prop · H70365 · 2019-12-18 00:00:00 — För att hålla uppvärmningen bedömer IPCC att de globala utsläppen av växthusgaser från mänsklig påverkan drastiskt behöver minska och vara noll omkring . Utsläppsminskningarna behöver ske i närtid då det är den sammanlagda mängden utsläpp som avgör hur stor uppvärmningen blir. De nästkommande åren är därför särskilt avgörande. IPCC bedömer att de globala utsläppen vid 2030 bör ha minskat med ca 40–jämfört med för att uppvärmningen ska hållas . Världen behöver agera skyndsamt och kraftfullt för att minska konsekvenserna av klimatförändringarna. Ju mer uppvärmningen ökar, desto mer ökar riskerna för att abrupta och potentiellt irreversibla förändringar uppstår. Spår i jordens geologiska historia ger ledtrådar om hur sådana abrupta skiften till nya jämviktslägen kan ske i olika komponenter av jordsystemet (t.ex. havsströmmar eller regnskogar). Enligt IPCC finns det redan vid dagens uppvärmningsnivå risker för den här typen av skiften – däribland i , där den snabba minskningen av den arktiska havsisen är ett framträdande exempel. Sammantaget har den samlade kunskapen om klimatförändringarna ett tydligt budskap: Det måste vidtas kraftfulla åtgärder i närtid för att bekämpa klimatförändringarna. 5 Utsläppsutvecklingen av växthusgaser I detta avsnitt redogörs det för utsläppsutvecklingen av växthusgaser på nationell, europeisk och global nivå. I avsnittet redogörs det även för utvecklingen av svenskarnas konsumtionsbaserade utsläpp, inklusive utsläppen från utrikes transporter. 5.1Utsläppsutvecklingen i världen och EU De globala utsläppen av växthusgaser uppgick till koldioxidekvivalenter. Detta motsvarar en ökning , vilket är basåret enligt klimatkonventionen. avstannade utsläppsökningarna och förhoppningar väcktes om att de globala utsläppen nått sin kulmen. En förklaring till att utsläppen inte ökade i samma takt var att allt fler länder, regioner och städer liksom företag och andra aktörer intensifierade sitt klimatarbete, som förnybar energi blev mer konkurrenskraftig gentemot fossila energikällor. (preliminär statistik ) har däremot koldioxidutsläppen ökat igen, framför allt till följd av ökad användning av kol, olja och gas. I rapporten 2018 konstaterar FN:s miljöprogram () att det inte finns tecken på att vi nått en global kulmen för växthusgasutsläppen. Inom EU har utsläppen av växthusgaser minskat . uppgick utsläppen inom EU:s nuvarande 28 medlemsstater till koldioxidekvivalenter. Det är lägre än men högre än 2016. Minskningen har till största delen skett det , men utvecklingen skiljer sig markant mellan olika medlemsstater. I figur 5.1 jämförs utsläppsutvecklingen i världen, i EU och i . Utsläppsutveckling i världen, i EU och i jämfört med Index 1990 = 1 Källa: Gütschow et al (2019), EEA och . utsläpp av växthusgaser inom gränser, så kallade territoriella utsläpp, har minskat , men minskningen har avstannat. uppgick utsläppen till koldioxidekvivalenter, vilket är en minskning jämfört med . Det innebär att territoriella utsläpp står för ca av världens utsläpp och av EU:s utsläpp. Det motsvarar ca koldioxidekvivalenter per person, vilket är lägre än EU:s genomsnitt på ca per person och världens genomsnitt på per person (för konsumtionsbaserade utsläpp, se avsnitt 5.3). Enligt publicerad officiell statistik från uppgick utsläppen till koldioxidekvivalenter, vilket är en minskning . Statistiken publicerades och regeringen har inte haft möjlighet att uppdatera resterande delar av avsnitt 5 och 12.2, inklusive dess grafer, med den officiella statistiken , Den publicerade statistiken understryker dock att minskningstakten inte är tillräcklig och att det behövs kraftfulla åtgärder klara de klimatpolitiska målen. Territoriella utsläpp omfattar inte nettoutsläpp och nettoupptag inom skogsbruk och annan markanvändning, utsläpp som sker utomlands till följd av svensk konsumtion eller utsläpp från utrikes transporter. Utsläppsminskningarna kommer i huvudsak från fem områden: uppvärmning, industri, avfallshantering, el och fjärrvärme samt från transporter. Förändring i utsläpp av växthusgaser mellan 1990 och 2017, per sektor -8,3 -3,5 -3,1 -2,5 -2,1 -0,5Jordbruk -10,0 -8,0 -6,0 -4,0 -2,0 Fossilfri fjärrvärme, värmepumpar och biobränsleeldade värmepannor har ersatt enskild oljeuppvärmning, vilket har haft betydande påverkan på utsläppen från uppvärmning av bostäder och lokaler. Viktiga förklaringsfaktorer till övergången är utbyggnaden av fjärrvärmenäten och införandet av koldioxidskatten. Inom el och fjärrvärme samt massa och pappersindustrin har utsläppen minskat tack vare en snabb övergång till förbränning av avfall och biobränslen. Industrins utsläpp påverkas även av konjunkturen och utsläppen har börjat öka på grund av att industrin har återhämtat sig efter den globala ekonomiska krisen . Kvarvarande utsläpp är svåra att minska då det innebär att produktionsprocesser behöver bytas ut till nya tekniker, vilket kräver både satsningar på innovationer och stora investeringar som kan ta att genomföra. För inrikes transporter som helhet påbörjades utsläppsminskningen även om vändpunkten för personbilar skedde redan på 00- talet. Utsläppsminskningen har drivits av effektivisering av fordon och en ökad användning av biodrivmedel. Förbudet mot deponering som infördes har bidragit till bestående utsläppsminskningar i avfallssektorn. Det sker betydande upptag av koldioxid i skog och mark som viss markanvändning och förändrad markanvändning även resulterar i utsläpp, till exempel från dränerade torvjordar. –2017 har nettoupptaget ökat något till drygt koldioxidekvivalenter, men osäkerheterna i uppskattningarna är större för denna sektor jämfört med andra utsläppssektorer. Den ökade användningen av biobränslen i har kunnat ske utan att minska nettoupptaget av koldioxid på skogsmark. Territoriella utsläpp av växthusgaser per sektor 1990–2017 Industri och inrikes transporter står för ca koldioxidekvivalenter vardera, vilket tillsammans motsvarar omkring två tredjedelar av de territoriella växthusgasutsläppen. Resterande tredjedel utgörs av jordbruk (), el- och fjärrvärme (), arbetsmaskiner (), produktanvändning (), avfall () samt egen uppvärmning av bostäder och lokaler (). I figur 5.3 illustreras denna fördelning och i figur 5.4 utvecklingen inom respektive sektor. Figur 5.4 territoriella utsläpp av växthusgaser i miljoner ton, per sektor och undersektor för industrin och inrikes transporter Industrins utsläpp av växthusgaser uppgick till koldioxidekvivalenter, varav ingår i EU:s utsläppshandelssystem (EU ETS). Den del av industri som ingår i EU ETS hade en fri tilldelning av utsläppsrätter som övergick av dess totala utsläpp. Hur stor andel utsläppsrätter som en verksamhetsutövare tilldelas gratis styrs av risken för koldioxidläckage inom utövarens bransch och av anläggningens energieffektivitetsgrad, där de mest effektiva anläggningarna inom varje bransch får en tilldelning på av det på EU nivå beslutade riktmärket för respektive industrigren. Då flera anläggningar i varit effektivare än riktmärket för deras industrigren har de kunnat få en tilldelning som överstiger deras utsläpp. Industrins växthusgasutsläpp omfattar förbränningsutsläpp (knappt två tredjedelar) och processutsläpp (en tredjedel) samt en liten del s.k. diffusa utsläpp, exempelvis från raffinaderier och läckage från ledningar. har industrins utsläpp minskat . Minskningen beror framför allt på att biobränslen ersatt fossila bränslen, minskade produktionsvolymer inom vissa branscher och effektiviseringsåtgärder. Industrins utsläpp har varierat, till stor del beroende på svängningar i produktionsvolymen som följer konjunkturen. Industrins processutsläpp var nästan konstanta fram till den ekonomiska krisen, varefter de minskat på grund av lägre produktionsvolymer och ny teknik inom kemiindustrin. har industrins utsläpp ökat , främst från järn- och stålindustrin samt gruvindustrin. var utsläppen från inrikes transporter koldioxidekvivalenter, det vill säga lägre än 1990. Utsläppen 2017 var lägre än 2016. Vägtransporter är den helt dominerande källan av sektorns utsläpp, medan utsläppen från inrikes sjöfart, inrikes luftfart och järnväg är förhållandevis små. Utsläppen från inrikes luftfart var koldioxidekvivalenter . Dessa utsläpp, som motsvarar av utsläppen från inrikes transporter, ingår i EU ETS medan övriga inrikes transporter inte gör det. Flyget i EU ETS får av sina utsläppsrätter genom fri tilldelning. Utsläppen från personbilar dominerar och står för av vägtransporternas utsläpp. Utsläppen ökade till mitten av 00-talet, då de kulminerade för att sedan minska. Trots ökad trafik har växthusgasutsläppen minskat , vilket till stor del förklaras av ökad användning av biodrivmedel. Att andelen dieselbilar har ökat har också bidragit till minskningen eftersom dieselbilar är mer bränslesnåla än motsvarande bensinbilar och eftersom diesel innehåller en betydligt högre andel biodrivmedel än bensin. Nya personbilar har också generellt blivit bränslesnålare även om trenden avstannat . Utsläppen från tunga fordon och lätta lastbilar uppgick till 3,3 respektive koldioxidekvivalenter 2017, vilket motsvarar respektive av vägtransporternas utsläpp. Jämfört med 1990 har utsläppen från tunga fordon och lätta lastbilar ökat respektive , men har utsläppen minskat framför allt på grund av en ökad användning av biodrivmedel, trots ökad godstrafik. 2019/20:65 Utsläppen från bussar har minskat totalt sett . Större delen av minskningen har skett framför allt på grund av en snabb övergång till biodrivmedel. Se även avsnitt 12.2 för en fördjupning i transportsektorns utsläpp. Jordbrukets utsläpp, där utsläppen från djurens matsmältning, hanteringen av stallgödsel samt utsläppen från jordbruksmark ingår, består av ungefär lika stora delar metan och lustgas. Utsläppen av metan kommer framför allt från idisslarnas fodersmältning och till en del från hantering av stallgödsel, medan utsläpp av lustgas kommer från hantering av stallgödsel och från gödslad jordbruksmark. Dessutom kommer en liten del utsläpp av koldioxid från kalkning och ureaanvändning i jordbruket. var utsläppen av växthusgaser från jordbruket koldioxidekvivalenter. Trenden har länge varit att jordbrukets utsläpp minskar långsamt, och 2017 var utsläppen lägre än 1990. Minskningen beror på ett antal faktorer som minskning av antal djur (särskilt mjölkkor och svin), minskade volymer stallgödsel, bättre gödselhantering, lägre användning av mineralgödsel samt en minskad åkerareal. Minskningarna av antal djur och areal beror både på en minskad produktion till följd av bristande lönsamhet och konkurrenskraft men till viss del också på en mer effektiv produktion. har jordbrukssektorns trend mot minskade utsläpp avstannat. Utsläppen av lustgas från varierar mellan åren beroende på vilka grödor som odlas och på vädret. Utsläppen från drift av traktorer och andra jordbruksredskap redovisas under sektorn arbetsmaskiner. Utsläpp och upptag i jordbruksmark redovisas under sektorn skogsbruk och annan markanvändning. Växthusgasutsläppen från el- och fjärrvärmeproduktion var koldioxidekvivalenter 2017 varav fjärrvärmeproduktion svarade för merparten. av sektorns utsläpp omfattas av EU ETS. Ut- släppen har minskat –2017. Ut- släppen varierar dock beroende på behovet av uppvärmning, vilket är kopplat till utomhustemperatur och nederbörd. Fjärrvärmeproduktionen har närapå fördubblats, men tack vare att produktionsökningen huvudsakligen åstadkommits genom ökad användning av biobränslen och avfall medan användningen av fossila bränslen minskat har utsläppen från fjärrvärmeproduktion ändå minskat. Fjärrvärme och värmepumpar har allt ersatt individuell uppvärmning med olja och därigenom bidragit till kraftigt minskade växthusgasutsläpp från bostäder och lokaler. Växthusgasutsläppen från förbränning av fossila bränslen inom el- och fjärrvärmesektorn har minskat jämfört med . Utsläppen från förbränning av fossilt avfall har å andra sidan mer än tredubblats och uppgick till koldioxidekvivalenter 2017. Det motsvarar ungefär hälften av utsläppen från sektorn. Arbetsmaskiner som används inom industri, jordbruk, skogsbruk och inom andra samhällssektorer släppte ut koldioxidekvivalenter 2017. Utsläppen från arbetsmaskiner är högre än vad de var än 2016. Arbetsmaskiner inom industrin svarar för drygt en tredjedel av utsläppen från arbetsmaskiner, medan arbetsmaskiner inom jordbruk och skogsbruk tillsammans står för ungefär en tredjedel och arbetsmaskiner inom andra samhällssektorer för resterande utsläpp. Be- räkningen av utsläpp från arbetsmaskiner är än så länge helt modellbaserad. Avfallssektorns utsläpp uppgick till koldioxidekvivalenter 2017. Den huvudsakliga utsläppskällan inom sektorn är metanläckage från avfallsdeponier. har sektorns utsläpp minskat tack vare att utsläppen från deponier minskat kraftigt. Förklaringen till detta är deponiförbuden för brännbart avfall och organiskt avfall, som infördes respektive 2005, i kombination med andra styrmedel och åtgärder för att främja materialåtervinning och energiåtervinning ur avfall. Enskild uppvärmning av bostäder och lokaler Utsläppen från bostäder och lokaler för bl.a. service, jordbruk och andra kommersiella ändamål har minskat med , från koldioxidekvivalenter till . Minskningen beror främst på att oljebaserad individuell uppvärmning av bostäder, lokaler och varmvatten ersatts av fjärrvärme, värmepumpar och biobränslen. Produktanvändning och fluorerade växthusgaser Vid viss produktanvändning uppstår växthusgasutsläpp, till exempel när lösningsmedel och smörjmedel i produkter avdunstar, när sprayburkar med vissa drivgaser används eller vid läckage från kyl- och luftkonditioneringsanläggningar. Växthusgasutsläppen från produktanvändning har ökat från 0,6 till koldioxidekvivalenter . Detta beror främst på en ökad användning av HFC, en så kallad fluorerad växthusgas eller f-gas. HFC har ersatt ozonförstörande freoner, bl.a. som köldmedium. Användningen av kyl- och luftkonditioneringsanläggningar samt värmepumpar har ökat. har dock andra köldmedier börjat ersätta HFC och utsläppen från produktanvändning har minskat något . Skogsbruk och annan markanvändning (LULUCF) I skogsbruk och annan markanvändning ingår utsläpp och upptag av växthusgaser från skogsmark, och annan mark enligt rapporteringen under . Sektorn benämns inom klimatrapporteringen som LULUCF. Förkortningen står för markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (Land Use, Land-Use Change, and Forestry). Kolflödena ovan och i mark redovisas, i både död och levande 2019/20:65 biomassa samt i form av markkol. Sektorn brukar behandlas separat från övriga utsläppssektorer i lagstiftningen bl.a. på grund av att den innehåller såväl utsläpp som upptag av växthusgaser och att processerna är reversibla, dvs. en kategori som utgör ett upptag kan vid ett annat tillfälle vara ett utsläpp. Ytterligare en orsak är att flödena, som i hög grad beror på biologiska processer, är svåra att mäta, med stor osäkerhet som följd. Sektorn ingår inte i nationella mål, men däremot i åtaganden under Kyotoprotokollet och kommer att ingå i åtagande till 2030 gentemot EU. Upptag av växthusgaser i landskapet får användas som kompletterande åtgärd enligt det klimatpolitiska ramverket, se avsnitt 13.1. –2017 har nettoupptaget ökat något till drygt koldioxidekvivalenter, men osäkerheterna i uppskattningarna är större för denna sektor jämfört med andra utsläppssektorer. Storleken på nettoupptaget påverkas framför allt av årlig tillväxt i skogen, avverkningsvolymen och olika typer av störningar, såsom exempelvis bränder och stormar. uppvisar den svenska skogen en nettotillväxt, vilket betyder att tillväxten är större än avverkningarna. 5.3 Konsumtionsbaserade utsläpp och utrikes transporter långsiktiga utsläppsmål och etappmålen till 2020, 2030 och 2040 följer FN:s och EU:s sätt att rapportera och avser utsläpp och upptag av växthusgaser inom gränser, så kallade territoriella utsläpp och upptag. Det territoriella perspektivet är viktigt eftersom varje land förfogar över styrmedel som påverkar landets utsläpp så som energimix och miljö- och klimatrelaterade krav på t.ex. industrin. De konsumtionsbaserade utsläppen kompletterar de territoriella utsläppen genom att spegla befolknings totala påverkan på klimatet, inklusive utsläpp från varor och tjänster som producerats i andra länder och utsläpp som uppstår vid resor till utlandet. I detta avsnitt redogörs det för utvecklingen av svenskarnas konsumtionsbaserade utsläpp, inklusive utsläppen från utrikes transporter. Beräkningar från och () visar att utsläppen som uppstod till följd av svensk konsumtion av varor och tjänster uppgick till koldioxidekvivalenter 2016, motsvarande ca koldioxidekvivalenter per capita och år. bär att de konsumtionsbaserade utsläppen per person är ungefär dubbelt så stora som de territoriella utsläppen. Beräkningarna omfattar inte nettout- släpp och nettoupptag inom skogsbruk och annan markanvändning. efter att genom projektet for National Consumption and Environment () uppdaterat statistiken kvarstår osäkerheter och felkällor i beräkningarna av de konsumtions- Den främsta anledningen är att svenska myndigheter inte har tillgång till fullständiga data från andra länder, i synnerhet låg- och konsumtionsbaserad klimatpåverkan bör därför främst användas för upp- Prop. 2019/20:65 följning av trender på övergripande nivå, medan åtgärder på mer detaljerad nivå i första hand följs upp med kompletterande indikatorer. Av de konsumtionsbaserade utsläppen utgörs två tredjedelar av hushållens utsläpp, där utsläppen från transporter med bil och flyg, livsmedelsproduktion och boende är störst. Resterande del av utsläppen kommer från investeringar i exempelvis byggnader och maskiner, samt offentlig konsumtion, dvs. de varor och tjänster som offentlig verksamhet köper in. I figur 5.5 redovisas både uppdelningen av den svenska konsumtionens utsläpp och hur dessa utsläpp förhåller sig till de territoriella. Utsläpp kopplade till produktion i av varor som exporteras och konsumeras utomlands redovisas som exporterade utsläpp. Figur 5.5 Flödesdiagram över utsläpp av växthusgaser 2016 Medan utsläppen inom gränser har minskat har de konsumtionsbaserade utsläppen enligt beräkningarna i stort sett varit oförändrade , se figur 5.6. Detta beror på att medan de inhemska utsläppen till följd av svensk konsumtion minskat har de konsumtionsbaserade utsläppen som uppstår utomlands ökat . Totalt utgör utsläppen som uppstår i andra länder till följd av svensk konsumtion cirka två tredjedelar av de konsumtionsbaserade utsläppen. Det har inte analyserats än i detalj vad som orsakat att utsläppen i andra länder ökar. Det är viktigt att arbeta vidare med effektiva åtgärder för att ytterligare underlätta för hållbara konsumtionsmönster. I avsnitt 10.5 beskrivs hur regeringen avser att följa upp och minska utsläppen från konsumtion. Utsläpp i andra länder Utrikes sjöfart och flyg (bunkring) Växthusgasutsläppen från den internationella sjöfartens och flygets tankning i , ofta kallat internationell bunkring, omfattas inte av några nationella tidsatta mål om utsläppsminskningar. Utsläppen omfattas i stället av globala klimatåtaganden inom de internationella flygrespektive sjöfartsorganisationer under FN: Internationella civila luftfartsorganisationen () och Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). Ut- släppen från flyg inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) omfattas dessutom av EU ETS. Utsläppen från sådant bränsle som den internationella sjöfarten och det internationella flyget tankar i har nästan tredubblats och uppgick till koldioxidekvivalenter 2017. Flygets klimatpåverkan är större än vad som framgår av statistiken då den s.k. höghöjdseffekten inte ingår i den internationella utsläppsrapporteringen. Höghöjdseffekten uppstår på grund av utsläpp på hög höjd av bl.a. kväveoxider och vattenånga och innebär att flygets samlade klimatpåverkan är ungefär dubbelt så stor som utsläppen av koldioxid orsakar. Hur stor höghöjdseffekten är för en specifik flygresa beror på faktorer som på vilken höjd flygningen sker, var på jorden flygresan genomförs, om resan sker eller dagen, eller sommaren samt hur de atmosfäriska förhållandena ser ut just där flygningen sker. Det finns också forskning som indikerar att vissa biojetbränslen kan minska höghöjdseffekten, även om forskarna är oense om hur mycket. Den absolut största delen av de redovisade utsläppen från internationell bunkring, koldioxidekvivalenter 2017, kommer från bränsle till sjöfart. Utsläppen var högre än jämfört med . Fartygens ökade tankning i beror på flera faktorer, bl.a. att svenska aktörer erbjuder mer högkvalitativt Utsläppen från bunkring i till internationellt flyg har också ökat Prop. 2019/20:65 och mer än dubblerats . De redovisade utsläppen uppgick till Bränsle som tankas (internationell bunkring) återspeglar endast utsläppen från just tankningen i . För att uppskatta svenskarnas klimatpåverkan från flygresor måste antalet flygresor, avstånd och höghöjdseffekt beaktas. Antalet resor som befolkning gör har ökat . De totala utsläppen från flygresande av personer bosatta i har av beräknats motsvara koldioxidekvivalenter , vilket innebär en ökning . syns dock ett trendbrott och Transportstyrelsens data visar att minskade passagerarantalet jämfört med . Också antalet starter och landningar minskade både för utrikes och inrikes flyg. ökade transportarbetet, dvs. aktiviteten i transportsystemet, med tåg jämfört med samma kvartal 2018, enligt Trafikanalys preliminära statistik. 6Sveriges åtagande inom EU och internationellt I detta avsnitt redogörs det för åtagande inom EU och internationellt. har liksom flertalet av världens länder ratificerat om klimatförändringar (klimatkonventionen) som trädde i kraft . Vid klimatkonventionens tjugoförsta partsmöte (COP21) i enades världens länder om ett nytt globalt klimatavtal under klimatkonventionen (). Agenda 2030 och dess 17 globala mål för hållbar utveckling antogs av FN:s alla medlemsstater . Mål 13 – Vidta omedelbara åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna och deras konsekvenser – är av särskild relevans för klimatarbetet. har antagit ett utsläppsmål som ligger till grund för EU:s klimatpolitik och även har stor betydelse för hur svensk klimatpolitik bedrivs. Som del av EU:s åtaganden inom Montrealprotokollet omfattas också av bindande krav på att minska användning och produktion av ozonnedbrytande ämnen, varav flera också är potenta växthusgaser. Klimatkonventionens mål är att halten av växthusgaser i atmosfären ska stabiliseras på en nivå som innebär att människans påverkan på klimatsystemet inte blir farlig. Kyotoprotokollet till klimatkonventionen innehåller rättsligt bindande begränsningsåtaganden för utsläpp av växthusgaser för de flesta utvecklade länder. har tillsammans med EU ratificerat Kyotoprotokollet som trädde i kraft . åtagandeperiod löpte 2008–2012. Den andra åtagandeperioden, vilken 2019/20:65 möjliggjordes genom den s.k. Dohaändringen som antogs vid partsmötet i , sträcker sig . har ratificerat Dohaändringen, som dock ännu inte har trätt i kraft. Världens länder enades 2015 om , som bygger på och vidareutvecklar det gällande internationella ramverket inom klimatområdet och stärker genomförandet av klimatkonventionen. Både folkrättsligt och politiskt representerar , tillsammans med klimatkonventionen, ett ramverk för framtida globala klimatinsatser. har världen ett globalt, icke tidsbegränsat, klimatavtal där alla anslutna länder åtar sig att bidra med allt ambitiösare åtaganden utifrån ansvar, förmåga och nationella förutsättningar. Vikten av att utvecklade länder tar ett ledarskap understryks särskilt. har 187 av världens 197 länder ratificerat avtalet. trädde i kraft . EU och alla dess medlemsländer har ratificerat avtalet. innehåller tre långsiktiga målsättningar: