prop · H603105 · 2019-04-25 00:00:00 — Det skulle dock leda för långt om den villkorade stridsåtgärdsrätten skulle omfatta varje stridsåtgärd så snart arbetsgivaren är bunden av ett kollektivavtal. En bättre ordning är att den villkorade stridsåtgärdsrätten begränsas till när en stridsåtgärd gäller en fråga som omfattas av kollektivavtalets tillämpningsområde. Regeringen delar Arbetsdomstolens uppfattning att detta kan komma till uttryck tydligare i lagtexten än vad som är fallet i promemorians lagförslag. Lagtexten bör därför formuleras så att det framgår att den villkorade stridsåtgärdsrätten gäller vid en stridsåtgärd till stöd för krav i en fråga som är reglerad genom arbetsgivarens kollektivavtal. Sedvanliga förbundsförhandlingar inom avtalsrörelsen Arbetsdomstolen anför att förslaget i promemorian tycks kunna bli tillämpligt på sedvanliga stridsåtgärder som vidtas mellan de etablerade arbetsmarknadsparterna i samband med avtalsrörelser eftersom det mellan parterna gäller olika kollektivavtal, t.ex. om förhandlingar, pensioner och försäkringar, som ska tillämpas på berörda arbetstagare även vid s.k. avtalslöst tillstånd, dvs. när förbundsavtal om löner och allmänna anställningsvillkor inte gäller. Regeringen instämmer i Arbetsdomstolens bedömning. kan regeringen konstatera att om stridsåtgärden gäller en fråga som inte omfattas av ett tillämpligt kollektivavtal kommer den villkorade stridsåtgärdsrätten inte att gälla. Så skulle t.ex. kunna vara fallet om arbetsgivaren är bunden av ett förbundsavtal som inte reglerar lön utan att lönefrågor regleras i ett särskilt avtal. I ett sådant fall skulle den arbetstagarorganisation som är bunden av förbundsavtalet kunna vidta stridsåtgärder i lönefrågan när löneavtalet har löpt ut, utan att den villkorade stridsåtgärdsrätten skulle gälla. Om i stället ett eller flera av arbetsgivarens kollektivavtal omfattar frågan kan den villkorade stridsåtgärdsrätten enligt regeringens uppfattning bli tillämplig. Som Arbetsdomstolen konstaterar innebär det emellertid inte att stridsåtgärderna skulle vara otillåtna eftersom de normalt skulle föregås av sedvanliga avtalsförhandlingar och syfta till att ett nytt avtal ingås. En stridsåtgärd som vidtas i strid med den villkorade stridsåtgärdsrätten ska vara olovlig Liksom när det gäller stridsåtgärder i strid med punktförbuden i 41 § medbestämmandelagen bör stridsåtgärder som strider mot den villkorade stridsåtgärdsrätten vara olovliga. Att en stridsåtgärd är olovlig medför att även en arbetstagarorganisation har ett ansvar för stridsåtgärden enligt 42 § medbestämmandelagen. 2018/19:105 5.3 Stridsåtgärden ska ha beslutats i behörig ordning (första villkoret) Regeringens förslag: En stridsåtgärd ska ha beslutats i behörig ordning av arbetstagarens organisation. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås inte att det ska framgå av lagtexten att stridsåtgärden ska ha beslutats av arbetstagarorganisationen. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt punktförbuden i 41 § första stycket medbestämmandelagen är det inte tillåtet för kollektivavtalsbundna arbetstagare att vidta stridsåtgärder som inte har beslutats i behörig ordning. I 25 § lagen om offentlig anställning anges på ett motsvarande sätt att en arbetstagare får delta i en stridsåtgärd bara efter beslut av den arbetstagarorganisation som har anordnat stridsåtgärden. I promemorian föreslås att detta även ska gälla för obundna arbetstagare som vidtar stridsåtgärder mot kollektivavtalsbundna arbetsgivare. Detta framgår dock inte av promemorians lagförslag. Enligt regeringens uppfattning talar tydlighetsskäl och systematiska skäl för att det direkt av lagtexten bör framgå att en stridsåtgärd ska ha beslutats i behörig ordning för att vara tillåten. Stridsåtgärden ska syfta till att uppnå kollektivavtalsbundenhet (andra villkoret) Regeringens förslag: En stridsåtgärd ska ha till ändamål att kollektiv- avtalsbundenhet uppnås mellan parterna. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. melsen i promemorian har dock en annan redaktionell utformning. Remissinstanserna: anger att syftet med den fria strejk- rätten är att parterna så snabbt som möjligt ska ingå ett kollektivavtal som leder till fredsplikt . framhåller att den fredsplikt som följer av ett kollektivavtal är en av- görande drivkraft för arbetsgivare att vilja teckna kollektivavtal. studentbostäder i fastighetsanställdas fackklubb anger att det inte är korrekt att konflikträttens syfte är att det så snabbt som möjligt tecknas kollektivavtal och att arbetsfred därmed uppnås under avtals- menar att konflikträtten inte har något avsett syfte utöver att tillvarata arbetstagarnas intressen. instämmer i denna kritik, bl.a. några Sekoklubbar. förbundet, Arbetares och (Samhällsvetenskapliga fakulteten) har synpunkter på hur syftet ska kunna anger att det är för tidskrävande att lösa akuta arbetsmiljörisker genom att teckna kollektiv- avtal och att man därför bör undanta arbetsmiljöfrågor från förbudet mot stridsåtgärder i de fall parterna inte har någon kollektivavtalsrelation, i synnerhet när det gäller akuta arbetsmiljörisker. kan förslaget leda till att endast stridsåtgärder för att Prop. 2018/19:105 kräva kollektivavtal liknande de som tecknas av de etablerade parterna Arbetsdomstolen anger att promemorians lagtext enligt sin ordalydelse tycks utesluta s.k. politiska strejker. Skälen för regeringens förslag Det ska ställas krav på att stridsåtgärden ska syfta till att arbetsgivaren blir bunden av kollektivavtal I promemorian föreslås att det ska ställas krav på att en stridsåtgärd har till ändamål att uppnå ett kollektivavtal som medför fredsplikt mellan arbetsgivaren och den arbetstagarorganisation som har vidtagit stridsåtgärden. Det kan inledningsvis konstateras att stridsåtgärder på arbetsmarknaden kan ha olika syften. I och inför avtalsförhållanden kan de vara ett medel för att ekonomiskt sätta press på motparten. Även om stridsåtgärder typiskt sett på den svenska arbetsmarknaden vidtas i samband med kollektivavtalsförhandlingar för att uppnå kollektivavtal kan de också vidtas i andra syften. Arbetstagarsidan kan t.ex. strejka för att uttrycka missnöje med arbetsmiljöförhållanden eller med hur arbetsgivaren väljer att driva sin verksamhet, utan att det finns en avsikt att dessa frågor ska regleras i kollektivavtal. Förslaget syftar huvudsakligen till att stärka kollektivavtalet som fredspliktsskapande instrument. Mer specifikt syftar det till att minska utrymmet för stridsåtgärder när en arbetsgivare har tecknat ett kollektivavtal. Som regeringen redan har konstaterat är det inte aktuellt att överväga något generellt förbud mot stridsåtgärder i situationer då arbetsgivaren redan är bunden av ett kollektivavtal. Mot bakgrund av att majoriteten av parterna på arbetsmarknaden ser stridsåtgärder främst som ett medel som ska användas i samband med avtalsförhandlingar och att kollektivavtalsbundenhet bör uppmuntras bör det ställas krav på att stridsåtgärderna ska syfta till att arbetsgivaren blir bunden av ett kollektivavtal. Arbetsdomstolen anger att det är svårt att förstå vad som avses med uttrycket som medför fredsplikt i promemorians förslag. Läst för sig framstår uttrycket enligt domstolen som överflödigt. Arbetsdomstolen anger dock att avsikten kan vara att det endast är stridsåtgärder som syftar till att uppnå kollektivavtal om lön och andra anställningsvillkor som ska vara tillåtna eftersom endast sådana avtal enligt domstolen ger en mer heltäckande fredsplikt. Enligt regeringens uppfattning skulle konsekvenserna av ett krav på att stridsåtgärden ska syfta till att ett kollektivavtal om lön och andra anställningsvillkor ingås vara allt för långtgående. Med ett sådant krav skulle det nämligen inte vara möjligt att vidta stridsåtgärder för kollektivavtal som reglerar ett fåtal anställningsvillkor eller någon annan fråga, t.ex. arbetstagares medbestämmanderätt. Därför bör villkoret inte vara att stridsåtgärden ska ha till ändamål att uppnå kollektivavtal om lön och andra anställningsvillkor. Det bör påminnas om att kollektivavtal ofta har en mer omfattande fredspliktsverkan än vad avtalsinnehållet kan ge sken av eftersom det anses finnas s.k. dold reglering i kollektivavtalen. Kollektivavtal anses ofta på grund av sådan dold reglering medföra ett begränsat utrymme för stridsåtgärder . Fredsplikten följer, som Arbetsdomstolen påpekar, av bestämmelserna om fredsplikt i medbestämmandelagen. Regeringen instämmer därför att det i lagtexten inte behöver anges att kollektivavtalet ska medföra fredsplikt. Hur syftet ska fastställas Med ett krav på att en stridsåtgärd mot en kollektivavtalsbunden arbetsgivare ska syfta till att arbetsgivaren blir bunden av kollektivavtal kommer principerna för hur syftet ska fastställas att vara viktiga. När det gäller dessa principer bör det påminnas om att Arbetsdomstolen har att fastställa syftet med en stridsåtgärd vid tillämpningen av punktförbuden i 41 § medbestämmandelagen. Flera remissinstanser har emellertid angett att förslaget i promemorian riskerar att leda till särskilda svårigheter att fastställa syftet med en stridsåtgärd och att de principer som vägleder bedömningen kan missgynna fristående arbetstagarorganisationer som inte brukar vara bundna av kollektivavtal. anger t.ex. att det finns stora risker med promemorians förslags vaga riktlinjer för att bedöma trovärdigheten gällande arbetstagarorganisationers krav på kollektivavtal, där Arbetsdomstolen blir tvungen att göra prövningar inte bara utifrån agerandet under den aktuella konflikten, utan även utifrån den fackliga organisationens historik och vad som kan betraktas som rimliga fackliga avtalskrav. Enligt regeringens uppfattning bör domstolen göra en helhetsbedömning av olika omständigheter för att fastställa om syftet med en stridsåtgärd är att uppnå kollektivavtalsbundenhet. Omständigheter som bör kunna anses tala för att syftet är att uppnå kollektivavtalsbundenhet är t.ex. att parterna brukar vara bundna av kollektivavtal i förhållande till varandra. Om- ständigheter som talar emot att ett sådant syfte finns bör kunna vara att arbetstagarorganisationen inte har lyckats konkretisera sina krav i avtalsförhandlingarna eller att kraven är uppenbart orimliga. Däremot bör inte rimligheten i de krav som ställs i övrigt vägas in i bedömningen eftersom det i den svenska arbetsmarknadsmodellen i stor utsträckning har lämnats till arbetsmarknadens parter att komma överens om vilka arbets- och anställningsvillkor som ska gälla och avgöra vad som är rimliga villkor. I fastställande av syftet kommer protokoll från förhandlingar bli betydelsefulla, dvs. dokumentation om hur en organisation har handlat inledningsvis innan stridsåtgärder har påbörjats. I övrigt vill regeringen hänvisa till förslagets författningskommentar där frågor om hur syftet bör bedömas behandlas mer utförligt. Stridsåtgärder i syfte att påverka beslut i arbets- och företagsledningsfrågor och att visa missnöje med arbetsmiljöförhållanden Förslaget om att det ska ställas krav på att stridsåtgärderna syftar till att uppnå kollektivavtalsbundenhet skulle få till följd att stridsåtgärder i syfte att påverka beslut i arbets- och företagsledningsfrågor och visa missnöje med arbetsmiljöförhållanden skulle vara otillåtna. När det gäller stridsåtgärder i syfte att påverka arbetsgivarens beslut i arbets- och företagsledningsfrågor kan det konstateras att sådana åtgärder enligt Arbetsdomstolens praxis är olovliga inom kollektivavtalsförhållanden. Förslaget skulle således få till följd att det som gäller inom kollektivavtalsförhållandet också skulle gälla för arbetstagare som inte är bundna av kollektivavtal med arbetsgivaren, dvs. det skulle vara förbjudet att vidta stridsåtgärder i syfte att påverka arbetsgivarens beslut i arbets- och företagsledningsfrågor. När det gäller stridsåtgärder som syftar till att uttrycka missnöje med arbetsmiljöförhållanden anger att det är för tidskrävande att lösa akuta arbetsmiljörisker genom att teckna kollektivavtal. Därför menar förbundet att man bör undanta arbetsmiljöfrågor från förbudet mot stridsåtgärder i de fall parterna inte har någon kollektivavtalsrelation, i synnerhet när det gäller akuta arbetsmiljörisker. Regeringen vill med anledning av hamnarbetarförbundets synpunkter betona att det genom arbetsmiljölagen, medbestämmandelagen och annan lagstiftning finns effektiva möjligheter för arbetstagarinflytande i arbetsmiljöfrågor. Vid akut fara kan t.ex. skyddsombud enligt 6 kap. 6 a och 7 §§ arbetsmiljölagen begära åtgärder eller bestämma att arbetet ska avbrytas i avvaktan på ställningstagande av . Den arbetstagarorganisation som har eller brukar ha kollektivavtal med arbetsgivaren har ett större inflytande över arbetsmiljöarbetet än den organisation som inte har ett kollektivavtalsförhållande med arbetsgivaren, bl.a. genom möjligheten att utse skyddsombud och skyddskommittéer. bör det framhållas att även om skyddsombud och skyddskommittéer normalt utses av den lokala arbetstagarorganisation som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal med arbetsgivaren, ska skyddsombud och skyddskommittéer enligt arbetsmiljölagen företräda alla arbetstagare, oberoende av organisationstillhörighet. Därmed kan skyddsombud på arbetsplatsen uppmärksamma akuta arbetsmiljörisker för en grupp arbetstagare även om de är utsedda av en annan arbetstagarorganisation. Regeringen vill även påminna om att medbestämmandelagen ska tillämpas parallellt med bestämmelser i annan lagstiftning när det gäller samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare, jfr regeringens proposition Lag om medbestämmande i arbetslivet (prop. 1975/76:105 bilaga 1 s. 331). Detta innebär bl.a. att den förhandlingsrätt som tillkommer en arbetstagarorganisation enligt medbestämmandelagen även gäller i arbetsmiljöfrågor. Denna förhandlingsrätt gäller också för en arbetstagarorganisation som inte har ett kollektivavtalsförhållande med arbetsgivaren. När det gäller risker för liv, hälsa och säkerhet vill regeringen påpeka att sådana risker kan uppmärksammas på olika sätt. Arbetstagare har t.ex. möjlighet att skyddat slå larm om allvarliga missförhållanden enligt lagen (2016:749) om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. Sådana larm kan göras internt eller till en arbetstagarorganisation, men också under vissa förutsättningar till en tillsynsmyndighet eller till allmänheten. Sammanfattningsvis anser regeringen att det finns andra och effektivare sätt att uppmärksamma arbetsmiljörisker på en arbetsplats än att en arbetstagarorganisation vidtar stridsåtgärder. Något undantag för arbetsmiljöfrågor från den villkorade stridsåtgärdsrätten bör därför inte göras. Arbetsdomstolen anger att promemorians lagtext enligt sin ordalydelse tycks utesluta s.k. politiska strejker såväl för kollektivavtalsbundna organisationer och arbetstagare som för utanförstående organisationer och arbetstagare i arbete som omfattas av kollektivavtal som arbetsgivaren är bunden av. När det gäller politiska stridsåtgärder finns särskilda inskränkningar av rätten att genomföra sådana inom den offentliga sektorn i 23 § lagen om offentlig anställning. Inom den privata sektorn anses en i behörig ordning beslutad politisk stridsåtgärd inom kollektivavtalsförhållanden vara tillåten under förutsättning att det är en kortvarig åtgärd av protest- eller demonstrationskaraktär. Om åtgärden är avsedd att pågå , kan den strida mot 41 § medbestämmandelagen genom att den också anses beröva arbetsgivaren dennes företagsledningsrätt. Vad som gäller på den privata sektorn utanför kollektivavtalsförhållanden är dock mer oklart, se SOU 2018:40 s. 99. Förslaget i denna proposition innebär att en stridsåtgärd som inte har samband med krav mot arbetsgivaren och som inte gäller någon fråga som regleras genom arbetsgivarens kollektivavtal inte omfattas av förslaget. På så sätt omfattas inte t.ex. en arbetsnedläggelse i syfte att protestera mot ett politiskt beslut eftersom det inte rör sig om en åtgärd som har sin grund i krav som ställs mot arbetsgivaren och som avser någon fråga som omfattas av arbetsgivarens kollektivavtal. Därmed begränsas inte det utrymme som finns att vidta politiska stridsåtgärder. Olika former av föreningsdemokrati ska respekteras och avtalsfrihet ska råda Enligt Arbetares kan förslaget leda till att endast stridsåtgärder för att kräva kollektivavtal liknande de som tecknas av de etablerade parterna godkänns. Detta skulle vara till nackdel för organisationer som har en annan syn på föreningsdemokrati och medlemsinflytande. Enligt Arbetares är det också problematiskt att organisationens tradition att inte teckna kollektivavtal riskerar att ligga vissa organisationer till last genom att hänsyn enligt förslaget ska tas till organisationens tidigare agerande. Det framstår enligt Arbetares som orimligt att en arbetstagarorganisation inte ska kunna ändra sin strategiska hållning i förhållande till exempelvis kollektivavtal. Arbetares anger vidare att om förslagets syfte är att komma till rätta med konflikten liknande den i hamn genom tillägg i medbestämmandelagen, så vore det mer ändamålsenligt att i stället införa en regel om att arbetsgivaren, i den mån denne vill teckna kollektivavtal över huvud taget, måste teckna detta med den arbetstagarorganisation som organiserar flest arbetstagare på arbetsplatsen i berörd yrkeskategori. Regeringen vill med anledning av dessa synpunkter framhålla att om en organisation tillämpar direkt eller representativ demokrati inte bör spela någon roll vid tillämpningen av den villkorade stridsåtgärdsrätten. När det gäller en organisations tidigare förhållningssätt till kollektivavtal bör detta inte vara avgörande vid en bedömning av om något eller några av villkoren En organisation ska givetvis kunna ändra ett sådant för- Prop. 2018/19:105 hållningssätt. Däremot bör det inte vara uteslutet att det faktum att en arbetstagarorganisation inte brukar vara bunden av kollektivavtal vägs in i bedömningen av om syftet med en stridsåtgärd är att uppnå kollektivavtalsbundenhet. Vidare vill regeringen understryka att det vare sig enligt gällande rätt eller om förslaget genomförs finns någon skyldighet för arbetsgivare att sluta kollektivavtal och inte heller att sluta kollektivavtal med en viss arbetstagarorganisation. Utgångspunkten är precis som inom den allmänna avtalsrätten att det råder avtalsfrihet för både arbetsgivare och arbetstagarorganisationer. En arbetstagarorganisation kan dock vidta stridsåtgärder som påtryckning för att få kollektivavtal. 5.5Stridsåtgärden ska föregås av förhandlingar (tredje villkoret) Regeringens förslag: En stridsåtgärd ska föregås av förhandlingar om de krav som ställs. Den allmänna förhandlingsrätten ska tillämpas vid förhandlingar, även om arbetstagarorganisationen saknar medlemmar som är anställda hos arbetsgivaren. Förhandlingsskyldigheten ska inte gälla vid hinder som inte har berott på arbetstagarorganisationen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås två separata förhandlingsvillkor. I promemorian föreslås även en annan utformning av bestämmelsen om att den allmänna förhandlingsrätten ska tillämpas. Remissinstanserna: anger att det mot bakgrund av parters agerande i vissa tvister är bra att det läggs fast en skyldighet att förhandla om och precisera vilka krav man ställer innan en stridsåtgärd kan vidtas. Bankinstitutens delar uppfattningen att det är viktigt att kraven som har ställts innan en eventuell stridsåtgärd är tydliga och redan har varit föremål för förhandling. (Samhällsvetenskapliga fakulteten) anger att det är rimligt att sådana krav som ligger till grund för stridsåtgärder i syfte att reglera intressetvister mellan parterna i ett kollektivavtal ska föregås av förhandling. framhåller att förhandlingskravet är en viktig förändring för att skapa ordning och reda på svensk arbetsmarknad. anger att förhandlingskravet öppnar för möjligheten för en arbetsgivare att genom förhalning och formella invändningar skjuta upp en i övrigt lovlig stridsåtgärd. Flera arbetstagarorganisationer, bl.a. flera Sekoklubbar, är kritiska och anger att arbetstagarorganisationer i praktiken skulle förbjudas att i en konfliktsituation svara på lagstridiga åtgärder från arbetsgivarna genom att tillföra nya krav för att avbryta stridsåtgärderna. Även pekar på vissa negativa effekter. Arbetsdomstolen framhåller att det kan ankomma på domstolen att pröva om de krav som ställs av arbetstagarorganisationerna vid avtalsförhandlingarna är tillräckligt tydliga. Domstolen föreslår även en alternativ form- ulering av lagtexten med anledning av att den allmänna förhandlingsrätten 2018/19:105 i medbestämmandelagen endast gäller om en arbetstagarorganisation har medlemmar som är anställda hos arbetsgivaren. Skälen för regeringens förslag En stridsåtgärd ska föregås av förhandlingar Den allmänna förhandlingsrätten i 10 § medbestämmandelagen innebär att en arbetstagarorganisation eller en arbetsgivare kan påkalla förhandlingar i en fråga rörande förhållandet mellan arbetsgivaren och sådan medlem i organisationen som är eller har varit arbetstagare hos arbetsgivaren. Om en begäran om förhandling har framställts, är motparten enligt 15 § skyldig att inställa sig vid ett förhandlingssammanträde. Den allmänna förhandlingsrätten tillkommer även en arbetsgivare eller en arbetstagarorganisation som inte står i en kollektivavtalsrelation med varandra. Enligt medbestämmandelagen kan även och de personer som har utsetts av att medla i en tvist kalla berörda parter till förhandling. Parterna anger i sin överenskommelse att den normala ordningen är att förhandling sker innan en stridsåtgärd vidtas. Enligt huvudavtalet mellan , , och LO följer också att de organisationer som omfattas av avtalet inte får vidta stridsåtgärder innan de har fullgjort sin förhandlingsskyldighet. Motsvarande regler finns även i andra förhandlingsordningar. En skyldighet att förhandla som ett villkor för att stridsåtgärdsrätten ska få användas mot en kollektivavtalsbunden arbetsgivare har flera fördelar. En sådan skyldighet underlättar bedömningen av stridsåtgärdens syfte eftersom organisationen i förhandlingen behöver redogöra för sina krav. Det kan också sägas att förhandlingar i sig skapar bättre förutsättningar för fredliga lösningar av intressekonflikter mellan parterna. En lagstadgad förhandlingsskyldighet riskerar att skapa en mer rigid ordning som minskar utrymmet att fritt disponera över stridsåtgärds- och förhandlingsrätten. En arbetstagarorganisation kan snabbt vilja vidta en stridsåtgärd för att sätta press på arbetsgivaren utan föregående förhandling. m.fl. påpekar skulle förhandlingskravet även kunna öppna för möjligheten för en arbetsgivare att genom förhalning och formella invändningar skjuta upp en i övrigt lovlig stridsåtgärd. De nu nämnda nackdelarna och riskerna får emellertid accepteras eftersom det utan muntlig bevisning eller protokoll från förhandlingar kan bli svårt att fastställa om en stridsåtgärd har till ändamål att uppnå ett kollektivavtal som medför fredsplikt. Om förslaget genomförs kommer det att finnas en process för hur syftet med en stridsåtgärd ska bedömas, och förhandlingsskyldigheten är då ett viktigt led i denna process. Av dessa skäl bör det ställas krav på förhandling för att en stridsåtgärd mot en arbetsgivare som redan är kollektivavtalsbunden ska vara tillåten. Det ska inte vara tillåtet att ställa nya krav som villkor för att upphöra med en stridsåtgärd I promemorian föreslås att en stridsåtgärd ska vara otillåten om arbetstagarorganisationen som villkor för att upphöra med stridsåtgärden uppställer andra krav än de som har varit föremål för förhandling. Förslaget förhindrar i denna del att kravet på förhandling kringgås genom att nya krav uppställs efter att förhandlingarna har ägt rum.