prop · H60350 · 2019-03-05 00:00:00 — ställighet av dom eller förlikning ställighet av dom eller förlikning från , , eller från , , eller om rätt på grund av arv eller om rätt på grund av arv eller testamente, efterlevande makes rätt, testamente, efterlevande makes rätt, boutredning eller skifte med anled- boutredning eller skifte med anled- ning av dödsfall eller ansvar för den ning av dödsfall eller ansvar för den dödes skulder finns bestämmelser i lagen (1977:595) om erkännande verkställighet av nordiska domar på och verkställighet av nordiska do- mar på privaträttens område. inte gäller, tillämpas 4 kap., om inte den lagen inte är tillämplig, ska något annat följer av arvsförord- 4 kap. tillämpas, under förutsättning ningen, eller lagen (1990:272) om att något annat inte följer av arvs- internationella frågor rörande ma- kars och sambors förmögenhets- Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning antogs rådets förordning (EU) 2016/1103 om genom- förande av ett fördjupat samarbete på området för domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om ma- kars förmögenhetsförhållanden och rådets förordning (EU) 2016/1104 om genomförande av ett fördjupat samarbete på området för domstols behö- righet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap. EU- förordningarna i svensk lydelse finns i bilaga 1 och 2. Rättelser av EU- förordningarna finns i bilaga 3. Regeringen gav en sär- skild utredare i uppdrag att föreslå de lagändringar och andra åtgärder som förordningarna ger anledning till. Utredningen om EU-bodelning överlämnade betän- kandet Makars, registrerade partners och sambors förmögenhetsförhål- landen i internationella situationer (SOU 2017:90). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 4 och betänkandets lagförslag finns i bilaga 5. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 6. Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftnings- ärendet (Ju2017/09017/L2). Överläggningar har hållits med företrädare för berörda departement i öv- riga nordiska länder om förhållandet mellan EU-förordningarna och kon- ventionen av mellan , , , Is- land och innehållande internationellt privaträttsliga bestämmelser om äktenskap, adoption och förmynderskap, och om tolkningen av den konventionen. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5, 6.3, 7.1, 7.2, 7.4, 9.1, 9.2 och 9.3och i författningskommentaren. Regeringen följer i huvudsak Lagrå- dets synpunkter. I förhållande till lagrådsremissens förslag senareläggs lagarnas ikraft- trädande. Dessutom görs vissa språkliga och redaktionella ändringar. Internationell privat- och processrätt Internationell privat- och processrätt är den del av den nationella rätten som styr förhållandena mellan enskilda när det finns anknytning till ett annat land. Den internationella privat- och processrätten reglerar i huvud- sak vilket lands domstolar som får besluta i en viss fråga, hur man fast- ställer vilket lands lag som ska tillämpas på frågan och i vilken utsträck- ning en dom som har meddelats i ett land erkänns och kan verkställas i ett annat land. Den internationella privat- och processrätten grundas ofta på traktat, t.ex. konventioner mellan länder. Det finns en lång tradition av samarbete med de andra nordiska länderna. har dock den svenska internationella privat- och processrätten genomgått en stor omvandling till följd av att samarbetet inom EU har utvecklats på detta område. Många av de svenska internationellt privat- och processrättsliga bestämmelserna består numera till stor del av EU-förordningar som är direkt tillämpliga i svensk rätt. Nuvarande svenska nationella regler Lagen (1990:272) om internationella frågor rörande makars och sambors förmögenhetsförhållanden innehåller de allmänna internationellt privat- och processrättsliga reglerna på området. kan ingås i , gäller lagen även dessa äktenskap. gäller vidare partnerskap som registrerats enligt den numera upphävda lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap (se 2 § lagen [2009:260] om upphävande av lagen om registrerat partnerskap). lag finns det bestämmelser om svensk domstols behörighet, konkurrerande förfaranden, tillämplig lag samt erkännande och verkstäl- lighet av utländska avgöranden om makars och sambors förmögenhetsför- Lagen gäller inte om något annat följer av en annan lag. som anges nedan om makar gäller även för registrerade partner och sam- Svensk domstol är behörig enligt huvudregeln om något av flera alterna- tiva anknytningskriterier är uppfyllt (2 §). I lagen finns det vidare särskilda bestämmelser om svensk domstols behörighet vid bodelning med anled- ning av en makes död (2 a §). När det konstaterats att svensk domstol är behörig, avgör svenska interna forumregler vilken svensk domstol som är är reservforum (18 §). Reglerna om tillämplig lag lag är universellt tillämpliga. ligt 3 § har makar eller blivande makar möjlighet att avtala om att ett visst lands lag ska tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. avse lagen i en stat där någon av dem hade hemvist eller var medborgare när avtalet ingicks och ska vara skriftligt. Lagen innehåller vissa begräns- ningar av möjligheterna att välja tillämplig lag. För det fall att makarna inte har avtalat om tillämplig lag ska lagen i det land där makarna tog sin hemvist när de gifte sig tillämpas. Om båda makarna senare har tagit sin hemvist i ett annat land och bott där , tillämpas i stället det landets lag. För det fall att båda makarna tidigare under äktenskapet haft sin hemvist i det landet eller att båda är medborgare i det landet, tillämpas det landets lag så snart de har tagit sin hemvist där (4 §). Vidare finns det i lagen bestämmelser om rättshandlingars giltighet och utländska bodel- ningars giltighet till formen samt om giltigheten av äktenskapsförord och gåvor mellan makar (5 och 5 a §§). Det finns också särskilda bestämmelser om bodelning m.m. (6–8 §§). Lagen innehåller s.k. internationellt tvingande regler. Det är bestämmel- ser som ska eller får tillämpas oavsett vilken lag som är tillämplig på ma- karnas förmögenhetsförhållanden (9 och 10 §§). Det gäller äktenskapsbal- kens bestämmelser om förfogande över makars gemensamma bostad och bohag, om en makes rätt att överta sådan egendom och om jämkning vid bodelning. Det finns också regler om hänsyn till tredje mans intressen (11 och 12 §§). Vidare finns det i lagen regler om ordre public som innebär bl.a. att en bestämmelse i utländsk lag inte får tillämpas i , om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsord- ningen att tillämpa bestämmelsen (20 §). Lagen innehåller i 13–17 §§ regler om konkurrerande förfaranden och om erkännande och verkställighet av utländska avgöranden. Ett avgörande som har fått laga kraft och som har meddelats av en utländsk domstol eller annan myndighet eller av en bodelningsförrättare gäller i , om det har meddelats i ett land vars lag, enligt lagens lagvalsregler, var tillämplig på frågor om makars förmögenhetsförhållanden eller i det land där sva- randen hade sin hemvist. Det finns också ett antal vägransgrunder. Ett ut- ländskt domstolsavgörande som är verkställbart i domstolslandet och som gäller i får verkställas här, om avgörandet först har förklarats verk- ställbart. En ansökan om verkställbarhetsförklaring görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Vilken domstol som är behörig framgår av 1 § 10 och 2 § förordningen (2014:1518) om behörig domstol vid erkännande och verkställighet av utländska avgöranden i vissa fall. Om ett avgörande förklarats verkställbart, verkställs avgörandet på samma sätt som ett motsvarande svenskt avgörande som har fått laga kraft. Lagens hemvistbegrepp i 19 § motsvarar det som finns i 7 kap. 2 § lagen (1904:26 s.1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. I förhållandet mellan de nordiska länderna gäller konventionen av den 6februari 1931 mellan , , , och inne- hållande internationellt privaträttsliga bestämmelser om äktenskap, adop- tion och förmynderskap (den nordiska äktenskapskonventionen). Konven- tionen reglerar frågor om domstols behörighet, tillämplig lag och erkännande i frågor som rör bl.a. makars förmögenhetsförhållanden. Konventionen är införlivad i svensk rätt genom förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap. Förordningen gäller endast för äktenskap som ingåtts mellan en man och en kvinna (23 §). Den är inte tillämplig på registrerat partnerskap (3 kap. 4 § i den upphävda lagen om registrerat partnerskap och 2 § lagen om upphävande av lagen om registrerat partnerskap). 2018/19:50 När det gäller frågor om bodelning med anledning av en makes död finns det bestämmelser i lagen (2015:417) om arv i internationella situationer. Lagen införlivar bl.a. bestämmelser på detta område i konventionen av mellan , , , och om arv, testamente och bodelning (den nordiska arvskonventionen). Vidare finns det regler konvention mellan , , , och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. Konventionen är införlivad genom lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttens om- råde. har inte tillträtt konventionen. I förhållande till tilläm- pas därför fortfarande konvention mellan , , Fin- land, och om erkännande och verkställighet av domar. Kon- ventionen har införlivats genom lagen (1932:540) om erkännande och verkställighet av dom som meddelats i . Det finns förordning två olika regleringar om domstols behörighet när det gäller makars förmögenhetsförhållanden. De gäller dels frågor om boskillnad (5 §), dels frågor om bodelning som har samband med en talan om äktenskapsskillnad eller hemskillnad, s.k. legal separation (8 §). Bestämmelserna om tillämplig lag i fråga om makars förmögenhets- förhållanden finns i 3–4 §§. Dessa lagvalsbestämmelser gäller dock endast om båda makarna är och även när de ingick äktenskapet var medborgare i något nordiskt land samt om de då tog sin hemvist i ett av de nordiska länderna. Bestämmelserna tillämpas inte om båda makarna efter äkten- skapets ingående har tagit sin hemvist utanför (2 a §). 4.3EU-förordningarna om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden lade fram ett förslag till rådets för- ordning om domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet i mål om makars förmögenhetsförhållanden, KOM(2011) 126.Samma dag lade kommissionen även fram ett förslag till rådets förordning om domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap, KOM(2011) 127. Efter att det vid rådet för rättsliga och inrikes frågor stått klart att det inte var möjligt att nå enhällighet för förslagen begärde ett antal medlemsstater, däribland , att kommissionen skulle lägga fram ett förslag till för- djupat samarbete på området. presenterade kommission- en inom ramen för ett fördjupat samarbete två förordningsförslag som svarar mot de förordningar som tidigare förhandlats i rådet, KOM(2016) 106och KOM(2016) 107. antog rådet beslut (EU) 2016/954 om bemyndigande av ett fördjupat samarbete. EU-förordningar- na antogs och börjar tillämpas . De kommer att vara bindande och direkt tillämpliga för de medlemsstater som deltar i det fördjupade samarbetet. Dessa är – utöver – , , , , , , , , Luxem- burg, , , , , , , Tysk- Prop. 2018/19:50 land och . har aviserat att man vill ingå i det fördjupade samarbetet , men har inte gett in någon begäran om att få delta. antog den 7 respektive genomfö- randeförordningarna (EU) 2018/1935 om fastställande av de formulär som avses i rådets förordning (EU) 2016/1103 om genomförande av ett för- djupat samarbete på området för domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om makars förmögenhets- förhållanden och (EU) 2018/1990 om fastställande av de formulär som av- ses i rådets förordning (EU) 2016/1104 om genomförande av ett fördjupat samarbete på området för domstols behörighet, tillämplig lag samt erkän- nande och verkställighet av domar i mål om förmögenhetsrättsliga verk- ningar av registrerade partnerskap. EU-förordningarna är tillämpliga på frågor om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden som har gränsöverskridande följder (skäl 14). De omfattar i princip alla förmögenhetsrättsliga verkningar av äktenskap och registrerade partnerskap. De gäller såväl den löpande för- valtningen av makarnas eller partnernas egendom som avvecklingen av egendom till följd av äktenskaps- eller partnerskapsskillnad eller en makes eller partners dödsfall. undantas frågor om bl.a. makars och partners rättskapacitet och under- hållsskyldighet samt arv efter en avliden make eller partner. ningarna är inte heller tillämpliga på frågor om giltighet och erkännande av äktenskap eller registrerat partnerskap. Enligt ett undantag i EU-förordningen om makars förmögenhetsförhål- landen kan fortsätta att tillämpa de nordiska bestämmelserna avseende frågor om makars förmögenhetsförhållanden i förhållande till Gentemot får de nordiska reglerna fortsätta att tillämpas i den mån de föreskriver enklare och snabbare förfa- randen för erkännande och verkställighet än vad EU-förordningen gör (se EU-förordningarna reglerar under vilka förutsättningar en domstol är be- hörig att pröva en fråga som rör makars eller registrerade partners förmö- Till skillnad från t.ex. I-förordningarnas be- hörighetsregler är det inte en utgångspunkt i förordningarna att svaranden har hemvist i EU för att förordningarnas behörighetsregler ska vara De vanligaste situationerna då frågor om makars eller regist- rerade partners förmögenhetsförhållanden uppkommer är i samband med att en make eller partner avlider eller att makarna eller partnerna separerar. Förordningarna anger att domstolarna i det land som, enligt Europapar- lamentets och rådets förordning (EU) nr 650/2012 av om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt godkännande av verkställighet av officiella handlingar i samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvsintyg (EU:s arvsförordning), är behöriga i frågor som rör arvet efter en make eller en registrerad partner 2018/19:50 också ska vara behöriga att avgöra sådana frågor om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden som uppstår i samband med arvsmålet (artikel 4). På liknande sätt förhåller det sig, enligt de behörighetskriterier som ställs upp i artikel 5, när frågor om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden uppstår i samband med en ansökan om att relationen ska upphöra enligt en ansökan om äktenskaps- eller partnerskapsskillnad. Om det inte finns något pågående mål, fastställs behörigheten utifrån behörighetskriterier som är kopplade till makarnas respektive de registrerade partnernas hemvist och medborgarskap. För registrerade partner ges i dessa fall även behörighet till domstolarna i det land enligt vars lag det registrerade partnerskapet ingicks (artikel 6). Makarna och partnerna har i vissa fall även möjlighet att i ett s.k. proro- gationsavtal ange att domstolarna i en medlemsstat ska ha exklusiv behö- righet (artikel 7). Det finns också regler om behörighet grundad på s.k. tyst prorogation och alternativ behörighet (artiklarna 8 och 9) Därutöver finns regler om subsidiär behörighet (dvs. vad som gäller om inte någon domstol i en medlemsstat är behörig enligt EU-förordningarna, artikel 10) och om behörighet i undantagsfall (t.ex. om det är omöjligt på grund av krig eller liknande anledning att få till stånd ett avgörande i ett tredjeland till vilket målet har nära anknytning, artikel 11). Artikel 12 innehåller regler om behörighet vid genkäromål. Det finns vidare en regel som ger den behöriga domstolen rätt att i vissa fall begränsa förfarandet till att inte avse egendom som finns i ett tredjeland (artikel 13). Makar och registrerade partner eller blivande makar och sådana partner har möjlighet att avtala om vilken lag som ska tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden (artikel 22). De kan välja antingen lagen i det land där båda eller en av dem har sin hemvist eller är medborgare vid tid- punkten för avtalets ingående. Registrerade partner kan därutöver välja la- gen i det land enligt vars lag det registrerade partnerskapet ingicks. Har makarna eller partnerna inte ingått ett lagvalsavtal avgörs tillämplig lag utifrån en särskild turordning. För makarnas del tillämpas i första hand lagen i det land där de först tog gemensam hemvist efter att äktenskapet ingicks. I andra hand tillämpas lagen i det land där båda makarna var med- borgare när äktenskapet ingicks, under förutsättning att de inte hade fler än ett gemensamt medborgarskap. I sista hand tillämpas, enligt EU-förord- ningen, lagen i det land som makarna med hänsyn till samtliga omständlig- heter gemensamt hade närmast anknytning till när äktenskapet ingicks. För registrerade partner tillämpas lagen i det land där partnerskapet ingicks (artikel 26). Den tillämpliga lag som bestämts med hänsyn till makarnas eller part- nernas gemensamma hemvist när äktenskapet ingicks eller partnerskapet registrerades kan endast undantagsvis ändras till förmån för lagen i ett annat land. Det krävs att det görs en ansökan och att vissa i respektive EU- förordning angivna förutsättningar är uppfyllda. Sökanden måste visa att makarna eller partnerna hade sin senaste gemensamma hemvist i det andra landet under en betydligt än i det land där makarna eller part- nerna tog sin gemensamma hemvist när äktenskapet eller partnerskapet ingicks. Det krävs också att båda makarna respektive partnerna förlitat sig på lagen i det andra landet för att ordna eller planera sina förmögen- Prop. 2018/19:50 hetsförhållanden. Det finns i EU-förordningarna ytterligare begränsningar i tillämpningen av det andra landets lag. Lagvalsreglerna har universell karaktär, dvs. den lag som anvisas ska tillämpas oavsett om det är en medlemsstats lag eller inte. I EU-förord- ningarna finns även bestämmelser som avser den formella och materiella giltigheten av ett lagvalsavtal samt formkrav för äktenskaps- och partner- skapsförord (artikel 23–25). Det finns dock en möjlighet att begränsa tillämpningen av den lag som följer av EU-förordningarna till förmån för bestämmelser som en medlemsstat anser vara avgörande för att skydda allmänintressen, t.ex. sin politiska, sociala eller ekonomiska struktur (arti- kel 30). Regler av detta slag brukar kallas internationellt tvingande regler. EU-förordningarna gör det också möjligt att begränsa tillämpligheten av en bestämmelse i utländsk lag när en sådan tillämpning uppenbart skulle strida mot grunderna för domstolslandets rättsordning, s.k. ordre public (artikel 31). I EU-förordningarna finns bestämmelser om erkännande, verkställbarhet och verkställighet av avgöranden (artiklarna 36–57). Reglerna är uppbygg- da på samma sätt som reglerna i rådets förordning (EU) nr 44/2001 av om domstols behörighet och erkännande och verkstäl- lighet av domar på privaträttens område (I-förordning). Avgöranden om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållan- den ska erkännas i övriga medlemsstater utan att det krävs något särskilt förfarande (artikel 36.1). Ett avgörande som har meddelats i en medlems- stat får inte omprövas i sak, men erkännande kan vägras under vissa om- ständigheter (artiklarna 37 och 40). Det gäller när ett erkännande uppen- bart strider mot grunderna för rättsordningen i erkännandestaten, när do- men är en tredskodom och svaranden inte i tillräcklig tid delgetts stäm- ningsansökan, eller när avgörandet är oförenligt antingen med ett av- görande som har meddelats i ett mål mellan samma parter i erkännande- staten eller ett avgörande som har meddelats i en annan medlems- stat eller i ett tredjeland. För verkställighet krävs att avgörandet först i ett särskilt förfarande har förklarats verkställbart i den medlemsstat där verkställighet begärs (artikel 42). Utöver avgöranden kan vissa andra officiella handlingar och för- likningar godkännas och vara verkställbara (artiklarna 59 och 60). Om en dom ska erkännas enligt EU-förordningarna, kan sökanden – utan före- gående verkställbarhetsförklaring – begära interimistiska åtgärder enligt lagen i den verkställande medlemsstaten. En verkställbarhetsförklaring ska medföra att säkerhetsåtgärder får vidtas (artikel 53). Regeringens förslag: Svenska regler om makars, registrerade partners och sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer ska samlas i en ny lag. Den nya lagen ska benämnas lag om makars och sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår att den nya lagen ska benämnas lagen om internatio- nella frågor rörande makars, registrerade partners och sambors förmögen- hetsförhållanden. Remissinstanserna: Remissinstanserna – bl.a. , och Svenskar i Världen – tillstyrker förslaget el- ler har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag Det blir allt vanligare att makar har anknytning till flera länder. Makarna kan ha ingått äktenskap och bosatt sig utomlands eller vara medborgare i olika länder. De kan givetvis också ha egendom i mer än ett land. Exemp- len är många. Även registrerade partner och sambor kan ha anknytning till olika länder. Det är viktigt att makar, registrerade partner och sambor kan förutse vilka regler som kommer att gälla för deras förmögenhetsför- hållanden. Behovet av förutsebarhet är särskilt stort när makarna, part- nerna eller samborna har anknytning till flera länder. Det kan handla om var en bodelning ska eller kan ske och enligt vilket lands lag bodelningen ska göras vid en separation eller ett dödsfall. Men det kan även handla om i vilken utsträckning en bodelning gäller i ett annat land. Det som sagts gäller inte bara bodelning utan även andra frågor om makarnas, partnernas eller sambornas förmögenhetsförhållanden. Utan gemensamma internationella regler har varje land sina egna regler. Det kan medföra att parallella förfaranden inleds, vilket ofta blir dyrt och komplicerat och kan leda till att oförenliga resultat uppnås i de olika för- farandena. Ett gemensamt regelverk bidrar till att parterna på ett förutse- bart sätt kan lösa tvister om sina förmögenhetsförhållanden i det land som de har starkast anknytning till. Det underlättar också erkännande och verk- ställighet i ett annat land. EU har inom ramen för ett fördjupat samarbete antagit två förordningar för att underlätta hanteringen av makars och registrerade partners förmö- genhetsrättsliga förhållanden i internationella situationer. Förordningarna omfattar inte sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situatio- ner. EU-förordningarna har parallella tillämpningsområden och är tillämpliga på makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden (ar- tikel 1). De tillämpas i fråga om förmögenhetsförhållanden som har gräns- överskridande följder (skäl 14 i förordningarna). håller inte någon särskild förklaring av vad som avses med gränsöverskri- Prop. 2018/19:50 dande följder. Uttrycket förekommer bl.a. i artikel 81 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Förordningarna om- fattar alla civilrättsliga aspekter av förmögenhetsförhållandena. Det gäller såväl den löpande förvaltningen av makarnas eller de registrerade partner- nas egendom som bodelning i samband med separation eller dödsfall (skäl 18). För svenska förhållanden kommer förordningarna sannolikt att ha störst betydelse när det gäller bodelning, äktenskapsförord och lag- valsavtal. Givetvis kan dock även andra frågor komma att bedömas enligt förordningarna.