prop · H70323 · 2019-10-01 00:00:00 — 4.6Kontanternas roll minskar i handeln Ytterligare en bild av situationen för kontanter i samhället ges av att studera utvecklingen i handeln. Andelen kontanta betalningar i handeln har enligt minskat från 2010 till Enligt en forskningsrapport från utgjorde kon- Prop. 2019/20:23 tantbetalningar i de mest kontantintensiva butikerna ca 18 pro- cent av det totala värdet på betalningarna medan kortbetalningarna utgjorde . Återstående del utgjordes av fakturor. har företag inom hotell- och restaurangbranschen och inom handeln i allt högre grad upphört att acceptera kontanta betalningar. Även ett antal större butikskedjor har övergett kontanter som betalningsmedel. Det finns inga helt tillförlitliga data över antalet näringsidkare som har slutat att ta emot kontanter, men processen förefaller accelerera. Enligt forskningsrapporten accepterade dock 2017 fortfarande av handlarna i kontanta betalningar. Det finns en hög sannolikhet för en snabb minskning i acceptansen för kontanta betalningar bland näringsidkare. Av ett representativt urval av handlare i uppgav ungefär en fjärdedel att de kommer att sluta ta emot kontanter . Ytterligare en fjärdedel uppgav att de kommer att sluta ta emot kontanter –2025. Kreditinstituten har historiskt sett haft en central roll för tillgången till kontanttjänster i samhället i form av insättningar och uttag av kontanter på konto. Institutens verksamhet inriktas dock i allt mindre utsträckning mot att tillhandahålla kontanttjänster över disk. Framför allt gäller det vissa stora institut och minskningen är i vissa stycken kraftig. Enligt uppgifter från mer än halverades antalet kontor med kontantservice –2016 från 1 415 till 630. erbjöd av kontoren kontanttjänster. Utvecklingen förefaller fortsätta. Det enda institut som än så länge bibehållit kontantservice över hela landet är . hade ca 290 kontor där de erbjöd kontanttjänster över disk. Det motsvarar ungefär hälften av det totala antalet kontor med traditionell kassa, eller 580 stycken, . De lokala sparbankerna är ytterligare en aktör som generellt sett har upprätthållit kontantservicen. Det totala antalet lokala sparbankskontor som erbjöd kontanttjänster över disk var , enligt data från , ca 180 stycken. Ytterligare en aktör på bankmarknaden som i viss omfattning erbjuder kontanttjänster över disk är , som har 69 kontor i . bistår och Banks kunder med kontanttjänster. AB:s geografiska lokalisering av kontor är dock, enligt data från , tydligt inriktad mot i allmänhet och till storstadsområden i synnerhet. Nedläggningen av kontor med kontantservice har, genom att antalet uttagsautomater inte minskat i så hög utsträckning, främst drabbat kunder som vill ha service över disk för att ta ut kontanter. 2019/20:23 av kontor med kontantservice har också påverkat privatpersoner, föreningar och småföretag som vill sätta in kontanter på ett konto. 4.7.2 Uttags- och insättningsautomater –ökade antalet uttagsautomater från 2 816 stycken till 3 566. En faktor bakom ökningen var att två nya aktörer – och (den senare ägs av värde- bolaget ) – tillkom på uttagsautomatsmarknaden. har antalet automater minskat, med undantag för en mindre ökning 2015. var antalet 2 655 stycken, vilket motsvarar en minskning med i förhållande till 2011. Alla kunder med ett bank- eller kreditkort som är anslutna till betalnings- nätverken Visa eller kan använda samtliga uttagsauto- mater i för att göra kontantuttag. Antingen görs det via att institut har ett avtal direkt med automatägarna eller så sker det med hjälp av systemet med s.k. interchangeavgift där kunderna är anslutna till antingen Visa eller och där alla institut betalar samma pris per uttag till den som driver uttagsautomaten. Den viktigaste aktören när det gäller uttagsautomater i är Bolaget bildades och ägs av , Handels- banken, Nordea, och med sparbankerna. över skötseln och verksamheten av ägarbankernas uttagsautomater i tog över samtliga uttagsautomater från ägarna. Antalet uttagsautomater uppgick då till 2 700 och har antalet sjunkit till ca 1 600. Till stor del har minskningen bestått av konsolidering i Det fanns ett visst överutbud av uttagsautomater eftersom olika institut hade automater på samma geografiska plats. har i liten utsträckning helt lämnat orter. totala antalet uttagsautomater hade medan och hade var- Utöver dessa aktörer finns det några små aktörer som exempelvis med mindre än en procent av det totala antalet uttagsauto- Antalet uttag i uttagsautomaterna har, enligt betalnings- statistik, mer än halverats liksom det totala trans- aktionsvärdet av kontantuttagen. Det visar att servicen i viss utsträckning har upprätthållits, trots försämrade kommersiella förutsättningar. bär också att lönsamhetsutvecklingen i verksamheten är problematisk, eftersom företagen som driver uttagsautomater får betalt per uttag av kan alla kunder i institut i ta ut kontanter utan avgift i uttagsautomater, under förutsättning att kortet är anslutet till Visa Detta innebär att det är intäkter från institutens övriga verksamhet som subventionerar uttagen. Minskningen av antalet uttags- automater kan vara ett tecken på att den minskade efterfrågan på kontanter i samhället på allvar börjar slå igenom också i antalet uttagsautomater. har framfört att fler och fler av deras uttagsautomater inte bär sig ekonomiskt, beroende på den minskade mängden uttag. bedömer att det blir svårt för ett stort antal uttagsautomater Prop. 2019/20:23 att täcka sina kostnader med nuvarande prismodell, som bygger på betal- ningar från institut baserat på antalet uttag. Enligt finns det i ca 240 automater som tar emot insättning av sedlar. Antalet insättningsautomater har ökat svagt . tog över dessa automater från med sparbankerna innebar det att även kunderna i , , , och kan använda dem. En viktig del i Bankomat AB:s nuvarande strategi är att i stället för enskilda uttagsautomater bygga fullständiga s.k. kontantcenter med såväl insättningssom uttagsautomater. Den geografiska spridningen av insättningsautomater är begränsad, enligt data från avseende . Exempelvis finns samtliga automater i inland i . Det innebär att företag i stora delar av inland måste finna andra lösningar för att t.ex. sätta in dagskassor på konto. Det kan t.ex. röra sig om kvarvarande kontor med kontantservice, betaltjänstombud eller serviceboxar. Serviceboxar är mycket viktiga för insättning av dagskassor på konton, framför allt för småföretagare och inte minst i glesbygd. Större näringsidkare med mer omfattande kontanthantering, såsom stora dagligvarubutiker, har vanligtvis andra lösningar i samarbete med värdebolagen, t.ex. upphämtning av dagskassor i butik eller smarta kassaskåp där kontanterna räknas upp och sätts in direkt på konto. Dessa tjänster är dock generellt för dyra för mindre företag, varför serviceboxarna är en viktig förutsättning för dagskassehantering i hela landet. Instituten har i stort sett överlämnat all drift och hantering av serviceboxarna till värdebolagen . Undantaget är vissa mindre, lokala sparbanker som fortfarande driver ca 150 serviceboxar (enligt data från ). De stora institutens företags- och föreningskunder hänvisas därför i hög utsträckning till värdebolagen eller sparbanker. I återrapporteringen till regeringen avseende grundläggande betaltjänster har framhållit att värdebolagen uppmärksammat problem med att tillhandahålla serviceboxar och värdetransporter på kommersiell grund i glest befolkade områden, framför allt i norra men även i delar av . En bidragande orsak till detta är institutens nedläggningar av kontor. Detta leder till att värdebolagen ofta förlorar platsen för sin befintliga servicebox. har drygt 100 serviceboxar avvecklats. fanns totalt 573 serviceboxar i . Minskningen påverkar möjligheten för företag, framför allt i glesbygd, att kunna sätta in dagskassor på sina konton. Företagen påverkas också genom att priserna höjs för dagskassehantering när värdebolagen vill täcka sina kostnader för drift och investeringar i nya serviceboxar. 2019/20:23 4.8 och är en viktig aktör för tillgången till kontantuttag för privatpersoner. Utöver de ca 500 uttagsautomaterna som driver finns totalt ca 1 300 som samtliga erbjuder insättning och uttag av kontanter för kunder i . Kunder i , , och kan också göra kontantuttag i samtliga . Övriga kunder kan också i mån av tillgång normalt få ut en mindre mängd kontanter om de handlar något i butiken. Det finns i ICA:s butiksnät en viss geografisk koncentration till och storstadsområden men den fysiska närvaron i form av butiker i glesbygd är betydligt högre än för något annat företag. spelar därför en viktig roll för att upprätthålla servicen för kontantuttag. erbjuder dock endast kontantuttag och inte dagskassehantering för företag eller föreningar. är ytterligare en viktig aktör när det gäller kontanttjänster. Detta eftersom dess tjänst Kassagirot ger möjlighet för handlare att kunna fungera som betaltjänstombud, dvs. erbjuda betaltjänster inklusive kontanttjänster. Bolaget ägs av . står för it-lösningen, utbildning och kontroll av sina ombud. finns runt 500 ombud som erbjuder olika betaltjänster i form av kontoinsättningar på valfritt bankkonto, kontantuttag och räkningsbetalningar m.m. Enligt uppgift från i har 21 av kassagiroombuden statligt stöd för att erbjuda s.k. grundläggande betaltjänster. Kassagirot är en it-lösning för att integrera betaltjänster i handlarens övriga verksamhet. Handlarna väljer själva vilka tjänster de vill ansluta sig till och därmed kunna erbjuda sina kunder. erbjöd 69 stycken kassagiroombud dagskassehantering och 147 stycken kontantuttag medan samtliga kassagiroombud, 566 stycken, erbjöd betalningsförmedling i form av möjligheten att betala räkningar över disk. Däremot sköter inte den praktiska kontanthanteringen åt ombuden. Det innebär att betaltjänstombuden normalt är beroende av värdebolagen för sin vidare kontanthantering, i form av transporter, uppräkning och att kunna sätta in kontanterna på konto. Det finns ett antal mindre aktörer som erbjuder uttagsautomater för s.k. återanvändning av kontanter där sedlar från dagskassan kan sättas in direkt i en uttagsautomat. med 84 automater och med 14 automater är två exempel. Dessa automater placeras ofta i miljöer där det förekommer stora mängder kontanter, t.ex. i restaurang- och barmiljö. Återvinningsmaskiner kan också finnas där det används stora mängder kontanter säsongsvis. Återvinningsfunktionen minskar också behovet av kontanttransporter, t.ex. i skärgårdsmiljö där det är dyrt med kontanttransporter. Tillgången till kontanttjänster i olika delar av Med hjälp av data från går det bl.a. att ta fram information om befolkningens tillgång till kontanttjänster mätt som avstånd via det allmänna vägnätet och att bygga scenarier kring vad förändringar i servicestrukturen för grundläggande betaltjänster får för konsekvenser för befolkning och företag. De tre olika informationsdelarna som ligger till grund för data (befolkningsstatistik, det allmänna vägnätet och platser för kontanttjänster) uppdateras med olika intervall. Befolkningsstatistiken från () uppdateras och avser då befolkningen . Informationen om vägnätet uppdateras mer sällan. Detta görs när det finns behov av det. Det har gjorts en uppdatering då även bilfärjelinjer har inkluderats . Vanligtvis har små förändringar i vägnätet en mycket marginell påverkan på tillgången till service. När det slutligen gäller informationen om servicepunkter för grundläggande betaltjänster uppdateras den runt september . 4.9.2Tillgången till platser för kontantuttag lämnar de företag som tillhandahåller kontanttjänster frivilligt uppgifter till om sin verksamhet. Med stöd av de uppgifterna kan redovisa statistik över tillgången till kontanttjänsterna kontantuttag och dagskasseinsättning såväl på länsnivå som på nationell nivå (se tabell 4.1 och tabell 4.2). Totalt fanns det sammanlagt 4 875 punkter för kontantuttag. Tillgången till en tjänst kan mätas på olika sätt. Om man som ett mått på tillgången skulle använda antalet kontantuttagspunkter per 100 000 invånare, har flera av de glest befolkade länen bättre tillgång än storstadslänen. har exempelvis flest punkter per 100 000 invånare med 91 stycken jämfört med 41 punkter i . Förklaringen är att befolkningstätheten i t.ex. , och är betydligt högre än i glest befolkade områden, vilket minskar behovet av antalet uttagsautomater eftersom varje punkt för kontantuttag möjliggör service till betydligt fler människor. Om i stället avstånd för befolkningen från folkbokföringsadress till kontantuttag används som ett mått på tillgången till tjänsten, blir det tydligt hur situationen skiljer sig åt i olika delar av . Cirka 64 000 personer hade 2017 hade ett längre avstånd än till närmaste kontantuttag, vilket motsvarar av befolkningen . I var motsvarande andel av befolkningen . Av det totala antalet personer som hade längre än till ett kontantuttag bodde hälften i , eller . Som andel av totala befolkning bodde 2017 sammantaget endast i dessa län. Det finns också ett relativt stort antal personer i övriga län i samt i 2019/20:23 och med längre än till närmaste punkt för kontantuttag. Det är endast i län som ingen har längre än till närmaste kontantuttag. Om avståndet används som utgångspunkt är det totala antalet personer med längre avstånd än så till närmaste punkt för kontantuttag ca 29 000 personer eller av befolkningen. Det finns flera län i där ingen eller mycket få har ett längre avstånd än så till en kontantuttagspunkt. Av de personer som har längre än bor i , eller . Studerar man slutligen de personer som har längre än till närmaste punkt för kontantuttag handlar det om ca 17 000 personer eller av befolkningen. I en majoritet av länen är det ingen eller endast en handfull personer som har längre än till en plats för kontantuttag. Av det totala antalet personer med mer än 30 kilometer till närmaste kontantuttag bor i , eller . Det kan också tilläggas att bland de personer som har längre än till närmaste kontantuttag bor i dessa tre län. Tillgången till kontantuttag fördelat per län Prop. 100 000 inv. Anm.: I statistiken ingår samtliga då dessa erbjuder kontantuttag till vissa bankkunder . Källa: Pipos Serviceanalys (). Tillgången till platser för dagskasseinsättningar fanns det i totalt 1 047 platser för dagskasse- insättningar enligt data från . En analys av tillgången till dagskassehantering, mätt som avstånd till närmaste servicepunkt, i olika delar av landet ger samma övergripande bild som för kontantuttag. Avstånden är dock generellt längre och tätheten Totalt har av befolkningen eller 283 000 personer längre än till närmaste punkt för dagskassehantering. än till närmaste punkt förekommer i hela . 2019/20:23 utom och är det över 4 000 personer som har längre än till närmaste dagkassehanteringspunkt. Liksom när det gäller kontantuttag finns personer med långa avstånd till servicepunkter, framför allt i inland. Av dem som har mer än 30 kilometer till närmaste punkt för dagskasseinsättning finns i , , eller . Att använda människors folkbokföringsadress innebär att avståndet överskattas för företag i viss utsträckning. Överskattningen beror på att både platser för dagskasseinsättningar och verksamhetslokaler för företag i högre grad finns i tätorter. Det finns dock inga tillgängliga data som möjliggör en generell avståndsbaserad analys för företag i förhållande till platser för dagskasseinsättningar, varför folkbokföringsadresser i stället får användas. Tillgången till dagskassehantering fördelat per län med >20 km till med >25 km till med >30 km till ter per 100 000 Källa: Pipos Serviceanalys (). 4.10Statens arbete med grundläggande betaltjänster Det är ett politiskt mål att alla i samhället ska ha tillgång till grundläggande betaltjänster – betalningsförmedling, uttag av kontanter samt hantering av dagskassor för näringsidkare och ideella föreningar – till rimliga priser. Målsättningen tillkom som en följd av att staten avvecklade den grundläggande kassaservice som , genom , tillhandahöll allmänheten. Bakgrunden till beslutet att avveckla verksamheten var att nya lösningar hade vuxit fram på betaltjänstmarknaden. Detta minskade behovet av tjänster för förmedling av betalningar och kontanthantering. Därför ansåg regeringen att det i första hand är marknaden som bör tillhandahålla grundläggande betaltjänster och att statens roll är att övervaka att så sker. Regeringen bedömde att statens åtagande skulle vara att fick till uppgift att upphandla grundläggande betaltjänster på de orter och den landsbygd där behovet inte tillgodoses av marknaden och att länsstyrelserna skulle övervaka samhällets behov (se prop. 2006/07:55, bet. 2006/07:TU16 och 2006/07:205). arbetat tillsammans med att skapa förutsättningar för att, till en samhälls- ekonomiskt rimlig kostnad, uppnå det politiska målet, genom att främja tillgången till grundläggande betaltjänster där marknadskrafterna inte Arbetet innefattar insatser för att upprätthålla den fysiska till- gången till uttags-, deponerings-, och betalningsförmedlingstjänster där marknaden inte tillgodoser behovet samt direkta och indirekta insatser som främjar människors förutsättningar och förmåga att använda digitala betal- Länsstyrelserna ska bedöma om tillgången till grundläggande betal- tjänster motsvarar samhällets behov och ska ansvara för att stöd- och utvecklingsinsatser vid behov initieras och genomförs i syfte att förbättra samhällets tillgång till grundläggande betaltjänster på de orter och den landsbygd där behovet inte tillgodoses av marknaden. och personer med funktionsnedsättning ska särskilt uppmärksammas. Arbetet med betaltjänstuppdraget ska ske i samverkan med aktörer på lokal, regional och nationell nivå. ska främja länsstyrelsernas insatser (se förord- ningen [2017:869] om bevakning av grundläggande betaltjänster och regleringsbrev för och 2019 avseende länsstyrelserna samt 6 a § förordningen [2007:951] med instruktion för Post- och tele- Stöd till olika slag av betaltjänstombud regleras av förordningen (2014:139) om statligt stöd till tillhandahållare av grundläggande betaltjänster (stöd- förordningen) samt av Post- och föreskrifter (PTSFS 2015:1) om statligt stöd till tillhandahållare av grundläggande betaltjänster. ordningen och föreskrifterna anger bl.a. att stöd inte ska lämnas om det är sannolikt att någon annan aktör inom rimlig tid kommer att tillhandahålla grundläggande betaltjänster på kommersiell grund. Enligt uppgift från har myndigheten lämnat ekonomiska bidrag till 18 länsstyrelser. Inom 13 län har dessa bidrag bl.a. medfört att det fanns 38 statligt finansierade De flesta ombuden erbjuder kontantuttag men många erbjuder även möjlighet att betala räkningar och möjlighet för företag att ska ta fram beskrivningar och analyser av hushållens och företagens tillgång till grundläggande betaltjänster som ska ligga till grund för regionala kartläggningar och för beslut enligt stödförordningen (3 § 5 förordningen [2009:145] med instruktion för ). statistik från bidrar de statligt finansierade ombuden till att drygt 48 000 personer i genomsnitt får kortare distans till närmaste servicepunkt för kontantuttag. vidareutvecklar en it-plattform som är ett geografiskt informationssystem med namnet Pinpoint (Pipos). geografiska analysverktyg en geografisk databas med tidsserier av högupplöst information om bl.a. serviceslag, befolkning och vägnät. Plattformen är framför allt utvecklad för att göra beräkningar av avstånd och tid mellan olika geografiska platser. Plattformen kan t.ex. användas för att göra tillgänglighetsanalyser som beskriver hur befolkningen och företagens tillgänglighet till apotek, grundskolor, drivmedelsanläggningar, Prop. 2019/20:23 dagligvarubutiker och posttjänst ser ut och förändras. som grund utvecklar även en webbaserad tjänst för presentation, analys och redigering av servicedata (Pipos Serviceanalys). Pipos Serviceanalys är under utveckling och får stöd via Landsbygdsprogrammet fram till slutet av 2019. Grundläggande betaltjänster är en viktig del i Pipos Serviceanalys och det mest välutvecklade delsystemet. Det är Pipos Serviceanalys som används av länsstyrelserna när de utför sin länsvisa bevakning av tillgången till grundläggande betaltjänster. Länsstyrelserna använder också Pipos Serviceanalys som verktyg när de beslutar om stöd till utförare av grundläggande betaltjänster. Med hjälp av Pipos Serviceanalys går det bl.a. att ta fram information om befolkningens tillgång till kontanttjänster mätt som avstånd via det allmänna vägnätet och att bygga scenarier kring vad förändringar i servicestrukturen för grundläggande betaltjänster får för konsekvenser för befolkning och företag. De tre olika informationsdelarna som ligger till grund för Pipos Serviceanalys uppdateras med olika intervall. Befolkningsstatistiken från SCB uppdateras och avser då befolkningen . Informationen om vägnätet uppdateras mer sällan. När det slutligen gäller informationen gällande servicepunkter för grundläggande betaltjänster uppdateras den . De flesta företag som tillhandahåller betaltjänster lämnar frivilligt uppgifter om sin verksamhet till . 4.11 Befintliga krav i fråga om grundläggande betaltjänster Någon särskild reglering som innehåller skyldigheter för marknadens aktörer att tillhandahålla grundläggande betaltjänster i en viss omfattning I lagen (2010:751) om betaltjänster (betaltjänstlagen) finns dock bestämmelser som förpliktar kreditinstitut att tillhandahålla betalkonton med grundläggande funktioner till konsumenter lagligen bosatta inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) (4 a kap.). serna genomför och rådets direktiv /92/EU av om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner (betalkontodirektivet). Någon motsvararande bestämmelse om betal- konton för företag finns inte. Med grundläggande funktioner avses bl.a. tjänster som gör det möjligt att sätta in medel på ett betalkonto, tjänster som gör det möjligt att inom EES över disk eller i uttagsautomater ta ut kontanter från ett betalkonto samt vissa tjänster kopplade till betalningstransaktioner (4 a kap. 1 och 2 §§). Skyldigheterna i 4 a kap. 1 och 2 §§ betaltjänstlagen innebär inte att alla kreditinstitut som tillhandahåller betalkonton med grundläggande funktio- ner är skyldiga att erbjuda alla de funktioner (tjänster) till konsumenter som anges i 2 §. Skyldigheternas utformning motiverades med att ett individuellt krav på varje enskilt kreditinstitut skulle vara för långtgående, 2019/20:23 t.ex. skulle ett sådant krav innebär att ett kreditinstitut som endast har s.k. onlineverksamhet skulle vara tvunget att inrätta ett kontorsnät. Regeringens bedömning var också att betalkontodirektivet inte ställde ett sådant långtgående krav. Skyldigheterna i betaltjänstlagen är således inte utformade eller avsedda för att se till att kreditinstituten upprätthåller en viss nivå på den infrastruktur som ska tillhandhålla tjänster för uttag eller insättning. Inte heller omfattar betaltjänstlagen företags möjligheter att få tillgång till sådana tjänster. Detta innebär att , som utövar tillsyn över den verksamhet som omfattas av betaltjänstlagen, inte heller har ett uttalat ansvar att se till att det finns en viss nivå på tillgången till kontanttjänster. Vid genomförandet av betalkontodirektivet uppmärksammades dock frågan om tillgången till s.k. kontanttjänster, dvs. tjänster som möjliggör kontantuttag, insättning och annan hantering av kontanter, t.ex. insättning av dagskassor. Regeringen fann att allt fler kreditinstitut avsäger sig hantering av kontanter över disk, och de kreditinstitut som har kvar kontanthantering begränsar i allt större utsträckning antalet kontor där detta erbjuds. Detta drabbade, enligt regeringen, framför allt handlare som har svårt att sätta in sina dagskassor.