ett viktigt budskap i en säkerhetsrådskontext var att Ukraina-frågan inte utgjorde en regional angelägenhet, utan att agerande är ett flagrant brott mot och folkrätten och därmed ett hot mot den europeiska och globala säkerhetsordningen samt den regelbaserade internationella ordningen. Flera av de övriga rådsmedlemmarna utanför kretsen av likasinnade intog dock generellt sett en mer återhållsam position med mer allmänt hållna uppmaningar om dialog och genomförande av Minsköverenskommelserna. presenterade på expertnivå i rådet ett förslag om en begränsad fredsbevarande insats för östra för att säkerställa säkerheten för den befintliga OSSE-insatsens observatörer invid kontaktlinjen. Förslaget möttes av betydande skepsis från och likasinnade, vilka framhöll att en eventuell insats måste kunna verka över hela territorium, inklusive längs den rysk-ukrainska statsgränsen. Förslaget återkom inte till säkerhetsrådet under medlemskap. antog rådet ett ordförandeuttalande om situationen i på initiativ av , , , och (S/PRST/2018/12). Detta var första gången som säkerhetsrådet uttalade sig om i form av ett ordförandeuttalande eller en resolution. Genom uttalandet uttryckte rådet oro för den försämrade säkerhetssituationen i landets östra delar, fördömde brott mot eldupphör och bekräftade respekten för territoriella integritet. På svenskt initiativ genomfördes en öppen briefing om inför de illegitima ”lokalval” som sedermera genomfördes i separatistkontrollerade Luhansk respektive Donetsk län. En majoritet av rådsmedlemmarna kommenterade vid detta möte ”lokalvalen” och menade att de utgjorde ett tydligt brott mot Minsköverenskommelserna. hölls även ett extrainsatt möte på begäran av och likasinnade med anledning av händelseutvecklingen vid Kertjsundet och , där stoppat och beslagtagit tre ukrainska fartyg och anhållit besättningen efter att ha fördröjt fartygstrafiken till och från ukrainska hamnar i . möttes vid mötet av stark kritik från de europeiska rådsmedlemmarna och 2018/19:104 . Ingen medlemsstat gav stöd till den ryska bilden och argumentationen om att och territorialvattnet runt halvön tillhörde . verkade konsekvent under medlemskapet i säkerhetsrådet för att bibehålla kränkningar av territoriella integritet och suveränitet på rådets agenda och tydliggöra att de ryska brotten mot folkrätten och inte enbart utgjorde ett hot i regionen utan även hade globala implikationer. Det skedde i mycket tät dialog med . tog initiativ till en grupp – , , , (2017), , (2018), (2018) – som möttes på expert respektive FN-ambassadörs- och biträdande FN- ambassadörsnivå för att diskutera frågan och förbereda möten. förde vidare en dialog om med rådsmedlemmar som saknade direkta kopplingar och intressen i konflikten. hade även en tät dialog med om och underströk behovet av att följa händelseutvecklingen nära. 6.3.6Krigsförbrytartribunalen för f.d. samt den så kallade kvarvarandemekanismen för krigsförbrytartribunalerna arbete avseende de internationella krigsförbrytartribunalerna sträcker sig tillbaka till 1990-talet, då rådet upprättade två tribunaler: en avseende f.d. (International Criminal Tribunal for the former , ICTY) genom resolution 827 (1993), och en avseende (International Criminal Tribunal for , ICTR) genom resolution 977 (1995). ICTR lades ned . Det löpande arbetet genomförs i första hand i en särskild arbetsgrupp, on International Tribunals (IWGIT), som vanligen håller två formella möten och i övrigt träffas vid behov. Tiden då var medlem i rådet föranledde aktivitet i arbetsgruppen, inte minst då ICTY lades ned . Rådet gjorde i samband med nedläggningen av ICTY ett pressuttalande som noterade tribunalens arbete. De återstående uppgifter som kvarstår i form av överklaganden, ansökningar om resning, frågor om straffverkställighet med mera hanteras efter tribunalernas nedläggning av en särskild så kallad kvarvarandemekanism (Mechanism for International Criminal Tribunals, MICT). Rådet uppdateras om arbetet i kvarvarandemekanismen genom halvårsvisa briefingar av mekanismens ordförande och åklagare. förhandlade och antog rådet en resolution om förlängningen av MICT:s mandat och en förnyad utnämning av mekanismens domare. Rådet hanterade därtill brevväxling avseende domarkandidater för två vakanta domartjänster vid mekanismen. Dynamiken mellan rådsmedlemmarna var oftast god och arbetet jämförelsevis okomplicerat, även om svenska förslag för att notera vikten av könsbalans bland domarna inte kunde godtas av vissa rådsmedlemmar. diskuterades vid halvårsvisa konsultationer. I fokus stod FN:s regionala center för förebyggande diplomati i (for Central , UNRCCA) och dess regelbundna rapporter till säkerhetsrådet. Centret, som etablerades 2007 på förslag av de fem centralasiatiska republikerna (, , , och ), verkar för att främja regionalt samarbete i konfliktförebyggande syfte. Ett nära samarbete har etablerats mellan centret och FN:s stöduppdrag i , (Unama), som i allt större utsträckning inkluderas i de regionala ansträngningarna för fredlig utveckling, stabilitet och integration i . Ett betydande fokus lades på utmaningarna kopplade till förvaltningen av gränsöverskridande vattenresurser. präglades regionen i stor utsträckning av förbättrade relationer mellan länderna, vilket delvis möjliggjorts till följd av omfattande reformer och en omläggning av grannskapspolitiken i . Den politiska viljan till ökat samarbete har stärkts i samtliga fem huvudstäder. kvarstod tydliga utmaningar, inte minst behovet av omfattande ekonomiska reformer och utmaningar relaterade till våldsbejakande extremism, radikalisering och hotet från terrorism mot bakgrund av situationen i . Signifikant för perioden var också att som första centralasiatiska land var medlem i rådet. och övriga rådsmedlemmar uttryckte tydligt stöd för centret och dess aktiviteter. Centrets fokus på vattenförvaltning välkomnades och delade med sig av de betydande svenska erfarenheterna på området. välkomnade vidare kontorets uppmärksammande av bredare former av klimatrelaterade säkerhetsrisker och betonade vikten av insatser vad gäller kvinnor, fred och säkerhet. och var de enda landssituationerna i som formellt stod på säkerhetsrådets dagordning. Utvecklingen i och ledde emellertid till att även dessa frågor aktualiserades i en rådskontext. Året före medlemskap i säkerhetsrådet undertecknade och ett historiskt fredsavtal. Parterna bad FN att övervaka genomförandet av fredsavtalet. välkomnade fredsavtalet och antog resolution som skapade en ettårig FN-insats med mandat att övervaka och verifiera delar av fredsavtalet. –2018 fanns ett enhälligt och starkt stöd i säkerhetsrådet för genomförandet av fredsavtalet i . Vid inträde i rådet behandlades kvartalsvis i slutna dock formatet från slutna konsultationer till öppna briefingar följt av slutna konsultationer. Formatändringen kom att få betydelse då FN:s briefingar och rådsmedlemmarnas budskap till parterna i på så vis blev offentliga eftersom nästintill samtliga rådsmedlemmar valde att tala vid den öppna briefingen. kom –2018 ofta att delta i rådsmötena på hög nivå. besökte den 3 till för att visa sitt stöd för fredsprocessen. genomfördes den första delen av fredsavtalet då Farc- gerillan lade ned vapnen och övergick till politisk verksamhet. 2017 beslutade säkerhetsrådet om en ny insats – FN: s verifikationsinsats i – som skulle efterträda en första insats av Uppdraget var att verifiera genomförandet av regeringens åtaganden om säkerhet och socio-ekonomisk återintegrering Rådet gav generalsekreteraren i uppdrag att ta fram karaktäriserades av stor samsyn bland rådsmedlemmarna som snabbt kunde enas om att godkänna generalsekreterarens rekommendationer för utformning av den nya insatsen i resolution som antogs den 14 verifikationsinsatsen till att även övervaka en temporär vapenvila med Vapenvilan med ELN bröts dock . fortsatte genomförandet av fredsavtalet. förekom fördröjningar, inte minst på grund av stora utmaningar för staten att fylla det säkerhetsvakuum som uppstått i områden som tidigare kontrollerats av Farc. välkomnade i flera uttalanden de framsteg som gjorts som vikten av ett skyndsamt genomförande av fredsavtalet underströks. uttryckte också vid flera tillfällen oro över mord på rättighetsaktivister, sociala ledare och tidigare kunde genomföra de minst våldsamma valen på I parlamentsvalen deltog Farc som ett politiskt parti (med nytt namn men samma akronym), en viktig milstolpe I presidentvalet /vann som bland annat fört en kampanj för att ändra fredsavtalet. ordförandeskapet i säkerhetsrådet verkade för ett konstruktivt partnerskap mellan säkerhetsrådet och den nya Rådet kunde i ett pressuttalande också välkomna de framsteg som gjorts, och uttrycka starkt stöd för ett fortsatt genomförande av fredsavtalet. Regeringen bad sedan om en förlängning av FN:s bidragit med två poliser som deltagit i insatsen. bidragande land i informella möten med sekretariatet för var enigt i sitt stöd för fredsprocessen och verifikationsinsatsen under det svenska medlemskapet. kontinuerligt för att rådet nära skulle följa situationen i och ett skyndsamt genomförande av , inklusive landreformer, för att bygga en hållbar fred. tog också Skr. 2018/19:104 särskilt upp insatsens viktiga arbete med kvinnor, fred och säkerhet samt unga, fred och säkerhet. Som ordförande för säkerhetsrådets arbetsgrupp om barn och väpnad konflikt (Caac) säkerställde att arbetsgruppen kunde anta slutsatser med rekommendationer om . välkomnade säkerhetsrådet de slutliga resultaten från presidentvalet som hållits . tillträdde Jovenel som president. bedömde säkerhetsrådet att säkerhetssituationen i hade förbättrats tillräckligt för att det skulle gå att inleda en övergångsperiod från en fredsbevarande insats till andra delar av FN-systemet. Genom resolution (2017) beslutade säkerhetsrådet att fasa ut FN:s stabiliseringsinsats Minustah . bestämdes att en så kallad övergångsinsats utan militärkomponent skulle ta vid efter Minustah. Denna insats fick namnet Minujusth och hade fokus på att fortsätta Minustahs arbete med att ge stöd på rättsområdet genom att bygga upp landets poliskår, bidra till framväxten av en fungerande rättsstat och rapportera om mänskliga rättigheter. arbetade framgångsrikt för att jämställdhetsfrågor skulle integreras i Minujusths mandat. reste också till under ordförandeskap för att visa rådets stöd för och folk och undersöka de nödvändiga förutsättningarna för genomförandet av Minujusths mandat. Året präglades också av generalsekreterarens initiativ för att utrota kolera i .