prop · H60386 · 2019-04-02 00:00:00 — Datalagring vid brottsbekämpning – anpassningar till Regeringens proposition 2018/19:86 Datalagring vid brottsbekämpning – Regeringen överlämnar denna proposition till . Enligt avgörande i den s.k. Tele2-domen är den svenska datalagringen alltför omfattande och inte förenlig med krav. Regeringen föreslår därför anpassningar av regleringen om lagring och tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande syfte, s.k. datalagring, som syftar till att göra reglerna förenliga med EU- rätten på området. Regeringen bedömer att lagringens omfattning bör minskas och föreslår att lagringstiderna differentieras. Lagringen bör inte få ske utanför EU. Dessutom föreslås att det ska krävas beslut av åklagare för att de brotts- bekämpande myndigheterna ska få inhämta uppgifter om elektronisk kommunikation i underrättelseverksamhet. Regeringen föreslår också att en bestämmelse som är tidsbegränsad ska permanentas i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Det ska dessutom bli möjligt att få tillstånd att hämta in uppgifter om brottslig verksamhet som innefattar statsstyrt företagsspioneri och grov misshandel eller olaga frihetsberövande i systemhotande syfte. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (2003:389) om Förslag till lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande Förslag till lag om ändring i lagen (2017:718) om ändring i lagen (2012:279) om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande Ärendet och dess beredning ............................................................ Datalagring och brottsbekämpning ................................................. Uppgifter om elektronisk kommunikation i Datalagring i ett EU-rättsligt sammanhang ...................... En begränsad lagringsskyldighet .................................................... inflytande på området..................................... Det är nödvändigt att anpassa den svenska Vilka uppgifter bör lagras fortsättningsvis? En differentierad lagringstid............................................. Uppgifter som omfattas av yrkesmässig tystnadsplikt ..... Tillgången till lagrade uppgifter ..................................................... Nuvarande bestämmelser om tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation ........................................ uttalanden i Tele2-domen om tillgången till lagrade uppgifter om elektronisk Tillgång endast för att bekämpa grov brottslighet ............ Tillgång till uppgifter om personer som är inblandade i allvarlig brottslighet ..................................... Förhandskontroll av domstol eller oberoende Information till berörda om att inhämtning skett.............. Uppgifter för operatörernas egna ändamål ....................... underrättelseverksamhet för viss samhällsfarlig Uppgifter om abonnemang.............................................................. Lagring av data inom EU och övriga skydds- och Nuvarande skydds- och säkerhetsnivåer uppfyller Lagringen bör ske inom EU........................................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser ................................ 11.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:389) om 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande 11.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:718) om ändring i lagen (2012:279) om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande Sammanfattning av betänkandet Datalagring och integritet (SOU 2015:31) ............................................... Förteckning över remissinstanserna .............................. Sammanfattning av delbetänkandet Datalagring – brottsbekämpning och integritet (SOU 2017:75)........... Förteckning över remissinstanserna .............................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...... 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunika- tion i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2017:718) om ändring i lagen (2012:279) om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunika- tion i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regerings- formen meddela närmare före- skrifter om vilka uppgifter som ska lagras enligt denna paragraf. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation Härigenom föreskrivs att 6 kap. 16 a och 16 d §§ lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation ska ha följande lydelse. Den som bedriver verksamhet som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 § är skyldig att lagra sådana uppgifter som avses i 20 § första stycket 1 och 3 som är nödvändiga för att spåra och identifiera kommunikationskällan, slutmålet för kommunikationen, datum, tidpunkt och varaktighet för kommunikationen, typ av kommunikation, kom- munikationsutrustning samt lokalisering av mobil kommunikations- utrustning vid kommunikationens början och slut. Skyldigheten att lagra uppgifter behandlas vid telefonitjänst, med- och tillhandahållande av kapacitet för att få internetåtkomst (anslut- Även vid en miss- lyckad uppringning gäller skyldig- uppringning gäller skyldigheten att heten att lagra uppgifter som lagra uppgifter som genereras eller genereras eller behandlas. För telefonitjänst gäller lagringsskyldigheten enligt första stycket inte uppgift om nummer som ett samtal styrts till. Den som är skyldig att lagra uppgifter enligt denna paragraf får uppdra åt någon annan att utföra lagringen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om vilka uppgifter som ska lagras enligt denna paragraf. 1Senaste lydelse 2012:127. Uppgifter som avses i 16 a § ska Uppgifter som avses i 16 a § ska lagras enligt följande: den dag kommunikationen av- – Uppgifter som genereras eller utplåna dem, om annat inte följer av andra stycket. gifter ska dock lagras i endast två – Uppgifter som genereras eller behandlas vid internetåtkomst ska gifterna identifierar den utrustning där kommunikationen slutligt av- skiljs från den lagringsskyldige till den enskilda abonnenten ska de dock lagras i endast . dag kommunikationen avslutades. Om uppgifter som avses i första När lagringstiden löpt ut ska den utgången av den föreskrivna lag- Om en begäran om ringstiden men uppgifterna inte har utlämnande har kommit in innan hunnit lämnas ut, ska den lagrings- lagringstiden löpt ut, ska den lag- skyldige lagra uppgifterna till dess ringsskyldige dock fortsätta lagra så har skett och därefter genast uppgifterna till dess att de lämnats utplåna de lagrade uppgifterna. Efter utlämnandet ska upp- gifterna genast utplånas. Regeringen eller den myndighet med stöd av 8 kap. 7 § regerings- formen meddela närmare före- Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2012:127. 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndig- heternas underrättelseverksamhet dels att nuvarande 4–9 §§ ska betecknas 3–8 §§, dels att 2 § och de nya 3–5 §§ ska ha följande lydelse. Uppgifter får hämtas in om omständigheterna är sådana att 1.åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upp- täcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , och 2.skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktar sig mot eller för något annat motstående intresse. Uppgifter får hämtas in om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upp- täcka brottslig verksamhet som innefattar 1.brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2.sabotage enligt 13 kap. 4 § , 3.kapning, sjö- eller luftfarts- sabotage eller flygplatssabotage enligt 13 kap. 5 a § första eller andra stycket eller 5 b § första stycket , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 4.brott mot medborgerlig frihet enligt 18 kap. 5 § , 5.spioneri, grov obehörig befattning med hemlig uppgift eller grov olovlig underrättelseverk- samhet mot , mot främ- mande makt eller mot person enligt 19 kap. 5 eller 8 §, 10 § andra stycket, 10 a § andra stycket eller 10 b § andra stycket , 6.företagsspioneri enligt 26 § lagen (2018:558) om företags- Beslut om inhämtning av uppgifter fattas av myndigheten. Myndighetschefen får delegera rätten att fatta beslut om in- hämtning till en annan anställd vid myndigheten som har den särskilda kompetens, utbildning och erfaren- het som behövs. Den som rätten att fatta beslut har delegerats till, får inte fatta beslut om inhämtning i sådan operativ verksamhet som han eller hon deltar i. hemligheter, om det finns anled- ning att anta att den brottsliga verksamheten utövas på uppdrag av eller understöds av en främ- mande makt eller av någon som agerar för en främmande makts räkning, 7.grovt brott enligt 3 § andra stycket lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller grovt brott enligt 6 § lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning av- seende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, 8.grov misshandel eller olaga frihetsberövande enligt 3 kap. 6 § eller 4 kap. 2 § första stycket i avsikt att påverka offentliga organ eller den som yrkesmässigt bedriver nyhetsför- medling eller annan journalistik att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd. Uppgifter får bara hämtas in om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktar sig mot eller för något annat motstående intresse. Beslut om inhämtning av uppgifter fattas av åklagare vid efter ansökan av , Säkerhets- polisen eller . 1Tidigare 3 § upphävd genom 2019:000. I ett beslut om inhämtning av uppgifter ska det anges vilken brottslig verksamhet och vilken tid beslutet avser samt vilket telefon- nummer eller annan adress, vilken elektronisk kommunikationsutrust- ning eller vilket geografiskt område beslutet avser. Tiden får inte be- stämmas längre än nödvändigt och får, när det gäller tid som infaller efter beslutet, inte överstiga en månad för beslutet. Om det inte längre finns skäl för ett beslut om inhämtning av upp- gifter, ska beslutet hävas. Säkerhets- och integritetsskydds- nämnden ska underrättas om ett beslut om inhämtning av uppgifter enligt denna lag. Underrättelsen ska lämnas senast efter det att ärendet om inhämtning avslutades. I ett beslut om inhämtning uppgifter ska det anges vilken brottslig verksamhet och vilken tid beslutet avser samt vilket telefon- nummer eller vilken annan adress, vilken elektronisk kommunika- tionsutrustning eller vilket geo- grafiskt område beslutet avser. Tiden får inte bestämmas längre än nödvändigt och får, när det gäller tid som infaller efter beslutet, inte överstiga en månad för beslutet. Om det inte längre finns skäl för ett beslut om inhämtning av upp- gifter ska den ansökande myndig- heten häva beslutet. Den ansökande myndigheten ska underrätta Säkerhets- och inte- gritetsskyddsnämnden om ett beslut om inhämtning av uppgifter enligt denna lag. Underrättelsen ska läm- nas senast efter det att ärendet om inhämtning avslutades. Denna lag träder i kraft . 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (2017:718) om ändring i lagen (2012:279) om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet Härigenom föreskrivs att lagen (2017:718) om ändring i lagen (2012:279) om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelse- verksamhet ska ha följande lydelse. 3 § lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelse- verksamhet ska upphöra att gälla vid utgången av . Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utvärdera lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbrottskämpande myndigheternas underrättelse- verksamhet (inhämtningslagen). Utredningen, som tog namnet Data- lagringsutredningen, överlämnade betänkandet Datalagring och integritet (SOU 2015:31). I betänkandet analyseras också om de rättssäkerhets- och integritetsstärkande åtgärder som vidtogs när lagen infördes är tillräckliga eller om det finns behov av ytterligare sådana åtgärder. Även frågan om Säkerhetspolisens behov av en möjlighet enligt lagen att hämta in uppgifter om brottslig verksamhet som innefattar vissa samhällsfarliga brott behandlas. Vidare behandlas frågan om det behövs förändringar för att stärka skyddet för den personliga integriteten när det gäller reglerna om lagring av uppgifter om elektronisk kommunikation för brottsbekämpande ändamål. En sammanfattning av betänkandet och utredningens lagförslag finns i bilaga 1 och 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Ju2015/03153/Å). beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att bl.a. se över bestämmelserna om skyldigheten att lagra uppgifter om elektronisk kommunikation som gäller för leverantörer av allmänna kommunikationsnät och allmänt tillgängliga elektroniska kommunika- tionstjänster, samt de brottsbekämpande myndigheternas tillgång till sådana uppgifter. Syftet var att anpassa det svenska regelverket till EU- rätten såsom den uttolkats av i förhandsavgörandet i de förenade målen C-203/15 och C-698/15, den s.k. Tele2-domen. Domen finns i bilaga 9. Utredningen, som tog namnet Utredningen om datalagring och , överlämnade delbetänkandet Datalagring – brottsbekämpning och integritet (SOU 2017:75). En sammanfattning av betänkandet och utredningens lagförslag finns i bilaga 4 och 5. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Ju2017/07896/Å). I denna proposition behandlar regeringen förslagen i betänkandet från Utredningen om datalagring och . Vidare behandlas Data- lagringsutredningens förslag om ändringar i inhämtningslagen och dess förslag om att införa en förstörandeskyldighet för uppgifter som omfattas av yrkesmässig tystnadsplikt. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5.3 och i författnings- kommentaren. Regeringen följer Lagrådets förslag. I förhållande till lagrådsremissens lagförslag görs det också vissa språkliga och redaktion- ella ändringar. 4.1Uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande verksamhet Grundläggande rättigheter och datalagring Grundläggande rättigheter som tillförsäkras enskilda finns i bl.a. regeringsformen (RF), Europeiska konventionen om skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna () och i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (EU:s rättighetsstadga). Det finns två sidor av enskildas grundläggande rättigheter: dels enskildas rätt att bli fredade från kränkningar från statens sida, dels statens plikt att tillförsäkra enskilda ett skydd mot kränkningar från andra enskilda, t.ex. genom ingripande åtgärder i en brottsutredning. Det är staten som ska se till att det finns ett ramverk som är förenligt med dessa delvis konkurrerande principer. De rättigheter som främst är av intresse när det gäller lagring av uppgifter om elektronisk kommunikation (s.k. datalagring) är rätten till respekt för privatlivet och den personliga integriteten, rätten till skydd för personuppgifter och rätten till yttrande- och informationsfrihet. Samtliga dessa fri- och rättigheter garanteras i regeringsformen, Europakon- ventionen och EU:s rättighetsstadga. För att säkerställa rätten till respekt för privatlivet och rätten till skydd för personuppgifter inom sektorn för elektronisk kommunikation har EU antagit och rådets direktiv /58/EG av om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation), i det följande direktiv /58. Direktivet föreskriver bl.a. att medlemsstaterna ska säkerställa konfidentialitet vid elektronisk kommunikation och därmed förbundna trafikuppgifter. Uppgifter som inte längre behövs ska enligt direktivet utplånas eller avidentifieras. Medlemsstaterna får dock göra undantag från dessa åligganden om det behövs för bl.a. brottsbekämpande verksamhet. Direktivet är genomfört i svensk rätt främst genom bestämmelser i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Uppgifter om elektronisk kommunikation har i svensk rätt delats in i olika grupper. Med uppgift om abonnemang avses främst uppgifter om abonnentens nummer, namn, titel och adress. Vidare innefattas uppgift om vem som använt en fast eller dynamisk ip-adress (ett nummer som används som adress på internet) eller ett IMSI-nummer (International Mobile Subscriber Identity, ett nummer som är kopplat till abonnentens simkort och telefonnummer). Med trafikuppgifter avses i detta sammanhang, enkelt uttryckt, uppgifter som behandlas i syfte att förmedla ett elektroniskt meddelande i ett elektroniskt kommunikationsnät eller för att fakturera ett sådant meddelande. Vid sidan av begreppet trafikuppgifter finns i lagen om elektronisk kommunikation även uttrycket lokaliserings- uppgift. Det är en uppgift som visar den geografiska positionen för terminalutrustningen för en användare. Det kan t.ex. vara fråga om vilken cell (antenn på basstation) som utrustningen kopplat upp sig mot. De olika uppgiftskategorierna är delvis överlappande. Uppgifter om elektronisk kommunikation är mycket viktiga för brotts- bekämpningen. Det finns därför regler i lagen om elektronisk kom- munikation och i förordningen (2003:396) om elektronisk kommunikation som har till syfte att säkerställa att dessa uppgifter lagras av dem som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster och att de brotts- bekämpande myndigheterna under vissa förutsättningar kan få tillgång till dem. är huvudregeln enligt 6 kap. 5 § lagen om elektronisk kommunikation, som syftar till att skydda användarnas grundläggande rättigheter, att trafikuppgifter ska utplånas eller avidentifieras när de inte längre behövs för att överföra ett elektroniskt meddelande. Lagringsskyldigheten omfattar vissa uppräknade uppgifter som genereras eller behandlas vid tillhandahållande av telefonitjänster (fasta och mobila), vid meddelandehantering samt vid internetåtkomst. Skyldig- heten gäller räknat från den dag kommunikationen avslutades. Lagringsskyldigheten omfattar inte innehållet i kommunika- tionen. Skyldigheten att lagra dessa uppgifter inkräktar på rättigheter som enskilda är tillförsäkrade enligt regeringsformen, och EU:s rättighetsstadga, däribland skyddet av den personliga integriteten. För att en sådan åtgärd ska vara godtagbar krävs att den vidtas för ett ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle, att den objektivt sett är ägnad att uppnå syftet med åtgärden och att den är proportionerlig. De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet och tillgången till de uppgifter som lagrats Brottsbekämpande verksamhet består av två övergripande delar, under- rättelseverksamhet och utredande verksamhet. Underrättelseverksamheten är i huvudsak inriktad på att avslöja om en viss inte närmare specificerad brottslighet har ägt rum, pågår eller kan antas komma att begås. Ett övergripande mål med underrättelseverksamheten är att förse de brottsbekämpande myndigheterna med kunskap som kan omsättas i operativ verksamhet. Den utredande verksamheten utgår från en redan uppkommen händelse. Myndigheten ska, oftast inom en förundersökning, utreda om brott har begåtts och vem som i så fall skäligen kan misstänkas för brottet samt skaffa tillräckligt material för bedömning av frågan om åtal ska väckas. För både brottsutredande verksamhet och underrättelseverksamhet finns det bestämmelser om hemliga tvångsmedel som reglerar förutsättningarna för att t.ex. få tillgång till lagrade uppgifter. Hur de brottsbekämpande myndigheterna kan få tillgång till de uppgifter som omfattas av lagringsskyldigheten – och andra uppgifter som behandlas i verksamheten, t.ex. på grund av operatörernas faktureringsbehov – beror på vilken typ av uppgift det är och i vilket syfte tillgång begärs. För trafik- och lokaliseringsuppgifter regleras tillgången i rättegångs- balken (RB) och i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet (inhämtningslagen). Härtill kommer lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll och lagen (2007:979) om 2018/19:86 åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott (preventivlagen), som hänvisar till bestämmelser. Tillgången till abonnemangsuppgifter har inte bedömts utgöra ett hemligt tvångsmedel och regleras direkt i lagen om elektronisk kommunikation (se t.ex. prop. 2013/14:237 s. 134). Tillgång till trafik- och lokaliseringsuppgifter i den brottsutredande verksamheten kräver domstolsbeslut och är endast möjlig vid allvarliga brott. I underrättelseverksamheten är tillgången till trafikuppgifter något mer begränsad men, vad gäller inhämtningslagen, krävs inte domstols- beslut för att få tillgång till uppgifterna. Tillgången till uppgifter om abonnemang kräver inget domstolsbeslut utan får beslutas av den brottsbekämpande myndigheten själv. Det krävs inte heller att brottet är av viss svårighetsgrad. För att skydda personers integritet och upprätthålla en hög grad av rättssäkerhet innehåller regelverket kring myndigheternas tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation ett antal kontrollmekanismer och rättssäkerhetsgarantier. För all användning av tvångsmedel gäller ändamålsprincipen, behovs- principen och proportionalitetsprincipen. Tvångsmedlen får därmed endast användas för det ändamål som framgår av lagstiftningen, om det finns ett påtagligt behov och en mindre ingripande åtgärd inte är tillräcklig samt om åtgärden står i rimlig proportion både till nyttan av åtgärden och till de intrång eller men som åtgärden innebär. Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande verksamhet Vid bedömningen av hur långtgående inskränkningar i enskildas fri- och rättigheter som kan tolereras i ett demokratiskt samhälle för att förebygga och utreda brott är det av vikt att klargöra vilken betydelse en åtgärd som innebär intrång i en skyddad rättighet kan ha för att uppnå målet att förhindra och lagföra brott. En proportionalitetsavvägning måste därefter göras mellan åtgärdens betydelse för det eftersträvande ändamålet (samhällsnyttan) å ena sidan och den grad av intrång i enskildas skyddade rättigheter – t.ex. rätten till yttrande- och informationsfrihet eller rätten till självbestämmande och personlig integritet – som åtgärden innebär å andra sidan.