prop · H60336 · 2019-01-15 00:00:00 — Förslaget berör främst de företag på den svenska paketmarknaden som omfattas av EU-förordningens definition av tillhandahållare av paketleveranstjänster. Som framgår av avsnitt 5 är den svenska paketmarknaden i princip oreglerad. Postnord är det enda företag på paketmarknaden som omfattas av tillsynen enligt postlagen. Det görs inte någon heltäckande analys av aktörerna på den svenska paketmarknaden. Det medför att kunskapen om utvecklingen inom detta segment är mer begränsad i förhållande till andra delar av postmarknaden. Mot den bakgrunden är det svårt att överblicka antalet företag på paketmarknaden och i vilken utsträckning de kommer att omfattas av skyldigheterna enligt förslaget. har ett trettiotal företag tillstånd att bedriva postverksamhet i . Flera av dem levererar även paket. Uppskattningsvis fanns det 2016 drygt 360 företag verksamma med postbefordran, bud- och kurirverksamhet eller tidningsdistribution. Förslaget kommer också att särskilt påverka den nationella tillsynsmyndigheten, PTS. Även domstolarna och berörs av förslaget. När det gäller särskilda informationsinsatser har PTS informerat om EU-förordningen på sin webbplats. PTS har också arrangerat ett seminarium om förordningen för berörda företag. framför att den föreslagna anmälningsplikten är ett sådant förfarande som det ska finnas information om på den svenska kontaktpunkten för tjänsteföretagare, webbplatsen . Det är en uppgift för PTS i egenskap av tillsynsmyndighet att bedöma behovet av ytterligare informationsinsatser i syfte att säkerställa att EU-förordningen följs. Förslaget bedöms inte ha någon påverkan på jämställdheten mellan kvinnor och män, det kommunala självstyret eller miljön. Förslaget innebär ytterligare skyldigheter för tillhandahållare av paketleveranstjänster i form av en anmälningsplikt för alla företag och, för företag som överstiger tröskelvärdet eller företag som är etablerade i mer än en medlemsstat, att betala en avgift som kan tas ut för den nationella tillsynsmyndighetens verksamhet. Om föreskrifter om kompletterande informationskrav meddelas innebär detta också en ytterligare skyldighet för berörda företag. Företag som inte fullgör sina skyldigheter enligt EU-förord- ningen eller den nya lagen kan drabbas av sanktioner meddelade av den nationella tillsynsmyndigheten eller sanktioner enligt marknadsföringslagen. Anmälningsplikten och eventuellt kompletterande föreskrifter om informationskrav medför en viss ökad administrativ börda för de berörda företagen. Den administrativa bördan som följer av anmälningsplikten bedöms dock försumbar, eftersom det endast bör röra sig om sådana basuppgifter, som lämnas och som är nödvändiga för att den nationella tillsynsmyndigheten ska få en överblick över den svenska marknaden. Kompletterande informationskrav måste uppfylla kravet på proportionalitet, vilket bl.a. innebär att den administrativa börda som ytterligare krav medför för 2018/19:36 berörda företag måste beaktas. Det är inte möjligt att, som efterfrågat, göra någon närmare beräkning av administrativa kostnader för berörda företag eftersom sådana föreskrifter meddelas vid behov. Om föreskrifter om avgiftsskyldighet meddelas kommer vissa företag även att betala en avgift för tillsynsverksamheten, vilket medför en ytterligare kostnad för dem. För de företag som är tillståndshavare enligt postlagen och även är verksamma på paketmarknaden kan förslaget innebära en ytterligare administrativ börda och ökade kostnader till följd av ytterligare ett avgiftsuttag. Det totala avgiftsuttaget ska motsvara de kostnader som PTS har för sin verksamhet enligt EU-förordningen och den föreslagna lagen, se nedan. Både och Schenker har påpekat att det i promemorian inte gjorts någon uppskattning av avgiftskostnaden för berörda företag. Med hänsyn till bristen på information om aktörerna på paketmarknaden låter sig någon närmare beräkning eller uppskattning dock inte göras. Förslaget kan i viss mån påverka konkurrensförhållandena för berörda företag på paketmarknaden. Den administrativa bördan som anmälningsplikten och eventuella kompletterande informationskrav medför och de ökade kostnaderna med anledning av avgiftsuttaget kan innebära en konkurrensnackdel för berörda företag jämfört med företag som inte omfattas av skyldigheterna enligt EU-förordningen. Konsekvenser för tillsynsmyndigheterna och domstolarna PTS är nationell tillsynsmyndighet enligt EU-förordningen och följer löpande utvecklingen på postmarknaden. Förslaget ger PTS ökade möjligheter att få bättre kännedom om aktörer på paketmarknaden och därmed bättre förutsättningar för att kunna följa marknadens utveckling. E- handeln och paketmarknaden är under stor tillväxt. Det är därför värdefullt med ett statistiskt ramverk för att kunna följa den utvecklingen, något som tidigare saknats. En konsekvens av förslaget är att bristen på information om den svenska paketmarknaden till stor del kan åtgärdas, som det möjliggör mer tillförlitliga analyser av hela postmarknaden. Förslaget innebär att PTS tillförs nya arbetsuppgifter. PTS ska hantera anmälningar från företag, kan ta ut en avgift och om det behövs förelägga företag att fullgöra aktuella skyldigheter. Införandet av bemyndigandena att få meddela föreskrifter om kompletterande informationskrav respektive avgiftsuttag medför i sig inte några konsekvenser. Om föreskrifter meddelas innebär det en engångskostnad när föreskrifter tas fram och en eventuell kostnad för utökad tillsyn. De ökade kostnader som de nya uppgifterna sammantaget medför finansieras genom ett avgiftsuttag från dem som omfattas av skyldigheterna enligt EU-förordningen. Kostnaderna uppskattas uppgå till ca . De ökade kostnader som tillsynsansvaret över artikel 7 i EU-förordningen medför för bedöms rymmas inom myndighetens befintliga anslag. Om verkställighetsföreskrifter meddelas bedöms den kostnaden också kunna hanteras inom befintliga budgetramar. Det förslag som lämnas nu bedöms inte medföra några ytterligare kostnader. Förslaget innehåller även bestämmelser om att den nationella tillsynsmyndighetens beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Förvaltningsrätten i är den domstol som kommer att pröva överklaganden av PTS beslut enligt den föreslagna lagen. anser att det är osäkert om de ekonomiska konsekvenserna för domstolarna kan hanteras inom befintliga budgetramar, eftersom den föreslagna regleringen innebär att nya sanktionsmöjligheter införs. Jämfört med antalet mål enligt postlagen kan det enligt regeringens bedömning dock inte förväntas någon större måltillströmning till följd av förslaget. Med hänsyn till att EU-förordningen – till skillnad från postlagen – i huvudsak reglerar tillhandahållande av information och prisinsyn, och det inte är fråga om tillståndspliktig verksamhet, gör regeringen bedömningen att antalet mål om överklagade beslut i fråga om utrednings- och tillsynsfrågor kommer att bli mycket begränsat. För det fall den information som ska lämnas till den nationella tillsynsmyndigheten inte lämnas självmant bedömer regeringen att den i första hand kommer att lämnas frivilligt efter begäran av PTS. Kostnaderna för de allmänna förvaltningsdomstolarnas arbete till följd av förslaget bör därför rymmas inom befintliga anslag. Förslaget att överträdelser av EU-förordningens krav på information till konsumenter ska hanteras enligt marknadsföringslagen bedöms inte medföra någon ytterligare måltillströmning till domstolarna. Sammantaget bedömer regeringen därför att eventuella ökade kostnader för domstolar ryms inom befintliga anslag. Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om 1 § I denna lag finns bestämmelser som kompletterar och rådets förordning (EU) 2018/644 av om gränsöverskridande paketleveranstjänster (EU-förordningen). Termer och uttryck i lagen har samma betydelse som i EU-förordningen. Paragrafen anger att lagen kompletterar EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Hänvisningen till EU-förordningen i första stycket är utformad så att den avser förordningen i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. Det innebär att när det hänvisas till EU-förordningen i andra paragrafer är det dess gällande lydelse som avses. I andra stycket klargörs att de termer och uttryck som används i lagen har samma betydelse som i EU-förordningen. Det innebär bl.a. att de definitioner som gäller enligt artikel 2 i EU-förordningen även gäller vid tillämpningen av lagen. Också sådana termer och uttryck som används i EU-förordningen utan att definieras där eller i EU-direktiv som pekas ut i förordningen (jfr artikel 2), ska tolkas och tillämpas på samma sätt när de förekommer i lagen. Som exempel kan nämnas uttrycket etablerad (se kommentaren till 4 §). 2 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska vara nationell tillsynsmyndighet när det gäller andra frågor än som avses i 9 §. I paragrafen upplyses om att regeringen bestämmer vilken myndighet som ska vara nationell tillsynsmyndighet. Bestämmelsen har utformats och placerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. EU-förordningen förutsätter att medlemsstaterna utser en nationell tillsynsmyndighet. uppgifter enligt EU-förordningen framgår av artiklarna 4–6. Myndighetens tillsynsansvar regleras i 5 §. Informationskrav för tillhandahållare av paketleveranstjänster 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om annan skyldighet att lämna information än som anges i artikel 4.1 och 4.3 i EU-förordningen. Genom paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela föreskrifter om kompletterande informations- Bestämmelsen har utformats och placerats i enlighet med Lagrådets Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Av artikel 4.5 i EU-förordningen följer att den nationella tillsynsmyndig- heten får införa informationskrav utöver de som anges i punkterna 1 och 3, förutsatt att de behövs och är proportionella. Bemyndigandet gör det möjligt Prop. 2018/19:36 att meddela de kompletterande föreskrifter som eventuellt kan behövas för att säkerställa att syftet med EU-förordningen uppfylls. 4 § En tillhandahållare av paketleveranstjänster som är etablerad i ska anmäla sin verksamhet till tillsynsmyndigheten. Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, föreskriver en anmälningsskyldighet. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Anmälningsskyldigheten är generell och omfattar tillhandahållare av paketleveranstjänster enligt definitionen i artikel 2 i EU-förordningen och som är etablerade i . Att uttrycket etablerad har samma betydelse som i EU-förordningen följer av 1 § andra stycket (jfr artiklarna 4 och 5 och skäl 22 Av bestämmelsen framgår att anmälan ska göras till tillsynsmyndigheten. Förfarandet innebär inte någon särskild kontroll av det anmälda företaget, utan syftar endast till att myndigheten ska få kännedom om vilka företag som är verksamma på den svenska paketmarknaden. 5 § ska utöva tillsyn över 1.att tillhandahållare av paketleveranstjänster fullgör sina skyldigheter enligt artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen och rättsakter som har meddelats med stöd av de artiklarna, och 2.att denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen följs. Paragrafen, som har utformats delvis i enlighet med Lagrådets synpunkter, reglerar tillsynsansvaret för den nationella tillsynsmyndigheten. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Enligt artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen ska viss information lämnas till tillsynsmyndigheten. Enligt första punkten ska myndigheten utöva tillsyn över att dessa skyldigheter fullgörs. Med stöd av andra punkten utövar tillsynsmyndigheten även tillsyn över att lagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen följs. Myndighetens tillsyn omfattar även kontroll av anmälningsskyldigheten enligt 4 §. 6 § Tillhandahållare av paketleveranstjänster ska lämna de upplysningar och handlingar som tillsynsmyndigheten begär för tillsynen. Paragrafen, som har utformats efter synpunkter från Lagrådet, anger befogenheter för den nationella tillsynsmyndigheten. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Av bestämmelsen följer att tillsynsmyndigheten har rätt att begära in upplysningar och handlingar för tillsynen från tillhandahållare av paketleveranstjänster. Uppgifter och underlag som behövs för tillsynen bör som huvudregel kunna hämtas in formlöst vid kontakter mellan myndigheten och aktörerna på paketmarknaden. Att myndigheten kan förena ett föreläggande om att lämna uppgifter med vite följer av 7 §. 7 § får meddela de förelägganden som behövs för att en till- handahållare av paketleveranstjänster ska följa 1. artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen och rättsakter som har meddelats med stöd av de artiklarna, och 2. denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. får bestämma att ett beslut om föreläggande ska gälla omedel- bart, om det krävs för att de rapporteringstider som anges i EU-förordningen ska Genom paragrafen ges den nationella tillsynsmyndigheten möjlighet att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att EU-förordningen Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Av första stycket följer att tillsynsmyndigheten får använda sig av föreläg- Möjligheten bör användas när tillsynsmyndigheten inte får till stånd en rättelse på frivillig väg. Ett föreläggande får enligt första punkten med- delas för att säkerställa att artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen följs. stämmelsen har utformats så att den även omfattar genomförandeakter som antas med stöd av EU-förordningen. Enligt andra punkten får ett föreläg- gande meddelas för att säkerställa att denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen följs. I andra stycket anges att ett beslut om föreläggande får förenas med vite. får själv bestämma när detta ska ske. melser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. Enligt tredje stycket, som delvis utformats i enlighet med Lagrådets förslag, får tillsynsmyndigheten bestämma att ett beslut om föreläggande ska gälla , om det krävs för att de rapporteringstider som anges i EU-förord- ningen ska kunna hållas. 8 § beslut om åtgärder för tillsynen får verkställas av Krono- Då gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. Paragrafen reglerar den nationella tillsynsmyndighetens möjlighet att få verk- ställighet hos av beslut som avser åtgärder för till- Till följd av Lagrådets synpunkter har bestämmelserna omplacerats i förhållande till förslaget i lagrådsremissen. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 9 § Om en näringsidkare inte tillhandahåller information till konsumenter i enlighet med artikel 7 i EU-förordningen, ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i 29–36 §§ om marknadsstörningsavgift. information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. Paragrafen innebär att sanktionssystemet enligt marknadsföringslagen ska tillämpas vid överträdelser av artikel 7 i EU-förordningen. finns i avsnitt 6.5. Av första meningen följer att om en näringsidkare inte tillhandahåller information till konsumenter i enlighet med artikel 7 i EU-förordningen kan marknadsföringslagen komma att tillämpas. I den lagen finns sanktioner i form av s.k. informationsförelägganden (jfr 24, 26 och 28 §§). föringslagens bestämmelser om marknadsstörningsavgift ska dock inte tilläm- pas i de fall som omfattas av paragrafen. Av andra meningen följer att information enligt artikel 7 i EU-förord- Prop. 2018/19:36 ningen, i tillsyn över den information som näringsidkare ska tillhandahålla, ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att den som omfattas av skyldigheterna enligt artiklarna 4 och 5 i EU- förordningen ska betala avgift för tillsynsmyndighetens verksamhet enligt denna lag. Genom paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om avgifter. Övervägandena finns i avsnitt 7. Bestämmelsen gör det möjligt att införa ett avgiftsuttag för att finansiera den nationella tillsynsmyndighetens verksamhet enligt 5 §. Skyldigheten att betala en avgift omfattar de tillhandahållare av paketleveranstjänster som omfattas av skyldigheterna enligt artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen. 11 § beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I paragrafen regleras rätten att överklaga den nationella tillsynsmyndighetens beslut. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. 10.2Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Paragrafen, som inte återges här, innehåller en bestämmelse om marknadsföringslagens syfte. Vidare finns en uppräkning av ett antal lagar som innehåller bestämmelser om marknadsföring. Paragrafens andra stycke ändras på så sätt att det i uppräkningen läggs till en hänvisning till lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster. Dessutom görs en ändring som innebär att spellagen placeras på rätt plats kronologiskt i uppräkningen. Ändringarna har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter och med hänsyn till den lydelse som paragrafen fått därefter. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. och rådets förordning (EU) 2018/644 av om gränsöverskridande paketleveranstjänster Förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser som kompletterar och rådets förordning (EU) 2018/644 av om gränsöverskridande paketleveranstjänster (EU-förordningen). Termer och uttryck i lagen har samma betydelse som i EU-förordningen. Informationskrav för tillhandahållare av paketleveranstjänster 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om informationskrav för tillhandahållare av paketleveranstjänster i enlighet med artikel 4.5 i EU-förordningen. 3 § En tillhandahållare av paketleveranstjänster ska anmäla sin verksamhet till den nationella tillsynsmyndigheten. 4 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska vara nationell tillsynsmyndighet enligt EU-förordningen. 5 § Den nationella tillsynsmyndigheten ska utöva tillsyn över 1.att tillhandahållare av paketleveranstjänster fullgör sina skyldigheter enligt artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen och rättsakter som har meddelats med stöd av de artiklarna, och 2.efterlevnaden av denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 6 § Den nationella tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Den nationella tillsynsmyndigheten har rätt att få verkställighet hos för tillsyn enligt första stycket. 7 § Den nationella tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för efterlevnaden av 1.artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen och rättsakter som har meddelats med stöd av de artiklarna, och 2.denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Förelägganden får förenas med vite. Den nationella tillsynsmyndigheten får bestämma att beslut enligt första stycket ska gälla . 8 § Om en näringsidkare inte tillhandahåller information till konsumenter i enlighet med artikel 7 i EU-förordningen ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i 29–36 §§ om marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att den som omfattas av skyldigheterna enligt artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen ska betala avgift för den nationella tillsynsmyndighetens verksamhet enligt denna lag. 10 § Den nationella tillsynsmyndighetens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . Efter remiss har yttranden kommit in från , Förvaltningsrätten i , Kammarrätten i , , , , , , , , , , och Trafikanalys, Följande remissinstanser har inte svarat eller angett att de avstår från att lämna synpunkter: 21 Grams, , , , DHL Freight () AB, Fedex Express, , Föreningen , , Grafiska Företagen, (publ), , MDT Morgontidig distribution, , , , Svensk Digital Handel, Konsumenter, Paketombud, , , , , ., Västsvensk Tidningsdistribution KB. Förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser som kompletterar och rådets förordning (EU) 2018/644 av om gränsöverskridande paketleveranstjänster (EU-förordningen). Termer och uttryck i lagen har samma betydelse som i EU-förordningen. Informationskrav för tillhandahållare av paketleveranstjänster 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om informationskrav för tillhandahållare av paketleveranstjänster i enlighet med artikel 4.5 i EU-förordningen. 3 § En tillhandahållare av paketleveranstjänster som är etablerad i ska anmäla sin verksamhet till den nationella tillsynsmyndigheten. 4 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska vara nationell tillsynsmyndighet enligt EU-förordningen. 5 § Den nationella tillsynsmyndigheten ska utöva tillsyn över 1.att tillhandahållare av paketleveranstjänster fullgör sina skyldigheter enligt artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen och rättsakter som har meddelats med stöd av de artiklarna, och 2.att denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen följs. 6 § Den nationella tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Den nationella tillsynsmyndighetens beslut enligt första stycket får verkställas av . Då gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. 7 § Den nationella tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att en tillhandahållare av paketleveranstjänster ska följa 1.artiklarna 4 och 5 i EU-förordningen och rättsakter som har meddelats med stöd av de artiklarna, och 2.denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Den nationella tillsynsmyndigheten får bestämma att ett beslut om föreläggande ska gälla . 8 § Om en näringsidkare inte tillhandahåller information till konsumenter ienlighet med artikel 7 i EU-förordningen, ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i 29–36 §§ om marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att den som omfattas av skyldigheterna enligt artiklarna 4och 5 i EU-förordningen ska betala avgift för den nationella tillsynsmyndighetens verksamhet enligt denna lag. 10 § Den nationella tillsynsmyndighetens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Härigenom föreskrivs att 1 § marknadsföringslagen (2008:486) ska ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2018:1263 Denna lag har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Bestämmelser om marknadsföring finns bl.a. i –tobakslagen (1993:581), –sjölagen (1994:1009), –lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, –lagen (1996:1006) om valutaväxling och annan finansiell verksamhet,