prop · H60342 · 2019-01-31 00:00:00 — Regeringens proposition 2018/19:42 Regeringen överlämnar denna proposition till . Rätten till en offentlig försvarare är en viktig del i misstänktas och tilltalades grundläggande rättsskydd. Inom EU har det genomförts ett omfattande arbete för att stärka det skyddet. Bland annat har ett direktiv beslutats med syfte att stärka rätten till försvarare i praktiken. I propositionen behandlar regeringen direktivet och lämnar följande förslag: •Åklagare ges rätt att tillfälligt och i begränsad utsträckning förordna en offentlig försvarare utanför domstolarnas kontors- och beredskapstider. •Det klargörs att rätten till en offentlig försvarare för den som eftersöks i enligt en europeisk eller nordisk arresteringsorder gäller fram till dess att ett överlämnande till en annan stat görs. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i ................... Förslag till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk Förslag till lag om ändring i lagen (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk Ärendet och dess beredning .............................................................. EU:s arbete för att stärka misstänkta och tilltalades Syftet med direktivet ....................................... Rättigheter enligt direktivet ............................. Övrigt innehåll i direktivet .............................. Genomförandet av rättshjälpsdirektivet .......................................... anmälningsskyldighet och rättens prövning behövs En offentlig försvarare ska kunna förordnas under kvällar och nätter .............................................................. Rätten till en offentlig försvarare vid verkställighet av en europisk arresteringsorder....................................... Behovet av ytterligare lagändringar ................................. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Kostnader och andra konsekvenser ................................................. Förslaget till lag om ändring i .............. Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk Förslaget till lag (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder ...................... och rådets direktiv (EU) 2016/1919......................................................................... Rättelse av och rådets direktiv (EU) 2016/1919 i relevanta delar ..................................... Sammanfattning av promemorian Rätten till offentlig försvarare av EU:s rättshjälpsdirektiv (Ds 2017:53) ....................................... Förteckning över remissinstanserna ................................ Sammanfattning av betänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52) i relevanta delar ........ Betänkandets lagförslag i relevanta delar ........................ Förteckning över remissinstanserna ................................ Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ..... 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs1 att 21 kap. 4 § ska ha följande lydelse. Offentlig försvarare förordnas av rätten; har rätten skilt saken från sig, äge den, till dess talan av den misstänkte fullföljts eller tiden för sådan talan utgått, förordna försvarare att biträda honom i högre rätt. Fråga om förordnande av offentlig försvarare skall upptagas, då framställning därom göres eller rätten eljest finner anledning därtill. En offentlig försvarare förordnas av rätten. Om rätten har skilt saken från sig får rätten, till dess den misstänkte har överklagat eller tiden för att överklaga har gått ut, förordna en försvarare att biträda honom eller henne i högre rätt. Frågan om förordnande av offentlig försvarare ska tas upp när en framställning görs eller rätten annars anser att det finns anledning till det. När domstolen inte är tillgänglig för beslut får åklagaren, i avvaktan på rättens beslut, förordna en offentlig försvarare för en misstänkt som är gripen eller anhållen och som har ett brådskande behov av en försvarare. Beslutet ska möjligt överlämnas till rätten för prövning. Denna lag träder i kraft . 1Jfr och rådets direktiv (EU) 2016/1919 av om rättshjälp för misstänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och för eftersökta personer i förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder, i den ursprungliga lydelsen. En offentlig försvarare ska förordnas om den eftersökte begär det, är eller i annat fall bedöms vara i behov av en försvarare.Om ett överlämnande beviljas har den eftersökte rätt till biträde av en offentlig försvarare fram till dess att ett beslut om överlämnande har verkställts. 2018/19:42 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en Härigenom föreskrivs1 att 4 kap. 8 § lagen (2003:1156) om överlämnade från enligt en europeisk arresteringsorder ska ha följande lydelse. En offentlig försvarare skall förordnas för den eftersökte om han eller hon begär det, är eller i annat fall bedöms vara i behov av en försvarare. Denna lag träder i kraft . 1 Jfr och rådets direktiv (EU) 2016/1919 av om rättshjälp för misstänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och för eftersökta personer i förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder, i den ursprungliga Förslag till lag om ändring i lagen (2011:1165) Prop. om överlämnande från enligt en Härigenom föreskrivs1 att 3 kap. 4 § lagen (2011:1165) om överlämnade från enligt en nordisk arresteringsorder ska ha följande lydelse. En offentlig försvarare ska förordnas om den eftersökte begär det, är eller i övrigt bedöms vara i behov av en försvarare. Om ett överlämnande beviljas har den eftersökte rätt till biträde av en offentlig försvarare fram till dess att ett beslut om överlämnande har verkställts. Denna lag träder i kraft . 1Jfr och rådets direktiv (EU) 2016/1919 av om rättshjälp för misstänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och för eftersökta personer i förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder, i den ursprungliga Ärendet och dess beredning antogs och rådets direktiv (EU) 2016/1919 om rättshjälp för misstänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och för eftersökta personer i förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder (kallat rättshjälpsdirektivet). i kraft och ska vara genomfört i svensk rätt senast Direktivet bifogas som bilaga 1. En rättelse som avser bland annat tidpunkten för införlivande finns i bilaga 2. Chefen för beslutade att uppdra åt en utredare att biträda departementet med att föreslå hur rättshjälpsdirektivet ska genomföras i svensk rätt och lämna nödvändiga promemorian Rätten till offentlig försvarare – genomförande av EU:s rättshjälpsdirektiv (Ds 2017:53). lagförslag finns i bilaga 3 och 4. Promemorian har remissbehandlats. förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. finns tillgängliga i (Ju2017/08817/DOM). ombudsmän har i en framställning till regeringen begärt att regeringen ska överväga att låta utreda hur en misstänkts rätt till offentlig försvarare vid inledande polisförhör ska kunna säkerställas då tingsrätterna inte har expeditionstid (Ju2010/09882/DOM). har i en skrivelse till regeringen uppmärksammat behovet av att vidta åtgärder för att en försvarare ska kunna utses åt en (Ju2015/10073/DOM). Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner (dir. 2015:80). Utredningen, som antog namnet Häktes- och restriktionsutredningen, överlämnade betänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52). I detta ärende behandlar regeringen utredningens förslag som rör interimistiska förordnanden av offentliga försvarare för en frihetsberövad person. betänkandet i relevant del finns i bilaga 6. Lagförslaget i betänkandet finns i relevant del i bilaga 7. Betänkandet har remissbehandlats. i bilaga 8. tillgängliga i (Ju2016/05918/Å). Övriga delar av betänkandet bereds vidare i . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslag som är likalydande med propositionens lagförslag. Lagrådets yttrande finns i bilaga 9. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. EU:s arbete för att stärka misstänkta och Principen om ömsesidigt erkännande av domar och andra beslut av rättsliga myndigheter utgör en hörnsten i det straffrättsliga samarbetet inom EU. Principen syftar till att underlätta samarbetet mellan behöriga myndigheter och att stärka det rättsliga skyddet för misstänkta och tilltalade. En förutsättning för att principen ska gå att genomföra är att medlemsstaterna har förtroende för varandras straffrättsliga system. Ett sätt att öka förtroendet är att införa gemensamma minimiregler för enskildas rättigheter i straffrättsliga förfaranden. Under det svenska ordförandeskapet lade fram ett förslag till en resolution om en färdplan för att stärka misstänktas och åtalade personers processuella rättigheter i straffrättsliga förfaranden. Färdplanen antogs av Europeiska unionens råd samma höst. Totalt har sex direktiv antagits enligt färdplanen; och rådets direktiv /64/EU av om rätt till tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden, och rådets direktiv /13/EU av om rätten till information vid straffrättsliga förfaranden, och rådets direktiv /48/EU av om rätt till tillgång till försvarare i straffrättsliga förfaranden och förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder samt om rätt att få en tredje part underrättad vid frihetsberövande och rätt att kontakta tredje parter och konsulära myndigheter under frihetsberövandet (kallat försvarardirektivet), och rådets direktiv (EU) 2016/343 av om förstärkning av vissa aspekter av oskuldspresumtionen och av rätten att närvara vid rättegången i straffrättsliga förfaranden, och rådets direktiv (EU) 2016/800 av om rättssäkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden (kallat barnrättsdirektivet) och rättshjälpsdirektivet. Fyra av direktiven har redan genomförts i svensk rätt och inneburit att misstänkta och tilltalade personers garanti att få en rättssäker process stärkts ytterligare, se propositionerna Tolkning och översättning i brottmål (prop. 2012/13:132), Misstänktas rätt till insyn vid frihetsberövanden (prop. 2013/14:157), Genomförande av EU:s försvarardirektiv (prop. 2015/16:187) och Genomförande av oskuldspresumtionsdirektivet (prop. 2017/18:58). Rättshjälpsdirektivet fastställer minimiregler om rätt till rättshjälp för misstänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och eftersökta personer som är föremål för förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder. Direktivet kompletterar försvarardirektivet och barnrättsdirektivet (artikel 1). Förhållandet mellan rättshjälpsdirektivet och försvarardirektivet beskrivs närmare i ingressen till rättshjälpsdirektivet (skäl 1). I försvarardirektivet finns de materiella bestämmelserna om rätten till tillgång till en försvarare. Rättshjälpsdirektivet ska säkerställa att misstänkta, tilltalade och eftersökta erbjuds finansiering av denna rätt. I rättshjälpsdirektivet definieras rättshjälp som en medlemsstats finansiering av rättsligt bistånd från en försvarare för att möjliggöra att rätten till tillgång till en försvarare ska kunna utövas (artikel 3). Rättshjälpsdirektivet gäller för misstänkta och tilltalade som har rätt till tillgång till en försvarare enligt försvarardirektivet (artikel 2.1). Av försvarardirektivet framgår att medlemsstaterna ska se till att rätten till tillgång till en försvarare gäller från den tidpunkt då en misstänkt eller tilltalad, genom ett officiellt meddelande eller på något annat sätt av en medlemsstats behöriga myndigheter, har underrättats om att de är misstänkta eller tilltalade för att ha begått ett brott. När handläggningen av förfarandet har avslutats slutligt upphör rätten till försvarare (artikel 2.1). För att rättshjälpsdirektivet ska var tillämpligt krävs vidare att den misstänkte eller tilltalade a) är frihetsberövad, b) enligt unionsrätten eller nationell rätt ska bistås av en försvarare eller c) måste eller tillåts närvara vid en utrednings- eller bevisupptagningsåtgärd (bland annat vittneskonfrontationer och rekonstruktioner). Tillfälliga frihetsberövanden undantas från tillämpningsområdet (skäl 15). När det gäller bland annat vittneskonfrontationer och rekonstruktioner har den misstänkte och tilltalade rätt att ha en försvarare närvarande om åtgärderna föreskrivs enligt nationell rätt och det krävs eller tillåts att den misstänkte eller tilltalade är närvarande vid genomförandet av åtgärden (artikel 3.3 c i försvarardirektivet). Rättshjälpsdirektivet omfattar också eftersökta personer som är föremål för förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder efter gripandet i den verkställande staten (artikel 2.2). Medlemsstaterna ska se till att misstänkta och tilltalade som saknar tillräckliga medel för att betala för bistånd från en försvarare har rätt till rättshjälp när rättvisans intresse så fordrar (artikel 4.1). Medlemsstaterna får utföra en ekonomisk prövning, en behovsprövning eller bådadera för att avgöra om rättshjälp ska beviljas (artikel 4.2). När en medlemsstat gör en behovsprövning ska det beaktas hur allvarligt brottet är, hur Prop. 2018/19:42 komplicerat ärendet är och hur sträng påföljd som kan förväntas i det Behovet ska alltid anses uppfyllt dels när en misstänkt eller tilltalad ställs inför en behörig domstol eller domare för beslut om häktning under alla skeden av förfarandet inom direktivets tillämpningsområde, dels (artikel 4.4). Direktivet reglerar även tidpunkten för rättigheterna (artikel 4.5). Rättshjälp ska beviljas utan onödigt dröjsmål, dock senast före polisförhör eller förhör av någon annan behörig myndighet. Rättshjälp ska även beviljas före genomförandet av utrednings- och bevisupptagningsåtgärder, dvs. vittneskonfrontationer och rekonstruktioner. Om beslut om rättshjälp inte kan fattas före genomförandet bör akut eller provisorisk rättshjälp beviljas innan förhöret eller åtgärden genomförs (skäl 19). Förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder Den verkställande medlemsstaten ska se till att eftersökta personer har rätt till rättshjälp från det att de grips. Rätten till rättshjälp gäller fram till dess att ett överlämnande sker eller ett beslut om att inte överlämna har fått laga kraft (artikel 5.1). Direktivet medför även vissa förpliktelser för den utfärdande medlemsstaten. Om det är nödvändigt ges eftersökta rätt till assisterande rättshjälp i den utfärdande staten (artikel 5.2). Rätten till rättshjälp är begränsad till en europeisk arresteringsorder för lagföring. 4.2.4 Övrigt innehåll i direktivet Beslut om beviljande av rättshjälp, liksom om förordnande av försvarare, ska fattas av en behörig myndighet utan onödigt dröjsmål (artikel 6). behöriga myndigheten ska som utgångspunkt vara en oberoende myndighet eller en domstol. I brådskande fall medges tillfällig medverkan av åklagare eller polis i den mån det är nödvändigt för beviljande av rättshjälp (skäl 24). Direktivet innehåller även en bestämmelse om kvaliteten på rättshjälpen och om fortbildning av såväl försvarare som personal som fattar beslut om rättshjälp (artikel 7). Medlemsstaterna ska också se till att misstänkta, tilltalade och eftersökta personer har rätt att på begäran få den försvarare som de tilldelats ersatt, om särskilda omständigheter motiverar det (artikel 7.4). Nationell rätt ska tillhandahålla ett effektivt rättsmedel när rättigheterna enligt direktivet har åsidosatts (artikel 8). Om rätten till rättshjälp har urholkats eller om tillhandahållandet av rättshjälp har försenats eller helt eller delvis nekats ska det hos medlemsstaterna finnas ett tillgängligt effektivt rättsmedel (skäl 27). Hänsyn ska tas till utsatta misstänkta, till- talade och eftersökta personers särskilda behov vid genomförandet av direktivet (artikel 9). Artiklarna 10–14 innehåller slutbestämmelser om bland annat tillhandahållande av uppgifter och rapportering, bevarande av skyddsnivå, införlivande och ikraftträdande. genomfört i medlemsstaterna (artikel 12 i Rättelse till rättshjälpsdirektivet). anmälningsskyldighet och rättens prövning Regeringens bedömning: Det finns inte något behov av att förtydliga bestämmelserna om förundersökningsledarens anmälningsskyldighet eller rättens prövning av en fråga om förordnande av en offentlig försvarare. Promemorians förslag överensstämmer inte med regeringens bedömning. I promemorian föreslås förtydliganden i och lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare med innebörd att en förundersökningsledares skyldighet att anmäla behov av en offentlig försvarare hos rätten ska fullgöras utan onödigt dröjsmål och innan förhör hålls med den misstänkte. Förundersökningsledaren ska även på motsvarande sätt göra en anmälan hos rätten om den misstänkte begär att få en offentlig försvarare. I ska det förtydligas att rättens prövning av en fråga om förordnande av en offentlig försvarare ska ske utan onödigt dröjsmål och innan förhör hålls. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslagen. delar inte utredningens bedömning av behovet av de föreslagna ändringarna. Rättshjälpsdirektivet kräver inte en reglering som går längre än försvarardirektivet. Ett visst utrymme måste finnas för att göra undantag från huvudregeln i extraordinära situationer. Det kan uppfattas som att denna möjlighet försvinner genom de nu föreslagna ändringarna. ombudsmän, , och har synpunkter på förslagens lagtekniska utformning. Skälen för regeringens bedömning: Enligt rättshjälpsdirektivet ska medlemsstaterna se till att rättshjälp beviljas utan onödigt dröjsmål, dock senast före förhör eller före genomförandet av vittneskonfrontationer och rekonstruktioner (artikel 4.5). Syftet med rättshjälpsdirektivet är att se till att rätten till tillgång till en försvarare enligt försvarardirektivet faktiskt kan utövas, genom att bland annat misstänkta och tilltalade får tillgång till bistånd från en försvarare som finansieras av medlemsstaterna (skäl 1). I svensk rätt regleras den juridiska hjälpen till bland annat misstänkta och tilltalade genom rätten till en offentlig försvarare. Det som i direktivet avses med rättshjälp motsvaras alltså i svensk rätt av rätten att få en offentlig försvarare. Förutsättningarna för att en offentlig försvarare ska förordnas för den som är misstänkt framgår av 21 kap. 3 a § . Rätten gäller från tidpunkten då den som är skäligen misstänkt informeras om brottsmisstanken (21 kap. 3 § och 23 kap. 18 § ). För den som är frihetsberövad sker det vid gripandet eller anhållandet, alternativt när ett anhållningsbeslut verkställs (24 kap. 9 § samt 12 och 12 a §§ förundersökningskungörelsen [1947:948]). I promemorian görs bedömningen att svensk rätt redan förutser en Prop. 2018/19:42 tillämpning som uppfyller direktivets krav i artikel 4.5 på att rättshjälp ska beviljas utan onödigt dröjsmål och senast före förhör. Mot bakgrund av att det förekommit brister i tillämpningen av det svenska regelverket görs dock bedömningen att vissa förtydliganden av lagstiftningen bör göras för att säkerställa att direktivet får genomslag i praktiken. Av den anledningen lämnas förslag om ändringar i och i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Förslagen innebär att förundersökningsledarens skyldighet att anmäla behov av en offentlig försvarare hos rätten ska fullgöras utan onödigt dröjsmål och innan förhör hålls med den misstänkte. Förundersökningsledaren ska även på motsvarande sätt göra en anmälan hos rätten om den misstänkte begärt att få en offentlig försvarare. Det föreslås också att rättens prövning av en fråga om förordnande av en offentlig försvarare ska ske utan onödigt dröjsmål. Om en framställning görs inför förhör med den misstänkte, ska frågan om förordnande av en offentlig försvarare prövas innan förhöret hålls. delar inte promemorians bedömning av behovet av de föreslagna regleringarna. Rättshjälpsdirektivet syftar till att säkerställa att den materiella rätten till försvarare som föreskrivs i försvardirektivet faktiskt kan utövas. När försvarardirektivet genomfördes anförde regeringen att det i svensk rätt finns bestämmelser som innebär att den som är misstänkt eller tilltalad har rätt till tillgång till en försvarare i enlighet med de krav som ställs upp i direktivet. Att det förekommit brister i tillämpningen av regelverket innebar inte enligt regeringen att det fanns anledning att ändra lagstiftningen (prop. 2015/16:187 s. 50). Det finns, som påpekar, inte skäl att nu frångå den bedömning som regeringen gjorde vid genomförandet av försvarardirektivet. Förslagen med förtydliganden av förundersökningsledarens anmälningsskyldighet och rättens prövning av en fråga om förordnande av offentliga försvarare bör därför inte genomföras. 5.2En offentlig försvarare ska kunna förordnas och nätter Regeringens förslag: När domstolen inte är tillgänglig för beslut ska åklagaren ha rätt att, i avvaktan på rättens beslut, förordna en offentlig försvarare för en misstänkt som är gripen eller anhållen och som har ett brådskande behov av en försvarare. Ett sådant beslut ska möjligt överlämnas till rätten för prövning. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag saknar avgränsningen av tillämpningsområdet till att endast avse tid då domstolen inte är tillgänglig för beslut. Enligt förslaget ska ett beslut överlämnas till rätten. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, bland annat ombudsmän, , Attunda tingsrätt, , och , tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. , , och avstyrker eller ställer sig tveksamma till promemorians förslag om att åklagaren i vissa fall ska få förordna en offentlig försvarare. Avstyrkandet grundas främst på principiella skäl och rättssäkerhetsskäl. tillstyrker dock att förslaget genomförs övergångsvis till dess att domstolarna blir tillgängliga för beslut utanför kontorstid. anser att bestämmelserna om jäv i omöjliggör ett rättssäkert förfarande, där åklagare förordnar offentlig försvarare. Justitiekanslern menar att möjligheten att införa ett joursystem för domstolar bör utredas ytterligare. efterfrågar ett förtydligande av paragrafens begränsade tillämpningsområde. anser att det av den föreslagna bestämmelsen ska framgå vad åklagarens beslut ska innehålla. Häktes- och restriktionsutredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt utredningens förslag ska det krävas att det finns en risk för att utredningen onödigt fördröjs för att åklagaren ska få förordna en offentlig försvarare. Utredningens förslag saknar avgränsningen av tillämpningsområdet till att endast avse tid då domstolen inte är tillgänglig för beslut. Enligt förslaget ska ett beslut överlämnas till rätten. Remissinstanserna: En övervägande majoritet av remissinstanserna, bland annat ombudsmän, , och , tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. , , , och avstyrker eller ställer sig tveksamma till förslaget och pekar särskilt på det olämpliga i att den ena parten utser den andra partens ombud. anser att förslaget kan genomföras övergångsvis till dess att domstolarna blir tillgängliga för beslut utanför kontorstid. Justitiekanslern tycker att ett joursystem för domstolar bör utredas ytterligare. befarar att åklagare kan komma att omfattas av jävsbestämmelserna i .