prop · H60336 · 2019-01-15 00:00:00 — Regeringens proposition 2018/19:36 EU:s förordning om gränsöverskridande Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår en ny lag med kompletterande bestämmelser till och rådets förordning (EU) 2018/644 av om gränsöverskridande paketleveranstjänster. Lagen innehåller bestämmelser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter dels om kompletterande informationskrav för tillhandahållare av paketleveranstjänster, dels om ett avgiftsuttag från den som omfattas av skyldigheterna enligt förordningen. Vidare innehåller lagen bestämmelser om anmälan, tillsyn och sanktioner samt överklagande. Den nya lagen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande 2.2Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) .......................................................................... Ärendet och dess beredning .............................................................. EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster........ Kompletterande bestämmelser till EU-förordningen ...................... En ny lag införs ................................................................ 6.2Kompletterande informationskrav får meddelas vid En generell anmälningsskyldighet införs ......................... Den nationella tillsynsmyndigheten ................................. 10.1Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande 10.2Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) ........................................................................ och rådets förordning (EU) 2018/644 av om Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...... 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser som kompletterar och rådets förordning (EU) 2018/644 av om gränsöverskridande paketleveranstjänster (EU-förordningen). Termer och uttryck i lagen har samma betydelse som i EU-förordningen. 2 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska vara nationell tillsynsmyndighet när det gäller andra frågor än som avses i 9 §. Informationskrav för tillhandahållare av paketleveranstjänster 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om annan skyldighet att lämna information än som anges i artikel 4.1 och 4.3 i EU-förordningen. 4 § En tillhandahållare av paketleveranstjänster som är etablerad i ska anmäla sin verksamhet till tillsynsmyndigheten. 5 § ska utöva tillsyn över 1.att tillhandahållare av paketleveranstjänster fullgör sina skyldigheter enligt artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen och rättsakter som har meddelats med stöd av de artiklarna, och 2.att denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen följs. 6 § Tillhandahållare av paketleveranstjänster ska lämna de upplysningar och handlingar som tillsynsmyndigheten begär för tillsynen. 7 § får meddela de förelägganden som behövs för Prop. 2018/19:36 att en tillhandahållare av paketleveranstjänster ska följa 1.artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen och rättsakter som har meddelats med stöd av de artiklarna, och 2.denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. får bestämma att ett beslut om föreläggande ska gälla , om det krävs för att de rapporteringstider som anges i EU-förordningen ska kunna hållas. 8 § beslut om åtgärder för tillsynen får verkställas av . Då gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. 9 § Om en näringsidkare inte tillhandahåller information till konsumenter i enlighet med artikel 7 i EU-förordningen, ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i 29–36 §§ om marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att den som omfattas av skyldigheterna enligt artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen ska betala avgift för tillsynsmyndighetens verksamhet enligt denna lag. 11 § beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Härigenom föreskrivs att 1 § marknadsföringslagen (2008:486) ska ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2018:2092 Denna lag har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Bestämmelser om marknadsföring finns bl.a. i –sjölagen (1994:1009), –lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, –lagen (1996:1006) om valutaväxling och annan finansiell verksamhet, –lagen (1996:1118) om marknadsföring av kristallglas, –lagen (1999:158) om investerarskydd, –lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster, –lagen (2004:46) om värdepappersfonder, –lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, –prisinformationslagen (2004:347), –lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler, –försäkringsavtalslagen (2005:104), –lagen (2006:484) om franchisegivares informationsskyldighet, –lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, –lagen (2010:510) om lufttransporter, –radio- och tv-lagen (2010:696), –lagen (2010:751) om betaltjänster, –alkohollagen (2010:1622), –konsumentkreditlagen (2010:1846), –lagen (2011:914) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt, –lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, –lagen (2013:1054) om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring, –lagen (2014:1344) med kompletterande bestämmelser till EU:s tåg-, fartygs- och busspassagerarförordningar, –lagen (2015:671) om alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden, –lagen (2015:953) om kollektivtrafikresenärers rättigheter, –lagen (2016:415) om förmedlingsavgifter för kortbaserade betalningstransaktioner, –lagen (2016:915) om krav på installationer för alternativa drivmedel, – paketreselagen (2018:1217), – spellagen (2018:1138), – lagen (2018:1219) om försäk- – paketreselagen (2018:1217), – spellagen (2018:1138), och – lagen (2018:1219) om försäk- –lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. – lagen (2018:2088) om tobak och Prop. 2018/19:36 liknande produkter, och –lagen (2019:000) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning och rådets förordning (EU) 2018/644 av 2018 om gränsöverskridande paketleveranstjänster, nedan kallad EU-för- ordningen, trädde i kraft . ikraftträdandet med undantag för bestämmelsen om sanktioner som ska anmäla de rättsakter som antas med anledning av skyldigheten att fastställa sanktioner för överträdelse av förordningen. ringar ska anmälas utan dröjsmål. EU-förordningen finns i bilaga 1. Under förhandlingarna upprättades och överlämnades en faktapromemoria till (2015/16:FPM99). EU-förordningen förutsätter att vissa kompletterande bestämmelser införs i nationell rätt. Regeringen har utsett () till nationell tillsynsmyndighet enligt EU-förordningen. PTS ska utöva tillsyn över att tillhandahållare av paketleveranstjänster fullgör sina skyldigheter enligt artik- larna 4 och 5 i EU-förordningen. Vidare ska utöva tillsyn över att näringsidkare som med konsumenter ingår köpeavtal som inbegriper gränsöverskridande paketleveranser fullgör skyldigheterna enligt artikel 7 Dessa tillsynsuppgifter följer av 2 och 3 §§ förordningen (2018:476) om tillsyn enligt EU:s förordning om gränsöverskridande paket- Inom har även promemorian Kompletterande be- stämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande paketleverans- I promemorian föreslås en ny lag med kompletterande bestämmelser om anmälan, tillsyn och sanktioner samt avgifter som är nödvändiga till följd av EU-förordningen. i allt väsentligt med innehållet i denna proposition. slag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena har publicerats på regeringens webbplats och finns även tillgängliga i (N2018/03899/D). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen följer i huvudsak Lagrådets synpunkter, se avsnitt 6.2, 6.4, 6.5 I förhållande till lagrådsremissen har vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. EU:s förordning om gränsöverskridande EU-förordningen syftar till att skapa ökad pristransparens på marknaden för gränsöverskridande paketleveranstjänster. Den ska också ge nationella tillsynsmyndigheter ökade möjligheter att utöva tillsyn på området. åtgärder ska öka konkurrensen, vilket i sin tur ska leda till sänkta priser. Den övergripande målsättningen är att den gränsöverskridande e-handeln ska främjas, inte minst genom att småföretag och konsumenter får ökade möjligheter att sälja och handla produkter. Förordningen kompletterar reglerna i och rådets direktiv /67/EG av om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna, det s.k. postdirektivet. Direktivet har ändrats , senast genom och rådets direktiv /6/EG av om ändring av direktiv /67/EG beträffande fullständigt genomförande av gemenskapens inre marknad för posttjänster. I postdirektivet regleras posttjänster, huvudsakligen de nationella samhällsomfattande tjänsterna. Postdirektivet tar inte upp tillsynen över tillhandahållare av paketleveranstjänster. EU-förordningen påverkar inte de rättigheter och garantier som fastställs i postdirektivet och innebär inte någon ändring av de definitioner som gäller enligt direktivet. Enligt EU-förordningens artikel 1 är syftet och målet med de särskilda bestämmelser som fastställs i förordningen att främja bättre gränsöverskridande paketleveranstjänster. Bestämmelserna behandlar tillsyn, insyn i taxor och bedömning av taxor för vissa tjänster i syfte att fastställa vilka som är orimligt höga samt information till konsumenter. I artikel 2 behandlas definitioner av vissa termer som används i förordningen. Utöver hänvisningar till definitioner i vissa direktiv innehåller artikeln fyra nya definitioner. Med paket avses annan postförsändelse än ett skriftligt meddelande som innehåller varor med eller utan kommersiellt värde och som väger högst . I skäl 15 i förordningen anges att uppskattningsvis av adresserade paket som genereras av e-handeln väger mindre än och att de ofta behandlas i postkedjan för brevförsändelser. Sådana lättare postförsändelser omfattas av förordningen. Enligt skäl 16 bedöms som utgångspunkt postförsändelser som är tjockare än innehålla andra varor än brevförsändelser. Postförsändelser som endast består av skriftliga meddelanden omfattas inte av definitionen. Paketleveranstjänster definieras som tjänster som innefattar insamling, sortering, transport och utdelning av paket. Skyldigheterna enligt förordningen omfattar tillhandahållare av paketleveranstjänster. Företag som är etablerade i endast en medlemsstat och som bara tillhandahåller inrikes paketleveranstjänster som en del av ett köpeavtal och som en del av detta avtal personligen levererar varor som omfattas av avtalet till användaren, omfattas inte av definitionen. Av skäl 17 i förordningen följer att företag som tillhandahåller minst ett led i postleveranskedjan, dvs. insamling, sortering, transport och utdelning av paket, är att bedöma som tillhandahållare av paketleveranstjänster. Enbart transporter, som inte sker i samband med insamling, sortering eller utdelning, är dock inte paketleveranstjänster. Det gäller också när transporterna utförs inom ramen för alternativa affärsmodeller eller på annat sätt. I sådana fall antas det nämligen att verksamheten är en del av transportsektorn, förutsatt att företaget eller ett av dess dotterbolag eller anknutna företag inte omfattas av förordningen på annat sätt. Med underleverantör avses ett företag som utför insamling, sortering, transport eller utdelning av paket åt tillhandahållaren av paketleverans- Artikel 3 reglerar harmoniseringsnivån. Kraven i förordningen är minimi- krav som inte hindrar en medlemsstat från att bibehålla eller införa ytter- ligare nödvändiga och proportionella åtgärder för att få till stånd bättre gränsöverskridande paketleveranstjänster, förutsatt att åtgärderna är fören- liga med unionsrätten. Artiklarna 4–7 reglerar tillsyn. I artikel 4 anges den information som till- handahållare av paketleveranstjänster är skyldiga att lämna till den nationella tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där de är etablerade. avser vissa basuppgifter som ska lämnas initialt och ytterligare information som ska lämnas som anges i förordningen. De uppgifter som ska lämnas rör omsättning för paketleverans- tjänster, antal personer som är sysselsatta med tillhandahållandet av paket- leveranstjänster, antal levererade paket, information om underleverantörer och offentliggjorda prislistor, om sådana finns tillgängliga. den nationella tillsynsmyndigheten införa kompletterande informationskrav förutsatt att de behövs och är proportionella. För att begränsa den administrativa bördan för små företag som är verk- samma endast på en nationell eller regional marknad är det endast företag som sysselsätter minst 50 personer med tillhandahållandet av paketleverans- tjänster som omfattas av informationsskyldigheten. dock inte om tillhandahållaren är etablerad i mer än en medlemsstat. nationella tillsynsmyndigheten får dessutom under vissa förutsättningar begära informationen från företag som sysselsätter färre personer, dock minst I skäl 20 i EU-förordningen anges att tröskelvärdet särskilt bör inbegripa personer som är sysselsatta med tillhandahållandet av paket- leveranstjänster, t.ex. heltids-, deltids- och visstidsanställda samt egenföre- tagare som arbetar för tillhandahållaren av paketleveranstjänster. Europeiska kommissionen har antagit genomförandeförordning (EU) 2018/ 1263 av om fastställande av formulär för inlämnande av information från tillhandahållare av paketleveranstjänster enligt Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) 2018/644. ningen trädde i kraft och är direkt tillämplig i medlems- I bilagorna till genomförandeförordningen finns två formulär för att lämna den information som avses i artikel 4.1 och 4.3 i EU-förordningen, de basuppgifter som ska lämnas initialt och den ytterligare information som ska lämnas . Enligt artikel 5 ska tillhandahållare av gränsöverskridande paketleverans- tjänster som omfattas av informationsskyldigheten enligt artikel 4 förse den nationella tillsynsmyndigheten, i den medlemsstat där de är etablerade, med en offentliggjord prislista med aktuella taxor för leverans av enstaka paket. I bilagan till EU-förordningen finns en förteckning över de postförsändelser som omfattas av prisinsynen. Uppgifterna ska lämnas vid en senaste tidpunkt som anges i förordningen. ska sedan lämna in prislistorna till Europeiska kommissionen som offent- liggör listorna på en särskild webbplats. I artikel 6 anges att den nationella tillsynsmyndigheten – för alla de post- försändelser som anges i bilagan till EU-förordningen – ska fastställa vilka gränsöverskridande taxor enligt mottagna prislistor som omfattas av en skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster och som myndig- Prop. 2018/19:36 heten ska bedöma. Vid bedömningen ska myndigheten, med beaktande av de omständigheter som anges i artikeln, bestämma vilka gränsöverskridande taxor som den anser är orimligt höga. För att säkerställa öppenhet i hela unionen ska bedömningen sedan lämnas till Europeiska kommissionen som offentliggör en icke-konfidentiell version av bedömningen. Enligt artikel 7 finns en skyldighet för näringsidkare som med konsumenter ingår köpeavtal som inbegriper gränsöverskridande paketleveranser att tillhandahålla viss information, se vidare avsnitt 6.5. Enligt artikel 8 ska medlemsstaterna fastställa regler om sanktioner för överträdelse av förordningen och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de tillämpas, se vidare avsnitt 6.5. I artikel 13 behandlas förordningens ikraftträdande. Där anges att förordningen ska tillämpas , med undantag för artikel 8 som ska tillämpas . Paketmarknaden definieras vanligtvis utifrån försändelsernas vikt, där för- sändelser under brukas kallas lättgods eller styckegods medan tyngre försändelser än så brukas kallas tunggods eller partigods. tecknar paket är att de är spårbara och därmed kan följas av mottagaren eller avsändaren under distributionen. Mindre varor som t.ex. hemelektronik, skönhetsprodukter och böcker befordras ofta som brevförsändelser. Detta gör att gränsen mellan brev- och paketmarknaden inte är helt tydlig. I takt med att kunder vill ha snabbare leveranser av varor direkt till hemmet eller till sitt verksamhetsställe blir även gränsdragningen mellan traditionell paketdistribution och bud- och kurirbefordran mer otydlig. Den svenska paketmarknaden är i princip oreglerad. I postlagen (2010:1045) finns det bestämmelser om postverksamhet och samhällsomfattande post- Lagen innehåller bl.a. bestämmelser som genomför postdirektivet. Enligt lagen ska det finnas en samhällsomfattande posttjänst, dvs. tjänst som finns i hela landet, som är av god kvalitet och som innebär att alla användare kan ta emot postförsändelser och till rimliga priser kan av- lämna sådana försändelser för befordran. Med postförsändelser avses adresse- rade försändelser som väger högst och som överlämnas i den slutliga form i vilken de ska transporteras av en tillhandahållare av posttjänster. innebär att den samhällsomfattande posttjänsten avser både brev och paket. Med stöd av 2 kap. 4 § första stycket 2 postlagen har PTS utsett Postnord (Postnord) att tillhandahålla hela den samhällsomfattande post- Det nuvarande tillståndsvillkoret gäller till och med I och med att Postnord har utsetts att tillhandahålla den samhällsom- fattande posttjänsten är företaget det enda på paketmarknaden som omfattas av tillsyn enligt postlagen. Detta gäller dock endast paket som Enligt 2 kap. 1 § postlagen krävs tillstånd för att bedriva postverksam- Med postverksamhet avses regelbunden insamling, sortering, transport 2018/19:36 och utdelning av brev mot betalning. Termen brev omfattar adresserade försändelser som är inneslutna i kuvert eller annat omslag och som väger högst samt vykort, brevkort och liknande försändelser. Detta innebär att tillståndskravet inte omfattar befordran av paket. Det finns inte någon tillgänglig heltäckande analys av den svenska paketmarknaden när det gäller aktörernas volymer, marknadsandelar, tjänster, priser och geografiska täckning. Eftersom marknaden dessutom i stora delar är oreglerad innebär detta att det är svårt att få en överblick över antalet företag på paketmarknaden. För att PTS ska kunna göra tillförlitliga analyser av hela postmarknaden infördes en bestämmelse om uppgiftslämnande i 3 kap. 5 § postlagen. Enligt den nya bestämmelsen, som trädde i kraft , ska den som tillhandahåller posttjänster på begäran lämna viss information till myndigheten. På den svenska paketmarknaden finns det fem aktörer som erbjuder paketleveranser till privatpersoner via egna ombudsnät: Postnord, (Schenker), DHL Freight () AB (DHL), (Bussgods) och . (UPS). Även erbjuder paketleveranser via ombud genom samarbeten med andra aktörer. distribuerade Postnord av paketförsändelserna som vägde högst , medan Schenker, DHL, dåvarande och Bussgods distribuerade cirka 18, 14, . har även UPS byggt upp ett servicenät för paketförsändelser. Härutöver finns det ett antal företag som bedriver bud- och kurirverksamhet, dvs. hämtning av försändelser hos avsändare för transport av försändelsen till mottagare. Större sådana företag på den svenska marknaden är (publ), B.V. och Fedex Express. Myndigheten Trafikanalys tar fram statistik om postverksamhet. En- ligt denna statistik fanns det 2016 totalt 367 företag med postverksamhet, varav 45 företag inom verksamhetsområdet postbefordran, 306 företag inom bud- och kurirverksamhet och 16 företag inom tidningsdistribution. Endast 13 av företagen med postverksamhet hade 50 eller fler anställda. Paketvolymerna ökar stadigt. Från att tidigare ha utgjort en liten del av postmarknaden har paketleveranserna ökat i och med den ökade e-handeln. Det finns inte någon tillförlitlig statistik över den totala volymen paketförsändelser i . Trafikanalys årliga undersökning av postmarknaden inkluderar en mätning av antalet paketförsändelser. Eftersom inte alla relevanta företag varit skyldiga att lämna uppgifter är undersökningen dock inte heltäckande, utan resultatet innebär sannolikt en underskattning av marknadens storlek. rapporterade Trafikanalys en volym om 104 miljoner paket (paket med en vikt över ), en ökning jämfört med . Det finns uppgifter som pekar på att den totala volymen är ännu större. I sitt slutbetänkande uppskattade postlagsutredning den totala volymen till 121 miljoner paket, när det gäller paket med en vikt upp till (SOU 2016:54 Det råder kraftig tillväxt på e-handelsområdet, vilket medför ökande voly- mer av paket och varubrev. Det har i sin tur lett till att paketdistributörer, som DHL och Schenker, utvecklat ombudsnät och tjänster riktade mot konsumenter. Även (tidigare ) erbjuder utdelning av mindre varupaket till bostäder. EU-förordningen är bindande i sin helhet och direkt tillämplig i varje medlemsstat. Det finns därför inte skäl att i detta lagstiftningsärende ta ställning till innehållet i EU-förordningen, dess tolkning eller framtida utvärdering. Lagstiftningsärendet behandlar därför endast frågan om de kompletterande bestämmelser till EU-förordningen som behöver införas i nationell rätt. 6.1En ny lag införs Regeringens förslag: De nationella bestämmelser som behövs för att komplettera EU-förordningen ska samlas i en ny lag. Termer och uttryck i lagen ska ha samma betydelse som i EU-förord- ningen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 4 är EU-för- ordningen ett komplement till postdirektivet. Direktivet har genomförts i svensk rätt. Bestämmelser som följer av postdirektivet och dess ändringsdirektiv finns i postlagen. Som framgår av redogörelsen i avsnitt 5 reglerar postlagen dock endast postverksamhet och samhällsomfattande posttjänst. Postverksamhet omfattar endast brev, medan den samhällsomfattande posttjänsten omfattar postförsändelser – dvs. både brev och paket – som väger högst . Med hänsyn till definitionen av paket i artikel 2 i EU-förord- ningen är förordningens tillämpningsområde således ett annat än det som regleras i postlagen. Det skulle därför vara nödvändigt att utvidga postlagens tillämpningsområde för att kunna reglera paketleveranstjänster i den lagen. Det finns dessutom skillnader i förhållande till de definitioner som används i postlagen, t.ex. definitionen av postförsändelse jämfört med samma definition enligt postdirektivet.