prop · H70341 · 2019-11-27 00:00:00 — synergieffekter är en positiv effekt där summan är större än de enskilda delarna tillsammans.42 tolkar regeringens intentioner med samverkan som att synergieffekterna ska bidra till långsiktig och hållbar utveckling, förebyggande av kriser och katastrofer, och ökad resiliens.43 Samverkan ses således som ett medel som, i den mån det är lämpligt, ska användas för att uppnå målen för respektive biståndsform. ser därmed inte samverkan som ett mål i sig. Det ska i detta sammanhang noteras att regeringen och Sida använder en rad olika begrepp för att beskriva det som kallar samverkan: samordning, samstämmighet, samarbete, samspel och samverkan.44 Samverkan benämns också som ett nexus mellan det humanitära biståndet och det långsiktiga utvecklingssamarbetet.45 Begreppet resiliens har fått en central roll i regeringens styrning av samverkan mellan humanitärt bistånd och långsiktigt utvecklingssamarbete.46 Begreppet definieras på olika sätt i olika dokument. I denna granskning använder sig av regeringens definition i Strategi för humanitära bistånd genom (Sida) 2017–2020, där människors och samhällens resiliens definieras som ”motståndskraft, återhämtnings- och anpassningsförmåga mot kriser och katastrofer”.47 1.3 Syfte, frågeställningar och avgränsningar 1.3.1 Syfte och frågeställningar För att samverkan mellan humanitärt bistånd och långsiktigt utvecklingssamarbete ska kunna ske i enlighet med och regeringens 42Detta är också hur begreppet tolkas i , se Ordböcker, ”Synergieffekter”, hämtad . 43Se exempelvis prop. 2017/18:1 Budgetpropositionen – Utgiftsområde 7; Regeringsbeslut UD2017/01299/KH, Strategi för humanitära bistånd genom (Sida) 2017–2020. 44För ”samarbete” och ”samordning” se till exempel Regeringens skrivelse 2016/17:60 för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, s. 42; för samspel, se till exempel: Sida, Samspel mellan humanitärt bistånd och utvecklingssamarbete – från VP-prioritering till praktik, 2017. 45Intervju fyra personer UD #1, se också Professionals in Humanitarian and Protection, “What is the "humanitarian-development-peace nexus"?”, hämtad . 46I de dokument som är centrala för och regeringens styrning av det svenska utvecklingssamarbetet och det humanitära biståndet (se bilaga 3) som har gått igenom för denna granskning nämns resiliens i samband med samverkan i den Biståndspolitiska plattformen , se Regeringens skrivelse 2013/14:131 Biståndspolitisk plattform, s. 13, bet. 2013/14:UU20; rskr 2013/14:304. 47Regeringsbeslut UD2017/01299/KH, Strategi för humanitära bistånd genom (Sida) 2017–2020, s. 2. 16 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N intentioner48 krävs att det finns förutsättningar för detta. Det övergripande syftet med granskningen är därför att undersöka om regeringens styrning och Sidas interna arbete har möjliggjort samverkan mellan humanitärt bistånd och långsiktigt utvecklingssamarbete – 2017. Detta syfte behandlas utifrån följande revisionsfrågor: 1.Har regeringens styrning av det internationella biståndet skapat förutsättningar för samverkan mellan det humanitära biståndet och det långsiktiga utvecklingssamarbetet? 2.Har Sida utformat arbetet med det humanitära biståndet och det långsiktiga utvecklingssamarbetet så att de två biståndsformerna kan samverka? Som framgår av revisionsfrågorna behandlar granskningen regeringens styrning och Sidas interna arbete. gör det programteoretiska antagandet att en verksamhet med effektiv intern styrning och ändamålsenliga arbetsformer med större sannolikhet kommer att producera ett effektivt utfall, jämfört med en verksamhet som inte har dessa förutsättningar. Därför har valt att granska huruvida regeringen och Sida har skapat förutsättningar för samverkan. Granskningsobjekt i denna rapport är regeringen och Sida. Granskningen syftar inte till att mäta utfall av samverkan.49 Anledningen till detta är att behöver förflyta innan utfallet av en verksamhet kan granskas. För att kunna fånga den verksamhetsutveckling som Sida kontinuerligt genomför på samverkansområdet har valt att inrikta granskningen på en period som ligger nära i tiden. tar inte ställning till i vilken utsträckning, eller i vilken slags insatser, samverkan bör förekomma. utgångspunkt är istället att samverkan bör ske i enlighet med och regeringens intentioner, det vill säga i den mån det är lämpligt bland annat med hänsyn till de humanitära principerna.50 Granskningen har avgränsats till att omfatta det internationella bistånd som utförs av Sida. Den omfattar därmed inte det kärnstöd till multilaterala organisationer 48Se till exempel prop. 2002/03:122, Gemensamt ansvar: politik för global utveckling; bet. 2003/04:UU3, rskr. 2003/04:112; Regeringens skrivelse 2016/17:60 för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, s. 40, bet. 2016/17:UU11, rskr 2016/17:235; , Rädda liv och lindra nöd – policy för humanitära bistånd 2010–2016, 2010, s.7 (upphävdes genom regeringsbeslut ). 49Se dock bilaga 2 för en kort diskussion om förekomsten av samverkan på Sida, och exempel på synergieffekter som Sidaanställda har framfört. 50Se till exempel prop. 2017/18:1 Budgetpropositionen – Utgiftsområde 7, s. 51, bet. 2017/18:UU2, rskr 2017/18:95, rskr 2017/18:96; Regeringens skrivelse 2016/17:60 för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, s. 40–42, bet. 2016/17:UU11, rskr 2016/17:235; , Rädda liv och lindra nöd – policy för humanitära bistånd 2010–2016, 2010, s.2, 7 (upphävdes genom regeringsbeslut ). Se också bilaga 3. R I K S R E V I S I O N E N S I D A S H U M A N I T Ä R A B I S T Å N D O C H L Å N G S I K T I G A U T V E C K L I N G S S A M A R B E T E som regeringen och fattar beslut om, eller det bistånd som förmedlas av andra myndigheter. För att fånga upp samverkanstillfällen har granskningen enbart avsett länder där bedriver långsiktigt utvecklingssamarbete och där det föreligger hjälpbehov som Sidas humanitära bistånd svarar mot.51 Granskningen fokuserar på det utvecklingssamarbete som genomförs inom ramen för specifika landstrategier, och omfattar därmed inte bistånd som styrs av regionala strategier. Vidare koncentreras granskningen till sex partnerländer (för information om hur urvalet har gjorts, se avsnitt 1.5 och bilaga 1). Att humanitärt bistånd och långsiktigt utvecklingssamarbete ska samverka är, som redan nämnts, inget nytt i svenskt bistånd. har regeringen dock stärkt sitt fokus på samverkan, bland annat genom en rad åtaganden inom ramen för internationella överenskommelser.52 För att i möjligaste mån täcka in den senaste tidens förändringar i regeringens styrning har valt att rikta in granskningen –2017. ingår inte, eftersom dokumentation inte var tillgängligt när granskningen genomfördes. Ett genomgående tema i och regeringens styrdokument är att de utmaningar som svenskt bistånd adresserar i hög utsträckning är sammanlänkade.53 fastslog i och med beslutet om politik för global utveckling54 (PGU) att samverkan mellan olika sektorer och former av bistånd är centralt för ett effektivt och hållbart bistånd. PGU understryker vikten av samverkan mellan det humanitära biståndet och utvecklingssamarbetet, med motiveringen att de båda biståndsformerna på så vis kan stärka varandra som riskerna för dubbelarbete och målkonflikter inom biståndet minskas.55 Sedan beslutade om PGU har regeringen i sin rapportering till upprepat ambitionen om en samstämmig svensk politik för global utveckling, vilket inkluderar samverkan mellan humanitärt 51Sida, Sidas årsredovisning 2017, 2018. Se också bilaga 2. 52Se till exempel Regeringsbeslut UF2011/19399/UD/SP, Strategi för humanitärt bistånd genom (Sida) 2011-2014. 53Se till exempel prop. 2017/18:1 Budgetpropositionen – Utgiftsområde 7, s. 51, bet. 2017/18:UU2, rskr 2017/18:95, rskr 2017/18:96; Regeringens skrivelse 2013/14:131 Biståndspolitisk plattform, s. 9; bet. 2013/14:UU20; rskr 2013/14:304; prop. 2002/03:122, Gemensamt ansvar: politik för global utveckling; bet. 2003/04:UU3, rskr. 2003/04:112; Regeringens skrivelse 2016/17:60; för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, s. 10–11, bet 2016/17:UU11, rskr 2016/17:235. 2002/03:122, Gemensamt ansvar: politik för global utveckling, bet. 2003/04:UU3 politik för global utveckling, rskr 2003/04:112. 55Ibid., s. 36, 41, 65 och 73. 18 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N bistånd och långsiktigt utvecklingssamarbete.56 har regeringen understrukit att samverkan endast ska ske i insatser där det är möjligt att respektera de humanitära principerna och de humanitära aktörernas särart.57 Med utgångspunkt i ovanstående har fem bedömningskriterier identifierats som anser vara centrala för att samverkan ska kunna komma till stånd. Dessa kriterier speglas i de två revisionsfrågorna. Bedömningskriterierna avser förutsättningar för, möjligheter till och lämplighet för samverkan. menar således inte att all analys, planering, målformulering, finansiering och rapportering ska ske gemensamt. Bedömningskriterierna är till viss del sammanlänkade. Det första kriteriet, som rör regeringens övergripande styrning, har exempelvis bäring på samtliga kriterier eftersom det sätter ramarna för internationella bistånd. 1) Att regeringen genom sin styrning har skapat förutsättningar för samverkan. Enligt den förvaltningspolitiska propositionen bör regeringens styrning av myndigheter vara tydlig och resultatinriktad.58 Detta innebär bland annat att myndigheternas uppdrag preciseras genom att uppgifter, regler och, i förekommande fall, mål och prioriteringar anges. Målen och uppgifterna ska formuleras så att respektive myndighet själv råder över, eller har rimliga möjligheter, att genomföra uppdraget på ett tillfredsställande sätt.59 utgår således från att regeringen bör skapa förutsättningar för samverkan genom att formulera mål och prioriteringar för det humanitära biståndet och det långsiktiga utvecklingssamarbetet på ett sätt som skapar förutsättningar för samverkan. utgångspunkt är vidare att samverkan skulle kunna ske på Sida även om regeringen inte har skapat förutsättningar för det genom sin styrning. Utan tydlig styrning från regeringen är det dock troligt att samverkansarbetet skulle bli svårare att genomföra. 2)Att Sida genom sin interna styrning, organisation och arbetsformer har skapat möjligheter för att samverkan ska kunna ske. För att och regeringens ambitioner när det gäller samverkan ska kunna få genomslag i svenskt bistånd är det viktigt att Sida genom sin interna styrning, organisation och arbetsformer skapar möjligheter för att samverkan ska kunna ske. Med intern styrning avser här Sidas interna styrdokument, 56Se till exempel Regeringens skrivelse 2009/10 Att möta globala utmaningar – skrivelse om samstämmighet för utveckling, s. 38, bet. 2009/10:UU14; Regeringens skrivelse 2015/16:182 Politiken för global utveckling i genomförandet av Agenda 2030, s. 46-48, bet. 2016/17:UU5; rskr 2016717:169. 57Regeringens skrivelse 2016/17:60; för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, s. 42; Regeringsbeslut UD2017/01299/KH, Strategi för humanitära bistånd genom (Sida) 2017–2020, s. 2. 2009/10:175 Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt, s. 98; bet. 2009/10:FiU38; Rskr. 2009/10:315. 2009/10:175 Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt, s. 96–98. R I K S R E V I S I O N E N S I D A S H U M A N I T Ä R A B I S T Å N D O C H L Å N G S I K T I G A U T V E C K L I N G S S A M A R B E T E medan organisation handlar om hur myndigheten är strukturerad, exempelvis när det gäller enhetsindelningar och personella resurser. Arbetsformer avser i detta fall avdelnings- och enhetsöverskridande moment, såsom avstämningar, avrapporteringar och möten. 3)Att Sidaanställda inom de två biståndsformerna arbetar gemensamt med analys, planering och målformulering. Analys, planering och målformulering är centrala delar av Sidas arbetsprocess. utgångspunkt är att samverkan mellan humanitärt bistånd och långsiktigt utvecklingssamarbete framför allt kan ske i samband med dessa arbetsmoment. Denna utgångspunkt är i linje med regeringens policyramverk för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, som anger att samverkan bör ske genom att aktörer som arbetar med humanitärt bistånd och långsiktigt utvecklingssamarbete i högre grad arbetar gemensamt i dessa delar, i den mån det går att kombinera med värnandet av de humanitära principerna.60 4)Att regeringen och Sida har tydliggjort mandat- och arbetsfördelningen mellan aktörer inom de två biståndsformerna, samt tydliggjort hur samverkan ska ske givet denna fördelning. Samverkansarbetet ska präglas av en tydlig arbetsfördelning som är baserad på respektive aktörs mandat. Detta är nödvändigt givet det humanitära uppdragets särart.61 utgångspunkt är att en mandat- och arbetsfördelning som främjar samverkan baseras på tydlighet, men det bör också vara definierat hur samverkan ska ske givet den tydliga fördelningen. 5)Att regeringen och Sida har skapat förutsättningar för samfinansiering och samrapportering. En betydande del av Sidas arbete handlar om att finansiera och rapportera insatser. utgångspunkt är därför att samverkan underlättas genom möjligheter att, när så är lämpligt, stödja en och samma insats med medel från båda biståndsformerna. Samfinansiering kan stärka det gemensamma ägarskapet över en insats. Det ligger också i linje med regeringens föresatser om flexibel finansiering för en effektiv användning av tillgängliga medel.62 Med samfinansiering avser här insatser som också kan samberedas och 60Regeringens skrivelse 2016/17:60 för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, bet. 2016/17:UU11, rskr 2016/17:235. 2002/03:122. Gemensamt ansvar: politik för global utveckling, s. 72; Regeringens skrivelse 2016/17:60 för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, s. 41–42 och 47; Regeringsbeslut UD2017/01299/KH, Strategi för humanitära bistånd genom (Sida) 2017–2020, s. 7. 62Regeringens skrivelse 2016/17:60 för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, se till exempel s. 43. 20 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Frågor som rör samfinansiering och samrapportering är nära förknippat med regeringens styrning, eftersom Sida ska redovisa resultat i förhållande till regleringsbrev och strategier. Samfinansiering och samrapportering ska dock endast ske i de fall där den inte riskerar att äventyra de humanitära principerna.63 1.5 Metod och urval Granskningen fokuserar på Sidas samarbete med sex partnerländer: , (DRK), , , och . Detta urval är resultatet av en process som genomförts i flera steg, vilka beskrivs i bilaga 1 Avgränsningar och urval. Efter att de sex länderna valts ut, valdes också ett mindre antal biståndsinsatser i dessa länder ut för dokumentstudier. Detta urval baserades på insatsernas omfattning och art. Bilaga 1 innehåller en redogörelse av detta urval, liksom en översikt över de biståndsinsatser som ingår i granskningen. I den del av granskningen som handlar om regeringens styrning genom landstrategier (kapitel 3) har valt att inkludera samarbetsstrategier för ytterligare sex partnerländer (nämligen , , , , och ). Syftet med detta är att få en bredare förståelse för regeringens styrning när det gäller samverkan. Granskningen baseras huvudsakligen på skriftliga källor och information som inhämtats via intervjuer. I de skriftliga källorna ingår regeringens styrdokument, Sidas insatsdokumentation, interna föreskrifter och arbetsbeskrivningar. Dokumentstudierna fokuserade på i vilken mån och hur samverkan tas upp till exempel när gäller analys, planering och målformulering. Sammanlagt har 27 intervjuer genomförts med 36 Sidaanställda (se referenslistan för en förteckning över intervjuer). Två av dessa intervjuer var fokusgruppsintervjuer där syftet var att hämta in information och få olika intervjupersoners syn på samma fråga. Utöver intervjuer med Sidaanställda har också en gruppintervju genomförts med fyra personer anställda på . Vid de tillfällen det inte fanns möjlighet att träffas personligen genomfördes intervjuerna över telefon eller internet. Intervjuerna var semistrukturerade och utgick från frågeguider som var anpassade efter intervjupersonernas funktion. Frågorna var öppet formulerade för att möjliggöra följdfrågor och öppna svar. I de flesta fall skickades frågeguiderna ut dagen före intervjun. I granskningen används generellt begreppet ett par när två intervjupersoner har uttryckt en synpunkt. När flera används har detta uttryckts av tre eller fler personer. Flertalet innebär att en majoritet av intervjupersonerna 63Se Regeringsbeslut UD2017/01299/KH, Strategi för humanitära bistånd genom (Sida) 2017–2020, s. 2. R I K S R E V I S I O N E N S I D A S H U M A N I T Ä R A B I S T Å N D O C H L Å N G S I K T I G A U T V E C K L I N G S S A M A R B E T E uttryckte en synpunkt. Noteras bör dock att granskningen har en kvalitativ utgångspunkt där det inte alltid är möjligt, eller önskvärt, att kvantifiera intervjupersonernas svar.64 Det insamlade materialet analyserades såväl manuellt som med hjälp av NVivo, ett datorprogram för kvalitativ analys. NVivo användes framförallt för att sortera och klassificera materialet. har använt materialet som helhet i granskningsarbetet. I de fall intervjuer återges i rapporten har strävat efter att ge en balanserad bild av det ämne som granskas. I den mån olika synpunkter om en fråga har uttryckts under intervjuerna har dessa inkluderats i rapporten. Granskningen har genomförts av en projektgrupp bestående av projektledaren samt projektmedarbetarna . Per , docent i risk och säkerhet med fokus på samhällelig resiliens och hållbarhet vid avdelningen för riskhantering och samhällssäkerhet vid , har varit knuten till projektet som referensperson och gett synpunkter på såväl ett granskningsupplägg som ett utkast till granskningsrapporten. Företrädare för () och Sida har fått tillfälle att faktagranska och i övrigt lämna synpunkter på ett utkast till granskningsrapporten. Efter detta inledande kapitel följer ett bakgrundskapitel som ger en överblick över hur internationella bistånd genomförs, med fokus på samverkan. I kapitel 3 behandlas den första revisionsfrågan och i kapitel 4 den andra. Det sista kapitlet innehåller slutsatser i förhållande till granskningens övergripande syfte och revisionsfrågor samt rekommendationer. Rapporten innehåller tre bilagor. Den första bilagan innehåller en mer utförlig metoddiskussion. I den andra bilagan presenteras exempel på synergieffekter. Syftet med denna bilaga är att exemplifiera hur samverkan kan gå till och att illustrera hur förutsättningar för samverkan kan bidra till ett mer effektivt bistånd. Den tredje bilagan innehåller en förteckning över centrala styrdokument för det humanitära biståndet och det långsiktiga utvecklingssamarbetet. 64För en diskussion om kvalitativa utgångspunkter, se till exempel och , Att fråga och att svara, s. 264–266, 2007. 22 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 2 Bakgrund: internationella bistånd I detta kapitel ges en introduktion till styrning och genomförande av internationella bistånd. 2.1 Styrning av internationella bistånd De centrala styrdokumenten på biståndsområdet är de av beslutade årliga budgetpropositionerna65 och propositionen om politik för global utveckling (PGU).66 PGU omfattar alla politikområden, men innehåller ett avsnitt som enbart rör internationellt utvecklingssamarbete. Det övergripande målet för internationella bistånd, såsom fastslaget av , är ”att skapa förutsättningar för bättre levnadsvillkor för människor som lever i fattigdom och förtryck”.67 Regeringen anger den övergripande inriktningen för svenskt bistånd i skrivelser till . Därutöver styr regeringen det internationella biståndet genom instruktioner och regleringsbrev till berörda myndigheter samt genom geografiska, tematiska och organisationsspecifika strategier.68 Strategierna anger de specifika mål som ska uppnås inom ramen för ett visst tematiskt eller geografiskt område, eller för samarbetet med en multilateral organisation. Strategierna anger vad som ska uppnås inom ramen för en viss strategi. Hur genomförandet av strategierna ska ske ansvarar den eller de myndigheter för som får i uppdrag att genomföra strategin.69 Strategierna är därmed centrala dokument för genomförandet av svenskt bistånd. Strategin för humanitärt bistånd är en av de tematiska strategierna, medan utvecklingssamarbetet styrs av de geografiska strategier som rör samarbeten med specifika länder (så kallade landstrategier) eller regioner (så kallade regionala strategier). Denna granskning avser endast strategin för humanitärt bistånd och ett antal landstrategier. Inga regionala strategier har 65För exempel på budgetproposition se prop. 2017/18:1 Budgetpropositionen – Utgiftsområde 7, s. 51, bet. 2017/18:UU2, rskr 2017/18:95, rskr 2017/18:96. 2002/03:122 Gemensamt ansvar: politik för global utveckling, bet. 2003/04:UU3 Ny svensk politik för global utveckling (UU3), rskr. 2003/04:112. 2017/18:1 Budgetpropositionen - Utgiftsområde 7, s. 16, se också prop. 2013/14:1 Budgetpropositionen Utgiftsområde 7, bet. 2013/14:UU2. 68Se till exempel Regeringens ”Så styrs – Myndigheter och bolag med statligt ägande”, hämtad . 69Regeringsbeslut , Riktlinjer för strategier inom svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, s. 1–2. R I K S R E V I S I O N E N S I D A S H U M A N I T Ä R A B I S T Å N D O C H L Å N G S I K T I G A U T V E C K L I N G S S A M A R B E T E inkluderats.70 fanns det totalt 25 landstrategier.71 Varje strategi sorterar in under en specifik anslagspost. Fördelningen av medel till respektive anslagspost fattar regeringen beslut om i regleringsbreven till Sida och övriga myndigheter som omfattas av strategierna.72 Hur de olika strategimålen förhåller sig till varandra, och till det övergripande målet för internationella bistånd, diskuteras i kapitel 3 och 4. 2.2 Genomförandet av internationella bistånd Sida förmedlar merparten av bilaterala bistånd (det bistånd som riktas till ett visst land), både när det gäller långsiktigt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd.73 Båda biståndsformerna bereds i form av insatser. Inför varje beslut om insats görs en beredning som bland annat inkluderar relevans- och riskbedömningar.74 De två biståndsformerna genomförs dock på olika sätt. Det långsiktiga utvecklingssamarbetet syftar till att bidra till långsiktig utveckling och fattigdomsminskning i partnerländer och ska utgå från de prioriteringar och mål som finns angivna i regeringens landstrategier. Det genomförs ofta i form av fleråriga program som exempelvis handlar om att stödja reformer inom skol- eller jordbruksområdet, eller att bygga upp demokratiska institutioner i ett partnerland.75 Sida utför inte något praktiskt arbete, utan ger olika aktörer i uppdrag att genomföra utvecklingssamarbetet. De aktörer som får dessa uppdrag kallas samarbetspartners. De utgörs exempelvis av regeringar i partnerländer, multilaterala organisationer och civilsamhällesorganisationer. Stöd till samarbetspartners inom det långsiktiga utvecklingssamarbetet ges till exempel i form av finansiering av projekt eller program, som garantier eller som budgetstöd, det vill säga bidrag direkt till ett lands statsbudget.76 Enligt Strategin för humanitärt bistånd genom Sida77 ska humanitära bistånd utgå från FN-resolution 46/182 Strengthening of the coordination of 70Regeringen, ”Så styrs – Myndigheter och bolag med statligt ägande”, hämtad ; Regeringsbeslut , Riktlinjer för strategier inom svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, s. 1. 71Sida, Sidas årsredovisning , 2018, s. 9. 72Regeringsbeslut UD2016/02092/USTYR, Regleringsbrev för avseende ; Regeringsbeslut UD2016/20546/IU, Regleringsbrev för budgetåret