prop · H60381 · 2019-03-19 00:00:00 — Patienten skall vara närvarande vid förhandlingen, om det är möjligt med hänsyn till hans psykiska tillstånd. Patientens stödperson har rätt att närvara vid förhandlingen och skall om möjligt underrättas om den. Chefsöverläkaren skall höras vid förhandlingen, om det inte är uppenbart obehövligt. Om det inte är uppenbart obehövligt, skall förvaltningsrätten i ett mål enligt denna lag höra lämplig sakkunnig vid muntlig förhandling. Vid förhandlingen får den sakkunnige, i syfte att få upplysning rörande omständigheter som är av betydelse för dennes uppgift, ställa frågor till chefsöverläkaren och patienten. Om en patient som har kallats vid vite att inställa sig personligen till en förhandling uteblir, får rätten förordna att han skall hämtas till rätten antingen eller till en senare dag. Lagen omtryckt 2008:415. Senaste lydelse 2009:809. Vid sjukvårdsinrättningen ska det finnas den personal, de lokaler och den utrustning som behövs för att en god säkerhet ska kunna tillgodoses vid en muntlig förhandling som hålls där enligt 37 §. Denna lag träder i kraft . 2.6Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård Härigenom föreskrivs att 21 b § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård1 ska ha följande lydelse. I fråga om muntlig förhandling I fråga om muntlig förhandling gäller bestämmelserna i 36 och gäller bestämmelserna i 36–37 a §§ 37 §§ lagen (1991:1128) om lagen (1991:1128) om psykiatrisk I fråga om mål enligt mål enligt 10 a eller 10 b §§ skall 10 a eller 10 b § ska dock 36 § och dock 36 § och 37 § andra stycket 37 § andra stycket nämnda lag inte nämnda lag inte tillämpas. Denna lag träder i kraft . 1Lagen omtryckt 2008:416. Förslag till lag om ändring i lagen (1996:242) Härigenom föreskrivs att 21 och 43 §§ lagen (1996:242) om domstolsärenden ska ha följande lydelse. I fråga om offentlighet och I fråga om offentlighet och ordning m.m. vid ett sammanträde ordning m.m. vid ett sammanträde tillämpas 5 kap. 1–5 och 9–12 §§ tillämpas 5 kap. 1–5 och 9–15 §§ föras anteckningar om vad som föras anteckningar om vad som förekommer vid detta när det gäller förekommer vid detta när det gäller anden, åberopanden, invändningar anden, åberopanden, invändningar och erkännanden samt om den och erkännanden samt om den utredning som läggs fram vid utredning som läggs fram vid begränsats enligt 13 §, skall även har begränsats enligt 13 §, ska även I fråga om dokumentation av berättelser som lämnas i bevissyfte och av syn tillämpas 6 kap. 6 och 6 a §§ . I fråga om straff för en förseelse I fråga om straff för en förseelse under förfarandet och för brott mot under förfarandet, för brott mot förbudet att ta upp bild och för brott domstolen tillämpas 9 kap. 5 och mot tystnadsplikt som ålagts av domstolen tillämpas 9 kap. 5–6 §§ I fråga om vite och hämtning tillämpas 9 kap. 7–10 §§ . Domstolen skall självmant ta upp Domstolen ska självmant ta upp frågor om ansvar för rättegångs- frågor om ansvar för rättegångs- förseelse och om utdömande av vite förseelse och om utdömande av vite som förelagts med stöd av denna som förelagts med stöd av denna Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2005:707 (jfr 2007:636). 2.8Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) dels att 18 kap. 19 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas tre nya paragrafer 18 kap. 8 a–8 c §§, och närmast före 18 kap. 8 a–8 c §§ nya rubriker av följande lydelse. Utöver vad som följer av 8 § gäller sekretess hos domstol, och för uppgift i en incidentrapport, om det kan antas att arbetet med ordningen och säkerheten i domstolens eller myndighetens verksamhet motverkas om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Sekretess enligt 8 a § hindrar inte att en domstol lämnar uppgiften till . Om får en uppgift som är sekretessreglerad i 8 a § från en domstol, blir 8 a § tillämplig på uppgiften också hos . Den tystnadsplikt som följer av Den tystnadsplikt som följer av 5–10 §§, 11 § första stycket, 12 och 5–8, 9 och 10 §§, 11 § första stycket 13 §§ inskränker rätten enligt 1 kap. och 12 och 13 §§ inskränker rätten 1 och 7 §§ tryckfrihetsförordningen enligt 1 kap. 1 och 7 §§ tryck- och 1 kap. 1 och 10 §§ yttrande- frihetsförordningen och 1 kap. 1 frihetsgrundlagen att meddela och Den tystnadsplikt som följer av 1–3 §§ inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter, när det är fråga om uppgift om kvarhållande av försändelse på befordringsföretag, hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning på grund av beslut av domstol, undersökningsledare eller åklagare eller inhämtning av uppgifter enligt lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Den tystnadsplikt som följer av 17 § inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter, när det är fråga om uppgift om kvarhållande av försändelse på befordringsföretag, hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation eller hemlig kameraövervakning på grund av beslut av domstol eller åklagare. Att den tystnadsplikt som följer av 1–3 §§ i vissa fall inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter utöver det som anges i andra stycket följer av 7 kap. 10, 12–18 §§, 20 § 3 och 22 § första stycket 1 och andra stycket tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § och 4 § första stycket 1 och andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2018:1919. Ärendet och dess beredning Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag på förändringar som underlättar för domstolarna att upprätthålla ordningen så att domstolarna kan vara trygga och säkra miljöer för alla som medverkar i en domstolsförhandling (dir. 2015:126). som antog namnet Utredningen om ordning och säkerhet i domstol, överlämnade betänkandet Stärkt ordning och säkerhet i domstol (SOU 2017:46). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Lagförslagen i betänkandet finns i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Justitiede- partementet (Ju2017/04740/DOM). I propositionen behandlar regeringen huvuddelen av de förslag som Regeringen avser inte att gå vidare med utredningens Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets synpunkter, som behandlas i avsnitten 8.3, 11 och i författningskommentaren. språkliga ändringar gjorts i förhållande till lagrådsremissens lagförslag och tidpunkten för ikraftträdande skjutits fram till . Ordningen och säkerheten i domstolarna Regeringens bedömning: Det finns ett behov av att förbättra ordningen och höja säkerheten i domstolarna. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna instämmer i utredningens bedömning eller har ingen invändning mot den. ombudsmän framhåller att det är nödvändigt att rättskipningen sker i så öppna former som möjligt för att förtroendet för verksamheten ska vidmakthållas. en trygg och säker miljö ökar viljan hos målsägande och vittnen att medverka i förhandlingar och att den rädsla för att medverka i rätts- processen som målsägande ger uttryck för måste tas på allvar. Skälen för regeringens bedömning Behovet av säkra och öppna domstolar Det är av central betydelse för rättskipningen att domstolarna kan genom- föra sammanträden under ordnade och säkra former. och vittnen ska känna sig trygga när de befinner sig i domstolen. domstolens anställda och för de personer som i övrigt besöker domstolen är det naturligtvis också viktigt att lokalerna präglas av ordning och säkerhet. Parter, målsägande och vittnen ska fritt och sanningsenligt kunna lämna sina berättelser utan att känna sig hotade, störda eller utsatta för påtryckningar. På så sätt får domstolen bästa möjliga underlag för sin bedömning i målen. En trygg och säker miljö kan också antas öka viljan hos målsägande och vittnen att medverka i sammanträden, vilket är en förutsättning för brottsbekämpning och lagföring. är det, som ombudsmän framhåller, nödvändigt för förtroendet för domstolarna att rättskipningen sker i så öppna former som möjligt. De åtgärder som övervägs för att stärka ordningen och säkerheten i domstolarna måste därför alltid balanseras mot de grundlagsskyddade principerna om yttrande- och informationsfrihet och förhandlingsoffentlighet. Vilka åtgärder har vidtagits? Hot och våld mot målsägande, vittnen och andra förhörspersoner är allvarliga angrepp inte bara mot den enskilde, utan även mot rättssystemet och samhället i stort. Som framhåller är det viktigt att den rädsla för att medverka i rättsprocessen som många förhörspersoner beskriver tas på allvar. har regeringen därför vidtagit en rad åtgärder för att förbättra situationen för de personer som ska höras i domstol. En särskild utredare har fått i uppdrag att analysera hur handläggningen av stora brottmål med omfattande bevisning skulle kunna moderniseras och effektiviseras med bevarade krav på rättssäkerhet. Utredningen lämnade delbetänkandet Tidiga förhör – nya bevisregler i brottmål (SOU 2017:98) som innehåller förslag på nya bevisregler i brottmål som bl.a. kan minska risken för påtryckningar och hot mot förhörspersoner. Förslagen bereds nu inom . Vidare har försök, förberedelse och stämpling till övergrepp i rättssak och grovt övergrepp i rättssak kriminaliserats (prop. 2015/16:113). Dessutom har ett nytt skyddsinstitut, skyddad folkbokföring, införts som syftar till att stärka skyddet för hotade och förföljda personer och som t.ex. kan användas för personer som vittnar i rättegångar och är i behov av skyddade personuppgifter (prop. 2017/18:145). Det ekonomiska stödet till kvinno- och tjejjourerna och brottsofferjourernas arbete med vittnesstöd har höjts kraftigt som har fått i uppdrag att ta fram en webbaserad grundutbildning för nya vittnesstöd. Slutligen har haft i uppdrag att belysa mekanismerna bakom att tystnadskulturer uppstår och upprätthålls i exempelvis socialt utsatta områden och inom organiserad brottslighet, samt vid relations- och hedersvåld (Brottsförebyggande rådets rapport till rättsväsendet i socialt utsatta området [2018:6]). och domstolarna har också vidtagit flera åtgärder för att höja säkerheten. Ett exempel är att antalet domstolar med fast säkerhetskontroll har fyrdubblats . har antalet ordningsvakter som tjänstgör i domstolarna mer än fördubblats. Kravet på högre säkerhet har också prioriterats vid planeringen av domstolarnas lokaler. Fler säkerhetssalar har byggts och vid planeringen av nya lokaler 2018/19:81 ser över möjligheterna att åstadkomma lösningar som innebär att målsägande och vittnen inte ska behöva möta den tilltalade i anslutning till sammanträdet. De nya lokalerna utrustas också med säkerhetsteknik som t.ex. överfallslarm och kamerabevakning. Domstolarna behöver bättre verktyg för att upprätthålla ordningen För att domstolarna ska ges bra förutsättningar att upprätthålla god ordning och en hög säkerhetsnivå krävs ett fortlöpande arbete på en rad olika områden. De insatser som har gjorts för att förbättra situationen för förhörspersoner och säkerställa att domstolarna har tillgång till ändamålsenliga och säkra lokaler är exempel på sådant arbete. En annan viktig förutsättning för att domstolarna ska kunna vara trygga och säkra miljöer är effektiv, tydlig och ändamålsenlig lagstiftning. Utredningen har genomfört en enkätundersökning om ordning och säkerhet vid sammanträden i domstol. Undersökningen genomfördes mars–och omfattade sammanlagt 342 åklagare, domare, advokater, processförare, säkerhetsansvariga, ordningsvakter, expeditionsvakter och domstolsvärdar. Syftet med enkäten har bl.a. varit att få kunskap om hur väl domstolarna upprätthåller ordningen och om lagstiftningen ger domstolarna tillräckliga möjligheter att upprätthålla ordningen. Resultatet från enkätundersökningen visar att det i stort råder god ordning i domstolarna men att det finns en rad brister och problem som behöver åtgärdas. Kritik riktas t.ex. mot att rättens ordförande inte arbetar aktivt mot ordningsstörningar och inte ingriper mot subtila försök att påverka förhörspersoner. Problemen tycks också ha blivit större i vissa avseenden, bl.a. när det gäller mobiltelefoner och annan elektronisk utrustning. En majoritet av de tillfrågade anser att sådan utrustning gör det svårt att upprätthålla ordningen i rättssalarna på ett godtagbart sätt. Statistiken från domstolarnas incidentrapportering till bekräftar bilden av att ordningen och säkerheten i domstolarna behöver stärkas. Antalet rapporterade incidenter har ökat kraftigt , från 283 till 687 . Rapporterade ordningsstörningar står för en betydande del av denna ökning. Även om ökningen till viss del kan förklaras av en större benägenhet att rapportera incidenter bör utvecklingen tas på allvar. Mot bakgrund av resultaten av enkätundersökningen, statistiken från incidentrapporteringen liksom vad som framkommit vid utredningens underhandskontakter med domstolarna delar regeringen utredningens uppfattning att det finns ett behov av att förbättra ordningen och höja säkerheten i domstolarna. Lagstiftningen behöver uppdateras och anpassas till den tekniska utvecklingen och till de ordnings- och säkerhetsproblem som domstolarna ställs inför . Det finns t.ex. ett behov av att utöka domstolarnas möjligheter att arbeta förebyggande och av att ge domstolarna bättre verktyg för att kunna ingripa mot uppkomna ordningsproblem. Regeringen lämnar ett flertal förslag till sådana lagstiftningsåtgärder i denna proposition. Större trygghet för parter och vittnen 5.1Effektivare verktyg mot påtryckningar Trakasserier och hot mot målsägande och vittnen blir allt vanligare. Huvudförhandlingen är ett tillfälle där målsägande, vittnen och tilltalade möts och tidigare undersökningar visar att domstolarna är vanliga platser för otillåten påverkan. Risken för sådan påverkan är större i mål som rör ungdomsbrott, relationsvåld eller organiserad brottslighet. Detsamma gäller mål med anknytning till socialt utsatta bostadsområden där det finns en kriminell påverkan på lokalsamhället och en obenägenhet att delta i rättsprocessen (i domstol för målsägande och vittnen [2014:1], Brottsförebyggande rådets rapport påverkan mot brottsoffer och vittnen [2008:8] och områden: sociala risker, kollektiv förmåga och oönskade händelser, ). Utredningens enkätundersökning bekräftar att det förekommer att personer på mer eller mindre subtila sätt försöker påverka förhörspersoner. Det kan t.ex. röra sig om obehagliga gester, intensivt stirrande, frågor som visar att man vet var någon bor eller går i skolan, lyckönskningar inför vittnesmål eller anspelningar om repressalier. Beteendet kan upplevas som särskilt obehagligt och skrämmande om det kommer från personer som bär kläder eller symboler som anspelar på organiserad brottslighet eller ett våldskapital. Otillåten påverkan kan få allvarliga konsekvenser för såväl enskilda personer som för rättsprocessen. Sådant beteende är inte acceptabelt och det är av central betydelse för effektiviteten i rättsprocessen och förtroendet för domstolarna att rättens ordförande har möjlighet att ingripa mot påtryckningar under sammanträdet. Om en förhörsperson har utsatts för påtryckningar utanför rättssalen kan skadan emellertid redan vara skedd när sammanträdet påbörjas. Det är därför lika viktigt att rätten har möjlighet att agera förebyggande inför att ett sammanträde ska äga rum. 5.2Utökade möjligheter att delta genom videokonferens och per telefon Regeringens förslag: Möjligheten att delta i sammanträde genom videokonferens och per telefon utökas och förtydligas. Sådant deltagande ska vara tillåtet •om någon som ska delta känner rädsla för att vara närvarande i rättssalen •om det kan antas att någon som ska delta i sammanträdet utsätts för påtryckningar •om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Regeringens bedömning: Huvudregeln om att den som ska delta i ett sammanträde ska infinna sig i rättssalen eller där sammanträdet annars hålls bör finnas kvar oförändrad. lämplighetsbedömning som görs inför ett beslut om deltagande genom videokonferens eller per telefon. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inget att invända mot utredningens förslag och bedömning. framhåller att det är viktigt att videokonferens inte överanvänds och att det inte utvecklas en presumtion för användning av denna teknik. Tingsrätten framhåller att det allmänt sett får anses mer lämpligt och rättssäkert att en förhörsperson lämnar sin berättelse personligen inför rätten och att man därför i första hand bör överväga medhörning. Även framför att videokonferens bör användas med försiktighet och restriktivitet. Skälen för regeringens förslag och bedömning Behovet av utvidgade möjligheter att använda videokonferens påbörjades en försöksverksamhet med videokonferens i rättegång vid allmän domstol. Motsvarande försöksverksamhet vid allmän förvaltningsdomstol inleddes . Regelverken kring försöksverksamheterna utformades med utgångspunkt i de befintliga reglerna om användning av telefon i rättegång. Försöksverksamheterna föll väl ut och möjligheten att delta genom videokonferens permanentades vid genomförandet av reformen En modernare rättegång, den s.k. EMR- reformen (prop. 2004/05:131). Regleringen gjordes teknikneutral och i stället för att använda uttrycken telefon och videokonferens i lagtexten används uttrycken ljudöverföring och ljud- och bildöverföring. Reglerna i om när någon får delta genom videokonferens överensstämmer med reglerna för deltagande per telefon. I båda fallen är möjligheten inte begränsad till parter och vittnen, utan alla som på något sätt ska delta i ett sammanträde kan göra det genom videokonferens eller per telefon under förutsättning att det finns skäl för det. Vid den bedömningen ska rätten särskilt beakta de kostnader eller olägenheter som skulle uppkomma om den som ska delta i sammanträdet måste infinna sig i rättssalen och om någon som ska delta i sammanträdet känner påtaglig rädsla för att vara närvarande i rättssalen (5 kap. 10 § första och andra styckena). I förarbetena nämns att även säkerhetsskäl kan vara en anledning att tillåta deltagande genom videokonferens eller per telefon (prop. 2004/05:131 s. 225). En person får inte delta genom videokonferens eller per telefon om det är olämpligt med hänsyn till ändamålet med personens inställelse och övriga omständigheter (5 kap. 10 § tredje stycket). Vid utvärderingen av EMR-reformen konstaterades att reformen har fallit väl ut. Möjligheten att delta genom videokonferens har underlättat arbetet vid domstolarna, utrustningen fungerar väl och den tekniska kvaliteten är god. Möjligheten har även ökat tillgängligheten till domstolarna och minskat risken för inställda förhandlingar (prop. 2015/16:39 s. 21). Enligt utredningen har domstolarna bekräftat bilden av att videokonferens fungerar väl. Kvaliteten på ljud- och bildöverföringarna är så bra att i stort sett alla domare anser att den bevisning som läggs fram på det sättet i princip kan värderas lika bra som om personen . 2018/19:81 hade befunnit sig i rättssalen. Som konstateras ovan är påverkan på förhörspersoner ett växande problem. Det är därför viktigt att förebyggande åtgärder kan vidtas så att risken för påverkan aldrig uppstår. Med hänsyn också till de positiva erfarenheterna av deltagande genom videokonferens som konstaterats vid utvärderingen av EMR-reformen, och som bekräftats av utredningens kontakter med domstolarna, delar regeringen utredningens uppfattning att utökade möjligheter till videokonferens kan vara ett effektivt verktyg för att minimera risken för påverkan. Huvudregeln om fysisk närvaro i rättssalen bör inte ändras regler bygger på att de som deltar i ett sammanträde befinner sig på den plats där sammanträdet hålls. Möjligheten att använda videokonferens och telefon är alltså ett undantag från denna grundprincip. Fysisk inställelse i rättssalen kan i sig ha en psykologisk betydelse för såväl parter som vittnen och andra förhörspersoner. Som utredningen föreslår, och som också framhåller, bör huvudregeln därför även fortsättningsvis vara att parter och andra som ska delta i ett sammanträde ska infinna sig i rättssalen eller där sammanträdet annars hålls. Detta innebär att användning av videokonferens och telefon även fortsättningsvis bör ses som komplement till reglerna om fysisk inställelse i rättssalen. När det gäller tingsrätts synpunkt att man i första hand ska överväga s.k. medhörning i stället för deltagande genom videokonferens eller per telefon bör det noteras att ett beslut om medhörning innebär att en part eller åhörare utvisas från rättssalen. Om det är en part som utvisas ska parten få följa förhöret genom en ljudöverföring eller en ljud- och bildöverföring, dvs. genom medhörning (36 kap. 18 § andra stycket ). Om det däremot är en åhörare som utvisas finns det ingen skyldighet att erbjuda medhörning. Det innebär alltså att en åhörare som utvisas inte har någon insyn i processen. kan ur den aspekten anses vara ett mindre ingripande alternativ. Av betydelse för bedömningen av vilket alternativ som ska väljas är även om det finns risk för påtryckningar på förhörspersonen innan sammanträdet påbörjas eller i pauser. I så fall kan det vara lämpligare med videokonferens än att vissa personer utvisas från rättssalen. Vad som är mest lämpligt och ändamålsenligt måste alltid avgöras utifrån förhållandena i det enskilda fallet. I förarbetena till den nuvarande regleringen diskuteras fördelarna och nackdelarna med att i detalj räkna upp vilka aktörer som kan delta genom videokonferens eller per telefon vid särskilt angivna sammanträden. Slutsatsen är dock att en generell utformning ger ökad flexibilitet och större möjligheter att anpassa handläggningen till vad som är lämpligt i det enskilda fallet. Syftet med regelverket är alltså att det ska vara utformat så att ingen kategori av personer helt ska uteslutas från möjligheten att delta vid ett sammanträde genom videokonferens och att detta ska gälla oavsett vilken fråga som behandlas vid sammanträdet (prop. 2004/05:131 s. 89 f.). Regeringens bedömning i denna fråga kvarstår. En gemensam reglering för användning av videokonferens och telefon Regeringen har tidigare uttryckt att reglerna om när någon ska få delta genom videokonferens eller per telefon så långt som möjligt bör vara överensstämmande. Det gör reglerna mer överskådliga och underlättar tillämpningen. Det finns inte anledning att nu göra en annan bedömning. En annan sak är att det förhållandet att villkoren är lika utformade inte innebär att det i alla sammanhang är lika lämpligt att använda sig av telefon som av videokonferens. I tidigare förarbeten uttalas att videokonferens i de flesta fall överträffar deltagande per telefon (prop. 2004/05:131 s. 98). Uttalandena har alltjämt fog för sig. Liksom bör regleringen vara så teknikneutral som möjligt. Det innebär att uttrycken ljudöverföring och ljud- och bildöverföring även fortsättningsvis bör användas i lagtexten. Kravet på att rädslan ska vara påtaglig tas bort En persons rädsla kan vara skäl för att delta genom videokonferens eller per telefon, men enligt nuvarande ordning krävs det att det ska vara fråga om en påtaglig rädsla. Enligt förarbetena innebär det att rädslan inte ska framstå som abstrakt eller obefogad (prop. 2004/05:131 s. 224 f.). För förtroendet för domstolarna och den rättskipande verksamheten är det viktigt att den rädsla som parter och vittnen känner tas på allvar.