prop · H603159 · 2019-09-04 00:00:00 — I tryggandelagen finns inga särskilda bestämmelser om information som ska lämnas under utbetalningsfasen Den information som enligt andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 43) ska lämnas omfattas av arbetsgivarens skyldighet att lämna information om villkoren för pensionsförmånerna och deras värdeutveckling som föreslås i avsnitt 11.1 Av den föreslagna bestäm- melsen följer att informationen ska lämnas även under utbetalnings- perioden eftersom det inte anges någon tidsbegränsning. Därmed finns det inget behov av att införa en särskild bestämmelse om information som ska lämnas . 11.7Information som ska lämnas på begäran Regeringens förslag: ska till en arbetstagare eller arbetstagares efterlevande som har en pensionsförmån som tryggas av stiftelsen och som begär det, tillhandahålla sin senaste årsredovisning och placeringsriktlinjerna. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag Andra tjänstepensionsdirektivet och gällande rätt Andra tjänstepensionsdirektivet innehåller bestämmelser om komplett- erande information som ska lämnas till medlemmar och förmånstagare på begäran (artikel 44). Informationen omfattar pensionsstiftelsens års- redovisning och investeringsriktlinjer (artikel 44 a och b). Första tjänstepensionsdirektivet innehåller motsvarande bestämmelser om att medlemmar och förmånstagare på begäran ska få del av årsredovis- ning (artikel 11.2 a), riktlinjer för placeringsverksamheten (artikel 11.3) och mer detaljerad information om pensionsförmånerna (artikel 11.4). Enligt tryggandelagen ska en pensionsstiftelse lämna den information som behövs om stiftelsens verksamhet till de personer som omfattas av en utfästelse som tryggas i stiftelsen (10 d § första stycket). Tryggandelagen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilken information som en pensionsstiftelse ska lämna (10 d § andra stycket). Pensionsstiftelser omfattas av föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2011:39) om information som gäller försäkring och tjänstepension, nedan FFFS 2011:39. Enligt dessa föreskrifter ska en pensionsstiftelse efter begäran tillhandahålla den senaste årsredovisningen och information om placeringsriktlinjerna (1 kap. 2 § andra stycket och bilaga 1). är skyldig att, på begäran, tillhandahålla en ersättningsberättigad sin senast upprättade årsredovisning (bilaga 1 till FFFS 2011:39). Detsamma gäller mot en informationsberättigad eller någon som företräder denne i fråga om information om placerings- riktlinjerna (bilaga 1 till FFFS 2011:39). Dessa föreskrifter får i huvudsak anses uppfylla de krav som anges i andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 44 a och b) om att en medlem eller förmånstagare, efter begäran, ska få del av en pensionsstiftelses årsredovisning och investeringsriktlinjer. Utformningen av föreskrifter kan göra det svårt för enskilda som har pensionsförmåner som tryggas i en stiftelse att få kännedom om sin rätt att få del av denna information. att det är viktigt att arbetstagare och deras efterlevande får del av denna I skälen 59 och 60 i andra tjänstepensionsdirektivet anges också att årsredovisningen och investeringsriktlinjerna är viktiga källor till information om tjänstepensionsinstituten. Regeringen anser att rätten att ta del av denna information bör framgå av lag. Enligt gällande rätt behöver en pensionsstiftelse inte lämna ut sina fullständiga placeringsriktlinjer till de informationsberättigade. det tillräckligt att stiftelserna lämnar sammanfattande information om innehållet i riktlinjerna där det är tillräckligt att informationen innehåller en övergripande beskrivning av de tillgångar som avser tjänstepension och en uppgift om avkastningsmål (bilaga 1 till FFFS 2011:39). anses förenligt med andra tjänstepensionsdirektivet som kräver att rikt- linjerna ska tillhandahållas medlemmar eller förmånstagare (artikel 44 b). Det bör därför införas en särskild bestämmelse i tryggandelagen som anger att en pensionsstiftelse ska tillhandahålla stiftelsens senaste årsredovisning och placeringsriktlinjerna till en arbetstagare eller arbetstagares efter- levande som har en pensionsförmån som tryggas i stiftelsen och som begär Bestämmelsen hindrar inte att en pensionsstiftelse publicerar upp- gifterna på en webbplats och hänvisar de som har rätt till denna informa- Regeringens bedömning: Det bör inte införas några särskilda bestämmelser för pensionsstiftelserna om gränsöverskridande över- låtelse av en pensionsplans skulder, tekniska avsättningar och andra skyldigheter och rättigheter samt motsvarande tillgångar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna har inte några synpunkter på bedömningen. Skälen för regeringens bedömning Andra tjänstepensionsdirektivet och gällande rätt I andra tjänstepensionsdirektivet finns bestämmelser om att medlems- staterna ska godkänna att ett tjänstepensionsinstitut överlåter en pensions- plans skulder, tekniska avsättningar och andra skyldigheter och rättigheter, samt motsvarande tillgångar eller likvärdiga likvida tillgångar, till ett annat tjänstepensionsinstitut i en annan medlemsstat, dvs. gränsöverskridande överlåtelser (artikel 12 och definitioner av överlåtande respektive mot- tagande tjänstepensionsinstitut i artikel 6.12 och 6.13). En sådan överlåtelse måste förhandsgodkännas av en majoritet av förmånstagarna (artikel 12.3 a), av det uppdragsgivande företaget (artikel 12.3b) och av de behöriga myndigheterna för de mottagande och över- låtande tjänstepensionsinstituten (artikel 12.4). De behöriga myndig- heterna ska samverka om ansökan i en särskilt angiven process med vissa tidsfrister (artikel 12.7–12.11). Första tjänstepensionsdirektivet innehåller inte några bestämmelser om gränsöverskridande överlåtelser och pensionsstiftelser omfattas inte av några bestämmelser om sådana överlåtelser enligt gällande rätt. Det finns en möjlighet för arbetsgivare att ändra tryggandeform genom att teckna pensionsförsäkringar för dem som omfattas av pensionsutfäst- elser som tryggas i en pensionsstiftelse. I ett sådant fall får arbetsgivaren gottgöra sig för avgiften ur pensionsstiftelsens medel (14 § första stycket tryggandelagen). kan även åta sig att trygga pensions- utfästelser som ska fullgöras i ett annat land inom EES, enligt tryggande- lagens bestämmelser om gränsöverskridande verksamhet (15 a–15 e §§). Pensionsstiftelsernas särart behandlas i avsnitt 6. Enligt tryggandelagen får en pensionsstiftelse inte utfästa pensionsförmåner (12 §). En pensions- stiftelse har därmed ingen pensionsskuld, utan förvaltar endast de medel som en arbetsgivare har avsatt för att trygga sina utfästelser om pension. Stiftelsen saknar följaktligen sådana skulder, tekniska avsättningar och andra skyldigheter och rättigheter som kan överlåtas till ett annat tjänste- pensionsinstitut enligt andra tjänstepensionsdirektivet. I en pensions- stiftelse finns endast tillgångar som ska trygga en eller flera arbetsgivares utfästelser om pension. När det gäller pensionsstiftelsers tillgångar begränsar tryggandelagen pensionsstiftelsernas möjligheter att avhända sig tillgångar till ett fåtal situationer. tillgångar kan under vissa särskilt angivna förutsättningar användas till betalning för arbetsgivarens räkning eller för gottgörelse till arbetsgivaren (13 och 14 §§ tryggandelagen). Tillgångar kan också överföras från en pensionsstiftelse i samband med att en näringsverksamhet övergår från en arbetsgivare till en annan och det avtalas att ansvaret för en pensionsutfästelse ska övergå på efterträdaren. En sådan överföring förutsätter att tillsynsmyndigheten beslutar om ändring av stiftelsens stadgar. får på ansökan av pensionsstiftelsen besluta om ändring av stiftelsens stadgar om det inte längre finns någon som omfattas av pensionsstiftelsens ändamål, om stiftelsens kapital väsentligen överstiger vad som kan komma att fordras för att tillgodose ändamålet, eller om det annars finns särskilda skäl att ändra innehållet i stiftelsens stadgar (22 och 24 §§ tryggandelagen). Inga bestämmelser om beståndsöverlåtelser för pensionsstiftelser I andra tjänstepensionsdirektivet anges att en överlåtelse som faller inom direktivets tillämpningsområde ska avse såväl pensionsåtagandena och de tekniska avsättningarna, som de tillgångar som täcker åtagandena (artikel kan emellertid, som framgår ovan, inte ha några pensionsåtaganden och gör inte heller några tekniska avsättningar. Eftersom pensionsstiftelser inte kan ha några sådana åtaganden, tekniska avsättningar eller andra skyldigheter kan de överhuvudtaget inte genom- föra sådana beståndsöverlåtelser som direktivet tar sikte på. därför skäl att införa bestämmelser om pensionsstiftelsers gränsöver- skridande överlåtelser med anledning av andra tjänstepensionsdirektivet. får ta emot ett uppdrag att förvalta tillgångar som avser en tjänstepensionsplan som ska fullgöras i ett annat land inom EES. Ett sådant uppdrag hanteras enligt bestämmelserna om gränsöverskridande verksamhet, vilka behandlas i avsnitt 8. Delad tillsyn över pensionsstiftelser Regeringens förslag: ska utöva tillsyn över att pensionsstiftelser förvaltas i enlighet med de bestämmelser som följer av andra tjänstepensionsdirektivet. Övrig tillsyn över pensionsstiftelserna ska utövas av den länsstyrelse som är tillsynsmyndighet i det län där arbetsgivaren har sin hemvist. Promemorians förslag överensstämmer inte med regeringens förslag. Enligt promemorians förslag ska behörig länsstyrelse utöva tillsyn över att en pensionsstiftelse som tryggar utfästelser om pension till färre än 100 personer förvaltas i enlighet med de bestämmelser som följer av andra Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. i anför att den inte bedriver finansiell tillsyn av det slag som följer av förslaget och att det inte ligger inom myndighetens normala kompetensområde. styrelsen anser att de föreslagna bestämmelserna ställer andra krav och innebär betydande skillnader för tillsynen över en stiftelses placeringar jämfört med nuvarande reglering om nöjaktiga placeringar. synen antas vara begränsad till ett mindre antal stiftelser anser Läns- styrelsen att det inte är tillräckligt med samverkan med för de prövningar som kan komma att behöva göras vid granskning eller konstaterar även att tillsyn ska bedrivas av sju länsstyrelser och anser att det bör övervägas om inte tillsynen och kompetensen bör koncentreras. (SPFA) och anser att det är olämpligt att till- synen i fråga om andra tjänstepensionsdirektivets bestämmelser utövas av Enligt SPFA och är gränsdrag- ningen mellan myndigheternas tillsynsområden oklar. 2018/19:159 anser även att all tillsyn över pensionsstiftelser bör flyttas från länsstyrelserna till om regeringen skulle finna att stiftelserna omfattas av andra tjänstepensionsdirektivet. Skälen för regeringens förslag Andra tjänstepensionsdirektivet och gällande rätt Flera bestämmelser i andra tjänstepensionsdirektivet behandlar frågor om tillsynen över tjänstepensionsinstitut (se artiklarna 19.2 och 31.7 samt avdelning V, artiklarna 45–59). Även första tjänstepensionsdirektivet innehåller vissa bestämmelser om tillsyn (artiklarna 13 och 14). Enligt andra tjänstepensionsdirektivet ska de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten ansvara för tillsynen över tjänstepensionsinstitut (artikel 47.1). Med behörig myndighet avses en nationell myndighet som har utsetts att utföra de uppgifter som anges i direktivet (artikel 6.8). Definitionen motsvarar den som gäller enligt första tjänstepensions- direktivet (artikel ). I andra tjänstepensionsdirektivet anges att tillsyn ska utövas över vissa angivna områden, bl.a. investeringsregler, företagsstyrningssystem och information (artikel 46). Tillsynens huvudsyfte är att skydda medlemmars och förmånstagares rättigheter och att säkerställa tjänstepensions- institutens stabilitet och sundhet (artikel 45.1). Medlemsstaterna ska säker- ställa att de behöriga myndigheterna ges de medel och har den expertis, den kapacitet och det mandat som är nödvändigt för att uppnå det syftet (artikel 45.2). Enligt tryggandelagen står en pensionsstiftelse under tillsyn av den läns- styrelse som är tillsynsmyndighet i det län där arbetsgivaren har sin hem- vist (31 § första stycket). I tryggandelagen används uttrycket tillsyns- myndighet för den behöriga . Regeringen bestämmer vilken länsstyrelse som är tillsynsmyndighet i ett län. Pensionsstiftelser som tryggar pensionsutfästelser till minst 100 person- er står även under tillsyn av (34 § första stycket tryg- gandelagen). Detsamma gäller för sådana mindre stiftelser som valt att tillämpa de bestämmelser i tryggandelagen som följer av första tjänste- pensionsdirektivet. tillsyn gäller endast de bestäm- melser i tryggandelagen som följer av första tjänstepensionsdirektivet och de föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser. Det är därmed som är behörig myndighet i den mening som avses i första tjänstepensionsdirektivet. Fortsatt delad tillsyn över pensionsstiftelser Tillsynen över pensionsstiftelser som omfattas av den unionsrättsliga regleringen för tjänstepensionsinstitut har , som framgår ovan, varit delad mellan länsstyrelserna och . Delad tillsyn infördes i samband med att första tjänstepensionsdirektivet genomfördes i svensk rätt. utövades tillsynen enbart av länsstyrelserna. Som skäl för delad tillsyn anförde regeringen att särskilt de nya krav på tillsynsmyndigheten som införandet av aktsamhetsprincipen medförde motiverade att tog över ansvaret för den finansiella tillsynen för pensionsstiftelser, eftersom tillsyn av sådant slag ligger uppenbart närmare den verksamhet som bedriver (prop. 2004/05:165 s. 196–198). Med hänsyn till att redan var ansvarig för den finansiella tillsynen över bl.a. försäkringsbolag och understödsföreningar bedömdes det vara naturligt att även låta till- synsansvaret för pensionsstiftelserna i detta avseende ligga på Finans- inspektionen. Regeringen anser att de skäl som anfördes för delad tillsyn är giltiga. Det finns därför inte anledning att frångå den ordning som hit- tills har gällt för pensionsstiftelser som omfattas fullt ut av den unions- rättsliga regleringen. Genom andra tjänstepensionsdirektivet införs dess- utom nya bestämmelser om företagsstyrning, information, utläggning av verksamhet och förvaring av tillgångar som ställer ökade krav på tillsynen över dessa stiftelser. Enligt regeringens uppfattning bör även tillsynen på dessa områden utövas av , eftersom myndigheten redan utövar motsvarande tillsyn över andra finansiella företag. Det är där- för naturligt att inspektionen har tillsynsansvar över pensionsstiftelser som tryggar pensionsutfästelser till minst 100 personer när det gäller de bestämmelser i tryggandelagen som följer av andra tjänstepensions- direktivet. Som framgår av avsnitten 5.2, 9.5 och 10.13.1 ska även pensions- stiftelser som tryggar utfästelser om pension till färre än 100 personer tillämpa bestämmelser om förvaring av tillgångar och uppdragsavtal som följer av andra tjänstepensionsdirektivet. Pensionsstiftelser som tryggar pensionsutfästelser till 16–99 personer ska därutöver tillämpa vissa bestämmelser om aktsamhetsprincipen för investeringar och företags- styrning som är föranledda av direktivet. Så är inte fallet enligt första tjänstepensionsdirektivet. Mot bakgrund av det som anförs ovan anser regeringen, till skillnad från det som föreslås i promemorian, att tillsynen över dessa stiftelser också bör vara delad mellan länsstyrelserna och . utövar redan finansiell tillsyn avseende tillämp- ningen av aktsamhetsprincipen och har därmed särskild kompetens och erfarenhet inom området. Sådan tillsyn som krävs enligt andra tjänste- pensionsdirektivet ligger däremot inte inom länsstyrelsernas normala kompetensområde, som i påpekar. Regeringen anser dessutom, i likhet med SPFA och advokat- samfund, att det inte är lämpligt att dela upp tillsynen beträffande de bestämmelser som följer av direktivet mellan flera olika myndigheter. För att uppnå en enhetlig tillämpning bör därför , i stället för länsstyrelserna, även utöva tillsyn över att pensionsstiftelser som tryggar utfästelser om pension till färre än 100 personer förvaltas i enlighet med de bestämmelser i tryggandelagen som följer av andra tjänste- pensionsdirektivet. Regeringens förslag innebär att kommer att utöva tillsyn över samtliga pensionsstiftelser när det gäller tillämpningen av de bestämmelser i tryggandelagen som är föranledda av andra tjänste- pensionsdirektivet. kommer därmed vara ensam behörig myndighet i när det gäller tillsyn enligt direktivet. Vidare anser regeringen, i likhet med det som anförs i promemorian, att länsstyrelserna även fortsättningsvis bör ansvara för tillsynen över den stiftelserättsliga regleringen i tryggandelagen. Som anfördes redan vid 2018/19:159 genomförandet av första tjänstepensionsdirektivet är det länsstyrelserna, och inte , som har särskild kompetens på det området (prop. 2004/05:165 s. 198). bör därför inte, trots det för fram, ensam stå för tillsynen över pensionsstiftelser. Sammanfattningsvis bör alltså tillsynen över samtliga pensionsstiftelser vara delad mellan de behöriga länsstyrelserna och . 13.2.1Tillsynsbefogenheter och uppgifter som ska lämnas till Regeringens förslag: ska få genomföra en under- sökning på plats hos en pensionsstiftelse. En sådan undersökning ska också få genomföras hos ett företag som har fått i uppdrag av en pensionsstiftelse att utföra viss verksamhet eller vissa funktioner, om det behövs för tillsynen över pensionsstiftelsen. Regeringens bedömning: Bestämmelserna i andra tjänstepensions- direktivet om allmänna principer för tillsyn, tillsynsbefogenheter och uppgiftslämnande kräver i övrigt inte några lagstiftningsåtgärder. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. I promemorian behandlas inte de all- männa bestämmelserna om tillsynsbefogenheter i andra tjänstepensions- direktivet. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Svenska Pensions- stiftelsers Förening (SPFA) anser att samtliga bestämmelser som avser pensionsstiftelser ska finnas i tryggandelagen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Andra tjänstepensionsdirektivet och gällande rätt I andra tjänstepensionsdirektivet anges allmänna principer för tillsynen över tjänstepensionsinstitut (artikel 47). Medlemsstaterna ska säkerställa att tillsynen baseras på en framåtblickande och riskbaserad metod (artikel 47.2). Tillsynen ska omfatta en lämplig kombination av åtgärder på distans och inspektioner på plats (artikel 47.3). Tillsynsbefogenheter ska utövas på ett sätt som är lämpligt och står i proportion till storleken, arten, omfatt- ningen och komplexiteten hos tjänstepensionsinstitutens verksamhet (artikel 47.4). Medlemsstaterna ska säkerställa att de behöriga myndig- heterna tar vederbörlig hänsyn till den potentiella effekten av deras åt- gärder på de finansiella systemens stabilitet i unionen, särskilt i kris- situationer (artikel 47.5). I andra tjänstepensionsdirektivet regleras också vilka tillsynsbefogen- heter som de behöriga myndigheterna åtminstone ska ha (artikel 49). De behöriga myndigheterna ska ha nödvändiga befogenheter för att granska strategier, processer och rapporteringsrutiner som tjänstepensions- instituten har infört för att följa lagar och andra författningar som genom- för direktivet (artikel 49.1). Det anges också vad tillsynens gransknings- process ska innehålla – bl.a. en bedömning av de risker som ett tjänste- pensionsinstitut står inför. Vidare ska medlemsstaterna säkerställa att de behöriga myndigheterna har övervakningsinstrument, däribland stress- tester, som ger dem möjlighet att identifiera försämringar av ett tjänste- pensionsinstituts finansiella ställning och att övervaka hur en försämring åtgärdas (artikel 49.2). Det anges även krav på att de behöriga myndig- heterna ska ha nödvändiga befogenheter för att kräva att ett tjänste- pensionsinstitut åtgärdar svagheter eller brister som identifierats i sam- band med tillsynens granskningsprocess (artikel 49.3). De behöriga myndigheterna ska fastställa hur ofta granskningar av tjänstepensions- instituten ska göras och vilken omfattning de ska ha, med hänsyn tagen till storleken, arten, omfattningen och komplexiteten hos det berörda tjänste- pensionsinstitutets verksamhet (artikel 49.4). Andra tjänstepensionsdirektivet innehåller även bestämmelser om upp- giftslämnande från tjänstepensionsinstitut till de behöriga myndigheterna och vilka befogenheter myndigheterna ska ha i detta avseende (artikel 50). Medlemsstaterna ska säkerställa att de behöriga myndigheterna har de befogenheter och de medel som är nödvändiga för att kräva att tjänste- pensionsinstitutet och angivna funktionärer när som helst ska lämna infor- mation om alla affärsangelägenheter och överlämna alla affärshandlingar (artikel 50 a). Vidare ska de behöriga myndigheterna ha befogenhet att ut- öva tillsyn över affärsförbindelser mellan tjänstepensionsinstitut och andra företag samt få tillgång till särskilt angivna handlingar, bl.a. den egna risk- bedömningen, investeringsriktlinjerna och årsbokslutet (artikel 50 b och c). De behöriga myndigheterna ska även få fastställa vilka handlingar som behövs för tillsynen (artikel 50 d). Därutöver ska de behöriga myndig- heterna få utföra inspektioner på plats i tjänstepensionsinstitutens lokaler och på platser där utkontrakterade verksamheter utförs samt när som helst begära information om utkontrakterade verksamheter (artikel 50 e och f). Liknande bestämmelser finns även i första tjänstepensionsdirektivet. Enligt tryggandelagen ska bestämmelserna i försäkringsrörelselagen om försäkringsföretags skyldighet att lämna upplysningar till Finansinspek- tionen samt hålla tillgångar och handlingar tillgängliga för granskning tillämpas på motsvarande sätt för pensionsstiftelser (se 35 § femte stycket). Hänvisningen till försäkringsrörelselagen infördes när första tjänstepensionsdirektivet genomfördes i svensk rätt (se prop. s.199–201). Styrelsen i en pensionsstiftelse är skyldig att lämna de upplysningar om stiftelsens verksamhet som begär (17 kap. 5 § FRL jämförd med 35 § femte stycket tryggandelagen). som bedriver gränsöverskridande verksamhet ska även lämna de upplysningar som behörig myndighet i värdmedlemsstaten behöver. Vidare ska styrel- sen hålla stiftelsens tillgångar, räkenskapsmaterial och andra handlingar tillgängliga för granskning av befattningshavare eller av någon annan som inspektionen har förordnat (17 kap. 7 § andra stycket FRL jämförd med 35 § femte stycket tryggandelagen). Skyldigheten att lämna upplysningar och hålla tillgångar och handlingar tillgängliga för granskning gäller även för ledningen för ett företag vars verksamhet ute- slutande ska vara att biträda pensionsstiftelser eller som en pensions- stiftelse har ett bestämmande inflytande i (17 kap. 8 § 1 FRL jämförd med 2018/19:159 35 § femte stycket tryggandelagen). har även rätt att sammankalla styrelsen i en pensionsstiftelse och i så fall att närvara och delta i styrelsesammanträdet (17 kap. 13 § första stycket första meningen FRL jämförd med 35 § femte stycket tryggandelagen). Av tryggandelagen framgår även att de föreskrifter om vilka upplys- ningar som ett försäkringsföretag ska lämna till samt när och hur de ska lämnas, som har meddelats med stöd av bemyndigandet i 17 kap. 30 § FRL, ska tillämpas på motsvarande sätt för pensionsstiftelser (35 § femte stycket). Vidare har befogenhet att förelägga en pensions- stiftelse eller dess styrelse att vidta rättelse bl.a. om avvikelse har skett från någon av de bestämmelser som inspektionen har tillsyn över (35 § andra stycket tryggandelagen).