prop · H70337 · 2019-10-24 00:00:00 — artikel 33.2 i förordningen om värdepapperisering. efter förebild av 25 kap. 2 § första stycket lagen om värdepappers- marknaden och 5 kap. 15 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning (prop. 2016/17:162 s. 753 f. och prop. 2016/17:22 s. 390). Övervägandena finns i avsnitt 7.7. I paragrafen anges att vid valet av ingripande ska ta hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått (artikel 33.2 a i förordningen om värdepapperisering). tas till överträdelsens art (jfr artikel 33.2 a), överträdelsens konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, skador som uppstått (artikel 33.2 e), samt graden av ansvar hos den fysiska eller juridiska person som har gjort sig skyldig till överträdelsen (artikel 33.2 b). räkningen av omständigheter är inte uttömmande, utan en sammanvägd bedömning av alla relevanta omständigheter ska göras. alltid vara proportionella i förhållande till överträdelsen och ligga på en sådan nivå att de är avskräckande. I fråga om varaktighet gäller att en överträdelse som har pågått i allmänhet är mer klandervärd än en som har varat . Att graden av ansvar hos den som har begått överträdelsen ska beaktas innebär att en överträdelse som begås medvetet typiskt sett bör motivera 2019/20:37 en strängare sanktion än en överträdelse som orsakas av oaktsamhet. Att en överträdelse begås i vinningssyfte eller för att vilseleda intressenter i den juridiska personen bör i allmänhet inverka i försvårande riktning. I 15 § anges ytterligare några omständigheter som ska beaktas som för- mildrande respektive försvårande. Bestämmelser om att Finansinspek- tionen i vissa fall får avstå från ingripande finns i 17 §. kan utifrån vad som är motiverat i det enskilda fallet välja att ingripa med en eller flera sanktionsåtgärder. Om flera åtgärder används, måste inspek- tionen se till att sanktionerna sammantaget är väl avvägda. 15 § Utöver det som anges i 14 § ska det i försvårande riktning beaktas om den som har begått överträdelsen har begått en överträdelse. Vid denna bedöm- ning ska särskild vikt fästas vid om överträdelserna är likartade och den tid som har gått mellan de olika överträdelserna. I förmildrande riktning ska det beaktas om den som har begått överträdelsen 1.i väsentlig utsträckning genom ett aktivt samarbete har underlättat Finans- inspektionens utredning, och 2.snabbt upphört med överträdelsen eller snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra, sedan den anmälts till eller påtalats av . Paragrafen innehåller, tillsammans med 14 §, bestämmelser om omstän- digheter som ska beaktas vid valet av ingripande. Den kompletterar artikel 33.2 i förordningen om värdepapperisering. Paragrafen är utformad efter förebild av 25 kap. 2 a § lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2013/14:228 s. 240–242). Övervägandena finns i avsnitt 7.7. Enligt första stycket ska , utöver det som anges i 14 §, i försvårande riktning beakta om den juridiska personen eller den fysiska personen har begått en överträdelse (jfr artikel i förordningen om värdepapperisering). Vid denna bedömning ska särskild vikt fästas vid om överträdelserna är likartade och den tid som har gått mellan de olika överträdelserna. Enligt andra stycket 1 ska i förmildrande riktning beakta om den som har begått överträdelsen i väsentlig utsträckning genom ett aktivt samarbete har underlättat inspektionens utredning (jfr artikel 33.2 f i förordningen). Att en ansvarig person eller dess företrädare endast medverkar i utredningen på begäran och svarar på inspektionens frågor är inte tillräckligt för att detta krav ska anses uppfyllt. Det krävs i stället att samarbetet i väsentlig utsträckning har underlättat utredningen. Det kan handla om att personen i fråga självmant för fram viktig information som inte redan har. Sär- skilt stort avseende bör fästas vid om det är personen själv som frivilligt anmäler överträdelsen till och det är först genom de uppgifter som personen lämnar som inspektionen får tillräckligt underlag för att ingripa mot överträdelsen. När det gäller en juridisk person bör det typiskt sett krävas att det är den juridiska personen som genom ställ- företrädare eller ombud medverkar i utredningen. Att en enskild befatt- ningshavare vid den juridiska personen anmäler en överträdelse bör alltså inte beaktas i förmildrande riktning enligt denna bestämmelse. Bestäm- melsen ska inte tolkas motsatsvis på så sätt att den som förnekar en över- trädelse eller försvårar utredningen drabbas av en hårdare sanktion än vad som annars hade blivit fallet. Enligt punkt 2 ska i förmildrande riktning även beakta om den som har begått överträdelsen snabbt upphört med den- samma eller snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra, sedan den anmälts till eller påtalats av inspektionen (jfr artikel 33.2 f i förordningen). Uppräkningen av omständigheter i paragrafen är inte uttömmande, utan en sammanvägd bedömning av alla relevanta omständigheter ska göras. Att en person har förlorat sin anställning eller ålagts att betala ett skade- stånd på grund av överträdelsen bör t.ex. kunna beaktas i förmildrande riktning. 16 § När sanktionsavgiftens storlek fastställs ska särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 14 och 15 §§, samt till den berörda fysiska eller juridiska personens finansiella ställning och, om det går att bestämma, den vinst som personen gjort till följd av överträdelsen. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka omständigheter som ska beaktas när sanktionsavgiftens storlek ska fastställas. Den kompletterar artikel 33.2 i förordningen om värdepapperisering. Paragrafen är utformad efter förebild av 25 kap. 10 § lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2016/17:162 s. 641). Övervägandena finns i avsnitt 7.7. Enligt paragrafen ska när sanktionsavgiftens storlek fastställs särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 14 och 15 §§, samt till den ansvariga personens finansiella ställning (jfr artikel 33.2 c i förord- ningen om värdepapperisering) och, om det går att bestämma, den vinst som den personen gjort till följd av överträdelsen (jfr artikel 33.2 d). När det gäller begreppet vinst, se författningskommentaren till 12 §. Uppräk- ningen av omständigheter som ska beaktas är inte uttömmande. 17 § får avstå från ingripande om 1.överträdelsen är ringa eller ursäktlig, 2.den fysiska eller juridiska personen i fråga gör rättelse, 3.den fysiska personen verkat för att den juridiska personen gör rättelse, 4.någon annan myndighet eller något annat organ har vidtagit åtgärder mot den fysiska eller juridiska personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga, eller 5.det annars finns särskilda skäl. Paragrafen innehåller bestämmelser om att får avstå från ingripande i vissa fall. Den är utformad efter förebild av 5 kap. 17 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruks- förordning och 25 kap. 2 § andra stycket lagen om värdepappersmark- naden (prop. 2016/17:22 s. 391 f. och prop. 2016/17:162 s. 753 f.). Över- vägandena finns i avsnitt 7.7. Enligt paragrafen får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om den fysiska eller juridiska per- sonen gör rättelse eller om den fysiska personen verkat för att den juridiska personen gör rättelse eller om någon annan myndighet eller något annat organ har vidtagit åtgärder mot den juridiska personen eller den fysiska personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga. får även avstå från ingripande om det annars finns särskilda skäl. Detta kan exempelvis vara fallet om ett ingripande skulle framstå som stötande och någon annan grund att avstå från ett ingripande inte skulle vara tillämplig. 2019/20:37 Verkställighet av beslut om sanktionsavgift 18 § En sanktionsavgift ska betalas till efter det att ett beslut eller en dom om att ta ut avgiften har fått laga kraft eller sanktions- föreläggandet godkänts eller den som anges i beslutet eller före- läggandet. 19 § beslut om sanktionsavgift får verkställas enligt utsök- ningsbalken, om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i 18 §. 20 § Om sanktionsavgiften inte har betalats inom den tid som anges i 18 §, ska lämna avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 21 § En sanktionsavgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verk- ställighet inte har skett från det att beslutet eller domen om att ta ut avgiften fick laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes. Paragraferna innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om sanktionsavgift. De motsvarar vad som gäller beträffande verkställighet av beslut om sanktionsavgift enligt 25 kap. 25–28 §§ lagen om värdepappers- marknaden (prop. 2006/07:115 s. 645 och prop. 2013/14:228 s. 319). Övervägandena finns i avsnitt 7.6. I18 § anges inom vilken tid en sanktionsavgift ska betalas. Av 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken följer att en förvaltningsmyndighets beslut får verkställas enligt den lagen om det finns en särskild föreskrift om detta. Bestämmelsen i 19 § innebär att beslut om sanktionsavgift kan verkställas utan domstolsförfarande om avgiften inte betalas inom den tid som anges i 18 §. Av paragrafen följer också att mål om uttagande av fordran handläggs som allmänt mål hos Kronofogde- myndigheten. Om avgiften inte betalas ska enligt 20 § lämna den för indrivning. Om verkställighet inte har skett från det att beslutet om att ta ut avgiften fick laga kraft eller sank- tionsföreläggandet godkändes faller sanktionsavgiften bort enligt 21 §. Överklagande, beslut som ska gälla och vite 1 § beslut om sanktionsföreläggande enligt denna lag får inte överklagas. Andra beslut som meddelar enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande. artikel 32.4 i förordningen om värdepapperisering. utformad efter förebild av 26 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden 2015/16:26 s. 151 och prop. 2016/17:162 s. 761). finns i avsnitt 10. Av första stycket följer att beslut om sanktionsföre- läggande beträffande sanktionsavgift för en fysisk person inte får över- Ett godkänt sanktionsföreläggande kan inte angripas med ordinära I undantagsfall kan det dock vara möjligt att ansöka om resning enligt 37 b § förvaltningsprocesslagen (1971:291). det på grund av något särskilt förhållande finns synnerliga skäl att pröva saken på nytt (jfr prop. 2014/15:57 s. 64 f.). Iandra stycket anges att andra beslut enligt lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Närmare bestämmelser om överklagande finns i förvaltningslagen. Av 41 § den lagen följer att beslut enligt förordningen om värdepapperisering kan överklagas. Enligt tredje stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. 2 § får bestämma att ett beslut av inspektionen om förbud, föreläggande eller återkallelse enligt 3 kap. 3, 4 eller 5 § eller om återkallelse enligt artikel 28.1 andra stycket i EU-förordningen ska gälla . Paragrafen innehåller bestämmelser om att får be- stämma att beslut av inspektionen om ingripande genom förbud, före- läggande eller återkallelse ska gälla . Den är utformad efter förebild av bl.a. 26 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2006/07:115 s. 646). Övervägandena finns i avsnitt 10. Enligt paragrafen får bestämma att beslut i de angivna fallen ska gälla . Möjligheten att bestämma att beslut ska gälla kan t.ex. användas om det behövs för att stoppa ett agerande eller se till att rättelse görs med omedelbar verkan. 3 § Ett beslut om föreläggande enligt denna lag eller enligt EU-förordningen får förenas med vite. Paragrafen innehåller bestämmelser om befogenhet att förena ett beslut om föreläggande enligt lagen eller förordningen om värdepapperisering med vite. Den är delvis utformad efter förebild av 4 kap. 3 § OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 56). Övervägandena finns i avsnitt 10. Enligt paragrafen får ett föreläggande enligt lagen eller enligt förord- ningen om värdepapperisering förenas med vite. Det är däremot inte möjligt att förena ett sanktionsföreläggande enligt 3 kap. 8 § med vite. Exempel på förbudsförelägganden enligt lagen som kan förenas med vite är förbud att göra en STS-anmälan enligt 3 kap. 4 § och förbud att vara styrelseledamot, verkställande direktör eller ersättare för någon av dem enligt 3 kap. 7 § första stycket 1. Ett fall där det kan vara aktuellt för att förena ett föreläggande enligt EU-förordningen med vite är vid föreläggande om att risker som härrör från värdepapper- iseringstransaktioner ska bedömas och åtgärdas enligt artikel 30.3 i för- ordningen. har inte rätt att besluta om utdömande av vite, utan får enligt allmänna bestämmelser ansöka hos allmän förvalt- ningsdomstol om att vitet ska dömas ut. Allmänna bestämmelser om viten finns i lagen (1985:206) om viten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (2018:1981) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperisering. 2019/20:37 3. Ingripande enligt denna lag får inte ske för överträdelser som har ägt rum före ikraftträdandet. Övervägandena finns i avsnitt 13. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. Punkt 2 innebär att genom lagen upphävs den hittillsvarande komplette- ringslagen. Punkt 3 innebär att ingripande enligt lagen inte får ske för överträdelser som har ägt rum före ikraftträdandet. För överträdelser av de bestämmelser i förordningen om värdepapperisering som har börjat tillämpas och som har inträffat före ikraftträdandet finns bara möjlighet att ingripa i den utsträckning som befintliga bestämmelser om sanktioner i tillämplig rörelselagstiftning ger en sådan möjlighet. 15.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. 34 § ska utöva tillsyn över att en pensionsstiftelse förvaltas i enlighet med 10 a § första stycket andra meningen och andra stycket, 10 b–10 l och 10 n §§, 11 § fjärde och femte styckena, 15 a–15 d och 16 a–16 l §§ samt i enlighet med föreskrifter som meddelats med stöd av någon av dessa bestäm- melser. ska också utöva tillsyn över att en pensionsstiftelse som avses i 9 a § andra eller tredje stycket följer artikel 5 i och rådets förordning (EU) 2017/2402 av om ett allmänt ramverk för värdepapperisering och om inrättande av ett särskilt ramverk för enkel, transparent och standardiserad värdepapperisering samt om ändring av direktiven /65/EG, 2009/138/EG och 2011/61/EU och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 648/2012. ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta informa- tion med motsvarande utländska tillsynsmyndigheter, Europeiska kommissionen och Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten i den utsträckning som följer av medlemskap i unionen. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillsyn över pensionsstiftelser. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. I ett nytt andra stycke införs en bestämmelse om att även ska utöva tillsyn över att pensionsstiftelser som avses i 9 a § andra eller tredje stycket följer artikel 5 i förordningen om värdepapperisering. De pensionsstiftelser som omfattas är de som tryggar utfästelser om pension till minst 100 personer för vilka avsättningar har gjorts till stiftelsen (9 a § andra stycket) eller har gjort en anmälan till tillsyns- myndigheten i enlighet med 31 § fjärde stycket andra meningen (9 a § tredje stycket). 35 § får meddela de anmärkningar i fråga om en pensions- stiftelses förvaltning som inspektionen anser behövs. ska förelägga pensionsstiftelsen eller styrelsen att vidta rättelse, om inspektionen bedömer att 1.avvikelse skett från någon av de bestämmelser som anges i 34 § första eller andra stycket, 2. placeringsriktlinjerna är tillfredsställande med hänsyn till omfatt- Prop. 2019/20:37 ningen och beskaffenheten av stiftelsens förvaltning, 3.stiftelsen använder olämpliga kreditvärderingsförfaranden eller hänvisningar i placeringsriktlinjerna till kreditbetyg som har utfärdats av ett kreditvärderings- institut, eller 4.styrdokumenten eller den egna riskbedömningen inte är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av stiftelsens förvaltning. Om bedömer att en stiftelse förvaltar medel som avsatts till som den tryggar utfästelser om pension till på ett sådant sätt som innebär att dessa personers intressen hotas, får inspektionen besluta om att utse en särskild företrädare att sköta hela eller delar av driften av stiftelsen. får även begränsa pensionsstiftelsens förfoganderätt eller förbjuda stiftelsen att förfoga över sina tillgångar i , om det bedöms vara nödvändigt för att skydda de personer som anges i tredje stycket. Finansinspek- tionen får besluta hur pensionsstiftelsen ska förvaltas efter ett sådant beslut. I fråga om styrelsens skyldighet att lämna upplysningar och hålla tillgångar och handlingar tillgängliga för granskning och beträffande tillsynen i övrigt ska 17 kap. 5 och 7 §§, 8 § 1, 13 § första stycket första meningen och andra stycket och 29 § samt 18 kap. 9, 15 och 27 §§ försäkringsrörelselagen (2010:2043) samt föreskrifter som meddelats med stöd av 17 kap. 30 § samma lag tillämpas på motsvarande sätt. Paragrafen innehåller bestämmelser om möjligheter att vidta åtgärder mot en pensionsstiftelse och om vissa skyldigheter för styrelsen i en pensionsstiftelse. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Iandra stycket 1 tas in en hänvisning som innebär att Finansinspek- tionen kan vidta åtgärder vid avvikelser från artikel 5 i förordningen om värdepapperisering, dvs. i de fall bestämmelserna avseende due diligence för institutionella investerare inte följs. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller för överträdelser som ägt rum före ikraftträdandet. Övervägandena finns i avsnitt 13. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. Enligt punkt 2 ska äldre föreskrifter tillämpas för överträdelser som ägt rum före ikraftträdandet. Det innebär att ingripande kan komma i fråga för överträdelser innan ikraftträdandet förutom i fråga om artikel 5 i förord- ningen om värdepapperisering, se 34 § andra stycket och författnings- kommentaren till den bestämmelsen. 15.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) 7 § Följande bestämmelser i lagen (2004:46) om värdepappersfonder ska gälla för förvaltningen av fonderna: –2 kap. 18 § om förbud för vissa personer med insynsställning att handla med en värdepappersfond, –2 kap. 21 § första stycket om skadestånd, – 4 kap. 2 § om företrädare för andelsägarna i en värdepappersfond m.m., 2019/20:37 – 4 kap. 8 och 9 §§ om upprättande och godkännande av fondbestämmelser, –4 kap. 13 § första stycket om inlösen av fondandelar, –4 kap. 15–28 §§ om information om en värdepappersfond, –5 kap. 1, 3–19 och 21–26 §§ om placering av medel i en värdepappersfond m.m., samt –10 kap. 8 § om skyldighet för revisor att anmäla vissa förhållanden till Finans- inspektionen. Vid tillämpningen av de bestämmelser som anges i första stycket ska fonderna anses som värdepappersfonder och som fondandelsägare. Det som föreskrivs om fondbolag ska avse Sjunde AP-fonden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, utom såvitt avser 2 kap. 18 § om förbud för vissa personer med insynsställning att handla med en värdepappersfond och 2 kap. 21 § första stycket om skadestånd, meddela föreskrifter om avvikelser från de bestämmelser som anges i första stycket och i ett enskilt fall besluta om undantag från dessa bestämmelser. I paragrafen regleras vilka bestämmelser i lagen om värdepappersfonder som ska gälla för förvaltningen av de fonder som Sjunde AP-fonden för- valtar. Övervägandena finns i avsnitt 11. Ändringen i första stycket innebär att Sjunde AP-fonden ska omfattas av kraven i 5 kap. 26 § lagen om värdepappersfonder på ett fondbolag att agera och vidta korrigeringsåtgärder om den exponeras för en värdepap- perisering som inte längre uppfyller de krav som anges i förordningen om värdepapperisering, se författningskommentaren till den paragrafen i avsnitt 15.4. 15.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder 6 d § För den förvaltning av en värdepappersfond som ett förvaltningsbolag utför efter att ha fått tillstånd enligt 6 b § gäller 2 kap. 15 c §, 3 kap., 4 kap. 1–3 och 8–28 §§, 5 kap. 1 och 3–26 §§, 5 a kap., 8 kap. och 9 kap. Det som anges där om fondbolag ska i stället gälla förvaltningsbolaget. Vid sådan förvaltning som avses i första stycket ska det som anges i 9 kap. 1 § första stycket 1 i stället avse fall när förvaltningsbolagets tillstånd återkallats av behörig myndighet i bolagets hemland eller enligt 12 kap. 15 § tredje stycket beslutat att bolaget inte längre får förvalta en värdepappersfond. I paragrafen anges de bestämmelser i lagen som ska gälla när ett förvalt- ningsbolag som i sitt hemland har tillstånd att driva sådan verksamhet som avses i UCITS-direktivet förvaltar en svensk värdepappersfond. Över- vägandena finns i avsnitt 11. Ändringen i första stycket innebär att även bestämmelsen i 5 kap. 26 § är tillämplig vid förvaltningen av en värdepappersfond, se författnings- kommentaren till den paragrafen. Om ett fondbolag förvaltar ett fondföretag i ett annat land inom EES gäller på motsvarande sätt de bestämmelser i det landet (fondföretagets hemland) som genomför artikel 50a i UCITS-direktivet (jfr 2 kap. 17 b §). 26 § Om ett fondbolag exponeras för en värdepapperisering som inte längre uppfyller de krav som anges i och rådets förordning (EU) 2017/2402 av om ett allmänt ramverk för värde- papperisering och om inrättande av ett särskilt ramverk för enkel, transparent och standardiserad värdepapperisering samt om ändring av direktiven /65/EG, 2009/138/EG och 2011/61/EU och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 648/2012, ska fondbolaget agera och vidta korrigeringsåtgärder i de berörda fondandelsägarnas intresse, när det är lämpligt. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 50a i UCITS-direktivet, i lydelsen enligt artikel 38 i förordningen om värdepapperisering. Paragrafen innebär att ett fondbolag ska agera och vidta korrigeringsåtgärder om kraven i den förordningen är uppfyllda. Övervägandena finns i avsnitt 11. Paragrafen är tillämplig när en värdepappersfond har en exponering som hänför sig till en värdepapperisering som inte längre uppfyller kraven i förordningen om värdepapperisering. Med berörda fondandelsägare avses andelsägarna i den aktuella värdepappersfonden. När fondbolaget vidtar en korrigeringsåtgärd ska det ske i dessa fondandelsägarnas intresse och en åtgärd ska bara vidtas när det är lämpligt (jfr 4 kap. 2 § tredje stycket). Bestämmelsen gäller även när ett förvaltningsbolag förvaltar en värde- pappersfond, se författningskommentaren till 1 kap. 6 d §. Om ett fond- bolag förvaltar ett fondföretag i ett annat land inom EES gäller på mot- svarande sätt de bestämmelser i det landet (fondföretagets hemland) som genomför artikel 50a i UCITS-direktivet (jfr 2 kap. 17 b §). 15.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden 2.Bestämmelsen i 16 kap. 4 a § tillämpas på års- och koncernredovisningar som avser räkenskapsår som inleds eller . Övervägandena finns i avsnitt 12. Ändringen i punkt 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2015:960) om ändring i lagen om värdepappersmarknaden innebär att 16 kap. 4 a § ska tillämpas i fråga om års- och koncernredovisningar som avser räkenskapsår som inleds eller . Det motsvarar vad som gäller för de tekniska standarder som specificerar de krav som ställs upp i den paragrafen (artikel 8 i ESEF-förordningen). 15.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 13 § Verksamheten i får drivas genom att en icke EES-baserad AIF- förvaltare inrättar en filial här i landet eller erbjuder och utför tjänster i från det land där förvaltaren är etablerad. För AIF-förvaltarens verksamhet i