prop · H70337 · 2019-10-24 00:00:00 — På motsvarande sätt bör inte ingripande kunna ske för överträdelser som anges i den nya bestämmelse som föreslås i tryggandelagen. För överträdelser av den lagen som ägt rum före ikraft- trädandet bör därför äldre föreskrifter gälla. Detta bör anges i övergångs- bestämmelser. Som anges i avsnitt 12 bör bestämmelsen om första tillämpning av 16 kap. 4 a § lagen om värdepappersmarknaden ändras så att det anges att kraven ska börja tillämpas som anges i ESEF-förord- ningen, dvs. på års- och koncernredovisningar som avser räkenskapsår som inleds eller . Den ändringen bör träda i kraft , vilket bedöms vara . 14.1Lagstiftningsåtgärder med anledning av EU:s förordning om värdepapperisering 14.1.1Förslagens syfte och alternativa lösningar I denna proposition föreslås bestämmelser som kompletterar förordningen om värdepapperisering. Förordningen förutsätter att nationella bestämmel- ser införs t.ex. om sanktioner. Vidare förutsätter förordningen att med- lemsstaterna kompletterar förordningen genom att ge de behöriga myndigheterna nödvändiga utrednings- och tillsynsbefogenheter. För att förordningen ska få genomslag i svensk rätt krävs därför att inför bestämmelser i de relevanta avseendena. Förslagen i denna proposition innebär att kompletterande bestämmelser till förordningen ska införas i en ny lag. Genom förslagen tillgodoses förordningens krav avseende komp- letterande reglering i nationell rätt. Eftersom det anges i förordningen vilka befogenheter och sanktionsmöjligheter som de behöriga myndigheterna åtminstone ska ha tillgång till är valmöjligheten för medlemsstaterna begränsad. En medlemsstat kan dock välja att gå längre än vad som krävs enligt förordningen. I propositionen föreslås att den svenska lagstiftningen ska gå längre än förordningen bara i ett avseende: förslaget att Finans- inspektionen ska få ingripa vid överträdelse av förordningens förbud mot återvärdepapperisering (avsnitt 7.3). Detta bedöms motiverat för att säker- ställa att förbudet i förordningen respekteras. Det torde inte finnas några alternativa lösningar som skulle vara lämp- liga när det gäller de åtgärder som är nödvändiga för att anpassa den svenska lagstiftningen till förordningen. Om inte gör nödvändiga anpassningar av lagstiftningen är det sannolikt att Europeiska kommis- sionen inleder ett förfarande om fördragsbrott. Att avstå från att införa nödvändiga bestämmelser utgör alltså inte något alternativ. 14.1.2Konsekvenser för företag och enskilda Förordningen om värdepapperisering kan förväntas bidra till ökad kontroll av marknaden för värdepapperisering och de olika aktörer som är verk- samma där. Detta kan i sin tur komma att höja kvaliteten på värde- papperisering och därmed bidra till ökad finansiell stabilitet. De potentiella vinsterna för samhället av ökad finansiell stabilitet är mycket stora. I finansieras emellertid den reala ekonomin i första hand genom banksektorn och bankerna har god tillgång till billig finansiering genom framför allt säkerställda obligationer. Även om det finns aktörer som värdepapperiserar i finansieringssyfte, är det fortfarande en begränsad marknad i . Detsamma gäller investeringar i värdepapperiserings- positioner, vilket inte förekommer i någon större utsträckning i . Det nya regelverk som ska tillämpas fr.o.m. medför i sig olika konsekvenser för de aktörer som på olika sätt deltar i värde- papperisering. Eftersom konsekvenserna för dessa subjekt följer direkt av 2019/20:37 förordningen hänvisas i den delen till kommissionens konsekvensanalys beträffande sitt förslag till förordning (SWD (2015) 185 final). Förslagen i denna proposition innebär att det ska införas bestämmelser om utrednings- och tillsynsbefogenheter, liksom om ingripanden och sanktioner vid överträdelser av förordningen om värde- papperisering. Av förordningen följer även att i egen- skap av behörig myndighet enligt förordningen har en allmän skyldighet att samarbeta med behöriga myndigheter i andra medlemsstater i EU och med . Enligt förslaget i denna proposition ska få ta ut årliga avgifter av de aktörer som omfattas av det nya regelverket. Kostnader för prövning av ansökningar om undantag från förordningens förbud mot återvärdepapperisering (artikel 8) och om tillstånd för tredje part att bedöma om STS-kriterierna är uppfyllda (artikel 28) finansieras genom avgifter som får ta ut av de sökande. Som anges i avsnitt 14.1.2 förekommer värdepapperisering i endast i mycket begränsad omfattning. Utvecklingen är svårbedömd eftersom incitament till att ge ut och investera i värdepapperisering sammanhänger med andra regelverk som påverkar förutsättningarna för den valda affärs- modellen. har man emellertid inte sett några tecken på en ökning inom området. De övriga kostnader som kan uppkomma för Finans- inspektionen med anledning av förslagen i denna proposition ska därför hanteras inom beslutade ekonomiska ramar. Möjligheten att överklaga beslut enligt den nya kompletteringslagen kan mot bakgrund av den bedömning som kan göras inte förväntas medföra någon märkbar ökning av antalet mål hos Bedömningen innebär vidare att Finans- inspektionen kan förväntas fatta endast ett fåtal beslut med anledning av förordningen om värdepapperisering. håller att finansmarknadsmålen utgör några av de mest arbetskrävande målen hos kammarrätten och att domstolarna måste garanteras nödvändiga medel för att kunna hantera den ökade regleringen på finansmarknads- Förvaltningsrätten i anser att de möjligheter som ska få enligt förslaget till ny kompletteringslag får antas öka sannolikheten för att prövningar också kommer att påkallas i förvaltningsrätten och vidhåller det som framfördes i tidigare lagstift- ningsärende om kompletterande bestämmelser till förordningen om värde- papperisering (se prop. 2018/19:7 s. 27 f.). Enligt förvaltningsrätten är det visserligen svårt att nu med någon precision bedöma konsekvenserna av förslaget men det får inte skymma den viktiga förutsättningen att de allmänna förvaltningsdomstolarna tilldelas nödvändiga resurser för att kunna uppfylla regeringens mål att målen ska avgöras med hög kvalitet och effektivitet samt att målbalanserna och omloppstiderna ska hållas på en rimlig nivå. Oavsett vad utfallet skulle bli vid en samlad konse- kvensbedömning på finansmarknadsområdet, anser förvaltningsrätten att förslaget förutsätter att konsekvenserna för domstolarna följs upp. 2019/20:37 Regeringen instämmer i och för sig med förvaltningsrätten i att de över- klaganden som kan komma att bli aktuella med anledning av förordningen om värdepapperisering och den nya kompletteringslagen kan innefatta komplexa frågeställningar men gör bedömningen att måltillströmningen inte torde komma att bli av den omfattningen att resurstilldelningen till domstolarna bör ökas. Eventuella merkostnader som kan uppkomma för de allmänna förvaltningsdomstolarna med anledning av förordningen om värdepapperisering ska därför hanteras inom beslutade ekonomiska ramar. överlämnar mellan fem och tio ärenden till för indrivning. Dessa ärenden avser nästan ute- slutande anmälningsskyldighet enligt EU:s marknadsmissbruksförordning eller flaggningsplikt enligt lagen om handel med finansiella instrument för personer som inte driver tillståndspliktig verksamhet. verksamhet enligt den nya kompletteringslagen kan inte förväntas medföra någon märkbar ökning av antalet ärenden hos . Eventuella kostnader som uppstår för berörda myndigheter ska således hanteras inom beslutade ekonomiska ramar. I övrigt kan förslagen inte anses medföra några sådana konsekvenser som behöver redovisas enligt förordningen (2007:1244) om konsekvens- utredning vid regelgivning. När det gäller tidpunkten för ikraftträdande görs i avsnitt 13 bedöm- ningen att förslagen bör träda i kraft , eftersom förord- ningen om värdepapperisering började tillämpas . Det kan inte anses finnas något behov av särskilda informationsinsatser med anledning av förslagen. 14.2Ändring av tidpunkten för första tillämpning av kravet att upprätta års- och koncernredovisning i enhetligt elektroniskt format Förslaget har inga offentligfinansiella eller samhällsekonomiska effekter. Det innebär att svenska företag vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i ska tillämpa vissa krav på upprättande av års- och koncernredovisning än som följer av hittillsvarande regler och som följer av EU-rätt. Förslaget innebär således potentiellt en lättnad för berörda företag. Någon alternativ lösning för att åstadkomma detta finns inte. Det bedöms inte finnas behov av några särskilda informationsinsatser. Förslaget innebär att svensk rätt kommer att vara i överensstämmelse med unionsrätten. 2019/20:37 15 15.1Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperisering 1 § Denna lag kompletterar och rådets förordning (EU) 2017/2402 av om ett allmänt ramverk för värdepapperi- sering och om inrättande av ett särskilt ramverk för enkel, transparent och standardiserad värdepapperisering samt om ändring av direktiven /65/EG, 2009/138/EG och 2011/61/EU och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 648/2012, i denna lag kallad EU-förordningen. Termer och uttryck i denna lag har samma betydelse som i EU-förordningen. Paragrafen beskriver lagens innehåll. Hänvisningarna i lagen till förord- ningen om värdepapperisering är utformade på så sätt att de avser EU-förordningen i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. Övervägandena finns i avsnitt 5. Iförsta stycket anges den EU-rättsakt som lagen kompletterar. I andra stycket klargörs att termer och uttryck i lagen har samma betydelse som i förordningen om värdepapperisering. 2 § är behörig myndighet enligt EU-förordningen. Paragrafen innebär att , för svenskt vidkommande, är den behöriga myndighet som avses i förordningen om värdepapperisering. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 3 § För att bekosta verksamhet enligt denna lag och enligt EU-förordningen ska de företag som står under inspektionens tillsyn betala årliga avgifter. får ta ut avgifter för prövning av ansökningar enligt EU-för- ordningen. Regeringen får meddela föreskrifter om avgifterna. Paragrafen innehåller bestämmelser om avgifter. Övervägandena finns i avsnitt 9. Enligt första stycket ska de företag som står under tillsyn betala årliga avgifter för att bekosta inspektionens verksamhet enligt lagen och förordningen om värdepapperisering. Det innebär att de företag som ska betala avgifter är de som driver verksamhet med stöd av tillstånd av . Enligt andra stycket får ta ut avgifter för prövning av sådana ansökningar som kan göras enligt förordningen. De ansökningar som kan komma att bli aktuella gäller undantag från förordningens förbud mot återvärdepapperisering (artikel 8) och om tillstånd för tredje part att bedöma om STS-kriterierna är uppfyllda (artikel 28). Itredje stycket finns ett bemyndigande för regeringen att meddela före- skrifter om avgifterna. 2 kap. Tillsyns- och utredningsbefogenheter samt tvångsmedel Föreläggande om att lämna uppgifter 1 § För tillsynen över att bestämmelserna i följs får Finans- inspektionen förelägga 1.en fysisk eller juridisk person att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat, och 2.den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. Första stycket gäller inte i den utsträckning uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. Paragrafen innehåller bestämmelser om befogenhet att begära uppgifter och kalla till förhör. Den kompletterar artikel 30.1 i förordningen om värdepapperisering. Paragrafen är utformad efter före- bild av 4 kap. 1 § lagen (2013:287) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om OTC-derivat, centrala motparter och transaktions- register, förkortad OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 56) och 3 kap. 1 § lagen (2016:1306) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknads- missbruksförordning (prop. 2016/17:22 s. 140–145). Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Enligt första stycket 1 får förelägga både fysiska och juridiska personer att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat. Med handling avses framställning i skrift eller bild och upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas bara med tekniska hjälpmedel (jfr 2 kap. 3 § första stycket tryckfrihetsförordningen). Enligt punkt 2 får förelägga den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. Av 4 kap. 3 § följer att ett sådant före- läggande som avses i paragrafen får förenas med vite. Skyldigheten att inställa sig till förhör innebär inte någon skyldighet att yttra sig vid förhöret, oavsett tystnadsplikt (se prop. 2004/05:142 s. 117 f. och prop. 2016/17:22 s. 141 f.). Iandra stycket tydliggörs att ett föreläggande inte får beslutas om uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. Att ett föreläggande inte heller får beslutas om uppgifts- lämnandet skulle strida mot exempelvis anonymitetsskyddet och efter- forskningsförbudet i tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrund- lagen följer redan av principen att grundlag har företräde framför vanlig lag. Med begreppet ”uppgiftslämnande” avses samtliga uppgifter som får begära att någon lämnar, dvs. såväl muntliga upp- gifter som handlingar och annat. 2 § Om det är nödvändigt för tillsynen över att en fysisk eller juridisk person följer bestämmelserna i , får genomföra en under- sökning i personens verksamhetslokaler. Paragrafen innehåller en bestämmelse om platsundersökningar. Den kompletterar artikel 30.1 i förordningen om värdepapperisering. Para- grafen är utformad efter förebild av 3 kap. 5 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning. finns i avsnitt 6.3. får genomföra en undersökning i fysiska och juridiska personers verksamhetslokaler. utrymmen som huvudsakligen används i verksamhet som medför eller kan antas medföra bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1999:1078) eller som bedrivs av en annan juridisk person än ett dödsbo (jfr 3 kap. 18 § skatteförfarandelagen [2011:1244]). Att en undersökning endast får genomföras i verksamhetslokaler innebär att en lokal som enbart används som privatbostad inte får undersökas. Om verksamhet bedrivs i en privat- bostad kan emellertid en undersökning genomföras där under vissa förut- För att en bostad ska kunna anses vara en verksamhetslokal krävs det att bostaden är den plats från vilken verksamheten i fråga huvud- Att så är fallet kan t.ex. framgå genom att verksamheten är registrerad på samma adress som privatbostaden. endast avse den fysiska eller juridiska person som utreds och kan endast genomföras i den personens verksamhetslokaler. inga tvångsmedel att tillgripa om den person som undersökningen ska genomföras hos inte medverkar till detta. 3 § får begära handräckning av för att en kontroll på plats enligt artikel 14.1 i EU-förordningen ska kunna genomföras. Vid handräckning gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. Om begär det, ska inte i förväg underrätta den som kontrollen ska genomföras hos. Paragrafen innehåller bestämmelser om handräckning vid genomförande Den kompletterar artikel 14.1 i förordningen om Paragrafen är utformad efter förebild av 3 kap. 1 § OTC-lagen och 2 kap. 2 § lagen (2019:277) med kompletterande bestäm- melser till EU:s förordning om transparens i transaktioner för värde- pappersfinansiering och om återanvändning (prop. 2012/13:72 s. 55 och 2018/19:38 s. 35–38). Övervägandena finns i avsnitt 6.4.2. I första stycket stadgas att får begära handräckning Av artikel 14.1 i förordningen om värde- papperisering med hänvisning till artikel 63.1 i förordningen om OTC- derivat, centrala motparter och transaktionsregister framgår att det endast är i de fall som beslutat om en platsundersökning som handräckning kan komma i fråga. Även de platsundersökningar som utför på uppdrag av omfattas av reglerna om handräckning (artikel 14.1 i förordningen om värdepapperisering med hänvisning till artikel 63.7 i förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och Vid handräckning gäller enligt andra stycket första meningen bestäm- melserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. bestämmelserna i 16 kap. 11–12 a §§ utsökningsbalken ska tillämpas, men också fler bestämmelser i samma balk, som t.ex. 2 kap. 17 §, där det anges bl.a. vilka befogenheter en förrättningsman har. I andra meningen anges att , om begär det, inte i för- Prop. 2019/20:37 väg ska underrätta den hos vilken kontrollen ska genomföras innan verk- Bestämmelsen ger utrymme för att avvika från 16 kap. 11 § utsökningsbalken, där det anges att underrättelse ska ske om inte saken är brådskande. Enligt 3 kap. 3 § utsökningsförordningen (1981:981) får Kronofogde- myndigheten under vissa förutsättningar begära biträde av Polismyndig- heten. 4 § är ansvarig myndighet för sådan äkthetskontroll som följer av artikel 14.1 i EU-förordningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om äkthetskontroll. Den kompletterar artikel 14.1 i förordningen om värdepapperisering. Paragrafen är utformad efter förebild av 3 kap. 2 § första stycket OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 55 f.). Övervägandena finns i avsnitt 6.4.4. I paragrafen utses till ansvarig myndighet för äkthetskontroll av beslut om avgifter eller vite enligt artikel 14.1 i för- ordningen om värdepapperisering, som hänvisar till artikel 68 i förord- ningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister. ska pröva om beslutet är äkta. Efter ansökan av den som vill få verkställighet kan därefter fatta beslut om verkställighet enligt 5 §, se författningskommentaren till den paragrafen. Verkställighet av beslut om avgifter och viten enligt 5 § Beslut om avgifter eller viten enligt EU-förordningen får verkställas enligt utsökningsbalken på samma sätt som en svensk dom som har fått laga kraft, om inte något annat följer av EU-förordningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om av- gifter eller viten enligt förordningen om värdepapperisering. Den komp- letterar artikel 14.1 i förordningen. Paragrafen är utformad efter förebild av 3 kap. 2 § andra stycket OTC-lagen (prop. 2012/13:72 s. 55 f.). Över- vägandena finns i avsnitt 6.4.4. I paragrafen anges att beslut om avgifter eller viten enligt förordningen om värdepapperisering får verkställas enligt utsökningsbalkens bestäm- melser på samma sätt som en svensk dom som har fått laga kraft, om inte något annat följer av förordningen. När det gäller sådana undantag i förordningen, bör särskilt noteras bestämmelserna om uppskjuten verk- ställighet (artikel 14.1 i förordningen om värdepapperisering med hänvis- ning till artikel 68 i förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister). Ingripanden mot den som har överträtt EU-förordningen 1 § Bestämmelser om ingripanden mot en institutionell investerare som inte är originator, medverkande institut eller ursprunglig långivare och som åsidosätter sina skyldigheter enligt artikel 5 i EU-förordningen finns i de lagar som reglerar den berörda verksamheten. Paragrafen är en upplysningsbestämmelse. Den upplyser om att det finns bestämmelser om ingripanden i andra lagar som är tillämpliga om en institutionell investerare som inte är originator, medverkande institut eller ursprunglig långivare åsidosätter sina skyldigheter enligt artikel 5 i förord- ningen om värdepapperisering. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Enligt artikel 29.1 i förordningen om värdepapperisering är det de be- höriga myndigheter som har utsetts i medlemsstaterna enligt de i artikeln uppräknade EU-direktiven (Solvens II-direktivet, AIFM-direktivet, UCITS-direktivet, tjänstepensionsdirektivet och kapitaltäckningsdirek- tivet) som ska utöva tillsynen över att institutionella investerare som inte är originatorer, medverkande institut eller ursprungliga långivare uppfyller de krav avseende due diligence som anges i artikel 5 i förordningen. I är det i samtliga dessa fall som är behörig myndighet. Det anges vidare i artikel 29.1 i förordningen att de behöriga myndigheterna ska utöva sin tillsyn i enlighet med de befogenheter som dessa myndigheter har beviljats genom de uppräknade EU-direktiven. När de direktiven har genomförts i svensk rätt har det med ett undantag gjorts på ett sätt så att det införts generella bestämmelser om ingripande i de rörelselagar som reglerar de aktuella verksamheterna. För försäkrings- och återförsäkringsföretag finns sådana bestämmelser i försäkringsrörelse- lagen (2010:2043) (18 kap. 1 §), för AIF-förvaltare finns bestämmelser i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder (14 kap. 1 §), för fondbolag finns bestämmelser i lagen (2004:46) om värdepap- persfonder (10 kap. 1 §) och för kreditinstitut och värdepappersbolag i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse (15 kap. 1 §) respek- tive lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden (25 kap. 1 §). För pensionsstiftelser som regleras i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. införs bestämmelser i 34 och 35 §§ den lagen, se författningskommentaren till de paragraferna i avsnitt 15.2. 2 § ska ingripa mot 1.en institutionell investerare som är förvaltande part enligt artikel 5.5 i EU-förordningen och som har åsidosatt någon av de skyldigheter som följer av artikel 5.1–5.4, 2.en originator eller ett medverkande institut som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU-förordningen genom att – inte uppfylla kraven på bibehållande av risk i artikel 6, – inte uppfylla transparenskraven i artikel 7, – inte beakta förbudet mot återvärdepapperisering i artikel 8, – inte uppfylla kraven för kreditgivning i artikel 9, – inte uppfylla kraven för STS-värdepapperisering i artikel 18, eller – inte fullgöra skyldigheten att lämna underrättelser enligt artikel 27.4, 3.en originator eller ett medverkande institut som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU-förordningen genom att – inte uppfylla kraven för STS-värdepapperisering i någon av artiklarna 19–22 Prop. 2019/20:37 eller 23–26, eller – inte uppfylla kraven på STS-anmälan i artikel 27.1, 4.en ursprunglig långivare som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU-förordningen genom att – inte uppfylla kraven på bibehållande av risk i artikel 6, – inte beakta förbudet mot återvärdepapperisering i artikel 8, eller – inte uppfylla kraven för kreditgivning i artikel 9, 5.ett specialföretag för värdepapperisering som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU-förordningen genom att – inte uppfylla transparenskraven i artikel 7, – inte beakta förbudet mot återvärdepapperisering i artikel 8, eller – inte uppfylla kraven för STS-värdepapperisering i artikel 18, och 6.en tredje part som har beviljats tillstånd enligt artikel 28.1 i EU-förordningen och som har åsidosatt underrättelseskyldigheten enligt artikel 28.2. I paragrafen anges de olika situationer där ska ingripa mot någon som åsidosätter sina skyldigheter enligt förordningen om Paragrafen kompletterar artikel 32.1 i förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Punkt 1 avser skyldigheten för en institutionell investerare som är för- valtande part enligt artikel 5.5 i förordningen om värdepapperisering att genomföra due diligence. Med en institutionell investerare som är förvaltande part avses en institutionell investerare som har fått instruk- tioner att fullgöra en annan institutionell investerares åtaganden enligt Punkt 2 avser skyldigheterna för en originator eller ett medverkande institut i fråga om bibehållande av risk, transparens gentemot innehavare av värdepapperiseringspositioner, och potentiella investerare, iakttagande av förordningens förbud mot återvärdepapper- isering och kriterier för kreditgivning. Punkten omfattar även skyldigheten