prop · H603158 · 2019-09-04 00:00:00 — Solvensmarginalen för livförsäkringar beräknas med utgångspunkt i storleken på de försäkringstekniska avsättningarna, s.k. positiva risksummor och nettodriftskostnaderna (7 kap. 12 § FRL i lydelsen före ). För sjuk- och olycksfallsförsäkringar beräknas solvensmarginalen med utgångspunkt i storleken på de försäkringstekniska avsättningarna samt premie- och skadeindex (7 kap. 13 § FRL i lydelsen före ). Solvensmarginalen för tilläggsförsäkringar beräknas endast med utgångs- punkt i premie- och skadeindex (7 kap. 14 § FRL i lydelsen före ). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer får meddela föreskrifter om vissa beräkningar avseende solvens- marginalen (7 kap. 21 § FRL i lydelsen före ). För tjänstepensionskassor gäller motsvarande regler som för försäkringsföretag som följer övergångsbestämmelserna (25 § UFL och 7 kap. 23 och 25 §§ FRL). föreslår i kapitalkravsrapporten att det schablon- mässiga kapitalkravet ska utformas i enlighet med andra tjänstepensions- direktivets bestämmelser om föreskriven solvensmarginal. Minimikapitalkravet ska utformas i enlighet med direktivet I andra tjänstepensionsdirektivet finns bestämmelser om kapitalkrav för tjänstepensionsinstitut – den föreskriva solvensmarginalen. Det kapital- krav som följer av direktivet bör i svensk rätt genomföras i form av ett minimikapitalkrav. I avsnitt 8.5.1 föreslås att tjänstepensionsföretag, utöver det kapitalkrav som följer av direktivet, ska omfattas av ett riskkänsligt kapitalkrav som utformas så att det fångar de väsentliga riskerna i verksamheten. Minimi- kapitalkravet kan då i enlighet med förslag utformas i överensstämmelse med direktivet. Att låta minimikapitalkravet vara identiskt med direktivets krav ökar jämförbarheten med tjänstepensions- institut i andra länder inom EES. Vidare är det en fördel om minimi- kapitalkravet är förhållandevis enkelt att beräkna och verifiera för externa parter, som t.ex. en revisor. Den föreskrivna solvensmarginalen i andra tjänstepensionsdirektivet kan sägas uppfylla detta eftersom de uppgifter som behövs för beräkningen kan hämtas från företagets balansräkning och rapportering. Det bör inte, som utredningen föreslår, ingå något särskilt kapitalkrav för operativ risk i minimikapitalkravet. Det är tillräckligt att denna form av risk omfattas av det riskkänsliga kapitalkravet. I den nya lagen om tjänstepensionsföretag bör det därmed införas bestämmelser om att minimikapitalkravet som huvudregel ska beräknas med utgångspunkt i storleken på de försäkringstekniska avsättningarna samt s.k. positiva risksummor och nettodriftskostnader. Bestämmelserna bör väsentligen överensstämma med den reglering som gäller för försäkringsföretag som följer övergångsbestämmelserna. Andra tjänste- pensionsdirektivets bestämmelser skiljer sig dock åt från bestämmelserna i första tjänstepensionsdirektivet beträffande livklass IV, som avser långa åtaganden avseende sjuk- och olycksfallsförsäkring. Av andra tjänste- pensionsdirektivet följer att beräkningen av minimikapitalkravet för denna livklass ska ske enligt huvudregeln. För tilläggsförsäkringar ska minimikapitalkravet enligt direktivet be- räknas med utgångspunkt i premiebasen och ersättningsbasen, dvs. i huvudsak på det sätt som solvensmarginalen för skadeförsäkringar be- räknas enligt regleringen för försäkringsföretag som följer övergångs- bestämmelserna. Det kan vidare konstateras att det finns vissa bestäm- melser i andra tjänstepensionsdirektivet som inte är relevanta för tjänste- pensionsföretag eftersom de inte kommer att driva sådan verksamhet som behandlas där (artikel 17.4 och 17.5). Det finns därför inte behov av några lagstiftningsåtgärder i dessa delar. I promemorian föreslås att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om beräkningen av minimikapitalkravet. Detta är emellertid inte nödvändigt för att genomföra andra tjänstepensionsdirektivet i den nu aktuella delen eftersom förslaget i denna proposition innebär att direktivets kapitalkrav genomförs genom bestämmelser i den nya lagen. 2018/19:158 om t.ex. tillämplig eurokurs kan meddelas i form av verkställighetsföre- skrifter. Regeringen bedömer därför att det inte behövs något bemyn- digande att meddela föreskrifter om beräkningen av minimikapitalkravet. Minimikapitalkravet för bl.a. fondförsäkring Även när det gäller åtaganden där investeringsrisken bärs av den som om- fattas av försäkringen, som t.ex. fondförsäkringsåtaganden, bör bestäm- melserna i den nya lagen om tjänstepensionsföretag utformas i överens- stämmelse med direktivet. I promemorians förslag till lagtext finns det även ett visst nationellt tillägg som infördes i samband med en översyn av försäkringsrörelselagstiftningen (prop. 1998/99:87 s. 274 och 414). Enligt tillägget ska kapitalkravet omfatta en procent av de försäkringstekniska avsättningarna om företagets avsättningar är förenade med en rörelserisk som inte är oväsentlig. Eftersom det nu föreslås ett riskkänsligt kapitalkrav som ska fånga de väsentliga riskerna i verksamheten anser regeringen att det inte finns något behov av att ta in något sådant tillägg i den nya lagen om tjänstepensionsföretag. Det saknas därmed skäl att förtydliga vad som avses med begreppet rörelserisk. Svensk Försäkring och efterfrågar ett förtydligande när det gäller uttrycket ”det belopp som ska täcka driftskostnaderna” i den nya lagen. I andra tjänstepensionsdirektivet anges att kapitalkravet för åtaganden där företaget inte står för investeringsrisken bl.a. ska omfatta en procent av de tekniska avsättningarna om det belopp som avsatts till täckande av driftskostnaderna fastställs för en period som överstiger . Som de båda remissinstanserna konstaterar finns uttrycket med i den reglering som gäller för försäkringsföretag som följer övergångs- bestämmelserna. Bakgrunden till regleringen i andra tjänstepensions- direktivet i denna del är motsvarande reglering i första generationens livförsäkringsdirektiv. Varken direktiven eller tidigare förarbeten ger dock någon närmare ledning i fråga om hur uttrycket ska förstås (jfr prop. 1992/93:257 s. 210). Ändamålet torde vara att fånga den kostnadsrisk som uppstår om företaget saknar möjlighet att ändra sitt uttag av eller avgifter för att täcka högre driftskostnader. Detta får anses avgörande för hur uttrycket ska förstås. Det kan förhålla sig så att sådana villkor är ovanliga inom den tjänstepensionsverksamhet som bedrivs av försäkringsföretag och tjänstepensionskassor. Om bestämmel- sen i fråga inte är tillämplig ska minimikapitalkravet i denna del i stället uppgå till av nettodriftskostnaderna. Detta följer av andra tjänstepensionsdirektivet och gäller för försäkringsföretag som följer övergångsbestämmelserna. 8.5.5Ett garantibelopp anger den lägsta tillåtna solvensnivån Regeringens förslag: Garantibeloppet ska uppgå till 790 prisbasbelopp enligt socialförsäkringsbalken. Om det finns särskilda skäl, ska i ett enskilt fall få besluta att garantibeloppet sätts ned med upp till hälften. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om villkoren för nedsättning av garantibeloppet. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att enligt utredningens förslag ska garantibeloppet vara eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentpris- indexet, som Europeiska kommissionen tillkännager. Utredningen föreslår även att , om det finns särskilda skäl, ska få besluta att garantibeloppet för ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag eller en tjänstepensionsförening får sättas ned med högst en fjärdedel. Remissinstanserna har inte några synpunkter på förslaget. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att promemorians förslag inte ger utrymme för att sätta ned garantibeloppet för tjänstepensionsaktiebolag. Remissinstanserna har inte några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag I andra tjänstepensionsdirektivet finns det inte något krav på garanti- belopp. Livförsäkringsföretag som följer försäkringsrörelselagen ska ha ett garantibelopp som minst motsvarar eller det högre beloppet grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som Europeiska kommissionen tillkännager (8 kap. 18 § FRL). För försäkringsföretag som följer övergångsbestämmelserna ska garantibeloppet uppgå till ett belopp som motsvarar eller det högre beloppet grundat på förändringar i det europeiska konsument- prisindexet, som Europeiska kommissionen tillkännager (7 kap. 18 § första stycket FRL i lydelsen före ). Finans- inspektionen får besluta att garantibeloppet sätts ned med högst en fjärde- del för ett ömsesidigt försäkringsbolag eller en försäkringsförening om det finns särskilda skäl för detta (7 kap. 20 § FRL i lydelsen före ). För tjänstepensionskassor finns det inga bestämmelser om garanti- belopp. föreslår i kapitalkravsrapporten att det ska finnas ett garantibelopp för tjänstepensionsföretag som ska uppgå till 790 pris- basbelopp enligt socialförsäkringsbalken. Vidare föreslås att Finans- inspektionen ska få möjlighet att besluta om nedsättning av garanti- beloppet för ömsesidiga tjänstepensionsföretag och tjänstepensions- föreningar med upp till hälften om särskilda skäl finns och att inspektionen ska få meddela föreskrifter om de närmare villkoren för nedsättning av garantibeloppet. 2018/19:158 Ett garantibelopp anger den lägsta tillåtna solvensnivån Andra tjänstepensionsdirektivet innehåller inga krav på garantibelopp. Ett garantibelopp innebär en lägsta nivå för kapitalbasen när försäkrings- rörelse inleds och drivs. Det är rimligt att det för tjänstepensionsföretag på samma sätt som för försäkringsföretag finns ett krav på ett lägsta belopp för att få starta och driva rörelsen. Tjänstepensionsföretag bör i detta avseende inte behandlas annorlunda än försäkringsföretag. Det är lämpligt att garantibeloppet för tjänstepensionsföretag uppgår till den nivå som gäller för livförsäkringsföretag som följer Solvens II-regel- verket. Nivån bygger på en aktuell bedömning av vad ett garantibelopp bör vara för en verksamhet som i flera avseenden ligger nära tjänstepensions- verksamhet. Regeringen anser att garantibeloppet bör uttryckas i pris- basbelopp och inte i euro som utredningen föreslår. Genom att garanti- beloppet anges i prisbasbelopp sker en automatisk indexering. I den nya lagen om tjänstepensionsföretag bör det därför införas en bestämmelse om att garantibeloppet i ett tjänstepensionsföretag ska uppgå till 790 pris- basbelopp enligt socialförsäkringsbalken, vilket motsvarar nivån på garantibeloppet i försäkringsrörelselagen. Det garantibelopp som föreslås kan vara betungande för mindre tjänste- pensionsföretag som t.ex. har en särskild inriktning eller vänder sig till en begränsad krets. För att inte försvåra för sådana företag bör Finansinspek- tionen få besluta att sätta ned garantibeloppet om det finns särskilda skäl. I första tjänstepensionsdirektivet är möjligheten för medlemsstaterna att föreskriva om nedsättning begränsad till av beloppet. Möjlig- heten omfattar dessutom endast ömsesidiga och liknande företag. Andra tjänstepensionsdirektivet innehåller emellertid, som nämns ovan, inte några bestämmelser om garantibelopp. Direktivet hindrar alltså inte att en medlemsstat som ställer upp krav på garantibelopp även inför en möjlighet till nedsättning av det beloppet. Regeringen anser att garantibeloppet bör kunna sättas ned med högst hälften av beloppet om det finns särskilda skäl. Vidare finns det, i motsats till det som föreslås i promemorian, inte anled- ning att särbehandla och utesluta tjänstepensionsaktiebolag från möjlighet till nedsättning i den nya lagen om tjänstepensionsföretag. Det torde dock sällan finnas särskilda skäl för nedsättning av garantibeloppet för tjänste- pensionsaktiebolag som får dela ut vinst. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela föreskrifter om eventuella villkor som ska vara uppfyllda för att nedsättning av garantibeloppet ska komma i fråga. 8.5.6Underrättelse ifall kapitalkraven inte uppfylls Regeringens förslag: Ett tjänstepensionsföretag ska under- rätta om företaget inte uppfyller det riskkänsliga kapitalkravet, minimikapitalkravet eller garantibeloppet eller om det finns risk för detta . Utredningen behandlar inte frågan. Remissinstanserna tar inte upp frågan. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Svensk Försäkring avstyrker att det införs en underrättelseskyldighet när det finns risk för att företaget inte uppfyller något av kapitalkraven. Skälen för regeringens förslag I andra tjänstepensionsdirektivet finns det inte något krav på underrättelse avseende bristande uppfyllelse av kapitalkravet. Försäkringsföretag som följer försäkringsrörelselagen ska underrätta om företaget inte uppfyller solvenskapital- kravet eller minimikapitalkravet eller om det finns risk för detta (8 kap. 12 och 16 §§ FRL). Det finns ingen motsvarande bestämmelse för försäkringsföretag som följer övergångsbestämmelserna eller för tjänstepensionskassor. Underrättelse om bristande uppfyllelse av kapitalkraven För att ska kunna vidta lämpliga ingripande- åtgärder när ett tjänstepensionsföretag inte uppfyller det riskkänsliga kapitalkravet, minimikapitalkravet eller garantibeloppet är det nödvändigt att tjänstepensionsföretaget underrättar om företaget inte uppfyller något av dessa krav. För försäkringsföretag som följer försäkringsrörelselagen har det mot bakgrund av bestämmelser i införts en skyldighet att också underrätta Finans- inspektionen om det finns risk för att företaget inte uppfyller kapitalkraven . Detta kan ses som krav på en mer pro- aktiv redovisning som möjliggör för att på närmare avstånd följa hur företagets finansiella ställning utvecklar sig (prop. 2015/16:9 s. 280). Svensk Försäkring påpekar att är en förhållandevis med beaktande av rörelserna på de finansiella marknaderna. Enligt föreningen kan det inte vara meningen att varje risk ska behöva rapporteras utan det bör krävas att det finns en mer påtaglig risk vilket bör framgå av lagtexten. Svensk Försäkring anser även att det vid en bedömning i efter- hand av om företaget uppfyllt sin rapporteringsskyldighet måste beaktas vad företaget kände till och vilka bedömningar som var rimliga för före- taget att göra vid det tillfället. Regeringen anser att det är viktigt att skapa goda förutsättningar för en proaktiv tillsyn även för tjänstepensionsföretag. En bestämmelse som mot- svarar den som gäller för försäkringsföretag enligt Solvens bör därför tas in i den nya lagen om tjänstepensionsföretag. Det finns, i motsats till det Svensk Försäkring framför, inte skäl att utforma bestäm- melsen på något annat sätt än enligt motsvarande bestämmelser i försäkringsrörelselagen. I fråga om tjänstepensionsföretag kan det dock förtydligas att bestämmelsen bör ses mot bakgrund av syftet med den- samma, nämligen att möjliggöra ingripanden men också en proaktiv tillsyn och förutsättningar för en nära dialog med tillsynsmyndigheten när det 2018/19:158 finns risk för att tjänstepensionsföretaget inte kommer att uppfylla något av kapitalkraven. Det är alltså inte varje teoretisk risk som avses utan sådana situationer då ett aktsamt företag rimligen redan följer hur det finansiella läget utvecklar sig mer noggrant. Därmed kan kravet inte anses vara särskilt betungande för tjänstepensionsföretagen. Regeringens bedömning: Bestämmelserna i andra tjänstepensions- direktivet om styrelsens yttersta ansvar för verksamheten i ett tjänste- pensionsinstitut och om att direktivet inte påverkar den roll som arbetsmarknadens parter spelar i förvaltningen av tjänstepensions- instituten kräver inga lagstiftningsåtgärder. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. Svensk Försäkring anser att begreppet förvaltnings-, lednings- och tillsynsorganet i vissa situationer skulle kunna avse endast den verkställande direktören. anser att de aktuella begreppen bör förtydligas. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna instämmer i bedömningen eller har inget att invända mot den. Skälen för regeringens bedömning I andra tjänstepensionsdirektivet anges att ett tjänstepensionsinstituts lednings- eller tillsynsorgan ska ha det yttersta ansvaret enligt nationell rätt för att institutet följer de lagar och andra författningar som antas enligt direktivet (artikel 20.1). I andra tjänstepensionsdirektivet anges även att direktivet inte påverkar den roll som arbetsmarknadens parter spelar i förvaltningen av tjänste- pensionsinstituten (artikel 20.2). Första tjänstepensionsdirektivet innehåller inte några artiklar som särskilt rör lednings- eller tillsynsorgans ansvar. Inte heller finns någon artikel om arbetsmarknadens parters roll i förvaltningen av tjänstepensionsinstitut i detta direktiv. Oavsett associationsform (tjänstepensionsaktiebolag, ömsesidigt tjänste- pensionsbolag eller tjänstepensionsförening) ska samtliga tjänstepensions- företag enligt förslagen i avsnitt 12 ha en styrelse och en verkställande direktör, varvid den verkställande direktören ska utses av styrelsen. Detta innebär att ledningen för ett tjänstepensionsföretag, på samma sätt som vanligtvis gäller för ett aktiebolag eller en ekonomisk förening, kommer att delas mellan styrelsen och den verkställande direktören. Styrelsen kommer att ha det primära ansvaret för företagets organisation och förvaltningen av bolagets angelägenheter, medan den verkställande direktören svarar för den löpande förvaltningen. Bestämmelsen i andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 20.1) om att ett tjänstepensionsinstituts lednings- eller tillsynsorgan ska ha det yttersta ansvaret för att institutet följer de lagar och andra författningar som har antagits enligt direktivet har i huvudsak samma lydelse som motsvarande bestämmelser för försäkringsföretag i Solvens II-direktivet (artikel 40). Frågan om vad som ska avses med begreppen förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan och i vilken utsträckning det behövs särskilda lagstiftnings- åtgärder för att uppfylla kravet på yttersta ansvar har behandlats vid ge- nomförandet av Solvens II-direktivet i svensk rätt (prop. 2015/16:9 s. 301–303). När det gäller innebörden av begreppet ”förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan”, finns det nu inte skäl att frångå den bedömningen. Begreppet förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan får därför anses ha olika betydelse beroende på vilka frågor som avses och kan alltså i vissa fall avse både styrelsen och den verkställande direktören. Begreppen bör emellertid, till skillnad från det Svensk Försäkring före- språkar, inte i något fall endast avse den verkställande direktören. Detta var även den bedömning som gjordes vid genomförandet av Solvens II- direktivet (samma prop. s. 302). Mot denna bakgrund finns det vidare anledning att instämma i det anför, och som regeringen även uttalade i den nämnda propositionen, om att det är lämpligt att i lag ange vilka uppgifter som enbart ankommer på styrelsen och vilka andra uppgifter som an- kommer på både styrelsen och den verkställande direktören (samma prop. s. 302 f.). Ansvarsfördelningen mellan styrelsen och den verkställande direktören ska i grunden följa allmänna associationsrättsliga principer (jfr bl.a. 8 kap. 4 § aktiebolagslagen [2005:551], nedan ABL). Den nu aktuella bestäm- melsen i andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 20.1) om att lednings- eller tillsynsorganet, dvs. styrelsen, har det yttersta ansvaret för att tjänste- pensionsinstitutet följer de lagar och bestämmelser som gäller för tjänste- pensionsföretagets verksamhet föranleder därför inte någon lagstiftnings- åtgärd, eftersom detta redan gäller enligt svensk associationsrätt. I andra tjänstepensionsdirektivet anges att direktivet inte påverkar den roll som arbetsmarknadens parter spelar i förvaltningen av tjänstepensionsinstitut (artikel 20.2). Detta bör enligt regeringens mening tolkas som ett klarläggande av att direktivet inte reglerar den roll som arbetsmarknadens parter kan ha i styrningen av tjänstepensionsinstitut. 2018/19:158 skäl att göra någon annan bedömning än den som utredningen gjorde om att detta klarläggande i direktivet inte föranleder någon lagstiftningsåtgärd (SOU 2014:57 s. 651). 9.2Grundläggande krav på företagsstyrningssystemet Regeringens förslag: Ett tjänstepensionsföretag ska ha ett företags- styrningssystem som säkerställer att företaget styrs på ett sunt och ansvarsfullt sätt. Systemet ska regelbundet ses över. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer enligt prome- förslag ska få meddela föreskrifter om utformningen av företags- styrningssystemet. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Flera remissinstanser, bl.a. Svensk Försäkring och , framför kritik mot bemyndig- andena i promemorians förslag och anför att syftet med varje enskilt bemyndigande bör förtydligas. Skälen för regeringens förslag Ett tjänstepensionsinstitut ska enligt andra tjänstepensionsdirektivet ha ett effektivt företagsstyrningssystem som ger en sund och ansvarsfull ledning av dess verksamhet (artikel 21.1). Systemet ska omfatta en tillfreds- ställande och transparent organisationsstruktur med en tydlig ansvars- fördelning med lämplig grad av uppdelning av uppgifterna och ett effektivt system för att säkerställa att information förs vidare. Företagsstyrnings- systemet ska beakta miljöfaktorer, sociala faktorer och företagsstyrnings- faktorer i samband med investeringstillgångar vid investeringsbeslut, och systemet ska regelbundet ses över internt. Ett försäkringsföretag ska enligt försäkringsrörelselagen ha ett företags- styrningssystem som säkerställer att företaget styrs på ett sunt och ansvarsfullt sätt. Systemet ska ses över regelbundet av företaget (10 kap. 1 § FRL). För försäkringsföretagen finns ytterligare och mer detaljerade bestämmelser om företagsstyrningssystemet i Kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/35 av om komplettering av och rådets direktiv /138/EG om upptagande och utövande av försäkringsverksamhet (Solvens II), förkortad Solvens II- förordningen (artikel 258). Bestämmelserna i försäkringsrörelselagen gäller även för de försäk- Prop. 2018/19:158 ringsföretag som följer övergångsbestämmelserna (punkt 2 i övergångs- bestämmelserna till lagen [2015:700] om ändring i försäkringsrörelselagen [2010:2043]). Det finns inga bestämmelser i lag för tjänstepensionskassor som mot- svarar de nu aktuella bestämmelserna i andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 21.1). Tjänstepensionskassor omfattas fortfarande av Finans- inspektionens allmänna råd (FFFS 2005:1) om styrning och kontroll av finansiella företag, nedan FFFS 2005:1 (1 kap. 2 § Allmänna råd [FFFS 2018:12] om ändring i allmänna råd [FFFS 2005:1] om styrning och kontroll av finansiella företag). I FFFS 2005:1 finns allmänna råd om styrning av företaget (2 kap.). I likhet med det som uttalades vid genomförandet i svensk rätt av Solvens II-direktivet (prop.