prop · H60381 · 2019-03-19 00:00:00 — Således omfattas fotografering och annan bildupptagning med såväl analog som digital teknik, exempelvis fotografering med systemkamera eller kamera i mobiltelefon, inspelning med videoteknik samt bildupptagning med webbkamera eller tv-kamera för direktsändning (jfr prop. 2012/13:69 s. 39). Det klargörs också att förbudet gäller fotografering som sker vid rättens sammanträden, dvs. från det att målet ropas på till dess att parter, ombud, åhörare och andra som närvarar har lämnat rättssalen efter att en dom avkunnats eller underrättelse om tid för meddelande av dom lämnats. I andra stycket införs en möjlighet för domstolen att ta upp bild i rättssalen när domstolens överfallslarm har utlösts. Med överfallslarm avses den signal som en larmanläggning avger till en larmcentral eller en larmmottagare hos vid intrång, överfall eller liknande brottsligt angrepp (jfr lagen [1983:1097] med vissa bestämmelser om larmanläggningar m.m.). Domstolarnas interna vaktlarm är inte ett överfallslarm i den mening som avses i paragrafen, även om det skulle användas i en överfallssituation. Undantaget från fotograferingsförbudet syftar framför allt till att möjliggöra att tillstånd ges till kamerabevakning av rättssalen i överfallssituationer. I kamerabevakningslagen (2018:1200) regleras tillståndsplikten för kamerabevakning av platser dit allmänheten har tillträde. Ett beslut om tillstånd kan vara förenat med villkor för bevakningen, t.ex. hur länge bilder får sparas, om även ljud får tas upp och andra aspekter av betydelse för bevaknings- och integritetsintresset. Upptagning av bilder i strid med fotograferingsförbudet kan föranleda straffansvar enligt 9 kap. 5 a §. Rättens ordförande får förbjuda ljudupptagning eller ljudöverföring som görs av någon annan än rätten under ett förhör, om det kan antas att upptagningen eller överföringen besvärar den som hörs i sådan grad att det påverkar utredningen negativt. Paragrafen, som är ny, reglerar möjligheten att förbjuda ljudupptagning och ljudöverföring under ett förhör. 9 § andra stycket andra meningen. Övervägandena finns i avsnitt 8.1. Bestämmelsen ändras på så sätt att det i stället för rätten är rättens ordförande som får förbjuda ljudupptagningar eller ljudöverföringar som görs av någon annan än rätten under ett förhör. I övrigt ändras paragrafen språkligt. Elektronisk utrustning som åhörare har med sig i rättssalen och som kan störa ordningen eller användas för att ta upp bild ska vara avstängd och Om det finns skäl för det får rättens ordförande besluta om Paragrafen, som är ny, reglerar användningen av elektronisk utrustning i Övervägandena finns i avsnitt 7. Huvudregeln är att elektronisk utrustning som åhörare har med sig i rättssalen och som kan störa ordningen eller användas för att ta upp bild ska vara avstängd och undanstoppad. All elektronisk utrustning omfattas om den kan störa ordningen vid ett sammanträde eller användas för att ta upp bild, även om utrustningen kan användas också för andra ändamål. innebär att regleringen omfattar de allra flesta mobiltelefoner, surfplattor och bärbara datorer liksom smarta klockor, glasögon, pennor och liknande Regleringen omfattar däremot inte sådan elektronisk utrustning som enbart kan användas för ändamål som är tillåtna i rättssalen. Ett exempel är elektroniska diktafoner som används för att spela in ljud. Om det inte har meddelats något förbud mot ljudupptagning eller ljudöverföring får sådan utrustning alltså användas. Den elektroniska utrustning som omfattas av regleringen ska vara avstängd och undanstoppad i rättssalen. Öppen hantering av mobiltelefoner och liknande utrustning ska alltså som huvudregel inte förekomma, utan utrustningen ska vara undanstoppad i exempelvis en ficka eller väska. Om det finns skäl för det får rättens ordförande besluta om undantag. Sådana omständigheter som att elektronisk utrustning behövs för rapportering som sker som ett led i nyhetsförmedling eller i något annat sammanhang av samhälleligt intresse kan ofta vara skäl att tillåta användning av elektronisk utrustning. Ett annat exempel är studenter som i studiesyfte är på plats i rättssalen och vars möjlighet att dokumentera vad som händer där påtagligt underlättas om elektronisk utrustning får användas. Alla undantag ska bygga på objektiva och sakliga kriterier. undantag innebär att den elektroniska utrustningen får användas för ändamål som är tillåtna i rättssalen. En åhörare som har medgetts undantag har alltså inte rätt att t.ex. filma eller fotografera i rättssalen (9 b §). Den som ska delta i ett sammanträde inför rätten ska infinna sig i rättssalen eller där sammanträdet annars hålls. Om det finns skäl för det, får rätten besluta att den som ska delta i ett sammanträde ska delta genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring. Rättens ordförande får besluta i frågan om den uppkommer under ett sammanträde. Vid bedömningen av om det finns skäl för ett deltagande genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring ska rätten, eller rättens ordförande, särskilt beakta 1.de kostnader eller olägenheter som skulle uppkomma om den som ska delta i sammanträdet måste infinna sig i rättssalen, 2.om någon som ska delta i sammanträdet känner rädsla för att vara närvarande i rättssalen, 3.om det kan antas att någon som ska delta i sammanträdet utsätts för påtryckningar, och 4.om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Ett deltagande enligt andra stycket får inte ske om det är olämpligt med hänsyn till ändamålet med personens inställelse och övriga omständigheter. Den som deltar i ett sammanträde genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring ska anses ha inställt sig inför rätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om deltagande vid sammanträden. Övervägandena finns i avsnitt 5.2 och 8.1. Ändringen i andra stycket innebär att rättens ordförande får besluta om deltagande vid sammanträde genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring om frågan uppkommer under ett sammanträde. Tredje stycket motsvarar delvis det hittillsvarande andra stycket andra meningen. Den andra punkten ändras på så sätt att det hittillsvarande kravet på att rädslan ska vara påtaglig för att deltagande genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring ska vara möjligt tas bort. Tröskeln för när rädsla kan vara ett skäl till deltagande genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring sänks alltså något, vilket överensstämmer med hur bestämmelsen har tillämpats i praxis. Rädslan får inte framstå som alltför abstrakt eller obefogad och kan exempelvis avse hot eller trakasserier i eller utanför rättssalen från parter eller åhörare. Enligt tredje punkten, som är ny, ska man vid bedömningen av om det finns skäl för deltagande genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring särskilt beakta om det kan antas att någon som ska delta utsätts för påtryckningar. Påtryckningar innefattar, utöver öppna hot och trakasserier, även mer subtila åtgärder som t.ex. obehagliga gester, intensivt stirrande, frågor som visar att man vet var någon bor eller går i skolan, lyckönskningar inför vittnesmål eller anspelningar på repressalier. Sådant beteende kan upplevas som särskilt obehagligt och skrämmande om det kommer från personer som bär kläder eller symboler som anspelar på organiserad brottslighet eller ett våldskapital. Domstolen ska kunna ta upp frågan på eget initiativ om det finns skäl för det, t.ex. om uppgifter från åklagaren eller ett målsägandebiträde ger anledning till det eller om det i samband med delgivningsförsök eller ett inställt sammanträde framkommer uppgifter som tyder på att den som ska delta i sammanträdet utsätts för påtryckningar. Det krävs alltså inte att personen själv agerar i Prop. 2018/19:81 frågan och påtalar sin rädsla. I en ny fjärde punkt förtydligas att det vid bedömningen av om det finns skäl för någon att delta i ett sammanträde genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring särskilt ska beaktas om det är nödvändigt av säkerhetsskäl (jfr prop. 2004/05:131 s. 225). Att det finns en konkret hotbild mot målsägande, vittnen eller andra förhörspersoner kan innebära att det finns skäl för ett deltagande genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring. Kravet på att åtgärden ska vara nödvändig innebär att behovet av ett sådant deltagande ska vägas mot andra åtgärder som kan förebygga och avhjälpa säkerhetsriskerna. Till sådana åtgärder hör säkerhetskontroll, utökad närvaro av ordningsvakter eller att en utsatt person får hjälp att ta sig till rättssalen genom en särskild ingång. I övrigt ändras paragrafen språkligt. Rätten ska se till att de som ska delta i ett sammanträde och som inte får plats i rättssalen, kan följa sammanträdet genom ljud- och bildöverföring i en lokal som ställts i ordning för detta ändamål (sidosal). Rätten får även låta åhörare som inte får plats i rättssalen följa sammanträdet genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring i en sidosal. Rättens ordförande får besluta att sidosal ska användas om frågan uppkommer under ett sammanträde. Paragrafen reglerar situationen när antalet personer som ska delta eller på annat sätt vill följa ett sammanträde är så stort att inte alla kan beredas plats i rättssalen. Övervägandena finns i avsnitt 8.1. Enligt tredje stycket, som är nytt, får rättens ordförande besluta om sidosal om frågan uppkommer under ett sammanträde. Det hittillsvarande tredje stycket om att sidosalen i vissa hänseenden likställs med rättssalen flyttas till 14 §. I övrigt ändras paragrafen språkligt. Om det finns skäl för det får rätten besluta att samtliga åhörare ska följa sammanträdet genom ljud- och bildöverföring i en sidosal. Rättens ordförande får besluta i frågan om den uppkommer under ett sammanträde. Vid bedömningen av om det finns skäl för ett beslut om sidosal ska rätten, eller rättens ordförande, särskilt beakta 1.om det kan antas att åhörarna kommer att störa sammanträdet eller på något annat sätt uppträda olämpligt i rättssalen, 2.om någon som ska delta i sammanträdet känner rädsla på grund av åhörarnas närvaro, 3.om det kan antas att någon som ska delta i sammanträdet utsätts för påtryckningar av åhörarna, och 4.om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Om det finns särskilda skäl får åhörare undantas från ett beslut om sidosal. Paragrafen, som är ny, reglerar när sidosal kan användas av ordnings- och säkerhetsskäl. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Av första stycket framgår att om det finns skäl för det får rätten besluta att åhörarna ska få följa ett sammanträde i en sidosal i stället för i En förutsättning är att det kan ordnas med både ljud- och bildöverföring till sidosalen. Sidosal kan användas som en förebyggande åtgärd i mål där störningar, rädsla, påtryckningar eller säkerhetshot kan förväntas och rätten kan därför besluta om sidosal under beredningen av målet. Rätten utgörs då av en lagfaren domare i såväl tingsrätt som hovrätt. Ordföranden får besluta om användning av en sidosal om frågan uppkommer under ett sammanträde. en sådan situation kan det dock ofta vara mer ändamålsenligt att utvisa eller avvisa enskilda åhörare (9 a § och 36 kap. 18 §). I andra stycket anges vad som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om det finns skäl att använda en sidosal. Genom att ordet åhörarna används markeras att de förutsättningar som ställs upp för att en sidosal ska få användas ska vara uppfyllda för fler än en person. Det centrala är att åhörarna, eller en del av dem, som grupp kan antas agera på ett sätt som motiverar att samtliga åhörare hänvisas till en sidosal. Åhörarna kan, enligt första punkten, hänvisas till en sidosal om det kan antas att de kommer att störa sammanträdet eller på något annat sätt uppträda olämpligt t.ex. genom att skratta, applådera eller kommentera vad som händer i rättssalen. agerande kan i vissa fall förväntas i t.ex. vissa mål mot unga tilltalade där det ofta är många kamrater till parterna på plats. Det saknar betydelse om beteendet riskerar att rikta sig mot rätten, en part, en målsägande, ett vittne eller andra åhörare. Enligt andra punkten kan användning av en sidosal aktualiseras om någon som ska delta i sammanträdet känner rädsla på grund av åhörarnas Rädslan får inte framstå som alltför abstrakt eller obefogad och kan exempelvis avse hot eller trakasserier i eller utanför rättssalen från Att hänvisa åhörarna till en sidosal får då vägas mot alternativet att låta förhörspersonen delta genom videokonferens. Enligt tredje punkten kan åhörarna hänvisas till en sidosal om det kan antas att någon som ska delta i sammanträdet utsätts för påtryckningar från Påtryckningar innefattar, utöver öppna hot och trakasserier, även mer subtila åtgärder som t.ex. obehagliga gester, intensivt stirrande, frågor som visar att man vet var någon bor eller går i skolan, lyckönskningar inför vittnesmål eller anspelningar om repressalier. upplevas som särskilt obehagligt och skrämmande om det kommer från personer som bär kläder eller symboler som anspelar på organiserad brottslighet eller ett våldskapital. Enligt fjärde punkten kan en sidosal användas om det är nödvändigt av Att det finns en konkret hotbild mot målsägande, vittnen eller andra förhörspersoner är exempel på en situation där det kan finnas skäl att använda en sidosal. Kravet på att åtgärden ska vara nödvändig innebär att behovet ska vägas mot andra åtgärder som kan förebygga och Till sådana åtgärder hör säkerhetskontroll, utökad närvaro av ordningsvakter eller att en utsatt person får hjälp att ta sig till rättssalen genom en särskild ingång. Enligt tredje stycket får åhörare undantas från ett beslut om sidosal om det finns särskilda skäl för det. Genom att ställa upp ett krav på särskilda skäl markeras att omständigheterna ska ha särskild tyngd. åhörare som det kan finnas skäl att undanta är stödpersoner, nära anhöriga till en part och personer som rapporterar som ett led i nyhetsförmedling eller i något annat sammanhang av samhälleligt intresse. Alla undantag ska bygga på objektiva och sakliga kriterier. Villkoren bör också vara desamma för alla parter i målet så att det inte kan uppfattas som att parternas likställdhet i domstolsprocessen rubbas. Detta förhindrar i de flesta fall att man i ett brottmål medger undantag för exempelvis målsägandens anhöriga och vänner enligt mer generösa kriterier än för anhöriga och vänner till den tilltalade. Initiativet till att placera åhörarna i en sidosal kan komma från rätten, men inget hindrar att t.ex. en åklagare, försvarare eller ett målsägandebiträde väcker frågan då dessa personer ofta har bättre förutsättningar att uppmärksamma i vilka mål det finns en potentiell risk för störningar, rädsla, påverkansförsök och hot mot säkerheten. Bestämmelserna i 9–9 d §§ ska tillämpas också i fråga om en sidosal. Paragrafen, som är ny, reglerar vilka bestämmelser som gäller i en sidosal. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Regleringen har funnits i 12 § tredje stycket och varit begränsad till sidosalar som används vid platsbrist. En ändring görs nu så att alla sidosalar, även sådana som används av ordnings- och säkerhetsskäl, omfattas. Liksom innebär hänvisningen till andra bestämmelser i 5 kap. att sidosalen i stor utsträckning likställs med rättssalen. Det betyder att de befogenheter och skyldigheter som ordföranden har i fråga om ordningen i rättssalen gäller även i sidosalen. Ordföranden får t.ex. förbjuda att någon annan än rätten tar upp eller överför ljud under ett förhör, om det kan antas att upptagningen eller överföringen besvärar den som hörs i sådan grad att det påverkar utredningen negativt. Hänvisningen innebär också att det är förbjudet att ta upp bild i eller in i en sidosal. Det gäller såväl bilder av sådant som utspelar sig i sidosalen som bilder av sådant som visas där på en bildskärm. De regler som gäller för användning av elektronisk utrustning i rättssalen gäller också för sådan utrustning i en sidosal. Om rättens ordförande vid ett sammanträde är förhindrad att upprätthålla ordningen enligt 9 § på grund av rättssalens utformning eller för att en sidosal används, får en polisman eller ordningsvakt ges i uppdrag att utföra den uppgiften. Innan en polisman ges ett sådant uppdrag, ska samråd ske med . Uppdraget får inte omfatta 1.avvisning av en åhörare enligt 9 a § tredje stycket, 2.förbud mot ljudupptagning eller ljudöverföring enligt 9 c §, 3.beslut om undantag från skyldigheten att ha elektronisk utrustning avstängd och undanstoppad enligt 9 d §, eller 4.andra uppgifter som bör utföras av en lagfaren domare. Om en polisman eller ordningsvakt har beslutat om utvisning enligt 9 a § första stycket ska han eller hon skyndsamt anmäla det till ordföranden som ska pröva frågan. Paragrafen, som är ny, ger ordföranden en möjlighet att ge en polisman eller ordningsvakt i uppdrag att utföra vissa uppgifter när det gäller att 2018/19:81 upprätthålla ordningen. Paragrafen har i huvudsak utformats enligt Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Enligt första stycket har ordföranden möjlighet att ge en polisman eller ordningsvakt i uppdrag att utföra vissa uppgifter när det gäller att upprätthålla ordningen. Ordningsvaktens förordnande meddelas med stöd av 3 § lagen (1980:589) om ordningsvakter. Det saknar betydelse om ordningsvakten är inhyrd eller anställd vid domstolen. Innan uppdraget ges till en polisman ska samråd ske med . Det är möjligt att ge en polisman eller ordningsvakt ett sådant uppdrag endast i de fall då ordföranden inte har någon reell möjlighet att upprätthålla ordningen. Så är fallet i vissa rättssalar där t.ex. åhörarplatserna är placerade bakom en glasvägg och vid användning av en sidosal. Uppdraget får endast omfatta uppgiften att upprätthålla ordningen vid ett sammanträde. Att besluta de ordningsregler som behövs är alltjämt förbehållet ordföranden (9 § första stycket). Exempel på uppgifter som uppdraget kan omfatta är att generellt övervaka ordningen, reglera in- och utpassering och att meddela tillsägelser. Andra exempel är att se till att åhörarna inte bryter mot förbudet att fotografera i rättssalen eller mot regleringen om att elektronisk utrustning ska vara avstängd och undanstoppad. Om någon bryter mot dessa regler kan polismannen eller ordningsvakten ingripa genom att påtala vad som gäller och säga till den berörda personen att sluta med det otillåtna beteendet. Polismannen eller ordningsvakten kan även ingripa mot personer som agerar i strid med ordningsregler som ordföranden har beslutat med stöd av 9 § första stycket. Vidare kan den som har getts i uppdrag att upprätthålla ordningen ingripa mot personer som genom att göra vissa gester, kommentera vad förhörspersoner säger eller på något annat sätt agerar olämpligt eller störande. En naturlig första åtgärd är att säga till personen i fråga, men om inte det är tillräckligt kan även utvisning ske. Som Lagrådet framhåller har ordföranden kvar sin möjlighet att ingripa vid ordningsstörningar eller annat olämpligt beteende, t.ex. i det fall den som har fått uppdraget inte ingriper. I andra stycket klargörs vilka uppgifter som uppdraget inte får omfatta. Uppdraget får inte omfatta möjligheten att avvisa en åhörare som stör ordningen (9 a § tredje stycket), förbjuda ljudupptagning eller ljudöverföring (9 c §) eller besluta om undantag från skyldigheten att ha elektronisk utrustning avstängd och undanstoppad (9 d §). Uppdraget får inte heller omfatta andra uppgifter som bör utföras av en lagfaren domare. Det innebär att uppgifter som är rättsligt komplicerade, av stor betydelse för enskilda eller kräver särskilda intresseavvägningar inte omfattas. Det uppdrag som ges till en polisman eller ordningsvakt gäller vid sidan av de befogenheter som polismän och ordningsvakter har enligt polislagen. Enligt tredje stycket ska en polisman eller ordningsvakt som har visat ut en störande person från rättssalen skyndsamt anmäla det till ordföranden som ska pröva frågan, vanligen i samband med nästa paus i sammanträdet. Den som vid ett sammanträde inför rätten stör förhandlingen eller bryter mot en ordningsregel eller ett förbud som har meddelats med stöd av 5 kap. 9 eller 9 c § döms till penningböter. Till samma straff döms den som muntligen inför rätten eller i en rättegångsskrift uttalar sig otillbörligt. Första stycket ska tillämpas också i fråga om en sådan sidosal som avses i 5 kap. 12 eller 13 §. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Paragrafen innehåller bestämmelser om straff för ordningsstörningar m.m. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Första stycket anpassas till att möjligheten att förbjuda ljudupptagning och ljudöverföring flyttas från 5 kap. 9 § andra stycket andra meningen till 5 kap. 9 c §. Regleringen som straffbelägger överträdelser av fotograferingsförbudet flyttas till 5 a §. Andra stycket ändras på så sätt att straffbestämmelserna utsträcks till att även gälla ordningsstörningar m.m. i en sådan sidosal som avses i 5 kap. 13 §. Enligt det tredje stycket, som är nytt, ska det inte dömas till ansvar i ringa fall. Vid bedömningen av om en gärning är ringa ska hänsyn tas bl.a. till i vilken utsträckning gärningen har skadat de skyddsintressen som ligger till grund för den ordningsregel eller det förbud som personen brutit mot. Exempel på situationer som kan vara att bedöma som ringa är om personer i strid med en ordningsregel som ordföranden har beslutat tar med sig mat eller dryck in i rättssalen eller lämnar kvar kläder och andra tillhörigheter under en paus i sammanträdet. I övrigt ändras paragrafen språkligt. Den som tar upp bild i strid med 5 kap. 9 b § döms till böter eller fängelse . Första stycket ska tillämpas också i fråga om en sådan sidosal som avses i 5 kap. 12 eller 13 §. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om straff för brott mot fotograferingsförbudet. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Regleringen som straffbelägger överträdelser av fotograferingsförbudet flyttas från 5 § första stycket till första stycket i denna paragraf. Vidare anpassas regleringen till hur fotograferingsförbudet utformas i 5 kap. 9 b §. Straffskalan skärps till böter eller fängelse . Det medför att påföljden för brott mot fotograferingsförbudet normalt bör bestämmas till dagsböter. Ett exempel på en situation som skulle kunna motivera att ett högt antal dagsböter döms ut är när någon filmar en förhörsperson som lämnar sin berättelse inför rätten. Vidare ska brott mot fotograferingsförbudet inte längre vara en rättegångsförseelse. Rätten kan därför inte på eget initiativ ta upp frågan om ansvar för brott mot fotograferingsförbudet (jfr 20 kap. 1 §). I stället gäller allmänna brottmålsregler för åtal och forum samt för handläggningen i övrigt. När det gäller andra och tredje styckena hänvisas till författningskommentaren till 5 § andra och tredje styckena. Ett exempel på en situation som kan vara att bedöma som ringa är när en person bryter mot fotograferingsförbudet utan att varken störa sammanträdet eller kränka någons personliga integritet. Rättens ordförande får besluta att en part eller en åhörare inte får närvara 1.om det kan antas att ett vittne av rädsla eller någon annan orsak inte fritt berättar sanningen på grund av partens eller åhörarens närvaro, 2.om parten eller åhöraren utsätter ett vittne för påtryckningar, eller 3.om parten eller åhöraren genom att avbryta eller på något annat sätt hindrar ett vittne i hans eller hennes berättelse. Om det finns särskilda skäl får ordföranden under de förutsättningar som anges i första stycket 1 eller 2 besluta att en åhörare ska avvisas från domstolens lokaler eller de andra lokaler som används vid sammanträdet. När ett sammanträde hålls i en parts frånvaro enligt första stycket, ska parten om möjligt få följa sammanträdet genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring. Om detta inte kan ske, ska det som inträffar vid sammanträdet återges i den omfattning som behövs när parten åter är närvarande. Parten ska få möjlighet att ställa frågor till ett vittne som hörs