prop · H603161 · 2019-09-09 00:00:00 — Även tjänstepensionskassor ska kunna omvandlas till tjänstepensionsföretag. Rörelsereglerna för tjänstepensionsföretag motsvarar delvis den befintliga regleringen i Tjänstepensionsföretag kommer dock bl.a. att tillämpa en ny solvensreglering. Tjänstepensionsföretag kommer således att bedriva samma typ av verksamhet som livförsäkringsföretag som bedriver tjänstepensionsverksamhet enligt försäkringsrörelselagen, även om de näringsrättsliga reglerna kommer att skilja något mellan företagsformerna. I likhet med flera remissinstanser, däribland Näringslivets Skattedelegation, Svensk Försäkring, och , anser regeringen att det bör råda skattemässig neutralitet mellan aktörerna på tjänstepensionsområdet och att tjänstepensionsföretag därför bör beskattas på samma sätt som livförsäkringsföretag. Detta bör ske genom att de inordnas under det skatterättsliga begreppet livförsäkringsföretag i 39 kap. inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL. Härigenom blir de särskilda beskattningsbestämmelserna för livförsäkringsföretag tillämpliga även på tjänstepensionsföretag. Det innebär i huvudsak att inkomster som hänför sig till tillgångar och skulder som förvaltas för försäkringstagarnas räkning eller influtna inte ska tas upp till beskattning enligt inkomstskattelagen. Utgifter som hänför sig till sådana inkomster och får inte heller dras av. Tjänstepensionsföretag ska för denna del av verksamheten i stället betala avkastningsskatt. Detta följer av 2 och 12 §§ avkastningsskattelagen. Svenska europabolag eller europakooperativ som driver motsvarande verksamhet som tjänstepensionsföretag bör hanteras på samma sätt. Även i övrigt är det enligt regeringen angeläget att tjänstepensionsföretag skattemässigt behandlas på ett neutralt sätt i förhållande till andra företag som bedriver motsvarande verksamhet. Det bedöms därför som naturligt att inkomstskattemässigt likställa tjänstepensionsföretag med försäkringsföretag, varvid ömsesidiga tjänstepensionsbolag likställs med ömsesidiga försäkringsföretag och tjänstepensionsföreningar – i likhet med vad som gäller för försäkringsföreningar – likställs med ekonomiska föreningar. När det gäller tjänstepensionsaktiebolag föreslås i propositionen En ny reglering för tjänstepensionsföretag att dessa ska omfattas av allmänna associationsrättsliga bestämmelser för aktiebolag och de särskilda bestämmelserna för försäkringsaktiebolag i försäkringsrörelselagen, med vissa i lagen om tjänstepensionsföretag angivna undantag. Det innebär att bestämmelserna om aktiebolag i inkomstskattelagen direkt kommer att bli tillämpliga på tjänstepensionsaktiebolagen. Motsvarande lagstiftningsteknik har tidigare använts för försäkringsaktiebolag och bankaktiebolag (jfr prop. 2010/11:18 s. 47). Genom att tjänstepensionsföretag likställs med försäkringsföretag kommer tjänstepensionsföretag t.ex. att kunna vara part i en underprisöverlåtelse (23 kap. IL), ta emot skattefri utdelning från näringsbetingade andelar (24 kap. IL) och avyttra näringsbetingade delägarrätter utan några skattemässiga konsekvenser (25 a kap. IL). Vidare kommer tjänstepensionsföretagen att kunna ge och ta emot koncernbidrag (35 kap. IL). De kommer även att bl.a. omfattas av bestämmelserna om ersättningsfonder (31 kap. IL), beskattning vid fusioner och fissioner (37 kap. IL), verksamhetsavyttringar (38 kap. IL), partiella fissioner (38 a kap. IL), framskjuten beskattning vid andelsbyten (48 a kap. IL) och uppskovsgrundande andelsbyten (49 kap. IL). Avdragsförbud för ränta på vissa efterställda skulder I 7 kap. försäkringsrörelselagen (2010:2043), förkortad FRL, finns bestämmelser om kapitalbasen i försäkringsföretag. I kapitalbasen ska bl.a. efterställda skulder ingå (7 kap. 3 § 2 FRL). Ett svenskt försäkringsföretag som omfattas av 7 kap. FRL får inte dra av ränteutgifter på efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen vid tillämpning av den lagen (24 kap. 9 § andra stycket IL). får enligt 1 kap. 19 § FRL beviljas undantag från bestämmelserna i 7 kap FRL. För sådana företag gäller då inte ränteavdragsförbudet i 24 kap. 9 § andra stycket IL. Enligt den föreslagna lagen om tjänstepensionsföretag ska kapitalbasen i ett tjänstepensionsföretag omfatta inbetalt aktiekapital, garantikapital eller verksamhetskapital, konsolideringsfond, övrigt eget kapital och obeskattade reserver (7 kap. 2 § LTPF). får i ett enskilt fall besluta att också andra poster får ingå i kapitalbasen (7 kap. 3 § LTPF). Ett exempel på en sådan post är efterställda skulder. Detta motsvarar vad som gäller för bl.a. livförsäkringsföretag som bedriver tjänstepensionsverksamhet enligt punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen (2015:700) om ändring i försäkringsrörelselagen (2010:2043). I likhet med vad som gäller för försäkringsföretag bör tjänstepensionsföretag inte få dra av ränteutgifter på efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen vid tillämpning av lagen om tjänstepensionsföretag. anser att det uttryckligen bör anges i 24 kap. 9 § andra stycket IL att avdragsförbudet för efterställda lån även omfattar tjänstepensionsföretag. Enligt den föreslagna nya bestämmelsen i 4 d § IL ska dock ett tjänstepensionsföretag räknas som ett försäkringsföretag. Att vid sidan av denna bestämmelse ändå använda termen tjänstepensionsföretag i en enskild paragraf som avser försäkringsföretag, skulle bryta systematiken i inkomstskattelagen. ifrågasätter även varför det i förslaget till 24 kap. 9 § IL anges vilket kapitel som gäller i försäkringsrörelselagen medan hänvisningen till lagen om tjänstepensionsföretag görs utan lagrum. Förklaringen till detta är att vissa försäkringsföretag – som framgår ovan – är undantagna från kapitalbaskraven i 7 kap. FRL. Någon sådan undantagsbestämmelse finns inte i lagen om tjänstepensionsföretag. När det gäller utländska försäkringsföretag som hör hemma i en stat inom EES och som omfattas av och rådets direktiv /138/EG av om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II), så finns ett motsvarande avdragsförbud för ränteutgifter på efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen vid tillämpning av nationell lagstiftning som genomför det direktivet (24 kap. 4 a § tredje stycket IL). I likhet med vad som gäller för utländska försäkringsföretag bör utländska tjänstepensionsinstitut inte få dra av ränteutgifter på efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen vid tillämpning av nationell lagstiftning som genomför och rådets direktiv (EU) 2016/2341 av om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut. Om näringsverksamheten i en juridisk person tas över av en annan juridisk person, får också periodiseringsfonderna tas över vid ombildningar enligt 8 kap. sparbankslagen (1987:619) och vid överlåtelse av ett ömsesidigt livförsäkringsföretags hela försäkringsbestånd till ett försäkringsaktiebolag som bildats för ändamålet (30 kap. 14 § IL). Enligt den föreslagna lagen om tjänstepensionsföretag ska ett tjänstepensionsföretag helt eller delvis få överlåta sitt försäkringsbestånd till ett annat tjänstepensionsföretag eller ett försäkringsföretag (11 kap. 1 § LTPF). Enligt de föreslagna ändringarna i försäkringsrörelselagen ska ett försäkringsföretag – vid sidan av beståndsöverlåtelser till ett svenskt försäkringsföretag eller en utländsk försäkringsgivare – även få överlåta hela eller delar av sitt försäkringsbestånd till ett tjänstepensionsföretag (14 kap. 1 § FRL). Vid sådana överlåtelser som innebär att ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag överlåter hela sitt försäkringsbestånd till ett tjänstepensionsaktiebolag eller ett försäkringsaktiebolag som bildats för ändamålet bör – i likhet med vad som gäller för ömsesidiga livförsäkringsföretag – också periodiseringsfonderna få tas över av det övertagande företaget. Svensk Försäkring anser att avsättningar till periodiseringsfonder som avser överlåtna försäkringsbestånd generellt bör få tas över av mottagande företag även vid överlåtelser av delbestånd. Bestämmelsen i 30 kap. 14 § IL tar sikte på bolagisering av ömsesidiga livförsäkringsbolag. Inkomstskattelagen innehåller även bestämmelser om att periodiseringsfonder får tas över vid kvalificerade fusioner eller fissioner (37 kap. 18 § IL), vid verksamhetsavyttringar (38 kap. 15 § IL) och vid partiella fissioner (38 a kap. 15 § IL). Regeringen anser inte att det har framkommit tillräckliga skäl att därutöver generellt tillåta att periodiseringsfonder får tas över vid överlåtelser av försäkringsbestånd. Det kan inte uteslutas att en sådan bestämmelse skulle kunna användas i skatteplaneringssyfte. I 39 kap. 12 § IL finns en kontinuitetsregel som innebär att om ett försäkringsföretags hela försäkringsbestånd tas över av ett annat försäkringsföretag, ska det överlåtande företaget inte ta upp någon inkomst eller dra av någon utgift på grund av överlåtelsen. Det övertagande företaget inträder i det överlåtande företagets skattemässiga situation. En förutsättning är dock att överlåtande och övertagande företag är skattskyldiga i . I och med att tjänstepensionsföretag föreslås likställas med försäkringsföretag kommer kontinuitetsregeln att gälla även i de fall överlåtelser av hela försäkringsbestånd sker mellan tjänstepensionsföretag eller mellan tjänstepensionsföretag och försäkringsföretag. Några remissinstanser, bl.a. Näringslivets skattedelegation, PTK, Svensk Försäkring och , framhåller att det är viktigt att försäkringsföretag som önskar omvandlas till att bli tjänstepensionsföretag kan göra erforderliga omstruktureringar inför en sådan omvandling utan några beskattningskonsekvenser. framhåller att ökade kostnader för företagen kan komma att överföras på de försäkrade, vilket riskerar att få en negativ påverkan på framtida pensioner. Svensk Försäkring, till vars yttrande Näringslivets Skattedelega- 2018/19:161 tion, och ansluter sig, fram- håller att den enda möjligheten för ömsesidiga försäkringsbolag och för- säkringsföreningar att genomföra en renodling av verksamheten är En överlåtelse av ett delbestånd kan enligt Svensk Försäkring medföra skattekonsekvenser genom att det kan bli aktuellt att överlåta riskförsäkringar som är föremål för inkomstskatt. överlåtelser av delbestånd kan det också bli nödvändigt att överlåta den administration som behövs för att hantera rörelsen. låtelser kan bli föremål för inkomstbeskattning om det finns övervärden och bestämmelserna om underprisöverlåtelser inte är tillämpliga. överlåtelser av delbestånd bör därför enligt Svensk Försäkring kunna ske med skattemässig kontinuitet. Bestämmelsen i 39 kap. 12 § IL syftar till att underlätta sammanslag- ningar av försäkringsföretag. Som anges i avsnitt 4.1 infördes bestäm- melsen då fusionsbestämmelser för försäkringsföretag sak- innehåller dock försäkringsrörelselagen fusionsbestämmelser för alla typer av försäkringsföretag. Det kan därför ifrågasättas om 39 kap. 12 § IL har blivit obsolet och bör utmönstras ur skattelagstiftningen. frågan ryms dock inte inom ramen för detta lagstiftningsärende. När det gäller frågan om överlåtelser av delbestånd inför ett försäk- ringsföretags omvandling till ett tjänstepensionsföretag framgår ovan att tjänstepensionsföretag kommer att driva verksamhet avseende tjänstepen- sionsförsäkring, vilket är en form av livförsäkringsrörelse. 3 § IL ska ett livförsäkringsföretag inte ta upp inkomster som hänför sig till tillgångar och skulder som förvaltas för försäkringstagarnas räkning. Överlåtelser av tjänstepensionsförsäkringar i samband med en omvandling torde därför – till största del – kunna ske utan att det utlöser någon Inom begreppet tjänstepensionsförsäkring ryms även vissa tilläggs- försäkringar som kan tillhandahållas i samband med en tjänstepensions- försäkring, t.ex. sjuk- och olycksfallsförsäkringar. sådana försäkringar beskattas enligt inkomstskattelagens bestämmelser om skadeförsäkringsföretag (39 kap. 4 § IL), varför beståndsöverlåtelser av sådana försäkringar kan utlösa beskattning. anfört att det även kan bli aktuellt med överlåtelser av den administration som behövs för att hantera tjänstepensionsrörelsen och att även sådana överlåtelser kan bli föremål för inkomstbeskattning om det finns över- värden i tillgångarna. Regeringen kan i detta avseende endast konstatera att en omstrukturering av en försäkringsverksamhet inför en omvandling bör kunna ske på flera olika sätt och att försäkringsföretagen omfattas av bestämmelserna om underprisöverlåtelser i 23 kap. IL och verksamhets- avyttringar i 38 kap. IL samt att försäkringsaktiebolag även har möjlighet att tillämpa bestämmelserna om fissioner i 37 kap IL. Sammanfattningsvis anser regeringen att det inte har framkommit skäl att utvidga bestämmelsen i 39 kap, 12 § IL till att även omfatta överlåtelser Det får i stället anses vara upp till försäkringsföretagen att ta ställning till huruvida fördelarna med en anpassad reglering motiverar eventuella skattemässiga konsekvenser av en renodling av verksamheten. I propositionen En ny reglering för tjänstepensionsföretag föreslås dess- utom att tjänstepensionsföretag ska få driva verksamhet avseende andra försäkringar än tjänstepensionsförsäkringar till utgången av 2034, under förutsättning att verksamheten avseende de försäkringarna utgör en ringa del av tjänstepensionsföretagens verksamhet. En sådan övergångsreglering förväntas minska riskerna för verksamhetsskadliga regelverksdrivna avyttringar. Svensk Försäkring anser att det behöver göras ändringar i lagen om avräkning av utländsk skatt, så att rätten till avräkning inte går förlorad vid beståndsöverlåtelser. vill att det klargörs hur kapitalförsäkringar som efter en beståndsöverlåtelse till ett utländskt tjänstepensionsinstitut inom EES övergår till att bli avtal om tjänstepension ska klassificeras skatterättsligt. anser också att det bör göras ett tillägg i lagen om avkastningsskatt på pensionsmedel som anger hur skatteunderlaget ska beräknas för en obegränsat skattskyldig person som innehar en pensionsförsäkring som skatterättsligt övergår till att bli ett avtal om tjänstepension i samband med att försäkringen överlåts till ett utländskt tjänstepensionsinstitut. Dessa frågor får dock anses falla utanför det aktuella lagstiftningsärendet. Särskilt om ömsesidiga tjänstepensionsbolag och tjänstepensionsföreningar Ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar har inte någon möjlighet att delta i en fission eller i en partiell fission. Några sådana regler föreslås inte heller för ömsesidiga tjänstepensionsbolag eller tjänstepensionsföreningar i lagen om tjänstepensionsföretag. Ömsesidiga tjänstepensionsbolag och tjänstepensionsföreningar kommer därför inte att kunna tillämpa reglerna om fission (37 kap.) eller partiell fission (38 a kap.) i inkomstskattelagen. I en ekonomisk förening ska medlemmarna delta i föreningen med en insats, dvs. Genom insatsen förvärvar medlemmen en andelsrätt i föreningen, vilket innebär en rättighet till ekonomiska förmåner i föreningen. En medlems andel kan i motsats till medlemskapet överlåtas. Förvärvaren erhåller överlåtarens på insatser grundade ekonomiska rättigheter mot föreningen. Eftersom medlemskapet inte kan överlåtas måste förvärvaren av andelen söka medlemskap i vanlig ordning. I den föreslagna lagen om tjänstepensionsföretag uppställs inte något krav på insatskapital för tjänstepensionsföreningarna. Någon individualiserad andelsrätt som kan särskiljas från medlemskapet kommer således inte att finnas i en sådan förening. Inte heller i ömsesidiga tjänstepensionsbolag finns det några individualiserade andelsrätter i tillgångsmassan som kan överlåtas utan tillgångarna ägs av förmånstagarna som ett kollektiv. I och med att medlemmarna inte har några individualiserade andelsrätter kommer det i praktiken inte alltid att vara möjligt att tillämpa reglerna om verksamhetsavyttringar i 38 kap. samt reglerna om andelsbyten i 48 a och 49 kap. IL. Genom att likställa ömsesidiga tjänstepensionsbolag med ömsesidiga försäkringsföretag och tjänstepensionsföreningar med ekonomiska föreningar kommer således en rad skatteregler att bli tillämpliga på ömsesidiga tjänstepensionsbolag och tjänstepensionsföreningar trots att reglerna i praktiken inte kommer att kunna tillämpas fullt ut. Detta aktualiserar frågan om dessa former av tjänstepensionsföretag till någon del bör undantas från dessa regler. gäller dessa regler t.ex. för de ömsesidiga försäkringsföretagen och försäkringsföreningarna, trots att möjligheten att tillämpa reglerna är begränsade även för dem. Vid införandet av rådets direktiv /434/EEG av om ett gemensamt beskattningssystem för fusion, fission, överföring av tillgångar och utbyte av aktier eller andelar som berör bolag i olika medlemsstater samt om förflyttning av ett europabolags eller en europeisk kooperativ förenings säte från en medlemsstat till en annan (fusionsdirektivet), som reglerar beskattningen vid fusioner, fissioner, verksamhetsavyttringar och andelsbyten, har haft som utgångspunkt att de skatterättsliga reglerna ska anpassas till direktivet oavsett om transaktionerna civilrättsligt kan genomföras eller inte (prop. 2006/07:2 s. 105). Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte bör föreslås några undantag från reglerna för de ömsesidiga tjänstepensionsbolagen eller för tjänstepensionsföreningarna (jfr prop. 2010/11:18 s. 45– 46). Omvandling från försäkringsföretag till tjänstepensionsföretag Som tidigare nämnts föreslås i propositionen En ny reglering för tjänstepensionsföretag att försäkringsföretag ska kunna få tillstånd att bli tjänstepensionsföretag och tjänstepensionsföretag ska kunna få tillstånd att bli försäkringsföretag, s.k. omvandling. Även tjänstepensionskassor ska kunna omvandlas till tjänstepensionsföretag. anser att det bör klargöras om det föreligger subjektsidentitet efter en omvandling från ett tjänstepensionsföretag till ett försäkringsföretag (eller vice versa), dvs. om företaget är samma juridiska person. Svensk Försäkring instämmer i bedömningen i promemorian att ett försäkrings- eller tjänstepensionsföretag behåller sin juridiska identitet vid en omvandling. Svensk Försäkring framhåller att bibehållen juridisk identitet, inklusive bibehållet organisationsnummer, är nödvändigt för att en omvandling inte ska riskera att medföra konsekvenser för eventuell utländsk beskattning och avräkning av utländsk skatt. Som anges i propositionen En ny reglering för tjänstepensionsföretag kommer ett företag som övergår från verksamhet enligt försäkringsrörelselagen till verksamhet enligt den nya lagen om tjänstepensionsföretag i viss utsträckning att styras av nya regler. I grunden kommer dock associationen att vara densamma och en omvandling innebär inte att företaget i fråga ska anses vara en ny juridisk person. Ett försäkringsaktiebolag som beviljas tillstånd enligt den nya lagen om tjänstepensionsföretag blir ett tjänstepensionsaktiebolag, ett ömsesidigt försäkringsbolag blir ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag och en försäkringsförening blir en tjänstepensionsförening. Svensk Försäkring anser att det behöver förtydligas i inkomstskattelagen att livförsäkringsföretag och tjänstepensionsföretag kan vara förvärvare i en underpristransaktion. I 23 kap. 14 § IL finns bestämmelser om vilka rättssubjekt som kan vara överlåtare och förvärvare i en underprisöverlåtelse. Av tredje stycket framgår att ett livförsäkringsföretag bara får vara förvärvare i fråga om tillgångar som ingår i sådan verksamhet som enligt 39 kap. 4 § IL ska beskattas enligt reglerna för skadeförsäkringsföretag. Regeln innebär i Prop. 2018/19:161 praktiken att underprisöverlåtelser inte kan göras från inkomstbeskattad till avkastningsbeskattad verksamhet. Tjänstepensionsföretag ska enligt förslaget i denna proposition tillämpa bestämmelserna för livförsäkringsföretag i inkomstskattelagen. Regeringen anser inte att det finns något behov av att förtydliga bestämmelsen. Svensk Försäkring anser att det behöver förtydligas att överlåtelser av försäkringsbestånd i samband med omvandling ska kunna ske utan några mervärdesskattemässiga konsekvenser. Även FAR framhåller att det finns mervärdesskatterättsliga frågor som behöver utredas. Mervärdesskatterättsliga frågor får dock avgöras med utgångspunkt i gällande rätt på mervärdesskatteområdet och får anses falla utanför detta lagstiftningsärende. anser att den skatterättsliga termen ömsesidigt försäkringsföretag – som förekommer i ett antal paragrafer i inkomstskattelagen – bör bytas ut mot den associationsrättsliga termen ömsesidigt försäkringsbolag, som används i försäkringsrörelselagen. En sådan ändring skulle enligt underlätta förståelse och motverka begreppsförvirring. anser även att den skatterättsliga termen ömsesidigt livförsäkringsföretag – som förekommer i 30 kap. 14 § IL – bör bytas ut mot den associationsrättsliga termen ömsesidigt livförsäkringsbolag. Termen ömsesidigt försäkringsföretag är en i skattehänseende väl etablerad term och regeringen har tidigare gjort bedömningen att det inte finns skäl att ändra den befintliga terminologin (prop. 2010/11:18 s. 48). Regeringen gör samma bedömning när det gäller termen ömsesidigt livförsäkringsföretag. Förslaget föranleder ändringar i 2 kap. 1 och 4 b §§, 24 kap. 9 §, 30 kap. 14 §, 39 kap. 2 § IL och att två nya paragrafer, 2 kap. 4 d och 4 e §§, införs i IL. Regeringens förslag: En pensionsförsäkring ska ha meddelats i en försäkringsrörelse som bedrivs från ett fast driftställe i eller i en försäkringsrörelse som bedrivs från ett fast driftställe i en utländsk stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet av ett försäkrings- företag som avses i artikel 13 i och rådets direktiv 2009/138/EG av om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II) eller av ett tjänstepensionsföretag som driver verksamhet enligt lagen om tjänste- Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Svensk Försäkring, till vars yttrande Näringslivets Skattedelegation, och ansluter sig, framhåller att Solvens II-direktivet inte gäller för vissa mindre försäkringsföretag. anser att bestämmelsen bör kompletteras så att det klart framgår att en pensionsförsäkring även kan meddelas av ett tjänstepensionsföretag som driver verksamhet enligt lagen om tjänstepensionsföretag. Skälen för regeringens förslag: Det s.k. etableringskravet i 58 kap. 4 § IL innebär att för att en försäkring ska klassificeras som en pensionsförsäkring måste den vara meddelad i en försäkringsrörelse som bedrivs från ett fast driftställe i eller i en försäkringsrörelse som bedrivs från ett fast driftställe i en utländsk stat inom EES av ett försäkringsföretag som avses i artikel 1 i och rådets direktiv /83/EG av om livförsäkring (det konsoliderade livförsäkringsdirektivet). Genom hänvisningen till direktivet säkerställs enligt förarbetena att endast försäkringsföretag som enligt direktivet är auktoriserade i en EES-stat kan meddela pensionsförsäkring (prop. I propositionen En ny reglering för tjänstepensionsföretag föreslås att tjänstepensionsföretag införs som ett nytt slags tjänstepensionsinstitut i svensk rätt. Detta ska huvudsakligen ske genom införandet av en ny lag, lagen om tjänstepensionsföretag. I propositionen föreslås att tjänstepensionsföretag ska bedriva verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring, vilket är en form av livförsäkringsrörelse. Tjänstepensionsföretag kommer således att bedriva samma typ av verksamhet som livförsäkringsföretag som bedriver tjänstepensionsverksamhet enligt försäkringsrörelselagen. I likhet med vad som gäller för försäkringsrörelse kommer det att krävas tillstånd från för att driva verksamhet som tjänstepensionsföretag. Mot denna bakgrund anser regeringen att även en försäkring meddelad av ett tjänstepensionsföretag inkomstskatterättsligt bör kunna klassificeras som en pensionsförsäkring. Som anför bör det av tydlighetsskäl i lagtexten anges att tjänstepensionsföretaget ska driva verksamhet enligt lagen om tjänstepensionsföretag.