prop · H70333 · 2019-10-22 00:00:00 — Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat promemorians förslag särskilt. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat utkastets Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 5.3.6 föreslås att anstånd bör gälla fram till och efter utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för anståndet. Den skattskyldige bör ges möjlighet att ansöka om ett nytt anstånd som helt eller delvis motsvarar det tidigare anståndet. Utgångspunkten bör vara att denna möjlighet ges till bolag som befinner sig i en liknande situation som bolag som är skattepliktiga till bolagsskatt och som inte behöver betala bolagsskatt på en mottagen utdelning på grund av det inte uppvisar överskott ett eller flera beskattningsår efter det beskattningsår när utdelningstillfället inträffade. Detta syfte uppnås genom att, i tillämpliga delar, ha samma förutsättningar för nytt anstånd som för när en skattskyldig ansöker om anstånd avseende en utdelning. Det innebär att det bör finnas ett anståndsutrymme för det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för det tidigare beviljade anståndet. I vissa fall kommer det nya anståndsbeloppet att uppgå till samma belopp som det tidigare anståndsbeloppet. I andra fall kommer dock det nya anståndsbeloppet att uppgå till ett lägre belopp eftersom en ny beräkning av anståndsutrymmet ska göras. Följande exempel kan åskådliggöra tillämpningen. Det utländska bolaget A får en utdelning om 200 från ett svenskt bolag år X1. Från utdelningen innehålls kupongskatt i med 30 (). Bolaget har kalenderår som beskattningsår. Efter utgången av år X1 står det klart att A har ett positivt resultat med 80. Bolaget ansöker X2 om anstånd med kupongskatten. Förutsatt att tillräcklig bevisning presenteras för beräknas A:s anståndsutrymme till 18 (kupongskatten (30) minus det positiva resultatet multiplicerat med kupongskattesatsen (80x0,15=12)) och A beviljas anstånd med samma belopp. Bolaget har därmed rätt till återbetalning med 18. Anståndet löper ut X3, om inte A ansöker om ett nytt anstånd. Anta att A X3 inkommer med en ansökan om ett nytt anstånd. A ger in ett underlag som dels styrker att bolaget hör hemma i en stat inom EU, dels att resultatet för år X2 är +20. Eftersom ansökan om nytt anstånd har getts in ska inte förelägga den skattskyldige att betala kupongskatten när anståndstiden löper ut X3 utan först när har prövat ansökan. Anståndsbeloppet för år X2 beräknas till 15 (anståndsbeloppet vid utgången av året hänförligt till X1 (18) minus det positiva resultatet multiplicerat med kupongskattesatsen (20x0,15=3)). Eftersom A har styrkt att förutsättningarna för ett nytt anstånd är uppfyllda ska bevilja ett nytt anstånd om 15. De återstående 3 av det tidigare beviljade anståndet ska förelägga bolaget att betala. Härutöver bör gälla att den skattskyldige sedan utdelningstillfället hör hemma i en medlemsstat inom i EU, i en stat inom EES som har ingått en särskild överenskommelse med eller EU om ömsesidigt bistånd för indrivning av skattefordringar eller en stat som har ingått ett skatteavtal med som innehåller artiklar om informationsutbyte och bistånd med indrivning av skattefordringar. En artikel eller en särskild överenskommelse om bistånd med indrivning av skattefordringar bör ha en räckvidd som är likartad med den som föreskrivs i indrivningsdirektivet. Som anges ovan bör det ankomma på den skattskyldige att lägga fram bevisning om att förutsättningarna för anstånd är uppfyllda och storleken på anståndsutrymmet (se avsnitt 5.3.1). Detta bör även gälla när den skattskyldige ansöker om nytt anstånd som helt eller delvis motsvarar det tidigare anståndet. Om en ansökan om anstånd med betalning av kupongskatt som har påförts i efterhand enligt 26 § kupongskattelagen och som baseras på anståndsutrymmet för flera beskattningsår beviljas, bör anståndet sträcka sig till och efter utgången av det beskattningsår när påföringen skedde, se avsnitt 5.3.6. En ansökan om ett nytt anstånd som helt eller delvis motsvarar ett sådant anstånd bör bedömas på samma sätt som anstånd som inte avser kupongskatt som har påförts i efterhand, dvs. utifrån anståndsutrymmet för det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår vars anståndsutrymme ligger till grund för det tidigare beviljade anståndet. För den första ansökan om nytt anstånd är det i dessa fall anståndsutrymmet för beskattningsåret när påföringen skedde som är avgörande för rätten till anstånd. Förslaget föranleder att en ny paragraf, 28 §, införs i kupongskattelagen. Regeringens förslag: En skriftlig ansökan om anstånd ska ha kommit in till senast vid utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår när utdelningstillfället inträffade. Om kupongskatt har påförts i efterhand ska ansökan om anstånd ha kommit in till senast vid utgången av det beskattningsår när påföringen skedde. Om påföringen har skett när mindre än återstår av beskattningsåret ska dock ansökan senast ha kommit in efter påföringen. Om påföringen skedde under samma beskattningsår som utdelningstillfället inträffade ska dock ansökan ha kommit in till senast vid utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår när utdelningstillfället inträffade. Promemorians förslag överensstämmer inte med utkastet. I promemorian föreslogs en möjlighet för bolag hemmahörande i en annan stat att få uppskov med betalning av kupongskatt när de uppvisar underskott. I promemorian föreslogs att ansökan om uppskov skulle kunna göras senast vid utgången av det femte kalenderåret efter utdelningstillfället respektive påföringen. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat promemorians förslag särskilt. Utkastets förslag överensstämmer inte med regeringens. Enligt utkastets förslag ska en ansökan om anstånd med betalning av kupongskatt som har påförts i efterhand ha kommit in till senast vid utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår när påföringen skedde. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat utkastets förslag särskilt. Skälen för regeringens förslag: Ett villkor för att anstånd ska kunna beviljas bör vara att den skattskyldige kan styrka att det finns ett anståndsutrymme för det beskattningsår när utdelningstillfället inträffade, se avsnitt 5.3.2. Vid beräkningen av anståndsutrymmet ska den skattskyldiges resultat beaktas. En resultatberäkning låter sig inte göras med någon exakthet under innevarande räkenskapsår. Det är därför omöjligt för en värdepapperscentral, förvaltare eller någon annan som ska innehålla kupongskatt att vid utdelningstillfället ta hänsyn till en eventuell rätt till anstånd med skatten. Anstånd på grund av negativt resultat eller ett nollresultat kan således inte ges i form av direktnedsättning i samband med innehållande av skatt. Det måste i stället tillgodoföras den skattskyldige i efterhand – genom återbetalning – när rätten till anstånd har konstaterats. Den skattskyldige bör således vara hänvisad till att ansöka om anstånd med kupongskatten i efterhand, när skatten redan har innehållits eller betalats. Detta bör göras genom en skriftlig ansökan till . I promemorian föreslogs att en ansökan om avdrag för uppskovsbelopp ska göras senast vid utgången av det femte kalenderåret efter utdelningstillfället eller återföringen respektive efter påföringen. Tidsfristen är densamma som gäller för ansökan om återbetalning enligt kupongskattelagen (jfr 27 § fjärde stycket) och i promemorian gjordes bedömningen att det inte finns skäl att avvika från denna tidsfrist. I avsnitt 5.3.6 gör regeringen bedömningen att ett bolag som är skatt- Prop. 2019/20:33 skyldigt till kupongskatt bör efter ett visst beskatt- ningsårs utgång kunna bedöma om förutsättningarna för att beviljas anstånd är uppfyllda. Om bolaget redan har ett beviljat anstånd måste det också inom dessa ge in en ansökan om nytt anstånd, annars löper anståndet ut. Det rimliga är också att ett bolag som uppvisar underskott eller nollresultat så fort som möjligt vill komma i åtnjutande av den likviditetsförstärkning som ett anstånd med betalning av kupongskatt innebär. Enligt regeringens bedömning bör därför fristen inom vilken bolaget måste ansöka om anstånd inte utsträckas längre än till utgången av det beskattningsår som följer på det beskattningsår under vilket utdelningstillfället inträffade. En längre tidsfrist än så kräver dessutom komplicerade regler för hur bolagets resultat, betalad kupongskatt och beviljade anstånd under det eller de beskattningsår som följer på det beskattningsår när utdelningen mottogs ska beaktas. Om kupongskatt har påförts i efterhand och påföringen har skett som utdelningen bör ansökan om anstånd ha kommit in till som för kupongskatt som inte har påförts i efterhand, dvs. vid utgången av det beskattningsår som följer närmast efter det beskattningsår när utdelningstillfället inträffade. Om påföringen sker efter det beskattningsår då utdelningstillfället inträffade bör ansökan om anstånd senast ha kommit in till vid utgången av det beskattningsår när påföringen skedde. Om påföringen har skett när mindre än återstår av beskattningsåret bör dock ansökan senast ha kommit in efter påföringen. Förslaget föranleder att en ny paragraf, 28 m §, införs i kupongskattelagen. Regeringens förslag: När anståndet upphör ska förelägga den skattskyldige att från den dag då denne fick del av föreläggandet betala kupongskatten som belöper på anståndet. Detta gäller dock inte till den del den skattskyldige beviljas ett nytt anstånd. Kupongskatt som inte betalas inom utsatt tid ska lämnas för indrivning. Promemorians förslag överensstämmer inte med utkastet. I promemorian föreslogs en möjlighet för bolag hemmahörande i en annan stat att få uppskov med betalning av kupongskatt när de uppvisar underskott. Förutsättningarna för när kupongskatten ska betalas enligt utkastets förslag överensstämmer till viss del med förutsättningarna för när ett uppskovsbelopp ska återföras till beskattning enligt promemorians förslag. Remissinstanserna: anser att det kan finnas anledning att undersöka möjligheten om och hur kostnadsränta eller dröjsmålsavgift ska tas ut vid sena inbetalningar. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. 2019/20:33 Remissinstanserna: föreslår att en bestämmelse införs med innebörden att anstånd för utländska juridiska personer blir definitiva om de upphör med sin verksamhet utan att ha uppvisat överskott. Om inte möjlighet till ett definitivt undantag från beskattning för utdelning finns för juridiska personer utan hemvist i landet kan detta leda till en fördel för inhemska juridiska personer som uppvisar underskott och som upphör med sin verksamhet. Detta eftersom endast den juridiska personen utan hemvist i landet kan komma att beskattas definitivt oberoende av sitt resultat. För att motverka missbruk och bedrägligt utnyttjande föreslås att en skatteflyktsregel införs som reglerar när det i undantagsfall är möjligt att kräva betalning även om en utländsk juridisk person upphör med sin verksamhet utan att ha uppvisat överskott. Skälen för regeringens förslag: När anståndet upphör på grund av att anståndstiden löper ut eller på den skattskyldiges begäran bör kupongskatten betalas. Förslaget om hur det ska gå till har utformats med ledning av motsvarande bestämmelser i 26 § kupongskattelagen om betalning av kupongskatt som påförs i efterhand. bör förelägga den skattskyldige att från den dag då denne fick del av föreläggandet betala kupongskatten. Detta gäller dock inte till den del den skattskyldige beviljas ett nytt anstånd. Om kupongskatten inte betalas inom föreskriven tid bör lämna över fordran för indrivning. Vid indrivning tillämpas även 22 § andra–fjärde styckena kupongskattelagen. Ett eventuellt överklagande påverkar således inte skyldigheten att betala skatten i enlighet med föreläggandet, se 22 § fjärde stycket kupongskattelagen. I lagrådsremissen föreslogs en möjlighet för den skattskyldige att inom en tvåmånadersfrist bestrida skattekravet. Lagrådet ställer sig frågande till syftet med och behovet av en sådan möjlighet i anståndssituationen. Lagrådet anför vidare att enligt lagrådsremissen har bestämmelsen utformats med 26 § kupongskattelagen som förebild. Eftersom anståndet avser en tidigare fastställd skatt skiljer sig emellertid denna situation från den som avses i 26 §. Bestämmelsen framstår därför enligt Lagrådet som omotiverad. Precis som Lagrådet konstaterar handlar det i anståndssituationen om att den skattskyldige har fått anstånd med betalning av en fastställd kupongskatt. Det är rimligt att den skattskyldige när anståndet upphör betalar den fastställda skatten. I likhet med Lagrådet anser regeringen att det inte är motiverat att den skattskyldige ska kunna bestrida kravet på den fastställda skatten när anståndet upphör. Någon sådan möjlighet bör därför inte införas. anser att anstånd för utländska juridiska personer bör bli definitiva om de upphör med sin verksamhet utan att ha uppvisat överskott. Om inte möjlighet till ett definitivt undantag från beskattning för utdelning finns för juridiska personer utan hemvist i landet kan detta enligt leda till en fördel för inhemska juridiska personer som uppvisar underskott och som upphör med sin verksamhet. Det kan finnas en risk för att utländska juridiska personer utnyttjar möjligheten att anstånd blir definitiva om de upphör med sin verksamhet utan att ha uppvisat överskott. Anståndsbeloppen kommer då inte att återbetalas och anspråk på andraledsbeskattning kommer inte att effektueras. Det föreslagna anståndssystemet innebär att kupongskatten fastställs Prop. 2019/20:33 och att den skattskyldige beviljas anstånd med att betala skatten. svensk juridisk person upphör med sin verksamhet kommer fastställda skatteanspråk att vidhållas och om skulden inte betalas kvarstår skattefordringen till dess den preskriberas. Regeringen ser inga skäl att behandla fastställd kupongskatt som den skattskyldige har fått anstånd med betalning av annorlunda. I likhet med ser regeringen dessutom en risk med en reglering som innebär att ett anstånd blir definitivt om den utländska juridiska personen upphör med sin verksamhet utan att ha uppvisat överskott. Det är viktigt att anståndssystemet är robust och att risken för utnyttjande av systemet minimeras. Anstånd med kupongskatt bör således inte bli definitiva om den skattskyldige upphör med sin verksamhet. anser även att det kan finnas anledning att undersöka möjligheten om och hur kostnadsränta eller dröjsmålsavgift ska tas ut vid beviljande av anstånd och sena inbetalningar efter att anstånd upphör. Denna fråga får dock avgöras med utgångspunkt i gällande rätt och bedömas på samma sätt som andra sena inbetalningar av kupongskatt. Förslaget föranleder att en ny paragraf, 28 n §, införs i kupongskattelagen. Regeringens bedömning: En skattskyldig, för vilken kupongskatt innehållits på utdelning under ett beskattningsår då denne inte har uppvisat ett positivt resultat, har inte någon rätt till ränta på EU-rättslig Promemorians bedömning överensstämmer med utkastet. Remissinstanserna: Det kan enligt ifrågasättas om det är förenligt med att ta ut anståndsränta, eftersom svenska bolag inte betalar ränta vid underskottssituationer, även om den uppkomna skattekrediten innebär att det uppstår ett finansieringsbehov hos staten. samma skäl kan det ifrågasättas om det ska finnas möjlighet att uppställa krav på säkerhet. Utkastets bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: () anser att bedömningen är korrekt vad gäller rätten till ränta som Skälen för regeringens bedömning: En fråga som uppkommer vid bedömningen av Sofina-målets rättsliga effekter är hur rätten till ränta ska Av Högsta förvaltningsdomstolens avgörande HFD 2016 ref. 47 framgår att när det gäller kupongskatt som tagits ut felaktigt i strid med ska ränta utgå från den dag då skatten innehölls av värde- Bedömningen är att den som har rätt till anstånd inte har rätt till ränta Innebörden av domen i Sofina-målet är att en utländsk juridisk person inte ska behöva betala källskatt under vissa Själva förfarandet för källskatt utgör dock ett legitimt och 2019/20:33 lämpligt medel för att effektuera källstatens skatteanspråk (punkt 68 i domen). Som framgår av avsnitt 5.3.3. kan rätten till anstånd inte fastställas förrän efter beskattningsårets utgång. Eftersom själva innehållandet av kupongskatt inte är felaktigt i dessa fall är bedömningen att det saknas rätt till ränta från innehållandedagen. I det följande exemplet beskrivs hur bestämmelserna är avsedda att tillämpas för ett företag som ansöker om anstånd med betalning av kupongskatt. Anta att det belgiska företaget A SA år X1 får utdelning från ett svenskt noterat bolag med totalt 400. kupongskatt , dvs. utdelning på ett annat svenskt innehav med totalt 100, från vilken kupong- skatt innehållits med 15. A SA har kalenderår som beskattningsår. bokslutet görs för år X1 står det klart att A SA, efter omräkning av resultatet enligt svenska regler, uppvisar ett negativt resultat med 100 (28 e §). Anståndsutrymmet uppgår till 75 eftersom någon reducering av anståndsutrymmet inte ska ske då A SA:s resultat är negativt (28 c §). Eftersom A SA redovisar ett negativt resultat behöver inte resultatet multipliceras med kupongskattesatsen (§). A SA inkommer år X2 till med en ansökan om anstånd avseende beskattningsåret X1. Företaget styrker att kupongskatt har innehållits med totalt 75 och att företaget enligt svenska regler har ett negativt resultat om 100. meddelar beslut om att företaget beviljas anstånd med att betala kupongskatt avseende de båda utdelningarna, dvs. med 60 respektive 15 (sammanlagt 75). lagda anståndsbeloppet motsvarar anståndsutrymmet (28 h §). har beviljat ansökan om anstånd ska återbetala den kupongskatt som har innehållits för utdelningarna, dvs. tillbaka till A SA (28 i §). år X2 får A SA utdelning från ett svenskt noterat bolag med totalt 200. kupongskatt , dvs. utdelning på ett annat svenskt innehav med totalt 100, från vilken kupongskatt innehållits med 15. A SA inkommer år X3 till med en ansökan om nytt anstånd avseende de tidigare beviljade anstånden och ansöker om anstånd avseende utdelningen som bolaget erhöll Eftersom ansökan om nytt anstånd kommer in före X3 löper anståndstiden till dess att meddelar beslut i fråga om anstånd (28 k §). ska pröva om förutsättningarna för anstånd är uppfyllda, dels avseende de tidigare beviljade anstånden (28 § andra stycket), dels för utdelningen som A SA fick X2 (28 § första Företaget ger in underlag för att styrka att det fortfarande hör hemma i en stat inom EU, att kupongskatt har innehållits avseende utdelningen X2 och företagets resultat efter omräkning av resultatet enligt svenska regler. Underlaget visar att företaget uppvisar ett negativt resultat med 200 för X2. Anståndsutrymmet uppgår därmed till summan av anståndsbeloppen vid utgången av X2 (75) och kupongskatten som innehållits avseende utdelningen X2 (30), dvs. 105 (75+30). Kupongskatten avseende utdelningen ska inte beaktas eftersom A SA inte har ansökt om anstånd med betalning av denna skatt. beviljar nytt anstånd för de tidigare beviljade anstånden (60+15) och anstånd med att betala kupongskatten som innehållits för utdelningen X2 (30), sammanlagt 105, vilket motsvarar anståndsutrymmet. Kupongskatten om 30 återbetalas till A SA. X3 ansöker A SA om anstånd avseende utdelningen som bolaget fick X2. Anståndsutrymmet uppgår till summan av uttagen kupongskatt på utdelningar som A SA fått under X2 (eftersom företaget numera ansökt om anstånd med betalningen av kupongskatten avseende bägge utdelningar) plus anståndsbeloppen vid utgången av X2, dvs. till 120 ((30+15)+(60+15)) minus det tidigare beviljade anståndet, dvs. till 15 (120–105). Detta innebär att A SA får anstånd med att betala kupongskatten avseende utdelningen företaget fick X2. Kupongskatten om 15 återbetalas till A SA. År X3 blir ett resultatmässigt för A SA. Företaget har ett plusresultat på 400 efter omräkning till svenska regler. De innehav av svenska aktier som gav utdelning under X2 har avyttrats utan att generera några nya utdelningar . X4 ansöker A SA om nytt anstånd avseende de anstånd som fortfarande löper. Under X3 beviljade anstånd med sammanlagt 120 (60+15+30+15). Dessa anstånd gäller till och med (28 j § första stycket). meddelar dock beslut i fråga om anstånd först X4. Anståndstiden förlängs fram till dess att har meddelat beslutet (28 k §). Anståndsutrymmet uppgår till summan av anståndsbeloppen vid utgången av X3, dvs. 120, minskat med det positiva resultatet X3. Innan differensen beräknas ska dock resultatet multipliceras med den kupongskattesats som hade gällt för A SA om företaget hade fått en utdelning som ansökan om anstånd gjordes (§). Kupongskattesatsen har i detta exempel inte ändrats och resultatet ska därför multipliceras . Anståndsutrymmet för X3 uppgår således till 60 (120– (400x0,15)). väljer att pröva anstånden i kronologisk ordning, med anstånd som avser den senast mottagna utdelningen först. Anståndet om 15, avseende utdelningen X2, ryms inom anståndsutrymmet och beviljar därför A SA nytt anstånd med 15. Genom att bevilja detta anstånd minskar anståndsutrymmet för X3 med 15 (28 c § 4). Även anståndet om 30, avseende utdelningen X2, ryms inom anståndsutrymmet och beviljar anstånd med detta belopp. Anståndsutrymmet minskar således med ytterligare 30 och då återstår bara 15.Det innebär att även anståndet om 15, avseende det nya anståndet som beviljades under X2 och som ursprungligen härrör från utdelningen X1 ryms inom anståndsutrymmet och beviljar anstånd med detta belopp. Därmed återstår inget anståndsutrymme för X3 och avslår ansökan om nytt anstånd avseende anståndet om 60, som ursprungligen härrör från utdelningen X1. ska därför förelägga A SA att från den dag då företaget fick del av föreläggandet betala kupongskatt med 60 (28 n §). X4 beslutas att A SA ska övergå till brutet räkenskapsår. Beskattningsåret som började X4 ska därför förlängas till den Företaget inkommer med handlingar till 2019/20:33 X5 som styrker omläggningen. noterar att det befintliga anståndet gäller till och med X5. Under det förlängda räkenskapsåret har verksamheten tagit fart för A SA som har ett överskott om 1 500, beräknat enligt svenska regler. Det står därför klart att det inte finns något anståndsutrymme och företaget ansöker inte om nytt anstånd. A SA:s anstånd med att betala kupongskatt om 60 löper ut X5. ska därefter förelägga A SA att från den dag då företaget fick del av föreläggandet betala kupongskatt med 60 (28 n §). Regeringens förslag: De nya bestämmelserna om anstånd ska träda i kraft . Promemorians förslag överensstämmer inte med utkastets. I promemorian föreslogs dock att de nya bestämmelserna om uppskov skulle träda i kraft som de bestämmelser om anstånd som föreslås i utkastet. Remissinstanserna: anser att det skulle vara bra med ett tydligare uttalande om hur ska tillämpas innan förslagets ikraftträdande. anser att det är en väsentlig brist att det inte i promemorian nämns något om behovet av informationsinsatser. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat utkastets Skälen för regeringens förslag: De nya bestämmelserna bör träda i kraft , vilket bedöms vara . De nya bestämmelserna bör således tillämpas på ansökningar om anstånd som ges in till från och med denna dag. För ansökningar som ges in till får kupongskattelagens bestämmelser tillämpas med beaktande av , inklusive dom i Sofina-målet. Hur denna tillämpning ska se ut får överlämnas åt rättstillämpningen. Förslaget innebär att kupongskattelagen anpassas till . Det finns inte behov av särskilda informationsinsatser med anledning av förslaget.