prop · H70322 · 2019-10-01 00:00:00 — I paragrafen finns det angivet vilka områden som man särskilt ska ta hänsyn till vid bedömningen. Avsikten är att tydligare återge de specifika omständigheter som avfallsdirektivet pekar ut som viktiga och som alltid ska ingå i bedömningen av om avfallshanteringen sker på ett korrekt sätt. Av första punkten framgår att särskild hänsyn ska tas till risken för skada på vatten, luft, mark, växter eller djur. Enligt andra punkten ska särskild hänsyn även tas till olägenheter genom buller eller lukt. Vad som är en olägenhet för människors hälsa anges i 9 kap. 3 § , dvs. med uttrycket avses en störning som enligt medicinsk eller hygienisk bedömning kan påverka hälsan menligt och som inte är ringa eller helt tillfällig. Av förarbetena till paragrafen framgår att även olägenheter som inte är av sådan karaktär att de kan visas vara direkt hälsoskadliga men som ändå påtagligt inverkar på människors välbefinnande omfattas. Bedömningen ska utgå från vad människor i allmänhet anser vara en olägenhet och kan inte enbart baseras på en enskild persons reaktion i det enskilda fallet (prop. 1997/98:45, del 2, s. 109). Slutligen ska enligt tredje punkten särskild hänsyn tas till den negativa påverkan som hanteringen kan ha på sådana särskilt skyddade områden som avses i 7 kap., på andra områden av särskild betydelse för miljön eller på landskapet i övrigt. I 7 kap. regleras bl.a. nationalparker, naturreservat, kulturreservat, naturminnen, biotopskyddsområden, djur- och växtskyddsområden och vattenskyddsområden. Med annat område av särskild betydelse för miljön avses bl.a. områden som inte omfattas av 7 kap. men ändå är av betydelse från allmän synpunkt på grund av dess natur- eller kulturvärden eller med hänsyn till friluftslivet. Sådana områden kan exempelvis vara utpekade enligt annan lagstiftning, t.ex. kulturmiljölagen (1988:950) eller åtaganden enligt världsarvskonventionen. Vid bedömningen av om ett område har särskild betydelse för miljön kan t.ex. hänsyn tas till om området har pekats ut som värdefullt vid en inventering av växt- eller djurliv eller vid en inventering av värdefulla kulturmiljöer. Hänsyn ska även tas till om hanteringen får negativa konsekvenser för landskapet i övrigt, t.ex. genom att landskapsbilden förändras. Iandra stycket finns en upplysning om att producenter enligt 12 § kan ges skyldighet att hantera avfall och en upplysning om att det finns bestämmelser om att kommuner har och kan ges skyldighet att hantera avfall i enlighet med 20 och 22 §§. Bestämmelserna är oförändrade. 2019/20:22 Bestämmelsen genomför artikel 13 i avfallsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 6. I paragrafen finns en bestämmelse om vad en dom som omfattar tillstånd att behandla avfall ska innehålla. Enligt första punkten ska en dom innehålla uppgift om avfallstyper och mängder av avfall som får behandlas. Ändringen innebär att uttrycket ”kategorier av avfall” ändras till ”avfallstyper”. Med avfallstyper avses här detsamma som i den förteckning över avfall som anges i kommissionens beslut /532/EG och som återges i bilaga 4 till avfallsförordningen (2011:927). Ändringen innebär även att uttrycket ”den totala mängd avfall som får lagras, återvinnas respektive bortskaffas” byts ut mot ”mängder av avfall som får behandlas” Vad som avses med att ”behandla avfall” anges i 15 kap. 6 § . Uttrycket är avsett att omfatta även förberedande moment, som t.ex. lagring, innan avfallet slutligen återvinns eller bortskaffas (se prop. 2015/16:166 s. 65). Det finns dock även annan lagring som inte är behandling utan en del av insamlingen av avfall (se prop. 2015/16:166 s. 79). Sådan lagring är inte avsedd att omfattas av den här bestämmelsen. Av samma skäl görs även en ändring i paragrafens inledning. Av andra punkten framgår att domen ska innehålla uppgift om den behandlingsmetod som ska tillämpas på avfallet. Ändringen innebär att uttrycket ”metod för att lagra, återvinna eller bortskaffa avfall” byts ut mot ”behandlingsmetod”. Av tredje punkten framgår att domen ska innehålla de villkor som behövs i fråga om åtgärder för att övervaka och kontrollera de skyldigheter som gäller för verksamheten uppfylls. Bestämmelsen är oförändrad (se prop. 2010/11:125 s. 40). En ny bestämmelse införs i fjärde punkten som innebär ett krav på att domen även ska innehålla de villkor som behövs i fråga om åtgärder för avslutande av verksamheten och efterbehandling. Bestämmelsen genomför artikel 23.1 i avfallsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8. I paragrafen finns en bestämmelse om vad en dom som omfattar tillstånd att bedriva verksamhet med deponering av avfall ska innehålla. Bestämmelsen infördes genom lagen (2002:175) om ändring i och fick då beteckningen 22 kap. 25 a §. Beteckningen ändrades sedan till 22 kap. 25 c § (se prop. 2010/11:125 s. 29 och 40). Av första punkten framgår att domen ska innehålla uppgift om vilken av deponiklasserna farligt avfall, icke-farligt, avfall eller inert avfall som tillståndet avser. Bestämmelsen är oförändrad. Av andra punkten framgår vidare att en dom ska innehålla uppgift om de villkor som behövs i fråga om åtgärder före och under driften av deponin. Ändringen är endast redaktionell. Av tredje punkten följer att domen också ska innehålla de villkor som behövs i fråga om skyldigheter att rapportera om avfallstyper och mängder av avfall som har deponerats. Ordet ”typer” ersätts med ”avfallstyper”. Med avfallstyper avses här detsamma som i den förteckning över avfall som anges i kommissionens beslut /532/EG och i bilaga 4 till avfallsförordningen (2011:927). Punkten motsvarar nuvarande fjärde punkten. Nuvarande tredje punkten utgår. Enligt 15 kap. 6 § är deponering av avfall en form av bortskaffande av avfall. En dom som omfattar tillstånd att bedriva verksamhet med deponering av avfall måste därför även uppfylla kraven i 22 kap. 25 a § . På grund av utformningen av den nya bestämmelsen i 22 kap. 25 a § 4, som innebär ett krav på att en dom som omfattar tillstånd till behandling av avfall ska innehålla de villkor om åtgärder som behövs ifråga om åtgärder för avslutande av verksamheten och efterbehandling, utgår motsvarande krav i den nuvarande tredje punkten. Bestämmelsen genomför artikel 23.1 i avfallsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8. Sammanfattning av promemorian Förbättrat genomförande av två direktiv på avfallsområdet I promemorian föreslås ändringar för att komma till rätta med brister i genomförandet av direktiv (2008/98/EG) om avfall och om upphävande av vissa direktiv, det s.k. avfallsdirektivet. Ändringar föreslås i och i förordningar som är meddelade med stöd av . De föreslagna ändringarna innebär bland annat att det förtydligas vad som ska anses vara en biprodukt samt hur avfall ska hanteras. Det införs även tydligare krav på vad domar gällande behandling av avfall ska innehålla. Dessutom ändras definitionen av ”bortskaffa avfall” så att det blir tydligt att även åtgärder som förbereder avfall för att bortskaffas omfattas av definitionen. 1 Senaste lydelse 2016:782. Förslag till ändrade bestämmelser i 9 och 15 kap. . En verksamhet för behandling av avfall som är tillstånds- eller anmälningspliktig enligt detta kapitel eller föreskrifter som har meddelats med stöd av kapitlet får endast tillåtas om behandlingen av avfallet sker enligt 15 kap. 11 §. Med avfall avses i detta kapitel varje ämne eller föremål som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med. Ett ämne eller föremål ska anses Ett ämne eller föremål som upp- vara en biprodukt i stället för av- kommit i en produktionsprocess fall, om ämnet eller föremålet där huvudsyftet inte är att pro- ducera ämnet eller föremålet kan endast anses vara en biprodukt istället för avfall, om 1. har uppkommit i en produk- 1. ämnet eller föremålet produ- tionsprocess där huvudsyftet inte ceras som en integrerad del i en är att producera ämnet eller före- 2. kan användas direkt utan någon annan bearbetning än den användas direkt utan någon annan bearbetning som är normal i industriell praxis, och som är normal i industriell praxis, 3. kommer att fortsätta att an- 3. det är säkerställt att ämnet vändas på ett sätt som är hälso- eller föremålet kommer att fort- och miljömässigt godtagbart och sätta att användas, och som inte strider mot lag eller 4.den fortsatta användningen är hälso- och miljömässigt god- 2019/20:22 Bilaga 2 tagbar och inte strider mot lag eller annan författning. Ett ämne eller föremål som har återvunnits och uppfyller krav i fråga om fortsatt användning enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 39 eller 40 § upphör att vara avfall. I detta kapitel avses med återvinna avfall: att vidta en åtgärd som innebär att avfall kommer till nytta som ersättning för något annat material eller förbereder det för en sådan nytta eller en åtgärd som innebär att avfall förbereds för återanvändning, förbereda avfall för återanvändning: kontrollera, rengöra eller reparera något som är avfall så att det kan återanvändas utan ytterligare behandling, materialåtervinna avfall: upparbeta avfall till nya ämnen eller föremål som inte ska användas som bränsle eller fyllnadsmaterial, bortskaffa avfall: göra sig av bortskaffa avfall: göra sig av med något som är avfall utan att med eller förbereda för att göra återvinna det eller utan att lämna sig av med något som är avfall det till någon som samlar in eller utan att återvinna det eller utan att transporterar bort det, och lämna det till någon som samlar in eller transporterar bort det, och behandla avfall: återvinna eller bortskaffa avfall. Den som innehar avfall ska se till Den som innehar avfall eller att avfallet hanteras på ett sätt som annars hanterar avfall ska se till är godtagbart med hänsyn till människors hälsa och miljön. för vatten, luft, mark, växter och djur, 2. utan att medföra olägenheter genom buller eller lukt, landskapet eller områden som av- ses i 7 kap. eller annat område av särskild betydelse för miljön, och 4. på ett sätt som i övrigt är godtagbart med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön. En bestämmelse om att producenter kan ges skyldighet att hantera avfall finns i 12 §. Bestämmelser om att kommuner har och kan ges skyldighet att hantera avfall finns i 20 och 22 §§. 2Senaste lydelse 2016:782. 3 Senaste lydelse 2016:782. En dom som omfattar tillstånd att återvinna eller bortskaffa avfall eller att lagra avfall i samband med en sådan behandling ska dessutom alltid innehålla 1. en förteckning över de kate- 1. uppgift om avfallstyper och gorier av avfall och den totala mängder av avfall som får be- mängd avfall som får lagras, åter- vinnas respektive bortskaffas, 2. tekniska krav och eventuella övriga krav som är relevanta för 2. uppgift om den metod för att 3. uppgift om den behandlings- lagra, återvinna eller bortskaffa metod som ska tillämpas på av- avfall som ska tillämpas, och 3. de villkor som behövs i fråga 4. uppgift om de åtgärder som om åtgärder för att övervaka och behövs för att övervaka och kon- kontrollera att de skyldigheter som gäller för verksamheten uppfylls. 5. de villkor som behövs ifråga om åtgärder för avslutning av 6. de ytterligare skyddsåtgärder och försiktighetsmått som behövs. En dom som omfattar tillstånd att bedriva verksamhet med deponering av avfall ska dessutom alltid innehålla 1.uppgift om vilken av deponiklasserna farligt avfall, icke-farligt avfall eller inert avfall som tillståndet avser, 2. de villkor som behövs i fråga 2. de villkor som behövs i fråga om åtgärder före och under driften om åtgärder före och under driften av deponin, och 3. de villkor som, enligt vad som kan förutses när tillståndet ges, behövs i fråga om avslutning av 4. de villkor som behövs i fråga 3. de villkor som behövs i fråga om skyldighet att rapportera om om skyldighet att rapportera om typer och mängder av avfall som avfallstyper och mängder av avfall som har deponerats. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 2016:782. (Mark- och ), (mark- och miljödomstolen), (mark- och miljödomstolen), , , , Försvarsmakten, Havs- och vattenmyndigheten, Kammarkollegiet, , Kungl. Tekniska högskolan, Kemikalieinspektionen, , , , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , , , , , , Statskontoret, geologiska undersökningar (SGU), , , , i , i , i , i län, i , i län, i , i , i , i , kommun, kommun, kommun, , , , , , kommun, , Kumla kommun, , kommun, kommun, , kommun, , , kommun, , kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, , , , kommun, SmåKom, Avfall , elektronik, Byggmaterialhandlarna, i , , Energiföretagen, Energigas , , , Föreningen Teknikföretagen i (Teknikföretagen), Företagarna , , , IT&Telekomföretagen, IVL , , , , , , , , , , (), Skogsindustrierna, , SveMin, Svensk Dagligvaruhandel, , Svensk Fjärrvärme, , , , Svenska Förpacknings- och tidningsinsamlingen AB, , , , , Kommuner och Landsting, , , Visita, Världsnaturfonden WWF, Återvinningsindustrierna. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs1 i fråga om dels att 15 kap. 1, 6 och 11 §§, 22 kap. 25 a och 25 c §§ och rubriken närmast före 15 kap. 11 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 9 kap. 7 a §, av följande lydelse. En verksamhet för behandling av avfall som är tillstånds- eller anmälningspliktig enligt detta kapitel eller föreskrifter som har meddelats med stöd av kapitlet får tillåtas endast om det finns skäl att anta att den planerade behandlingen kommer att uppfylla kraven i 15 kap. Med avfall avses i detta kapitel varje ämne eller föremål som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med. Ett ämne eller föremål ska anses Ett ämne eller föremål som upp- vara en biprodukt i stället för avfall, kommit i en produktionsprocess där om ämnet eller föremålet huvudsyftet inte är att producera 1.har uppkommit i en produkämnet eller föremålet ska anses tionsprocess där huvudsyftet inte är vara en biprodukt i stället för avfall, att producera ämnet eller föremålet, 1. det är säkerställt att ämnet eller föremålet kommer att fortsätta 2. kan användas direkt utan någon 2. ämnet eller föremålet kan an- annan bearbetning än den bearbet- vändas direkt utan någon annan be- ning som är normal i industriell arbetning än den bearbetning som är normal i industriell praxis, 1 Jfr och rådets direktiv /98/EG av om avfall och om upphävande av vissa direktiv, i lydelsen enligt och rådets direk- tiv (EU) 2018/851. 2 Senaste lydelse 2016:782. 2019/20:22 Bilaga 4 3. ämnet eller föremålet har pro- ducerats som en integrerad del av 3. kommer att fortsätta att använ- 4. den användning som avses i 1 das på ett sätt som är hälso- och inte strider mot lag eller annan för- miljömässigt godtagbart och som fattning och inte leder till allmänt inte strider mot lag eller annan för- negativa effekter för människors hälsa eller miljön. Ett ämne eller föremål som har återvunnits och uppfyller krav i fråga om fortsatt användning enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 39 eller 40 § upphör att vara avfall. I detta kapitel avses med återvinna avfall: att vidta en åtgärd som innebär att avfall kommer till nytta som ersättning för något annat material eller förbereder det för en sådan nytta eller en åtgärd som innebär att avfall förbereds för återanvändning, förbereda avfall för återanvändning: kontrollera, rengöra eller reparera något som är avfall så att det kan återanvändas utan ytterligare behandling, materialåtervinna avfall: upparbeta avfall till nya ämnen eller föremål som inte ska användas som bränsle eller fyllnadsmaterial, bortskaffa avfall: göra sig av med bortskaffa avfall: göra sig av med något som är avfall utan att åter- eller förbereda för att göra sig av vinna det eller utan att lämna det till med något som är avfall utan att någon som samlar in eller trans- återvinna det eller utan att lämna porterar bort det, och det till någon som samlar in eller transporterar bort det, och behandla avfall: återvinna eller bortskaffa avfall. Den som innehar avfall ska se till att avfallet hanteras på ett sätt som är godtagbart med hänsyn till människors hälsa och miljön. Den som producerar avfall och den som annars hanterar avfall ska se till att hanteringen inte skadar eller orsakar risk för skada på människors hälsa eller miljön. Särskildd hänsyn ska tas till 1.den risk som hanteringen kan innebära för skada på vatten, luft, mark, växter eller djur, 3Senaste lydelse 2016:782. 4 Senaste lydelse 2016:782. 5 Senaste lydelse 2016:782. 2. de olägenheter som hantering- en kan innebära genom buller eller 3.den negativa påverkan som hanteringen kan ha på sådana särskilt skyddade områden som avses i 7 kap., på andra områden av särskild betydelse för miljön eller på landskapet i övrigt. En bestämmelse om att producenter kan ges skyldighet att hantera avfall finns i 12 §. Bestämmelser om att kommuner har och kan ges skyldighet att hantera avfall finns i 20 och 22 §§. En dom som omfattar tillstånd att återvinna eller bortskaffa avfall eller att lagra avfall i samband med en sådan behandling ska dessutom alltid innehålla 1. en förteckning över de katego- 1. uppgift om avfallstyper och rier av avfall och den totala mängd mängder av avfall som får behand- avfall som får lagras, återvinnas 2. uppgift om den metod för att 2. uppgift om den behandlings- lagra, återvinna eller bortskaffa metod som ska tillämpas på av- avfall som ska tillämpas, och 3. de villkor som behövs i fråga 3. de villkor som behövs i fråga om åtgärder för att övervaka och om åtgärder för att övervaka och kontrollera att de skyldigheter som kontrollera att de skyldigheter som gäller för verksamheten uppfylls. gäller för verksamheten uppfylls, 4. de villkor som behövs i fråga om åtgärder för avslutande av verksamheten och efterbehandling. En dom som omfattar tillstånd att bedriva verksamhet med deponering av avfall ska dessutom alltid innehålla 1.uppgift om vilken av deponiklasserna farligt avfall, icke-farligt avfall eller inert avfall som tillståndet avser, 2. de villkor som behövs i fråga 2. de villkor som behövs i fråga om åtgärder före och under driften om åtgärder före och under driften av deponin, och Senaste lydelse 2016:782. Senaste lydelse 2011:734. 2019/20:22 Bilaga 4 3.de villkor som, enligt vad som kan förutses när tillståndet ges, behövs i fråga om avslutning av deponin, och 4.de villkor som behövs i fråga om skyldighet att rapportera om typer och mängder av avfall som har deponerats. 3. de villkor som behövs i fråga om skyldighet att rapportera om avfallstyper och mängder av avfall som har deponerats. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och Förbättrat genomförande av avfallsdirektivet Enligt en lagrådsremiss har regeringen (Miljödeparte- mentet) beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om änd- Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet , biträdd av departementssekreteraren . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: Remissen innehåller förslag till ändringar i bestämmelser om Det angivna syftet är att genomförandet av EU:s avfallsdirektiv ska Lagstiftningsärendet har sin grund i att Europeiska kommis- sionen har anmärkt på det svenska genomförandet av direktivet och har inlett ett överträdelseförfarande mot . Kommissionens kritik går ut på att de svenska reglerna på olika punkter inte följer direktivtexten till- Enligt Lagrådets mening är kritiken i flera avseenden oberättigad. missionen respekterar inte i tillräcklig mån svenska traditioner och svensk praxis vid lagstiftning. Det finns anledning att erinra om vad som före- skrivs angående direktiv i artikel 288 i EUF-fördraget, nämligen att ett di- rektiv ska med avseende på det resultat som ska uppnås vara bindande för varje medlemsstat till vilken det är riktat, men ska överlåta åt de nationella myndigheterna att bestämma form och tillvägagångssätt för genom- innehåller ett omfattande regelsystem med dels generellt tillämpliga regler, dels regler med begränsat tillämpningsområde. met finns en balans mellan olika slags regler. sig ensidigt på de regler som gäller särskilt för avfall och tycks inte nöja sig med att vissa direktivbestämmelser omfattas av generella regler i bal- När en bestämmelse i direktivet införs särskilt i balken trots att det finns en generell regel om saken, bryts balansen i balken och det kan upp- stå osäkerhet om regleringens innebörd och konsekvenser. Ett exempel på det anförda är artikel 23.3 i direktivet, som föreslås bli införlivad genom 9 kap. 7 a §. Enligt den bestämmelsen får en verksamhet för behandling av avfall som är tillstånds- eller anmälningspliktig tillåtas 2019/20:22 Bilaga 5 endast om det finns skäl att anta att den planerade behandlingen kommer att uppfylla kraven i 15 kap. 11 §. I sitt svar på kommissionens formella underrättelse beskrev regeringen allmänna regler om tillståndsprövningen, som alltså är tillämpliga på tillståndsprövning i sådana fall som omfattas av direktivet. Kommissionen vidhöll dock att artikel 23.3 inte hade införlivats korrekt. Frågan inställer sig hur de allmänna reglerna ska tillämpas i andra situationer, om det krävs en särskild reglering i förevarande fall. Flera av de bestämmelser som föreslås efter krav från kommissionen innebär ingen ändring i sak. Att lagen ändå ändras framstår som onödigt och är ägnat att skapa förvirring i rättstillämpningen. Regeringen har trots alla betänkligheter gjort den politiska bedömningen att kommissionens krav bör tillgodoses. Lagrådet finner då inte tillräckliga skäl att motsätta sig lagstiftning i enlighet med remissens förslag. 15 kap. 1 § I paragrafen föreslås en ändrad utformning för att närmare ansluta till artikel 5 i direktivet. Fyra omständigheter, som förutsätts kunna objektivt konstateras (s. 11), anges som ledning för bedömningen av om en restprodukt är avfall eller en biprodukt. I den fjärde punkten anges att den fortsatta användningen av ämnet eller föremålet ”inte strider mot lag eller annan författning och inte leder till allmänt negativa effekter för människors hälsa eller miljön”. I författningskommentaren utvecklas inte närmare vad som avses med allmänt negativa effekter för människors hälsa eller miljön. Det står klart att samma uttryckssätt (allmänt negativa effekter), används i artikel 5 i direktivet. I beaktandesats 22, första strecksatsen, talas om att för det fall en biprodukt tillåts enligt ett miljötillstånd eller allmänna miljöbestämmelser kan medlemsstaterna använda detta som ett redskap för att fastställa att inga ”övergripande negativa följder” för miljön eller människors hälsa förväntas uppträda. Tanken har möjligen varit att ett krav på att en användning av biprodukten måste vara förenlig med relevanta föreskrifter för produkten kan förväntas leda till att det inte uppstår några sådana negativa följder. I vart fall är uttryckssättet ”inte leder till allmänt negativa effekter för människors hälsa eller miljön” (liksom ”övergripande negativa följder”) olämpligt som ett kriterium för att föremålet eller ämnet är en biprodukt i stället för avfall och av betydelse för om fortsatt användning ska vara laglig. 15 kap. 11 § Paragrafen föreslås ändrad för att bättre ansluta till ordalydelsen i artikel 13 i direktivet. Den som producerar avfall och den som annars hanterar avfall ska se till att hanteringen inte skadar eller orsakar risk för skada på människors hälsa eller miljön. Särskild hänsyn ska tas till tre uppräknade miljökomponenter. Enligt remissen (s. 15) innebär förslaget en skärpning av kraven på avfallshanteringen genom att det sätter en miniminivå för miljöskyddet som inte kan åsidosättas genom en rimlighetsavvägning enligt 2 kap. 7 §. All hantering av avfall kan självfallet innebära en viss risk för skada av något slag. Paragrafens kategoriska formulering (att producenten ska se till att hanteringen inte orsakar någon risk för skada) överensstämmer med Trots det mildras formuleringen genom uttalandet i författ- ningskommentaren (s. 27) att bestämmelsen inte är avsedd att innebära att