prop · H70364 · 2019-12-16 00:00:00 — 10.2.6Hemlig dataavläsning i inhämtningslagsfallen Regeringens förslag: Ett tillstånd till hemlig dataavläsning som gäller kommunikationsövervaknings- eller platsuppgifter ska få beviljas om åtgärden är av synnerlig vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka sådan brottslig verksamhet som anges i inhämtningslagen. Vid sådan hemlig dataavläsning ska meddelanden inte få hindras att nå fram. Ett tillstånd till hemlig dataavläsning för kommunikationsövervaknings- uppgifter ska endast få avse uppgifter i förfluten tid. Regeringens bedömning: Det behöver inte anges att en åtgärd för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet inte får avse ett avläsningsbart informationssystem som tillhör någon som tillhanda- håller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommu- nikationstjänst. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen föreslår att hemlig dataavläsning för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet inte får avse ett informationssystem som tillhör någon som tillhandahåller elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna kommenterar inte förslaget eller lämnar det utan invändning. och Säkerhetspolisen är kritiska till kravet på att åtgärden ska vara av synnerlig vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka den brottsliga verksam- heten och anser att kravet bör vara detsamma som enligt inhämtnings- lagen, nämligen särskild vikt. konstaterar att hem- lig dataavläsning inte kommer att kunna användas i myndighetens under- rättelseverksamhet och påtalar vikten av att det införs en straffvärdeventil i inhämtningslagen för att det ska bli möjligt. Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden och Civil Rights Defenders avstyrker förslaget eftersom det saknar krav på koppling mellan informationssystemet och den enskil- de. Nämnden anser att den bakomliggande regleringen i inhämtnings- lagen, som förvisso inte heller ställer krav på en sådan koppling, inte utan närmare analys kan läggas till grund för i vilka situationer hemlig dataavläsning ska få användas. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I inhämtningslagen regleras vilka uppgifter som de brottsbekämpande myndigheterna får hämta in från telekomoperatörer. Uppgifter som får hämtas in enligt in- hämtningslagen (inhämtningslagsfallen) är samma sorts uppgifter som får 2019/20:64 hämtas in efter beslut om hemlig övervakning av elektronisk kommuni- kation under förundersökning för att utreda vem som skäligen kan miss- tänkas för brottet. Inhämtningslagen uppställer som krav att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . In- hämtning får också ske om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksam- het som innefattar även viss annan i lagen uppräknad samhällsfarlig brotts- lighet, vars straffskalor föreskriver lindrigare straff än fängelse. Regeringen gör i avsnitt 10.2.1 bedömningen att hemlig dataavläsning bör få användas i underrättelseverksamhet. Sådana uppgifter som faller inom tillämpningsområdet för inhämtningslagen är inget undantag. Rege- ringen anser, i likhet med utredningen, att hemlig dataavläsning därför bör få användas för att hämta in sådana uppgifter. Eftersom kraven för hemlig dataavläsning enligt regeringen ska motsvara kraven för tillstånd för det bakomliggande tvångsmedlet, bör hemlig dataavläsning i inhämtnings- lagsfallen endast få avse avläsning eller upptagning av historiska kommu- nikationsövervakningsuppgifter och platsuppgifter, såväl historiska som realtidsuppgifter. Hemlig dataavläsning bör vidare endast få vidtas för sådant ändamål som anges i inhämtningslagen, dvs. för att förebygga, för- hindra eller upptäcka viss allvarlig och samhällsfarlig brottslig verksam- het. Hemlig dataavläsning bör vidare följa samma systematik som inhämt- ningslagen varför det inte, som och Civil Rights Defenders anser, bör krävas en koppling mellan en enskild och ett informationssystem (se vidare nästa avsnitt). Det bör krävas att åtgärden är av synnerlig vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka den brottsliga verksamheten. Liksom utredningen anser regeringen att det är lämpligt att införa detta strängare krav när hemlig dataavläsning ska användas i inhämtningslagsfallen, framför allt med hänsyn till att det kravet föreslås för hemlig dataavläsning i övrigt. Regeringen gör därmed en annan bedömning än och Säkerhetspolisen. Regeringen ifrågasätter inte att en sådan ändring i inhämtningslagen som efterfrågar, dvs. en straffvärdeventil, skulle kunna effektivisera myndighetens arbete i vissa underrättelsefall. Det finns dock en svårighet med en straffvärdeventil i underrättelseverksamhet eftersom det är svårt att bedöma straffvärdet av den brottsliga verksamheten i ett så tidigt skede. I vart fall är det en fråga som behöver ses över i ett större sammanhang och kan inte hanteras inom ramen för detta lagstiftnings- arbete. Slutligen bedömer regeringen, till skillnad från utredningen, att det inte behövs en bestämmelse om att hemlig dataavläsning ska vara förbjuden gentemot ett informationssystem som tillhör någon som tillhandahåller elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikations- tjänst. Övervägandena i denna del är desamma som redogörs för i avsnitt 10.1.5. 10.2.7 Kopplingen mellan en enskild och ett Regeringens bedömning: Det behövs inte några regler om koppling mellan den enskilde och det avläsningsbara informationssystem som hemlig dataavläsning ska avse i inhämtningslagsfallen. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med reger- ingens. Utredningen lämnar dock inte någon uttrycklig bedömning i frågan. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna kommenterar inte frågan. Civil Rights Defenders anser att det måste ställas ett krav på koppling mellan informationssystem och person för att ska anses leva upp till sina internationella åtaganden. Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden har liknande synpunkter. Skälen för regeringens bedömning: Det finns inte några krav på att ett tvångsmedel enligt inhämtningslagen ska rikta sig mot en viss person. Det innebär att tvångsmedlet i princip kan riktas mot vem som helst, även personer utan anknytning till den brottsliga verksamheten (berg, Straffprocessuella tvångsmedel – när och hur får de användas?, 2018 s. 753). Regeringen bedömer mot den bakgrunden att det för hemlig dataav- läsning inte heller bör införas ett uttryckligt krav på en koppling mellan informationssystemet och en enskild person. På samma sätt som övriga tvångsmedel i inhämtningslagen riskerar en sådan koppling att försvåra underrättelsearbetet väsentligt (prop. 2011/12:55 s. 84). Regeringen in- stämmer därför inte i den synpunkt som framförs av Säkerhets- och inte- gritetsskyddsnämnden och Civil Rights Defenders. Vid tillståndspröv- ningen av hemlig dataavläsning i inhämtningslagsfallen sätter propor- tionalitetsbedömningen gränser för vilka uppgifter som får hämtas in och om inhämtning över huvud taget får äga rum. 10.3 Förbud mot hemlig dataavläsning 10.3.1 Gällande rätt om förbud mot användningen av hemliga tvångsmedel Vissa yrkeskategorier bedriver verksamhet som omfattas av tystnadsplikt. Tystnadsplikten hindrar i många fall personerna i verksamheten från att vittna i en rättegång om angelägenheter som anförtrotts dem i deras yrkes- utövning (36 kap. 5 § RB). Dessa bestämmelser har tillkommit av hänsyn till enskildas personliga integritet och privatliv eftersom det inte ansetts riktigt att yrkesgrupper som intar en förtroendeställning i förhållande till allmänheten ska behöva vittna mot en enskild. Den enskilde ska, utom när det är fråga om mycket allvarliga brott, och i vissa fall även då, kunna anförtro sig till vissa särskilda personer utan rädsla för att samtalet eller de uppgifter som lämnas kan komma att användas mot honom eller henne (se t.ex. Processlagsberedningens förslag till rättegångsbalk, SOU 1938:44 39–40). Bestämmelserna begränsar möjligheten att inför domstol ställa frågor till ett vittne, och brukar därför beskrivas som frågeförbud. 2019/20:64 finns också regler som förbjuder användningen av hemlig rumsavlyssning i lokaler som används för viss verksamhet (27 kap. 20 e § tredje stycket RB). Förbudet mot hemlig rumsavlyssning gäller på följande platser: 1.en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att använ- das för verksamhet som tystnadsplikt gäller för enligt 3 kap. 3 § tryck- frihetsförordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen 2.en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att använ- das för verksamhet som bedrivs av advokater, läkare, tandläkare, barn- morskor, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter eller familjeråd- givare enligt socialtjänstlagen (2001:453) 3.en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att använ- das av präster inom trossamfund eller av dem som har motsvarande ställning inom sådana samfund, för bikt eller enskild själavård. Det finns även särskilda regler om avlyssningsförbud för både hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation och för rumsavlyssning (27 kap. 22 § RB och 11 § preventivlagen). Bestämmelserna är utformade så att avlyssning inte får avse samtal, annat tal eller meddelanden där någon som yttrar sig är undantagen från vittnesplikt enligt frågeförbudet. I finns också skydd för uppgifter som en befattnings- havare eller någon annan som avses i 36 kap. 5 § RB inte får höras som vittne om (27 kap. 2 § första stycket RB). Detta innebär förbud mot att ta en skriftlig handling i beslag om den kan antas innehålla sådana uppgifter och innehas av antingen en person som avses i 36 kap. 5 § RB eller av den som tystnadsplikten gäller till förmån för. har slagit fast att beslagsförbudet är ett informationsskydd som gäller oavsett infor- mationsbärare och således inte enbart för information på ett papper (NJA 2015 s. 631 p. 25 och 26). 10.3.2Hemlig dataavläsning får aldrig avse vissa avläsningsbara informationssystem eller vissa platser Regeringens förslag: Ett tillstånd till hemlig dataavläsning ska inte få avse ett avläsningsbart informationssystem som stadigvarande används eller är särskilt avsett att användas 1.i verksamhet där tystnadsplikt gäller enligt 3 kap. 3 § tryckfrihets- förordningen och 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen, 2.i verksamhet som bedrivs av advokater, läkare, tandläkare, barn- morskor, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter eller familje- rådgivare, eller 3.av präster inom trossamfund eller av dem som har motsvarande ställning inom sådana samfund, i verksamhet för bikt eller enskild själavård. Hemlig dataavläsning som gäller rumsavlyssningsuppgifter ska inte få avse en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för sådan verksamhet som avses ovan. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , och kristna råd anför att tystnadsplikten är en mycket viktig del i deras respektive verksamheter och att det behövs regler som respekterar detta. anser dock att det kan uppstå tillämpningssvårig- heter för kravet på att informationssystemet ska användas stadigvarande och anser att detta borde belysas närmare. Även välkomnar förslaget i denna del men anser att det finns en risk att frilansande journalister inte omfattas av förbudet eftersom det är svårt att avgöra om ett informationssystem som inte ingår i en redaktion används stadigvarande för journalistisk verksamhet. anser därför att informationssystem som används av journalister i deras yrkesmässiga verksamhet bör undantas helt från ingrepp i form av hemlig dataavläsning. anser att begreppet verksamhet som bedrivs av läkare ska tolkas så att det avser samtliga verksamheter där läkarverksamhet bedrivs och inte endast sådana som ägs av läkare. Dess- utom anser förbundet att det bör förtydligas huruvida en wifi-uppkoppling för besökare och besöksdatorer omfattas av förbudet endast av den anled- ningen att de finns tillgängliga i lokalen. Civil Rights Defenders anser att förbudet mot hemlig dataavläsning även bör omfatta uppgifter i ett infor- mationssystem som tillhör personer som nämns i 36 kap. 5 § första styck- et RB (dvs. personer som omfattas av bl.a. försvarssekretess) då det annars riskerar att undergräva dessa personers integritetsskydd. påpekar att förbudet mot hemlig dataavläsning enligt utredningens förslag även träffar avläsning av uppgifter som kan inhämtas genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, vilket regleringen i 27 kap. 22 § RB inte gör. Skälen för regeringens förslag: Verkställighet av hemlig dataavläs- ning innebär användning av tekniker som skulle kunna ge tillgång till alla uppgifter som finns i ett visst avläsningsbart informationssystem. I infor- mationssystem som används av t.ex. advokater, präster, läkare och jour- nalister finns det en mängd känsliga uppgifter som är så skyddsvärda att sekretessen kring dem bör få företräde framför det brottsbekämpande intresset. Det finns behov av ett starkt skydd så att denna information inte kan spridas vidare till obehöriga. Därför bör det, som utredningen föreslår, införas ett förbud mot hemlig dataavläsning för informationssystem i sådana verksamheter. Förbudet bör gälla för alla uppgiftstyper. Det kan noteras att detta är ett avsteg från vad som gäller vid hemlig övervakning av elektronisk kommunikation enligt , vilket påpekar. Regeringen bedömer dock, med hänsyn till integritetsintrånget i själva verkställighetstekniken, att det finns skäl att reglera förbudet mot att läsa av eller ta upp de olika uppgiftstyperna från de aktuella informationssystemen på samma sätt, varför även kommu- nikationsövervakningsuppgifter bör omfattas av förbudet. Även proportio- nalitetsbedömningen kan sätta gränser för om det är tillåtet med hemlig dataavläsning för att läsa av uppgifter när det inte står helt klart att infor- mationssystemet stadigvarande används i vissa skyddade verksamheter. Förbudet bör utformas med regeln om förbud mot hemlig rums- avlyssning beträffande vissa platser som förebild (27 kap. 20 e § tredje stycket RB) och omfatta samma verksamheter som nämns där. en viss plats bör dock förbudet mot hemlig dataavläsning ta sikte på ett Förbudet vid hemlig rumsavlyssning omfattar inte alla verksamheter som kan omfattas av frågeförbudet i 36 kap. 5 § RB. gen inte sådana personer som i paragrafens första stycke med hänsyn till t.ex. försvarssekretess och statsfinanssekretess inte får höras som vittne utan att berörd myndighet har gett sitt tillstånd. emellertid andra syften än det frågeförbud som även hindrar hemlig rums- Frågeförbudet i 36 kap. 5 § första stycket är nämligen uppställt till skydd för huvudsakligen statliga angelägenheter medan frågeförbudet i andra–sjunde styckena är uppställt till skydd för huvudsakligen enskilda. Omfattningen av förbudet för hemlig dataavläsning bör ha samma om- fattning som det för hemlig rumsavlyssning i 27 kap. 20 e § RB. torde proportionalitetsprövningen i vissa fall hindra hemlig dataavläsning i informationssystem som innehåller information som skyddas av den sek- retess som nämns i 36 kap. 5 § första stycket RB. Det finns mot bakgrund av det angivna inte anledning att, som Civil Rights Defenders föreslår, införa ett uttryckligt förbud mot hemlig dataavläsning även för sådan verksamhet som skyddas enligt 36 kap. 5 § första stycket RB. nedan om förslaget att en avläsning som omfattar sådana uppgifter genast ska avbrytas (avsnitt 10.3.3). För att förbudet mot hemlig dataavläsning ska gälla och stämma överens med motsvarande förbud mot hemlig rumsavlyssning bör det krävas att informationssystemet stadigvarande används i sådan verksamhet där Informationssystemet ska alltså vara beständigt och användas för något av verksamhetens syften. Det kan t.ex. röra sig om system för klientinformation i advokatverksamhet, system för journal- föring på sjukhus eller samtalsanteckningar hos en psykolog. Syftet är inte, som önskar ett förtydligande av, att skydda avläs- ning eller upptagning av informationssystem bara för att de ägs av någon som bedriver i och för sig skyddad verksamhet. Det innebär alltså att t.ex. besöksdatorer i en skyddad verksamhet, som inte kan sägas användas för ett sådant syfte som förbudet tar sikte på, inte omfattas av förbudet. ett krav på att informationssystemet stadigvarande ska användas i den skyddade verksamheten torde risken för missbruk, t.ex. att kriminella kan anpassa sig efter undantaget i lagstiftningen, minska. Frågan om ett informationssystem som används utanför en tidnings- redaktion ska omfattas av förbud mot avläsning och upptagning – en fråge- ställning som aktualiserar – behandlades vid införandet av hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. påpekade i det sammanhanget att begreppet stadigvarande behandling inte behöver vara begränsad till att avse ett medieföretags redaktion utan kan omfatta också t.ex. en arbetsplats i en journalists hem, vilket regeringen instämde i (prop. 2013/14:237 s. 180). Motsvarande bör gälla även vid Den fysiska arbetsplatsen är således inte avgörande för om informationssystemet kan bli föremål för hemlig dataavläsning. Inte heller är platsen av betydelse om det avläsningsbara informationssys- temet befinner sig utanför arbetsplatsen. Det avgörande är huruvida infor- mationssystemet stadigvarande används för vissa fredade verksamheter. Det föreslagna förbudet mot hemlig dataavläsning i informationssystem som används i vissa skyddade verksamheter bör även gälla vid avläsning av rumsavlyssningsuppgifter för platser som stadigvarande används i Prop. 2019/20:64 sådana verksamheter. Därmed uppnås överensstämmelse med vad som gäller för hemlig rumsavlyssning (27 kap. 20 e § tredje stycket RB). För sådana platser får inte heller tillträdestillstånd ges (se avsnitt 10.4). När det gäller det föreslagna förbudet mot hemlig dataavläsning avseen- de präster inom trossamfund eller av dem som har motsvarande ställning inom sådana samfund samt i verksamhet för bikt eller enskild själavård är det självklart att det bör omfatta informationssystem som används i verk- samhet som bedrivs i t.ex. kyrkor, synagogor och moskéer. Mer komplice- rat blir det när en helt vanlig lokal med inga eller mycket få religiösa inslag påstås användas för t.ex. själavård. Det kan till och med vara så att krimi- nella försöker freda platser från hemlig dataavläsning genom att påstå att de används i verksamhet för själavård. På en sådan plats bör inte förbudet mot hemlig dataavläsning gälla. Dessutom bör det fredade utrymmet en- dast vara det begränsade utrymme som är direkt avsett för bikt eller själa- vård. Det förhållandet att en präst kan hålla ett själavårdande samtal i en kyrkbänk bör inte innebära att platsen är fredad från hemlig dataavläsning. Däremot bör, som Utredningen om rättssäkerhetsgarantier vid använd- ningen av vissa hemliga tvångsmedel konstaterat, självfallet aldrig ett biktbås eller ett rum särskilt inrättat för själavård kunna bli föremål för hemlig dataavläsning (jfr betänkandet Rättssäkerhetsgarantier och hem- liga tvångsmedel, SOU 2018:61 s. 166). måste framhållas att även om en viss plats inte är fredad från hemlig dataavläsning så föreslår regeringen en skyldighet att avbryta verkställigheten och för- störa upptagningarna om det framkommer uppgifter som är skyddade en- ligt 27 kap. 2 § första stycket RB, t.ex. uppgifter från bikt eller själavård (avsnitt 10.3.3). Ytterst blir det en fråga vid tillståndsprövningen och verk- ställigheten i varje enskilt fall att bedöma om hemlig dataavläsning bör utföras på den aktuella platsen eller om den innehar en skyddad ställning. 10.3.3Förbud mot avläsning och upptagning av uppgifter som omfattas av beslagsförbudet Regeringens förslag: Hemlig dataavläsning som avser uppgifter som finns lagrade i ett avläsningsbart informationssystem eller uppgifter om hur ett avläsningsbart informationssystem används ska inte få avse upp- gifter som enligt 27 kap. 2 § första stycket RB hindrar beslag. Om det under verkställigheten kommer fram sådana uppgifter ska verkställig- heten avbrytas och upptagningarna och uppteckningarna förstöras i de delar som omfattas av förbudet. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan Civil Rights Defenders anser att det i enlighet med EU:s rättighetsstadga och behövs en bestämmelse om att de brottsbe- kämpande myndigheterna ska underrätta Säkerhets- och integritetsskydds- nämnden om uppgifter som omfattas av beslagsförbudet ändå läses av eller tas upp. Skälen för regeringens förslag: Hemlig dataavläsning föreslås få användas för att läsa av eller ta upp lagrade uppgifter och uppgifter som visar hur ett avläsningsbart informationssystem används. komma att sådana uppgifter skulle ha omfattats av det s.k. beslagsförbudet (27 kap. 2 § första stycket RB). Enligt förbudet får en skriftlig handling inte tas i beslag om den kan antas innehålla uppgifter som en befattnings- havare eller någon annan som avses i 36 kap. 5 § RB inte får höras som vittne om, och handlingen innehas av honom eller henne eller av den som tystnadsplikten gäller till förmån för. Som framgår av avsnitt 10.3.1 har slagit fast att det är själva uppgifterna som ska skyddas och inte den fysiska handlingen som sådan. Skyddet omfattar därför inte bara uppgifter i skriftliga handlingar utan gäller alla uppgifter oavsett vilken informationsbärare dessa är präglade på (NJA 2015 s. 631). t.ex. förekomma att det vid hemlig avläsning upptäcks ett lagrat eller ännu inte lagrat brev till en advokat eller läkare, vilket inte får tas i beslag. Skyddet bör vara detsamma vid hemlig dataavläsning som det hade varit vid ett beslag där uppgifterna förekommer, vilket innebär att om uppgifter som är skyddade av beslagsförbudet har lästs av eller tagits upp så ska verkställigheten avbrytas och upptagningen förstöras i de delar de är Eftersom handlingar, och inte uppgifter, tas i beslag, bör bestämmelsen formuleras något annorlunda än utredningen föreslår. Bestämmelsen bör gälla under pågående verkställighet. Det är den verk- ställande myndigheten som har att kontrollera att den efterlevs. finns det inte någon skyldighet att underrätta Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden om beslagsförbudet skulle överträdas. slår dock en reglering om underrättelseskyldighet till nämnden avseende själva beslutet om hemlig dataavläsning liksom om det förekommer otillåten tilläggsinformation (se vidare avsnitt 12.2.1 och 11.2.2). dessa åtgärder uppfyller regleringen om hemlig dataavläsning de krav som Civil Rights Defenders efterfrågar. dighet till nämnden är därmed inte nödvändig. I 27 kap. 2 § andra stycket finns ytterligare bestämmelser om beslags- förbud, nämligen förbud mot att ta skriftligt meddelande mellan en miss- tänkt och en till denne närstående i beslag. Ett skriftligt meddelande får i sådana fall tas i beslag hos den misstänkte eller en närstående endast vid förundersökning om brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , vissa i bestämmelsen särskilt angivna brott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådana brott. för när beslagförbudet avseende meddelanden mellan närstående genom- bryts är samma som föreslås för att bevilja hemlig dataavläsning, förutom när det gäller möjligheten att bevilja hemlig dataavläsning genom den s.k. straffvärdeventilen (dvs. att brottet i det enskilda fallet kan antas ha ett straffvärde som överstiger , se avsnitt 10.1.2). Detta innebär att i för- undersökningar om brott som inte är särskilt angivna och har ett lägre föreskrivet minimistraff än fängelse finns det ett förbud mot beslag av skriftliga meddelanden mellan en misstänkt och en närstående, även om