prop · H70320 · 2019-10-01 00:00:00 — Förslaget att anstånd ska kunna beviljas med betalning av sådan skatt som bestämts efter tillämpning av reglerna om avdrag och fiktiv avräkning av utländsk skatt i inkomstskattelagen föranleds, som framgår av avsnitt 6.1.4, av praxis från . Förslaget att en förutsättning för anstånd i samband med utflyttningsbeskattning ska vara att det finns fullgoda indrivningsmöjligheter införs för att tillgodose kravet i artikel 5.2 i direktivet mot skatteundandraganden. Ett liknande förslag införs för anstånd i samband med avdrag och fiktiv avräkning av utländsk skatt i syfte att skapa ett enhetligt system, se avsnitt 6.1.5. Förslaget att det högsta tillåtna anståndsbeloppet för anstånd i samband med utflyttningsbeskattning ska minskas med en femtedel föranleds av bestämmelser i artikel 5.2 i direktivet mot skatteundandraganden. 2019/20:20 Regleringen avseende anståndsbeloppet för anstånd i samband med avdrag och fiktiv avräkning av utländsk skatt föreslås i relevanta delar överensstämma med den som gäller för anstånd i samband med utflyttningsbeskattning, i syfte att skapa ett enhetligt system, se avsnitt 6.2.1 och 6.2.2. Några alternativa lösningar bedöms inte finnas i de delar som har nämnts. Mot bakgrund av de grundläggande principer som styr utformningen av skattepolitiken (se exempelvis regeringens årliga skrivelse till , Redovisning av skatteutgifter [skr. 2018/19:98] s. 24) föreslås att ränta ska betalas på anståndsbeloppet, se avsnitt 6.3.1. Om ränta inte införs skulle principerna för skattepolitiken inte följas fullt ut. Någon alternativ lösning bedöms inte finnas i denna del. En bestämmelse att anstånd med betalning av skatt eller avgift vid utflyttningsbeskattning och i samband med avdrag och fiktiv avräkning av utländsk skatt får förenas med krav på säkerhet föreslås införas, se avsnitt 6.3.2.Förslaget medför bl.a. att begränsat skattskyldiga får möjlighet till anstånd. Det innebär också utökade möjligheter till anstånd i ett antal nya gränsöverskridande situationer, se avsnitt 6.1.3 och 6.1.4. Skulle möjlighet till säkerhet inte införas förväntas en allmänt ökad indrivningsproblematik med förslaget. Någon alternativ lösning bedöms inte finnas i denna del. Förslagen ökar möjligheterna till uppskjuten beskattning och anstånd med betalning av skatt för begränsat skattskyldiga fysiska och juridiska personer som de leder till en viss skärpning av regelverket, dels som en följd av att det införs en ränta på anstånd vid uttagsbeskattning för obegränsat skattskyldiga juridiska personer, dels av att det införs en Därmed finns det delar som kan förväntas leda till en positiv offentligfinansiell effekt och sådana som leder till en negativ Sammanlagt förväntas förslagen inte leda till några nämnvärda offentligfinansiella effekter eftersom regeländringarna i förslagen i praktiken bara förväntas träffa ett fåtal skattskyldiga. det gäller anstånd och införandet av möjligheten till successiv återföring av periodiseringsfonder och ersättningsfonder för begränsat skattskyldiga personer uppstår en offentligfinansiell effekt införandeåret. uppstår effekten genom att uttag som före regeländringen hade beskattats som uttaget sker i stället beskattas under de efterföljande fem För fondavsättningar uppstår effekten genom att kraven på omedelbar återföring i vissa fall upphör. Det saknas underlag för att beräkna effekten införandeåret. Den bedömning som görs, med stöd av samlade erfarenhet, är att det förekommer få fall av uttags- beskattning och överföring av näringsverksamhet som berör begränsat skattskyldiga och att de samlade beloppen ett genomsnittligt år inte är Det kan enstaka år förekomma fall där betydande belopp Sådana fall har dock så låg frekvens sett över tiden att de inte är möjliga att beakta i en kalkyl. Införandet av rätt till anstånd för begränsat skattskyldiga personer medför ingen varaktig effekt i och med att den beläggs med ränta. Införandet av ränta på anstånd tillsammans med en inskränkning av anståndstiden för obegränsat skattskyldiga medför en positiv offentligfinansiell effekt som är begränsad. När det gäller de Prop. 2019/20:20 samlade effekterna av förslagen är osäkerheten så stor att någon belopps- mässig uppskattning inte kan göras. 9.1.4Konsekvenser för företag och enskilda Förslagen bedöms beröra ett fåtal skattskyldiga. När det gäller utvidgningen av anståndsmöjligheterna är bedömningen att det inte tillkommer särskilt många anstånd. medgavs mellan två och sex anstånd för skatt på uttag för obegränsat skattskyldiga juridiska personer. Enligt samlade bedömning är uttagsbeskattning där begränsat skattskyldiga fysiska och juridiska personer berörs inte så vanliga att det finns skäl att anta att det kommer att bli något större antal personer som får rätt att söka anstånd. När det gäller uppgiftsskyldigheten för skattskyldiga som har gjort avdrag för avsättning till periodiseringsfond eller ersättningsfond, men som inte på grund av utflyttning längre är skyldiga att lämna inkomstdeklaration, finns inget underlag som visar hur många som kommer att beröras. Bedömningen är dock att få skattskyldiga kommer att omfattas. För obegränsat skattskyldiga medför förslagen att det tillkommer en räntekostnad och en begränsning av den möjliga anståndstiden till , vilket leder till ett utflöde av likviditet. Eftersom förändringarna avser anstånd med skattebetalningar och inte införande av en ny skatt eller en förändring av en skattebas kan effekten anses vara begränsad för företagen. För begränsat skattskyldiga medför förslagen möjlighet att erhålla en skattekredit, vilket förbättrar likviditeten. De administrativa kostnaderna bedöms vara oförändrade för obegränsat skattskyldiga. Enligt nu gällande regler medges anstånd efter ansökan, med i taget. Det betyder att obegränsat skattskyldiga, för att få anstånd, är hänvisade till en årlig administrativ hantering såväl före som efter införandet av de föreslagna reglerna. För begränsat skattskyldiga personer tillkommer en årlig administrativ hantering i form av ansökan om anstånd och delåterbetalningar. För personer som omfattas av uppgiftsskyldighet på grund av avsättning till periodiseringsfond eller ersättningsfond uppstår en årlig administrativ kostnad till och med det år avsättningarna har återförts. De administrativa kostnaderna bedöms inte vara betungande och ska ses i ljuset av att de är förknippade med förmåner i form av en skattekredit. Den samlade administrativa kostnaden bedöms vara begränsad. anser att det i promemorian borde ha kunnat redovisas någon slutsats om storleken på de företag som ansökt om anstånd. En sådan uppgift har betydelse i bedömningen av om förslaget kan få effekter av betydelse för mindre företag. anser vidare att det borde ha redovisats exempel på beloppsnivåer som varit föremål för begäran om anstånd. Det hade underlättat förståelsen för vilken betydelse de förändrade anståndsbestämmelserna kan få för företagens likviditet, vilket även är intressant i bedömningen av om förslagets effekter på eventuella mindre företags verksamhet. 2019/20:20 Förslaget berör obegränsat skattskyldiga personer genom att ränta kommer att påföras anstånd vid uttagsbeskattning samtidigt som anståndsbeloppet trappas av . Begränsat skattskyldiga berörs genom att det införs en möjlighet till anstånd vid utflyttningsbeskattning. När det gäller konsekvenserna för obegränsat skattskyldiga konstateras, utifrån antalet beviljade anstånd , att det är få som kommer att beröras. Eftersom uppgifterna som bedömningen grundar sig på bygger på ett mycket litet antal skattskyldiga kan inte några detaljerade uppgifter om bransch, storlek etc. lämnas av utan att det finns en risk för att identiteten blir känd. Det som kan sägas är att det ofta handlar om dotterbolag i internationella koncerner, som själva kan vara små sett till omsättning eller antal anställda, men där koncernen inte är att anse som liten. När det gäller beloppsnivåer uppgick det samlade årliga anståndsbeloppet till i genomsnitt –2017. Med en basränta om motsvarar detta en samlad ränta om . Det har inte varit möjligt att få fram uppgifter om hur anstånden i genomsnitt sträcker sig. Det finns därför heller ingen möjlighet att bedöma hur avtrappningen av anståndsbeloppet påverkar berörda företag. När det gäller begränsat skattskyldiga personer finns inget underlag för att bedöma hur vanligt det är med uttagsbeskattning, men bedömningen är att det inte finns anledning att utgå från att de systematiskt avviker från obegränsat skattskyldiga personer. 9.1.5Konsekvenser för och de allmänna förvaltningsdomstolarna gör bedömningen att antalet ärenden om utflyttningsbeskattning som berör privatpersoner kommer att vara få och att antalet ärenden som berör juridiska personer kommer att vara begränsat. Det är svårt att bedöma förslagets effekter men de bedöms innebära en viss utvecklingskostnad för IT som kan beräknas till ca samt kostnader för informationsspridning och utbildning. Tillkommande engångskostnader för bl.a. informationsmaterial avseende utflyttningsskatten och möjligheten till anstånd kan beräknas uppgå till ca . Kostnaderna för kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. När det gäller de allmänna förvaltningsdomstolarna görs bedömningen att förslagen inte innebär någon nämnvärd ökning av antalet mål. Som nämnts ovan förväntas regeländringarna beröra endast ett fåtal skattskyldiga. Eventuella kostnadsökningar för de allmänna förvaltningsdomstolarna är därmed så begränsade att de kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. 9.1.6Konsekvenser för den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män Det övergripande målet för regeringens jämställdhetspolitik är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sitt eget liv. Utifrån det övergripande målet arbetar regeringen efter sex delmål. jämställdhetspolitiska delmålet är ekonomisk jämställdhet. män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om betalt arbete som ger Prop. 2019/20:20 ekonomisk jämställdhet livet ut. De som berörs av förslagen är både fysiska och juridiska personer. Det finns ingen möjlighet att ta fram uppgifter om könstillhörighet för de fysiska personer som berörs. Det finns heller ingen möjlighet att ta fram uppgifter om könstillhörighet för ägare eller andra intressenter i de juridiska personer som berörs. Bedömningen är dock att det totalt sett är få som kommer att beröras av förslagen. Därmed går det också att konstatera att förslagen får en ytterst marginell påverkan på den ekonomiska jämställdheten mellan gruppen kvinnor respektive gruppen män. Förslagen förväntas inte leda till några nämnvärda fördelnings- eller sysselsättningseffekter. De bedöms inte heller påverka de integrationspolitiska målen eller miljön. Detta eftersom förslagen förväntas träffa bara ett fåtal skattskyldiga. 9.2Förslaget om ändring i fråga om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton Den föreslagna ändringen innebär att det görs en ändring av en bestämmelse i ett redan befintligt regelverk. Den avser ett ord som av förbiseende infördes i den aktuella bestämmelsen. Att ordet infördes av förbiseende framgår av systematiken i lagen, de gemensamma rapporteringsnormerna (Common Reporting Standard, CRS) och bilaga I till DAC. Bilaga I till DAC och CRS innehåller detaljerade regler som har förbundit sig att genomföra i svensk rätt. Under förutsättning att ska leva upp till sina åtaganden är det därför svårt att se något alternativ till den föreslagna lagändringen. Förslaget föranleds av att ordalydelsen i lagtexten inte står i överensstämmelse med åtaganden enligt DAC och det multilaterala avtalet mellan behöriga myndigheter om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Förslaget överensstämmer således med de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen. Förslagen går inte utöver dessa skyldigheter. Förslaget saknar offentligfinansiella effekter. Förslaget får rent tekniskt effekter för företag som är rapporteringsskyldiga finansiella institut enligt lagen (2015:911) om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, eftersom ändringen innebär att det ska lämnas kontrolluppgifter om fler konton än vad som tidigare framgått av bestämmelsen. efterfrågar en uppskattning av företagens kostnader till följd av förslaget. Regeringen konstaterar att förslaget avser en mindre rättelse inom ramen för den globala standarden för automatiskt utbyte av upplysning om finansiella konton. Den globala standarden infördes i svensk rätt enligt förslag i propositionen En global standard för 2019/20:20 automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton (prop. 2015/16:29, bet. 2015/16:SkU9, rskr. 2015/16:66). Regeringen konstaterade i nämnda proposition (se avsnitt 10.3) att det inte gick att uppskatta kostnaderna för företagen att anpassa sig till och tillämpa den nya globala standarden. Det är därför nu inte heller möjligt att uppskatta kostnaderna av en mindre rättelse i samma regelverk. Den konsekvensanalys som gjordes i nämnda proposition utgick från att lagtexten som rättas var korrekt och omfattade således även den nu föreslagna rättelsen. Eftersom det följer tydligt av systematiken i lagen och CRS att bestämmelsen fick sin utformning genom ett förbiseende, torde rättelsen i sig i praktiken få mycket begränsade effekter för enskilda och företag. För innebär ändringen att myndigheten lättare på ett korrekt sätt kan följa det internationella regelverket och se till att lever upp till sina åtaganden i fråga om internationellt informationsutbyte. Det kan finnas ett visst behov av informationsinsatser från med avseende på förslagets innebörd, vilket kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Förslaget har i övrigt inte några effekter för . Förslaget har inga effekter för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Förslaget har inte några effekter för miljön eller för jämställdheten mellan kvinnor och män. 10.1Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) I paragrafen finns bestämmelser om innebörden av begränsad skattskyldighet för fysiska personer. Ändringen innebär att sjätte punkten i första stycket kompletteras så att det framgår att den begränsade skattskyldigheten även omfattar återförda avdrag för ersättningsfond i inkomstslaget näringsverksamhet respektive inkomstslaget kapital. Ett särskilt tillägg enligt 31 kap. 22 § behandlas som en del av återföringen och omfattas således av den begränsade skattskyldigheten. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.2. I paragrafen finns bestämmelser om innebörden av begränsad skatt- skyldighet för juridiska personer. Ändringen innebär att femte punkten i första stycket kompletteras så att det framgår att den begränsade skattskyldigheten även omfattar återförda avdrag för ersättningsfond. Ett särskilt tillägg enligt 31 kap. 22 § behandlas som en del av återföringen och omfattas således av den Prop. 2019/20:20 begränsade skattskyldigheten. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.2. I paragrafen finns bestämmelser om att det särskilda avdraget enligt 15 § samma kapitel begränsas i vissa fall vid uttag av inventarier enligt 22 kap. 5 §. Begränsningen tillämpas när anstånd med betalning av skatt medges enligt 63 kap. 14 § skatteförfarandelagen (2011:1244), SFL (se författningskommentaren till den paragrafen). Av paragrafen följer att det särskilda avdraget högst får uppgå till inventariets skattemässiga värde, vilket anses nödvändigt i en anståndssituation eftersom avyttringen av inventarier i en sådan situation måste få genomslag vid beskattningen. Begränsningen får av praktiska skäl genomslag även om det inte senare blir aktuellt med något anstånd (prop. 2009/10:39 s. 23 och 37–38). Ändringen i första stycket är en följd av att bestämmelserna i 63 kap. 14 § SFL om anstånd med betalning av skatt i samband med uttagsbeskattning utvidgas (se avsnitt 6.1). Begränsningen av det särskilda avdraget ska således gälla när inventarierna behandlas som avyttrade på grund av att uttagsbeskattning ska ske enligt 22 kap. 5 § 2 IL. Enligt den första punkten gäller begränsningen när uttagsbeskattning ska ske enligt 22 kap. 5 § 2 på grund av att den skattskyldige för över tillgångar från ett fast driftställe i till en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Detta gäller dock endast om tillgångarna rättsligt eller ekonomiskt tillhör den skattskyldige även efter överföringen. Enligt direktivet mot skatteundandraganden är så fallet om den skattskyldige överför tillgångar från sitt fasta driftställe till sitt ”huvudkontor eller ett annat fast driftställe” i en stat inom EES, se artikel 2.6och 5.1 b i direktivet. Begränsningen gäller även om uttagsbeskattning ska ske enligt 22 kap. 5 § 2 på grund av att den skattskyldige för över näringsverksamheten som bedrivs från ett fast driftställe i till en stat inom EES. Detta följer av den andra punkten. gällde att anstånd endast medgavs vid uttagsbeskattning enligt 22 kap. 5 § 4 eller 5 IL på grund av ett skatteavtal som har ingåtts med en stat inom EES, vilket motsvarar den tredje punkten. En förutsättning för att anstånd i samband med utflyttningsbeskattning ska beviljas är att staten till vilken överföringen sker är medlem i Europeiska unionen (EU) eller är en stat inom EES som har ingått en särskild överenskommelse om ömsesidigt bistånd för indrivning av skattefordringar med eller med EU. Ett sådant bistånd ska ha en räckvidd som är likartad med den som föreskrivs i indrivningsdirektivet. Avseende detta villkor, se även kommentaren till 63 kap. 14 § SFL och avsnitt 6.1.5. Av andra stycket, som är nytt, framgår att begränsningen av det särskilda avdraget, mot bakgrund av ovan nämnda förutsättning för anstånd, bara ska ske enligt första stycket om överföringen har skett till en stat inom EES som är medlem i EU eller har ingått en sådan särskild överenskommelse som avses i 63 kap. 14 § andra stycket SFL. 2019/20:20 Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I paragrafen finns bestämmelser om omedelbar återföring av avdrag för avsättning till periodiseringsfond för juridiska personer. Det görs en redaktionell ändring i första stycket 4 som innebär att förkortningen EES, som står för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, införs. Det införs ett nytt andra stycke som innebär ett undantag från att den juridiska personen ska återföra sina avdrag enligt första stycket 3 om skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör. Detta gäller om skattskyldigheten upphör på grund av att den juridiska personen för över den näringsverksamhet som bedrivs från ett fast driftställe i till en stat inom EES. Bestämmelsen innebär att avdrag återförs enligt huvudregeln i 7 § eller i förekommande fall enligt någon av de andra punkterna i 8 §. Om skattskyldigheten för den näringsverksamhet som bedrivs delvis har upphört behöver omedelbar återföring inte ske (jfr prop. 1994/95:91 s. 52). Således gäller bestämmelsen om omedelbar återföring endast om hela näringsverksamheten förs över för att fortsatt bedrivas i den andra staten. Detta gäller även om en viss del av näringsverksamheten förs över till en stat inom EES och resterande del förs över till en stat utanför EES. Det avgörande är att hela näringsverksamheten överförs från och att det finns möjlighet att rikta skatteanspråk mot den begränsat skattskyldige personen inom EES. Skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör om en överföring innebär att villkoren för vad som utgör ett fast driftställe enligt 2 kap. 29 § IL inte är uppfyllda. Ändringen föranleds av praxis från (mål C-38/10 Kommissionen mot , se avsnitt 4.2.4 och 5.3.2). Undantaget från omedelbar återföring gäller dock bara om EES-staten till vilken överföringen sker är medlem i EU eller har ingått en sådan särskild överenskommelse om ömsesidigt bistånd för indrivning av skattefordringar som avses i 63 kap. 14 § andra stycket SFL. Det innebär att vid överföring av näringsverksamheten till en stat inom EES som inte är medlem i EU ska det finnas en särskild överenskommelse om ömsesidigt bistånd för indrivning av skattefordringar med eller med Europeiska unionen. Ett sådant bistånd ska ha en räckvidd som är likartad med den som föreskrivs i rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder, se avsnitt 6.1.5. Undantaget från omedelbar beskattning enligt andra stycket gäller således endast i samma situationer som när anstånd medges enligt 63 kap. 14 § SFL. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.2. I paragrafen finns bestämmelser om omedelbar återföring av avdrag för avsättning till periodiseringsfond för enskilda näringsidkare. Ändringarna i första stycket 1 och 4 innebär att termen han ersätts med Prop. 2019/20:20 termen näringsidkare i syfte att göra lagtexten könsneutral. första stycket 3 innebär att förkortningen EES införs. Det införs ett nytt andra stycke som innebär ett undantag från omedelbar återföring av avdrag enligt första stycket 2. Ändringen är av samma slag som ändringen i 8 § (se även kommentaren till den paragrafen). Den innebär att en enskild näringsidkare ska återföra sina avdrag enligt huvudregeln i 7 §, eller i förekommande fall enligt någon av de andra punkterna i 9 §, om skattskyldigheten upphör på grund av att den enskilda näringsidkaren för över hela den näringsverksamhet som bedrivs från ett fast driftställe i till en stat inom EES. Undantaget gäller dock bara om EES-staten till vilken överföringen sker är medlem i EU eller har ingått en sådan särskild överenskommelse som avses i 63 kap. 14 § andra stycket SFL. Undantaget från omedelbar beskattning enligt andra stycket gäller således endast i samma situationer som när anstånd medges enligt 63 kap. 14 § SFL. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.2. I paragrafen finns bestämmelser om omedelbar återföring av avdrag för avsättning till periodiseringsfond för fysiska personer som är delägare i svenska handelsbolag. Ändringen i första stycket 4 innebär att förkortningen EES införs. Ändringen i det nya andra stycket är av samma slag som ändringen i 8 § (se även kommentaren till den paragrafen). Den innebär ett undantag från omedelbar återföring av avdrag enligt första stycket 3. Detta gäller om skattskyldigheten upphör på grund av att handelsbolaget för över hela den näringsverksamhet som bedrivs från ett fast driftställe i till en stat inom EES. Delägaren ska då återföra sina avdrag enligt huvudregeln i 7 §, eller i förekommande fall enligt någon av de andra punkterna i 10 §. Undantaget gäller dock bara om EES-staten till vilken överföringen sker är medlem i EU eller har ingått en sådan särskild överenskommelse som avses i 63 kap. 14 § andra stycket SFL. Undantaget från omedelbar beskattning enligt andra stycket gäller således endast i samma situationer som när anstånd medges enligt 63 kap. 14 § SFL. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.2. I paragrafen finns bestämmelser om omedelbar återföring av avdrag för avsättning till ersättningsfond. Ändringen i första stycket 6 innebär att förkortningen EES införs. Det införs ett nytt tredje stycke som innebär ett undantag från omedelbar återföring av avdrag enligt första stycket 5. Ändringen är av samma slag som ändringen i 30 kap. 8 § (se även kommentaren till den paragrafen). Undantaget gäller om skattskyldigheten upphör på grund av att den som innehar fonden för över hela den näringsverksamhet som bedrivs från ett fast driftställe i till en stat inom EES. Då ska avdrag återföras 2019/20:20 enligt huvudregeln i 19 § eller i förekommande fall enligt någon av de andra punkterna i 20 §. Eftersom det anges att avdrag inte behöver återföras om skattskyldigheten för näringsverksamheten upphör, så finns det en möjlighet att välja om ersättningsfonden ska återföras eller i enlighet med huvudregeln i 19 §. Vid återföringen gäller det särskilda tillägget i 22 § första stycket samma kapitel.