prop · H603107 · 2019-04-09 00:00:00 — med vad som gäller för nämnda straffbestämmelser särskilt beaktas Prop. 2018/19:107 om gärningen har avsett betydande värde eller om gärningsmannen använt en urkund eller något annat vars brukande är straffbart enligt 14 eller 15 kap. eller lämnat osann uppgift inför myndighet. Det som sägs i avsnitt 5.4 om förhållandet till andra straffbestämmelser gör sig även gällande här. Enligt den hittillsvarande regleringen är villkor enligt vilket säljaren begär ersättning för att upplåta eller överlåta hyresrätten till en bostadslägenhet ogiltigt. Den som betalat en särskild ersättning för ett hyreskontrakt har rätt att få tillbaka den från säljaren (se 12 kap. 65 § tredje stycket hyreslagen). Utredningen föreslår ingen ändring av dessa bestämmelser. , Hovrätten över och och i anför att det väcker principiella invändningar att köp av hyreskontrakt kriminaliseras som köparen med hjälp av rättsväsendet kan kräva tillbaka köpeskillingen från säljaren. En lämpligare ordning är i så fall enligt dessa remissinstanser att köpeskillingen förverkas. Regeringen instämmer i att systematiska skäl talar för att återbetalningsregeln ses över och att en bestämmelse om förverkande av köpeskillingen bör övervägas (jfr 36 kap. 1 § andra stycket ). Något beredningsunderlag för att göra det i nu aktuellt sammanhang finns dock inte. De angelägna lagändringar som föreslås för att komma till rätta med handeln bör dock inte skjutas till dess en sådan översyn kan ske. Regeringen avser därför att återkomma till den frågan i annat sammanhang. 6Åtgärder mot otillåten andrahandsuthyrning och för höga andrahandshyror 6.1 Växande problem på andrahandsmarknaden En central del i regleringen av bostadshyra är att hyresgästen som huvudregel har rätt till förlängning av hyresavtalet även om hyresvärden säger upp det (s.k. direkt besittningsskydd). Ett annat viktigt inslag är att hyran bestäms efter lägenhetens bruksvärde, i första hand genom förhand- lingar mellan fastighetsägaren och en hyresgästorganisation. hyrans storlek har hyresgästen rätt att få hyran fastställd till ett skäligt Möjligheten att få en skälig hyra fastställd motverkar att en hyresgäst tvingas bort från sin lägenhet på grund av krav på stora hyres- Rätten till hyresprövning motiveras främst av intresset att värna hyresgästens besittningsskydd (se prop. 1968:91 Bihang A s. 48 f.). sidan om bruksvärdesreglerna finns särskilda regler om hyressättning vid nyproduktion (se avsnitt 7). En hyresgäst får inte utan hyresvärdens samtycke eller hyresnämndens tillstånd hyra ut eller på annat sätt upplåta lägenheten i andra hand till 2018/19:107 någon annan för självständigt brukande (39 och 40 §§ hyreslagen). ska lämna tillstånd till upplåtelsen om hyresgästen har beaktansvärda skäl med hänsyn till t.ex. arbete eller studier på annan ort och hyresvärden inte har befogad anledning att motsätta sig den. En hyresgäst får däremot utan något särskilt tillstånd ha inneboende i sin lägenhet, så länge det inte medför men för hyresvärden (41 § hyreslagen). För en upplåtelse av en lägenhet i andra hand gäller i stora drag samma regler för hyressättningen som för en förstahandsupplåtelse. Det innebär att parterna fritt kan avtala om hyran, men att de vid en tvist har möjlighet att ansöka om att hyresnämnden ska fastställa hyran till ett skäligt belopp (55 § hyreslagen). En viktig skillnad jämfört med en förstahandsupplåtelse är att en andrahandshyresgäst i allmänhet saknar det besittningsskydd som en förstahandshyresgäst har (45 § hyreslagen). En andrahandshyresgäst som begär ändring av hyresvillkoren riskerar därför att bli uppsagd, utan möjlighet till förlängning. I syfte att motverka att andrahandshyresgästen tvingas betala hyra som inte är skälig finns det en möjlighet för en andrahandshyresgäst att ansöka hos hyresnämnden om att förstahandshyresgästen ska betala tillbaka det han eller hon har tagit emot utöver skäligt belopp (55 e § hyreslagen). Återbetalning kan även komma i fråga när hyresgästen upplåter en del av lägenheten till en inneboende till en hyra som är för hög. För privatpersoners upplåtelse av en ägd bostad eller en bostadsrätt gäller delvis andra regler om hyressättning, se närmare lagen (2012:978) om uthyrning av egen bostad (härefter privatuthyrningslagen). En bostadsrättsinnehavare har till skillnad från en hyresgäst investerat ett kapital i sin bostad och kan vid en upplåtelse i andra hand få kompensation för kapitalkostnaden (prop. 2012/13:1 utg. omr. 18 s. 70 f.). Rätten för en hyresgäst att upplåta en hyreslägenhet i andra hand är en förmån för hyresgästen som motiveras av både praktiska och bostadssociala skäl. Det är inte godtagbart att en hyresgäst vars hyra bestäms enligt gällande hyressättningsregler tar ut en hyra som uppenbart överstiger den hyra han eller hon själv är skyldig att betala. En undersökning som utredningen har gjort av hyresnivåerna för hyreslägenheter visar dock att hyrorna för andrahandsupplåtelser i allmänhet är betydligt högre än hyrorna för upplåtelser i första hand. var andrahandshyrorna i genomsnitt högre än förstahandshyrorna sett till landet som helhet. Skillnaden var som störst i , där andrahandshyrorna var högre. För var skillnaden , , övriga större kommuner och övriga mindre kommuner . Glappet mellan hyresnivåerna är större ju mindre lägenheten är. Exempelvis var skillnaden mellan första- och andrahandshyrorna för lägenheter med ett rum och kök , medan skillnaden för trerummare var . I var andrahandshyran för en etta nära dubbelt så hög som förstahandshyran (). Statistiken visar också att hyrorna för andrahandsupplåtelser av hyresrätter har ökat betydligt snabbare än hyrorna för –steg första- Prop. 2018/19:107 handshyrorna i . steg andrahandshyrorna med och fram I ökade förstahandshyrorna , medan andrahandshyrorna ökade och, om beräkningen sträcks ut till slutet av 2016, med . I steg andrahandshyrorna , i med Det saknas statistik för förstahandshyrornas utveckling i dessa kommuner, men i hela landet ökade förstahandshyrorna . Även om det tas in i beräkningen att de redovisade andrahandshyrorna –till skillnad från förstahandshyrorna – inte sällan avser möblerade lägenheter, talar uppgifterna tydligt för att andrahandshyrorna i stor utsträckning är högre än vad som är skäligt i hyreslagens mening. Privata och kommunala fastighetsägare har beskrivit för utredningen att det blivit allt vanligare att hyresgäster som inte har behov av sin lägenhet, t.ex. för att de flyttat till en bostadsrättslägenhet eller villa, i stället för att säga upp sitt hyresavtal hyr ut lägenheten i andra hand i syfte att tjäna pengar. Det ska också förekomma olika upplägg där hyresgäster t.ex. genomgår en skenseparation för att få förtur till en hyreslägenhet som sedan hyrs ut i andra hand till en hyra som inte är skälig. Vidare förekommer närmast hotelliknande verksamheter och att hyresgäster upplåter s.k. madrassplatser, en plats stor nog att sova på samt tillgång till badrum och kök, till ett stort antal personer som ibland endast har tillgång till lägenheten vissa delar av dygnet. De som hyr sådana platser befinner sig i allmänhet i en utsatt situation på bostadsmarknaden och är ofta nyanlända till . Det krävs skärpta regler mot missbruket Vid en längre tids otillåten andrahandsuthyrning kan en hyresgäst förlora sin hyresrätt. När det gäller uttag av överhyra av en andrahandshyresgäst utgörs sanktionen av dennes rätt att få tillbaka hyra. Av statistik från hyresnämnderna framgår dock att det förekommer ett begränsat antal ärenden om återbetalning av andrahandshyra och att antalet ärenden dessutom har sjunkit . Detta ska sättas i relation till den ökning av andrahandshyrorna som skett . Dagens möjlighet att återkräva andrahandshyra som inte är skälig tycks alltså inte som ett tillräckligt effektivt medel. Dagens regelverk är inte heller tillräckligt effektivt för att komma till rätta med den otillåtna andrahandsuthyrningen. De höga hyresnivåerna och den otillåtna andrahandsuthyrningen gör att andrahandsmarknaden fungerar sämre och att färre lägenheter sägs upp och lämnas tillbaka till hyresvärdarna för att hyras ut till nya hyresgäster. Många betalar överhyror och bor i bostäder med tidsbegränsade och otrygga kontrakt. För hyresvärdarna medför den otillåtna andrahandsuthyrningen minskad kontroll över det egna lägenhetsbeståndet och risk för ökade kostnader för bl.a. förslitning. För övriga boende i en hyresfastighet kan otillåten andrahandsuthyrning medföra negativa effekter såsom otrygghet i gemensamma utrymmen. De höga hyrorna innebär också en kostnad för det allmänna i och med att det förekommer att i vissa kommuner lämnar ekonomiskt bistånd för att täcka 2018/19:107 biståndssökandes kostnader för andrahandshyror trots att de överstiger skälig nivå (se rapporten för nyanlända 2015:40). De missförhållanden som råder på andrahandsmarknaden motiverar att reglerna för vad som ska hända när en hyresgäst missbrukar sin hyresrätt skärps. 6.2En tydligare gräns mellan inneboende- och andrahandsupplåtelser Regeringens förslag: Förstahandshyresgästen måste använda lägenheten som bostad i beaktansvärd utsträckning för att inte en upplåtelse av lägenheten eller en del av den ska utgöra en tillståndspliktig andrahandsupplåtelse. Utredningens förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag (SOU 2017:86 s. 183). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Hovrätten över och ifrågasätter om det är lämpligt med ett rekvisit som avser en särskild situation. är kritiskt och pekar på att ett alternativ är att utöka möjligheterna till andrahandsuthyrning. tycker att förslaget inte är tillräckligt långtgående. Skälen för regeringens förslag En hyresgäst ska själv bo i lägenheten för att kunna ha inneboende Avgörande för om en andrahandsupplåtelse kräver hyresvärdens samtycke eller inte är om upplåtelsen sker till någon som får rätt att självständigt bruka lägenheten (39 och 40 §§ hyreslagen). Det förhållandet att upplåtaren har undantagit ett eller flera rum från upplåtelsen eller på annat sätt har förbehållit sig nyttjanderätten till en del av lägenheten är inte tillräckligt för att upplåtelsen ska kunna ske utan hyresvärdens samtycke (se prop. 2008/09:27 s. 12 och 20). I rättsfallet NJA 2001 s. 241 II som avsåg en upplåtelse i andra hand av en bostadsrättslägenhet (för vilka det råder motsvarande förbud att upplåta lägenheten i andra hand för självständigt brukande utan föreningens samtycke) ansåg domstolen inte att en hyresgäst haft rätt att självständigt nyttja lägenheten. Detta eftersom bostadsrättsinnehavaren övernattade i lägenheten och därutöver besökte lägenheten, dit han fick sin post, och därvid utnyttjade köket och det rum han undantagit från upplåtelsen. Utgången blev motsatt i rättsfallet NJA 2001 s. 241 I, där bostadsrättsinnehavaren inte haft annan kontakt med lägenheten än att hennes sambo besökt den , efter att i förväg ha aviserat sin ankomst till hyresgästen. För såväl hyresgäster som fastighetsägare har det stor betydelse om en vidareupplåtelse är att betrakta som en tillståndspliktig andrahandsupplåtelse eller som en upplåtelse för inneboende. Frågan aktualiseras bl.a. i tvister i domstol eller hyresnämnd, när en hyresvärd gör gällande att hyres- avtalet ska upphöra på grund av att hyresgästen hyrt ut sin lägenhet i andra hand utan tillstånd (42 § första stycket 3 och 46 § första stycket 1 och 2 hyreslagen). Hyresgästen invänder inte sällan i sådana mål att det varit fråga om att hyresgästen haft inneboende i lägenheten. Parterna kommer i sådana situationer att tvista om huruvida hyresgästen har upplåtit lägenheten till annan för självständigt brukande eller inte. Det tolkningsutrymme som finns i frågan gör att det är svårt för parterna att förutse hur gränsdragningen kommer att ske. Den otydliga gränsen öppnar också upp för missbruk. Genom att benämna vad som egentligen är en upplåtelse i andra hand för självständigt brukande som en upplåtelse till inneboende kringgås det principiella förbudet mot andrahandsupplåtelser utan hyresvärdens samtycke. Uppfattningen från fastighetsägarhåll är att det är mycket svårt för en hyresvärd att nå framgång med en talan om att hyresförhållandet ska upphöra på grund av otillåten andrahandsuthyrning. Det kan t.ex. vara svårt för en fastighetsägare att motbevisa uppgifter om att en hyresgäst som är bosatt på annat håll tillbringar ett visst antal nätter i lägenheten. En rimlig utgångspunkt är att endast den hyresgäst som själv har sin bostad i lägenheten kan inhysa inneboende. Om hyresgästen själv bor i lägenheten, kan han eller hon utöva viss kontroll och fullgöra sin vårdplikt i förhållande till hyresvärden (jfr prop. 1968:91 Bihang A s. 143). När hyresgästen inte bor i lägenheten ges i stället andrahandshyresgästen en mer eller mindre självständig rätt att disponera lägenheten. Enligt regeringens mening bör regelverket vara tydligare med att en upplåtelse i sådana fall inte får ske utan att hyresvärden samtyckt eller hyresnämnden lämnat tillstånd till den. Ett förtydligande av detta slag bör bidra till att minska antalet otillåtna andrahandsuthyrningar. Dels kommer det vara tydligare för hyresgäster som vill följa regelverket i vilka situationer tillstånd krävs till en upplåtelse. Dels torde det vid missbruk av inneboendereglerna bli enklare för hyresvärdarna att vinna framgång i tvister om otillåten andrahandsuthyrning. Den närmare innebörden av boendekravet Lagrådsremissens förslag är att om en bostadslägenhet inte används som bostad av hyresgästen, ska en upplåtelse av lägenheten eller en del av den alltid anses vara för självständigt brukande. Med uttrycket ”används som bostad” avses enligt remissen att hyresgästen använder lägenheten antingen som sin fasta bostad, dvs. permanentbostad, eller som ett nödvändigt komplement till den fasta bostaden, s.k. komplementbostad. Begreppen permanentbostad och komplementbostad används av hyresnämnderna vid bedömningen av huruvida en hyresgäst har ett skyddsvärt behov av sin lägenhet vid en prövning enligt 46 § första stycket 10 hyreslagen. Enligt hyresnämndernas praxis ska frågan om huruvida en lägenhet är en hyresgästs permanenta bostad avgöras utifrån en helhetsbedömning med beaktande av bl.a. hyresgästens familjeförhållanden, anknytning till orten och framtidsplaner när det gäller boendet. För att en lägenhet ska anses vara ett nödvändigt komplement till hyresgästens fasta bostad krävs normalt att hyresgästen visar att han eller hon övernattar i lägenheten 2–eller 80–och att detta sker i samband med arbete eller studier. 2018/19:107 Genom lagrådsremissens förslag uppnås enhetlighet mellan de båda prövningarna. Den praxis som finns när det gäller behovsprövningen kan därmed bli vägledande även vid prövningar av om en upplåtelse är en tillståndspliktig andrahandsupplåtelse eller inte. Enligt Lagrådet är uttrycket ”bostadslägenhet som inte används som bostad av hyresgästen” diffust och ger utrymme för olika tolkningar. Att hänvisa till hur uttrycket i andra sammanhang har tolkats i praxis är enligt Lagrådets mening olämpligt. Lagrådet anser därför att uttrycket bör förtydligas i bestämmelsen. Regeringen anser att det i detta sammanhang är naturligt att knyta an till de kriterier hyresnämnderna tillämpar vid sin prövning av huruvida en hyresgäst har ett skyddsvärt behov av lägenheten. Vid förlängningstvister enligt 46 § hyreslagen gör hyresvärden inte sällan gällande såväl otillåten andrahandsuthyrning som bristande behov av lägenheten. Regeringen delar emellertid Lagrådets uppfattning att uttrycket ”används som bostad” bör förtydligas i lagtexten. Uttrycken permanentbostad och komplementbostad förekommer inte i hyreslagen och det framstår inte som lämpligt att föra in dem i detta sammanhang. I stället bör det anges att hyresgästen ska använda lägenheten ”i beaktansvärd utsträckning”. Med detta avses alltså oförändrat att hyresgästen har sin permanenta bostad i lägenheten, alternativt använder den som en komplementbostad. Förstahandshyran ska vara ett tak Regeringens förslag: Hyran vid en upplåtelse i andra hand ska inte få vara högre än förstahandshyran, med tillägg för möbler, utrustning och andra nyttigheter som ingår i upplåtelsen. Om en del av en lägenhet upplåts för inneboende, ska hyran inte få vara högre än en andel av förstahandshyran som är proportionerlig i förhållande till omfattningen av upplåtelsen, med tillägg för möbler, utrustning och andra nyttigheter som ingår i upplåtelsen. Ett tillägg för möbler och utrustning som ingår i upplåtelsen ska inte få överstiga av den hyra som hyresvärden betalar. för andra nyttigheter som ingår i upplåtelsen, t.ex. el och bredband, ska inte få överstiga hyresvärdens kostnader för dem. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (SOU 2017:86 s. 151). Utredningen föreslår att tillägget på hyran om lägenheten upplåts möblerad får uppgå till som mest av Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. (SKL) och anser dock att det bör finnas större utrymme för kostnadstäckning för slitage, administration o. dyl. för en förstahands- hyresgäst som hyr ut sin lägenhet, för att öka utbudet av tillgängliga Bostad avstyrker förslaget och anför att hyressättningsregeln skulle innebära att hyresrättsinnehavaren skulle göra en ekonomisk förlust vid en andrahandsupplåtelse. över och pekar på att det i praktiken kommer att vara svårt för den som har inneboende att avgöra vad som är skälig hyra och SPF Seniorerna befarar att förslaget kan leda till att äldre inte kommer att hyra Prop. 2018/19:107 ut rum eller del av större lägenheter i samma utsträckning. Skälen för regeringens förslag Det behövs en kompletterande hyressättningsregel Bruksvärdessystemet är komplext och kan uppfattas som svårtillgängligt för enskilda som saknar erfarenhet av hyressättningsfrågor. Om en tvist uppstår om hyran för en lägenhet som omfattas av bruksvärdessystemet är utgångspunkten att den ska bestämmas efter en jämförelse med hyran för lägenheter som med hänsyn till bruksvärdet är likvärdiga. Dessa regler tillämpas också när hyran ska bestämmas för upplåtelse i andra hand av en hyreslägenhet som omfattas av bruksvärdessystemet. I hyresnämnderna används dock vissa presumtioner och schabloner vid bestämmande av vad som är en skälig andrahandshyra. kan förstahandshyran bilda utgångspunkt för en uppskattning av vad som är skäligt, särskilt om förstahandshyran bestämts i en förhandlingsöverenskommelse. Olika nyttigheter som ingår i upplåtelsen kan höja bruksvärdet. Om lägenheten upplåts möblerad tillåts ett schablonmässigt påslag om 10–. Med hänsyn till att andrahandshyrorna i så hög grad överstiger förstahandshyrorna är det tydligt att gällande hyressättningsregler inte har något starkare genomslag på andrahandsmarknaden. Det finns inget legitimt intresse för en hyresgäst vars hyra bestämts enligt gällande hyressättningsregler att vid en upplåtelse i andra hand ta ut en hyra som kraftigt överstiger den egna hyran. Hyresgästen ska inte kunna tjäna pengar på sin hyreslägenhet. Det bör därför införas en kompletterande hyressättningsregel som förtydligar att hyran vid en andrahandsupplåtelse aldrig bör anses som skälig om den överstiger den hyra som förstahandshyresgästen betalar, plus vissa tillåtna tillägg. Med införandet av en sådan regel är det rimligt att en hyresgäst som bryter mot den kan drabbas av kännbara sanktioner (se avsnitt 6.6 och 6.8). Den föreslagna regeln innebär att förstahandshyran är ett tak för andrahandshyran. Det betyder inte att en andrahandshyra som ligger på samma nivå som förstahandshyran alltid är att betrakta som skälig. En prövning enligt bruksvärdesreglerna kan ju mynna ut i att förstahandshyran inte är skälig, om den är högre än lägenhetens bruksvärdeshyra. Så kan t.ex. vara fallet om förstahandshyran inte har bestämts i en förhandlingsöverenskommelse enligt hyresförhandlingslagen (1978:304). I sådana fall påverkar inte takregeln vad som är skälig hyra. Vilka påslag ska då få göras på förstahandshyran enligt takregeln? Förstahandshyresgästen bör få ersättning för sina kostnader för sådana nyttigheter som ingår i andrahandsupplåtelsen men som inte ingår i den hyra som förstahandshyresgästen betalar. Exempelvis kostnader för el, bredband och tv-kanaler. Om lägenheten av förstahandshyresgästen upplåts med möbler och annan utrustning, t.ex. köksutrustning som förstahandshyresgästen själv tillfört lägenheten, bör tillägg för möblerna och utrustningen också få göras. I enlighet med vad förordar bör påslaget kunna uppgå till som mest av grundhyran, i stället för utredningens förslag . På så sätt tas större hänsyn till att standarden kan variera. Att ett påslag håller sig inom takregeln innebär inte 2018/19:107 nödvändigtvis att det är att anse som skäligt vid en prövning enligt bruksvärdesreglerna. Några remissinstanser anser att hyresgästen därutöver borde ha rätt göra ytterligare tillägg för t.ex. slitage och hyresgästens egen administration och att hyresgästen annars kan göra en förlust vid uthyrningen. Normalt slitage ska dock täckas av grundhyran och ersättning för eventuella skador kan t.ex. säkerställas genom deposition. En andrahandshyresgäst bör heller inte behöva stå för förstahandshyresgästens administrativa kostnader. Med hänsyn till att det är förmånligt för en hyresgäst att vid t.ex. studier eller arbete på annan ort få sin hyreskostnad täckt genom en andrahandsupplåtelse, framstår risken för att den föreslagna takregeln skulle minska den legitima andrahandsuthyrningen som begränsad. Takregeln bör gälla även i inneboendefallen När det gäller upplåtelser av en del av lägenheten till inneboende är det, som påpekas av bl.a. Hovrätten över och , mer komplicerat att avgöra vad som är en skälig hyra. Det är dock angeläget att även i dessa fall upprätthålla principen om att en förstahandshyresgäst inte ska kunna göra en ekonomisk vinst på att hyra ut lägenheten. Det är därmed inte godtagbart att en förstahandshyresgäst inhyser inneboende som får betala en större andel av hyran än vad som är proportionerligt i förhållande till upplåtelsen. Hyresgästen skulle ju annars tjäna pengar på sin hyresrätt genom att sänka de egna boendekostnaderna på den inneboendes bekostnad. För att förenkla beräkningen av högsta godtagbara hyra i dessa fall bör vad som anses vara en proportionerlig andel av hyran som utgångspunkt ske utifrån hur stor yta av lägenheten som upplåts jämfört med lägenhetens totala yta. Exempel på hur sådana beräkningar kan se ut ges i författningskommentaren. Endast i undantagsfall bör proportioneringen ske på annat sätt än utifrån storlek. 6.4Inget tillstånd om andrahandshyran är för hög Regeringens förslag: ska inte lämna tillstånd till en upplåtelse i andra hand om hyresgästen tar ut en hyra som är högre än förstahandshyran, med eventuellt tillägg för möbler, utrustning och andra nyttigheter som ingår i upplåtelsen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (SOU 2017:86 s. 154). I betänkandet föreslås att hyresgästen ska intyga att hyran inte överstiger tillåten nivå. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. , Hovrätten över och , i , Fastighetsägarna och allmännyttiga bostadsföretag () efterlyser en analys av konsekvenserna av att en hyresgäst felaktigt intygar att hyran som han eller hon vill ta ut inte överstiger det tillåtna. Skälen för regeringens förslag: För att komma till rätta med andra- handsuthyrningen till överhyror bör hyresvärdarna ges bättre möjligheter att motsätta sig sådana upplåtelser. Många hyresvärdar torde följa de Prop. 2018/19:107 kriterier som gäller för hyresnämndens tillståndsprövning för att avgöra när samtycke ska ges till en begäran om att hyra ut lägenheten i andra hand.