prop · H70314 · 2019-09-24 00:00:00 — Det bygger på rekommendation 10 från den mellanstatliga organisationen (Fatf). I tolkningsnoten till rekommendationen anges att det inte är nödvändigt att utreda en kunds verkliga huvudman, om kunden är ett majoritetsägt dotterföretag till ett börsbolag med krav på öppenhet i fråga om ägande. Förslaget bör omfatta kunder som är svenska eller utländska juridiska personer. Koncerndefinitionen i penningtvättslagen är emellertid begränsad till svenska moderföretag (se prop. 1998/99:130 s. 459). Koncerndefinitionen bör därför också omfatta utländska moderföretag. och anser att koncerndefinitionen ska omfatta utländska företagsgrupper i stället för utländska företeelser. Regeringen anser emellertid att koncerndefinitionen, som får anses vara ett förtydligande av gällande rätt, bör omfatta samtliga företeelser i en utländsk företagsgrupp, inbegripet moderföretag och dotterföretag. I det sammanhanget ska framhållas att förslaget endast avser koncerndefinitionen i penningtvättslagen. Regeringens förslag: Kravet på att utse en alternativ verklig huvudman ska inte gälla om –kunden är en stat, en region, en kommun eller motsvarande, och –den risk som kan förknippas med kunden bedöms som låg. Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. och anser att undantaget från kravet på att utse en alternativ verklig huvudman ska gälla i samtliga fall när kunden är en stat, en kommun eller motsvarande, dvs. inte bara om den risk som kan förknippas med kunden bedöms som låg. Skälen för regeringens förslag: Om det står klart att en kund som är en juridisk person inte har en verklig huvudman, ska i stället den som är styrelseordförande, verkställande direktör eller motsvarande befattningshavare (alternativ verklig huvudman) anses vara verklig huvudman (3 kap. 8 § tredje stycket penningtvättslagen). Bestämmelsen genomför regler i fjärde penningtvättsdirektivet (artikel 3.6 a ii). Det svenska kravet på att utse en alternativ huvudman – som omfattar privaträttsliga och offentligrättsliga juridiska personer – går emellertid utöver direktivet, som innebär att en alternativ verklig huvudman ska utses för privaträttsliga juridiska personer (”företagsenheter”). Kravet på att utse alternativa verkliga huvudmän är ett uttryck för att en juridisk person som är organiserad på ett sådant sätt att en verklig huvudman som avses i 1 kap. 3 och 4 §§ registerlagen saknas i stället får anses ”kontrolleras” av den alternativa verkliga huvudmannen (se prop. 2016/17:173 s. 243). framstår det i grunden som ett främmande synsätt att en fysisk person kan kontrollera en offentligrättslig juridisk person. I fråga om svenska offentligrättsliga juridiska personer kommer det till uttryck i 1 kap. 2 § andra stycket 1 registerlagen. En alternativ verklig huvudman i en offentligrättslig juridisk person är inte sällan en person i politiskt utsatt ställning. Det innebär att det svenska kravet på att utse en alternativ huvudman för kunder som är offentligrättsliga juridiska personer kan medföra att verksamhetsutövaren behöver vidta särskilda åtgärder för kundkännedom (3 kap. 19 § penningtvättslagen). kan den omständigheten att kunden är en offentligrättslig juridisk person tyda på att risken för penningtvätt och finansiering av terrorism är låg (2 kap. 4 § penningtvättslagen), vilket i sin tur motiverar förenklade åtgärder för kundkännedom. Det innebär sammanfattningsvis att särskilda åtgärder för kundkännedom kan aktualiseras, trots att den risk som kan förknippas med kunden bedöms som låg. Det står inte i överensstämmelse med det riskbaserade synsättet som präglar penningtvättslagen. Kravet på att utse en alternativ verklig huvudman för offentligrättsliga juridiska personer leder i dessa fall inte till en bättre öppenhet kring ägandet och kontrollen av kunden eller till en bättre riskhantering utan medför i stället en administrativ börda för verksamhetsutövarna. Kravet på att utse alternativa verkliga huvudmän bör därför inte gälla, om kunden är en stat, en kommun på regional nivå (landsting), en kommun eller motsvarande. 2019/20:14 Ett förslag om att beteckningen region ska användas i stället för landsting för kommuner på regional nivå har överlämnats till (propositionen En ny beteckning för kommuner på regional nivå och vissa frågor om regionindelning [prop. 2018/19:162]). Beteckningen region bör därför användas i den nu aktuella lagtexten. och anser att undantaget från kravet på att utse en alternativ verklig huvudman i en offentligrättslig juridisk person ska gälla oavsett om den risk som kan förknippas med kunden bedöms som låg. Enligt regeringens mening kan visserligen det förhållandet att en kund är en offentligrättslig juridisk person tyda på att riskprofilen hos kunden är låg. Detta kan emellertid inte alltid anses vara fallet och mot bakgrund av det riskbaserade synsätt som präglar penningtvättsregelverket bör alternativa verkliga huvudmän också fortsättningsvis utses för sådana juridiska personer om den risk som kan förknippas med kunden bedöms som låg. 5.4Konton med medel som tillhör någon annan Regeringens förslag: Det ska uttryckligen framgå av lag att förenklade åtgärder för kundkännedom för konton med medel som tillhör någon annan bara ska vidtas i förhållande till kundens verkliga huvudman. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att bestämmelsen bör kunna tas bort. anser att bestämmelsen inte ska avse klientmedelskonton. Skälen för regeringens förslag: Utgångspunkten i penningtvättslagen är att en verksamhetsutövares kund är den person som verksamhetsutövaren har en avtalsrelation med. Det innebär att det i regel inte finns någon skyldighet att vidta kundkännedomsåtgärder avseende kundens kunder (se prop. 2016/17:173 s. 509). Om kundens kund är att betrakta som kundens verkliga huvudman, ska emellertid verksamhetsutövaren vidta åtgärder för att kontrollera den verkliga huvudmannens identitet (3 kap. 8 § penningtvättslagen). Detta gäller dock inte om kunden uppfyller vissa krav (3 kap. 25 § penningtvättslagen). Undantagsbestämmelsen – som saknar motsvarighet i fjärde penningtvättsdirektivet – vilar på förutsättningen att kundens kund, dvs. den för vars räkning medel förvaras på konton, är att betrakta som verklig huvudman för innehavaren för kontot (se samma prop. s. 279 f.). Varje person som får sina medel överförda till ett gemensamt konto är emellertid inte att betrakta som verklig huvudman i förhållande till den som innehar kontot. Vid genomförande av betalningstransaktioner kan t.ex. en aktör, som erbjuder tjänster för att genomföra sådana transaktioner, ta emot medel för en betalares räkning. Sådana medel kan denne vara skyldig att hålla avskilda från sina egna medel (3 kap. 7 § lagen [2010:751] om betaltjänster). Det kan ske genom att betalarens medel förvaltas på ett gemensamt konto, som innehas av den som genomför transaktionen. 2019/20:14 Betalaren, dvs. den vars medel förvaltas på kontot, är i en sådan situation inte att anse som verklig huvudman för innehavaren av kontot, dvs. den som har att genomföra transaktionen. Detta eftersom betalaren varken kan anses ytterst äga eller kontrollera innehavaren av kontot eller vara den till vars förmån innehavaren handlar i den mening som avses i 1 kap. 3 och 4 §§ registerlagen (se avsnitt 5.1). Såsom undantagsbestämmelsen i penningtvättslagen (3 kap. 25 §) är utformad finns risk för att den kan anses ge uttryck för ett krav på att verksamhetsutövaren ska kontrollera och identifiera kundens kunder, oavsett om kundens kund är kundens verkliga huvudman. Det bör därför förtydligas att förenklade åtgärder för kundkännedom för konton med medel som tillhör någon annan kan vidtas i förhållande till kundens verkliga huvudman. Syftet med förslaget är att förtydliga den nu aktuella undantagsbestämmelsen. Om bestämmelsen tas bort eller inskränks, som och föreslår, skulle det innebära att möjligheten att i vissa fall vidta förenklade åtgärder för kundkännedom tas bort eller inskränks. Regeringen anser inte att det har framkommit några skäl för att göra en sådan ändring i sak. Regeringens förslag: Ändringarna i penningtvättslagen och registerlagen ska träda i kraft . Övriga lagändringar ska träda i kraft . Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla för överträdelser av penningtvättslagen som inträffat före ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att det i promemorian föreslås att alla lagändringar ska träda i kraft . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. efterfrågar en redogörelse för om särskild hänsyn tagits till de berörda vid bedömning av lämpligt ikraftträdandedatum. Skälen för regeringens förslag: Lagändringarna bör träda i kraft . tar upp frågan om särskild hänsyn behöver tas till de berörda vid bedömningen av lämpligt ikraftträdandedatum. De berörda företagen omfattas av penningtvättsregelverket och ska således följa dess materiella bestämmelser. Att får vissa nya möjligheter att ingripa, och att vissa förenklingar i regelverket sker, gör enligt regeringens uppfattning, inte att det krävs någon särskild genomförandetid för dessa företag. Lagändringarna bör därför kunna träda i kraft 2020, som föreslås i promemorian. När det gäller de ändringar i 3 kap. 8 § penningtvättslagen och 1 kap. 2 § registerlagen som föreslås i avsnitten Prop. 2.7och 2.8 föreslås emellertid ändringar i samma paragrafer även i ett annat lagstiftningsärende (se prop. 2018/19:150). I det lagstiftningsärendet föreslås också att ändringarna ska träda i kraft . Med hänsyn till detta bör ändringarna i de båda lagarna som föreslås i denna proposition träda i kraft . När det gäller förslaget att ska kunna ingripa mot utländska kreditinstitut och kreditförmedlare som hör hemma inom EES och som driver verksamhet från filial i vid överträdelser av penningtvättslagen, bör de föreslagna bestämmelserna gälla överträdelser som har inträffat efter ikraftträdandet. Regeringens bedömning: Förslagen har inga offentligfinansiella Förslagen väntas ha en positiv effekt på konkurrensen mellan före- tagen på den svenska finansmarknaden. Förslagen medför minskad administrativ börda för ett okänt antal svenska verksamhetsutövare inom olika sektorer och av varierande Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. analysen brister i vissa avseenden, framför allt i fråga om effekterna för konkurrensen mellan företagen och effekterna för små företag. verket understryker vikten av fullgod finansiering av domstolarna vid en eventuell målökning med anledning av förslagen och framhåller att de mål som eventuellt kommer till domstol kan vara komplicerade och omfat- Skälen för regeringens bedömning Offentligfinansiella och samhällsekonomiska effekter Förslagen har inga offentligfinansiella effekter. När det gäller de samhällsekonomiska effekterna av förslagen om ändring i penningtvättslagen och registerlagen kan följande framhållas. Förslaget om ingripande mot vissa utländska företag vid överträdelser av penningtvättslagen ökar tillsynsstrukturens funktionssätt då den kommer att bli mer effektiv. Mer effektivitet i tillsynen kommer att leda till att det kommer att bli svårare att bedriva verksamheter som underlättar penningtvätt och finansiering av terrorism. Penningtvätt är en länk i en brottskedja. Genom insatser som syftar till att försvåra penningtvätt eller till att bättre upptäcka och lagföra penning- tvätt kan den förväntade lönsamheten begränsas i hela kedjan och därige- nom, förhoppningsvis, minska brottsligheten. Detta gäller också i fråga om finansiering av terrorism även om motiv och tillvägagångssätt i vissa avseenden är annorlunda. Minskad brottslighet genom en effektivare bekämpning av illegal penninghantering och finansiering av terrorism skapar samhälleliga välfärdsvinster i form av ökad trygghet och en ökad tilltro till det offentliga och till samhället i stort. Effektiv bekämpning av organiserad ekonomisk brottslighet kan också ha en allmänpreventiv effekt och höja den allmänna skattemoralen. är ett land som är beroende av en nära ekonomisk och finansiell sammankoppling med andra länder, och som konkurrerar med hög kunskap, hög produktivitet och hög integritet. Ett större förtroende för att är ett land där aktörerna tvingas analysera sina egna risker och agerar därefter är till samhällsekonomins och de individuella aktörernas fördel. anser att konsekvensanalysen brister i vissa avseenden, framför allt i fråga om effekterna för konkurrensen mellan företagen och effekterna för små företag. Förslaget om ingripande mot vissa utländska företag vid överträdelser av penningtvättslagen träffar ett 35-tal utländska verksamhetsutövare (kreditinstitut och kreditförmedlare). Förslaget har en positiv effekt på konkurrensen mellan företagen på den svenska finansmarknaden, eftersom det innebär att kan ingripa även mot utländska kreditinstitut och kreditförmedlare som driver verksamhet i . I övrigt föreslås vissa förenklingar av penningtvättslagen. Förslagen medför minskad administrativ börda för ett okänt antal svenska verksamhetsutövare inom olika sektorer och av varierande storlek. Beroende på hur verksamhetens ser ut och vilka kunder som finns, kan kostnaderna variera, men regeringen bedömer dem som generellt sett små. Penningtvättslagen genomför fjärde penningtvättsdirektivet i svensk rätt. Lagen gäller för alla verksamhetsutövare, oavsett verksamhetens storlek. Effekter för myndigheter och domstolar är tillsynsmyndighet på finansmarknadsområdet. Förslaget om ingripande mot vissa utländska företag vid överträdelser av penningtvättslagen innebär att inspektionen får ytterligare befogenheter i sin tillsyn. De eventuella merkostnader som detta medför för inspektionen ska hanteras inom befintliga budgetramar. Beslut som fattas med stöd av de nya befogenheterna får överklagas till allmän förvaltningsdomstol och prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (17 kap. 1 § lagen om bank- och finansieringsrörelse samt 8 kap. 1 § lagen om verksamhet med bostadskrediter). Enligt nu gällande förhållanden är det Förvaltningsrätten i och Kammarrätten i som kommer att pröva de överklagade besluten (14 § lagen [1971:289] om allmänna förvaltningsdomstolar). Förslaget innebär visserligen att fler överklagbara beslut kan fattas, men det rör sig om förhållandevis få företag som dessa beslut kan avse. Regeringen bedömer därför att förslaget kommer medföra att endast enstaka fler mål kommer att anhängiggöras vid dessa domstolar. Målen kan visserligen, som Dom- Prop. 2019/20:14 stolsverket framhåller, vara komplicerade och omfattande, men med hän- syn till att det alltså endast kan förväntas bli fråga om ett fåtal överklaganden bedömer regeringen att eventuella merkostnader kan hanteras inom befintliga budgetramar. I övrigt bedöms förslagen inte medföra några merkostnader för tillsynsmyndigheter eller domstolar. Regeringen förutsätter att tillsynsmyndigheterna informerar verksamhetsutövarna om förslagen. Förlagen medför därför inget behov av speciella informationsinsatser. Förslagen står i överensstämmelse med fjärde penningtvättsdirektivet och kapitaltäckningsdirektivet. 8.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse 2 § Ett svenskt företag ska ges tillstånd att driva bankrörelse eller finansieringsrörelse, om 1. bolagsordningen, stadgarna eller reglementet stämmer överens med denna lag och andra författningar och i övrigt innehåller de särskilda bestämmelser som behövs med hänsyn till omfattningen och arten av den planerade verksamheten, 2. det finns skäl att anta att den planerade rörelsen kommer att drivas enligt bestämmelserna i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, 3. den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav i företaget bedöms lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av ett kreditinstitut, 4. den som ska ingå i styrelsen för företaget eller vara verkställande direktör i det, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av ett kreditinstitut och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift, och 5. styrelsen i sin helhet har tillräckliga kunskaper och erfarenheter för att leda företaget. Vid bedömningen enligt första stycket 3 av om en innehavare är lämplig ska dennes anseende och kapitalstyrka beaktas. Det ska också beaktas om det finns skäl att anta att 1. innehavaren kommer att motverka att kreditinstitutets verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med kraven i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, eller 2. innehavet har samband med eller kan öka risken för a) penningtvätt enligt 1 kap. 6 § lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller 2019/20:14 b) brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Om den som kommer att ha ett kvalificerat innehav i företaget är ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag, ska det vid bedömningen av innehavarens anseende särskilt beaktas om dess ledning uppfyller de krav som ställs på ledningen i ett sådant företag enligt 3 kap. 5 § lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag respektive 5 kap. 16 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Om företaget har eller kan förväntas komma att få nära förbindelser med någon annan, får tillstånd ges bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av företaget. Paragrafen innehåller bestämmelser om under vilka förutsättningar som ett svenskt företag ska ges tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse. Ändringen i andra stycket 2 a föranleds av att det har införts en ny penningtvättslag. 15 a § I stället för det som föreskrivs i 15 § gäller följande om ett utländskt kreditinstitut som driver verksamhet i enligt 4 kap. 1 eller 3 § inte driver sin verksamhet i enlighet med bestämmelserna i lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller i föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. får förelägga kreditinstitutet att göra rättelse. Om institutet inte följer föreläggandet, ska inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i institutets hemland. Om rättelse därefter inte sker, får inspektionen förbjuda institutet att påbörja fler transaktioner i . Innan ett förbud meddelas ska inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i institutets hemland. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om ingripanden mot utländska kreditinstitut som hör hemma inom EES och som driver verksamhet från en filial i vid överträdelse av penningtvättslagen. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Enligt första stycket gäller bestämmelsen i stället för det som föreskrivs i 15 §. Enligt andra stycket ska förelägga kreditinstitutet att göra rättelse. Om rättelse inte sker, ska inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i institutets hemland, dvs. den utländska myndighet som utövar tillsyn över institutet. Det innebär att den utländska tillsynsmyndigheten kan ingripa mot institutet. Om rättelse därefter inte sker – dvs. om överträdelsen fortsätter, t.ex. på grund av att den utländska tillsynsmyndigheten har förhållit sig passiv till underrättelsen eller förklarat att den inte kan ingripa mot överträdelsen eller om den utländska tillsynsmyndighetens ingripande har visat sig vara otillräckligt – får inspektionen enligt tredje stycket förbjuda institutet att påbörja fler transaktioner i . Förbudet tar sikte på transaktioner som gäller den gränsöverskridande verksamheten och innebär i princip att institutet inte får påbörja fler transaktioner i , vare sig inom ramen för ett befintligt avtal eller enstaka transaktioner (jfr t.ex. prop. s. 301). Innan ett förbud meddelas, ska inspektionen underrätta den Prop. 2019/20:14 utländska myndigheten. Motsvarande förbud finns i 16 § samt i t.ex. 25 kap. 12 § lagen om värdepappersmarknaden och 8 kap. 21 § fjärde stycket lagen om betaltjänster. Ett beslut av i enlighet med tredje stycket får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (17 kap. 1 §). 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för överträdelser av lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism som inträffat före ikraftträdandet. Av punkt 2 följer att möjlighet att ingripa mot utländska företag gäller för överträdelser av penningtvättslagen som inträffat efter ikraftträdandet. 8.2Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) 2 § En revisor, lekmannarevisor eller särskild granskare är ersättningsskyldig enligt de grunder som anges i 1 §. Han eller hon ska även ersätta skada som uppsåtligen eller av oaktsamhet vållas av hans eller hennes medhjälpare. I de fall som avses i 9 kap. 44 § och 46 § andra stycket samt 10 kap. 18 § andra stycket denna lag samt 4 kap. 3 och 6 §§ lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism svarar dock revisorn, lekmannarevisorn eller den särskilda granskaren endast för skada på grund av oriktiga uppgifter som han eller hon eller en medhjälpare har haft skälig anledning att anta var oriktiga. Om ett registrerat revisionsbolag är revisor eller särskild granskare, är det detta bolag och den som är huvudansvarig för revisionen eller granskningen som är ersättningsskyldiga Paragrafen innehåller bestämmelser om skadeståndsskyldighet för revisor, lekmannarevisor eller särskild granskare. Ändringen i första stycket föranleds av att det har införts en ny penningtvättslag. 8.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden 2 § Vid bedömningen enligt 1 § första stycket 4 av om en innehavare är lämplig ska dennes anseende och kapitalstyrka beaktas. Det ska också beaktas om det finns skäl att anta att 1.innehavaren kommer att motverka att värdepappersbolagets verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med kraven i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, eller 2019/20:14 2. innehavet har samband med eller kan öka risken för a)penningtvätt enligt 1 kap. 6 § lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller b)brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Om den som kommer att ha ett kvalificerat innehav i bolaget är ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag ska det vid bedömningen av innehavarens anseende särskilt beaktas om dess ledning uppfyller de krav som ställs på ledningen i ett sådant företag enligt 3 kap. 5 § lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag respektive 5 kap. 16 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Om bolaget har eller kan förväntas komma att få nära förbindelser med någon annan, får tillstånd ges bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av värdepappersbolaget. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka omständigheter som ska beaktas vid bedömningen av lämpligheten hos den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav i ett värdepappersbolag. Ändringen i första stycket 2 a föranleds av att det har införts en ny penningtvättslag.