prop · H603159 · 2019-09-04 00:00:00 — Förslagen till placerings- regler bör därför utformas så att de så väl som möjligt passar de särskilda förutsättningar som gäller för pensionsstiftelsernas verksamhet, och inte i första hand – som föreslås i promemorian – så att de ligger så nära andra tjänstepensionsdirektivet som möjligt. Därigenom skapas bl.a. bättre möjligheter att beakta pensionsstiftelsernas funktion inom området för kollektivavtalade tjänstepensioner, som Försäkringsbolaget och Förhandlings- och samverkansrådet PTK vill se. Begreppet företagsstyrning används inte i första tjänstepensionsdirektivet och i direktivet finns det endast ett fåtal bestämmelser som hör till detta område, t.ex. lämplighetskraven för de som leder verksamheten (artikel 9.1b) och bestämmelsen om uppdragsavtal (artikel 9.4). De relativt omfattande bestämmelserna om företagsstyrning i andra tjänstepensions- direktivet utgör således en av de mest betydelsefulla nyheterna jämfört med första direktivet. Pensionsstiftelserna har emellertid en enklare verksamhet än sådana institut som själva står för utfästelserna gentemot de 2018/19:159 enskilda. Genomförandet av direktivet bör därför anpassas till de särskilda förutsättningar som gäller för pensionsstiftelsernas verksamhet, när det är lämpligt och möjligt. Bestämmelserna om information till dem som omfattas av utfästelser om pension som tryggas i en pensionsstiftelse är lika relevanta för pensions- stiftelser som för försäkringsföretag och de föreslagna nya tjänstepen- sionsföretagen (se prop. 2018/19:158). En framtida pensionär bör inte gå miste om väsentlig information om sin pension enbart på grund av att arbetsgivaren har valt att trygga pensionsutfästelsen i en pensionsstiftelse. Genomförandet av andra tjänstepensionsdirektivets bestämmelser om information måste dock med nödvändighet ta hänsyn till ansvarsfördel- ningen mellan pensionsstiftelsen och arbetsgivaren. Ansvarsfördelningen innebär bl.a. att en pensionsstiftelse inte kan antas ha kännedom om enskilda arbetstagares individuella pensionsförmåner eller andra person- liga förhållanden. Det framgår uttryckligen av andra tjänstepensionsdirektivet att be- stämmelserna inte påverkar den roll som arbetsmarknadens parter spelar i förvaltningen av tjänstepensionsinstituten (artikel 20.2). Därför bör genomförandet av direktivet inte innebära någon ändring av arbets- marknadens parters nuvarande roll på tjänstepensionsmarknaden. 7Villkor för att få driva verksamhet Regeringens förslag: ska underrätta Finans- inspektionen om samtliga pensionsstiftelsers anmälningar för tillsyn. Regeringens bedömning: Tryggandelagens bestämmelser om anmälan för tillsyn och registrering är förenliga med andra tjänste- pensionsdirektivet och behöver inte ändras. Direktivets nya bestämmelser om huvudsaklig förvaltningsort kräver ingen ändring i tryggandelagen. Promemorians bedömning överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. I promemorian finns inte något förslag om ändring av bestämmelsen om tillsynsmyndighetens underrättelser till Finans- inspektionen. Remissinstanserna har inte några synpunkter på bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Andra tjänstepensionsdirektivet och gällande rätt Enligt andra tjänstepensionsdirektivet ska alla tjänstepensionsinstitut registreras av tillsynsmyndigheten i ett nationellt register eller vara auktoriserade av tillsynsmyndigheten (artikel 9). auktorisation ska ske inom det territorium där tjänstepensionsinstitutet har sin huvudsakliga förvaltningsort, vilket är den plats där institutet fattar sina viktigaste strategiska beslut. Informationen från registret ska meddelas till Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (Eiopa), som ska offentliggöra den på sin webbplats. Vid gränsöverskridande verksamhet ska värdländerna antecknas i registret. Motsvarande bestämmelse om registrering eller auktorisation finns i första tjänstepensionsdirektivet (artikel 9.1 a). Uttrycket huvudsaklig förvaltningsort, som nämns ovan, är dock nytt i andra tjänstepensions- direktivet (artikel 9). Enligt tryggandelagen står en pensionsstiftelse under tillsyn av den länsstyrelse som är tillsynsmyndighet i det län där arbetsgivaren har sin hemvist (31 § första stycket). Enligt andra stycket i samma paragraf ska styrelsen för en pensionsstiftelse anmäla stiftelsen till den behöriga läns- styrelsen för tillsyn. För mindre pensionsstiftelser ska anmälan ske från det att uppdraget togs emot. För större stiftelser som tryggar utfästelser för minst 100 personer ska anmälan dock ske genast. ska föra ett register över anmälda stiftelser. ska underrätta om anmälningar från pensionsstiftelser som tryggar åtaganden för minst 100 personer. ska underrätta den behöriga om en anmälan om frivillig tillämpning av regelverket från en mindre pensionsstiftelse. Enligt andra tjänstepensionsdirektivet är det en grundläggande förut- sättning att ett tjänstepensionsinstitut antingen registreras eller auktori- seras för att få driva verksamhet. Samma krav gäller enligt första tjänste- pensionsdirektivet. Den gällande ordningen med anmälan för registrering framstår som ändamålsenlig för pensionsstiftelserna. Verksamheten inleds i en pensionsstiftelse när stiftelsen tar emot tillgångar för att trygga en arbets- givares pensionsutfästelser. Detta ger dock inte upphov till något nytt rättsförhållande mellan pensionsstiftelsen och de personer som omfattas av arbetsgivarens utfästelser. Arbetsgivaren svarar fortfarande för utfästel- serna gentemot dessa personer. När första tjänstepensionsdirektivet genomfördes i svensk rätt ansågs det inte förenligt med direktivet att en pensionsstiftelse skulle anmäla sig för tillsyn . Därför infördes regeln i tryggandelagen (31 § andra stycket sista meningen), att pensionsstiftelser som tryggar utfästelser för minst 100 personer ska anmäla sig för tillsyn genast efter det att uppdraget har tagits emot. Genom denna ändring ansågs direktivets krav på registrering vara uppfyllt. Därför är det lämpligt att behålla den gällande ordningen med anmälan för tillsyn och registrering i fråga om pensionsstiftelser som tryggar utfästelser för minst 100 personer. I avsnitt 13 föreslås att ska utöva viss tillsyn även över pensionsstiftelser som tryggar utfästelser för minst 16 personer. Eftersom behöver få kännedom även om dessa pensionsstiftelser bör bestämmelsen om att tillsynsmyndigheten ska underrätta om anmälningar för tillsyn ändras på så sätt att tillsynsmyndigheten ska underrätta om samtliga anmälningar för tillsyn från pensionsstiftelser. 2018/19:159 Det krävs, som framgår ovan, att information från det nationella registret om de medlemsstater i vilka en pensionsstiftelse tryggar utfästelser om pension som ska fullgöras i annat land, ska meddelas Eiopa. Detta krav bedöms kunna uppfyllas inom ramen för den samarbetsskyldighet med Eiopa och andra tillsynsmyndigheter som följer för del enligt bestämmelsen i 34 § andra stycket tryggandelagen, se avsnitt 13.3.7. Andra tjänstepensionsdirektivet innehåller det nya uttrycket huvudsaklig förvaltningsort (artikel 9). Uttrycket definieras i artikeln som den plats där tjänstepensionsinstitutet fattar sina viktigaste beslut. Den huvudsakliga förvaltningsorten avgör inom vilken medlemsstat som ett tjänstepensions- institut ska vara registrerat eller auktoriserat. Enligt gällande rätt ska en pensionsstiftelse stå under tillsyn av den länsstyrelse som är tillsynsmyndighet i det län där arbetsgivaren har sin hemvist (31 § första stycket tryggandelagen). Därmed skulle det kunna uppstå en skillnad mellan ett tjänstepensionsinstituts huvudsakliga förvaltningsort enligt direktivet och en pensionsstiftelses hemvist enligt tryggandelagen. Direktivets bestämmelse syftar emellertid till att be- stämma inom vilken medlemsstat som ett tjänstepensionsinstitut ska vara registrerat eller auktoriserat. Tryggandelagens bestämmelse avser å sin sida frågan om stiftelsens lokalisering inom . Vidare ska en pensionsstiftelse drivas av styrelsen, vars ledamöter utses till lika antal av arbetsgivaren och arbetstagarna. Därmed får en pensionsstiftelse i praktiken ofta en geografisk förankring i arbetsgivarens hemvist, så att den sammanfaller med stiftelsens huvudsakliga förvaltningsort. Ändrade bestämmelser om pensionsstiftelsers hemvist skulle dessutom kunna få stora konsekvenser för såväl stiftelserna som länsstyrelserna, vilket knappast är befogat med hänsyn till frågans begränsade betydelse. Av dessa skäl saknas det anledning att föreslå en ny reglering avseende pensionsstiftelsernas hemvist. 8.1Rätt att driva gränsöverskridande verksamhet Regeringens förslag: Rätten att driva gränsöverskridande verksamhet ska förtydligas genom att andra tjänstepensionsdirektivets definition av gränsöverskridande verksamhet tas in i tryggandelagen. Promemorians bedömning överensstämmer inte med regeringens för- slag. I promemorian görs bedömningen att bestämmelserna i tryggande- lagen uppfyller andra tjänstepensionsdirektivets krav om gränsöver- skridande verksamhet. Remissinstanserna har inte några synpunkter på bedömningen. Skälen för regeringens förslag: Enligt andra tjänstepensionsdirektivet Prop. 2018/19:159 ska medlemsstaterna tillåta att tjänstepensionsinstitut driver gräns- överskridande verksamhet (artikel 11.1). Det ska också vara tillåtet för andra företag att stödja tjänstepensionsinstitut som bedriver gränsöver- skridande verksamhet. Som konstateras i promemorian är detta genomfört i svensk rätt (15 a § tryggandelagen). Andra tjänstepensionsdirektivet innehåller en definition av gräns- överskridande verksamhet som är ny i förhållande till första tjänste- pensionsdirektivet (artikel 6.19). Med gränsöverskridande verksamhet avses att ett tjänstepensionsinstitut förvaltar en pensionsplan där för- hållandet mellan det uppdragsgivande företaget och berörda medlemmar och förmånstagare styrs av social- och arbetsmarknadslagstiftning som är relevant på området för tjänstepensionsplaner i en annan medlemsstat än hemmedlemsstaten. Denna definition innebär en skillnad i förhållande till första tjänstepensionsdirektivet där det anges att medlemsstaterna ska tillåta institut att åta sig uppdrag för företag som är etablerade inom andra medlemsstaters territorier (artikel 20.1). Själva innebörden är emellertid huvudsakligen densamma med den skillnaden att det som är avgörande för om det är fråga om gränsöverskridande verksamhet är om en annan social- och arbetsmarknadslagstiftning ska tillämpas än den som gäller i hem- medlemsstaten. Regeringen anser att rätten att driva gränsöverskridande verksamhet bör förtydligas genom att andra tjänstepensionsdirektivets definition av gräns- överskridande verksamhet tas in i tryggandelagen. Definitionen bör dock formuleras så att den överensstämmer med den verksamhet som pensions- stiftelser bedriver, dvs. tryggande av pensionsutfästelser. 8.2Anmälan om gränsöverskridande verksamhet Regeringens förslag: Det ska anges i tryggandelagen att en pensions- stiftelse får driva gränsöverskridande verksamhet om Finansinspek- tionen godkänner det. ska underrätta om den avser att driva gränsöverskridande verksamhet. Underrättelsen ska innehålla uppgift om arbetsgivarens hemvist och vilket lands social- och arbets- marknadslagstiftning som reglerar förhållandet mellan arbetsgivaren och berörda arbetstagare (värdlandet). Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- slag. I promemorian lämnas inget förslag om att förtydliga att pensions- stiftelser får driva gränsöverskridande verksamhet om godkänner det. Det finns inte heller något förslag om att arbetsgivarens hemvist ska framgå av underrättelsen. I promemorian föreslås att en underrättelse om gränsöverskridande verksamhet ska innehålla uppgift om de länder inom EES där utfästelser om pension ska fullgöras. Remissinstanserna har inte några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag Krav på godkännande av gränsöverskridande verksamhet Enligt andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 11.2) måste ett tjänste- pensionsinstitut som erbjuder sig att bedriva gränsöverskridande verk- samhet godkännas i förväg av den behöriga myndigheten i hem- medlemsstaten. Kravet på förhandsgodkännande är, som konstateras i promemorian, uppfyllt genom tryggandelagens bestämmelser om prövning och som verksamheten får inledas (15 c § andra och fjärde styckena). Det framgår dock bara indirekt att det krävs godkännande för att få driva gränsöverskridande verksamhet. Att det krävs godkännande bör enligt regeringens uppfattning förtydligas genom att det anges i lagen att en pensionsstiftelse får driva gränsöverskridande verksamhet om godkänner det. Enligt andra tjänstepensionsdirektivet ska ett tjänstepensionsinstitut anmäla att det avser att driva gränsöverskridande verksamhet (artikel 11.3). Enligt tryggandelagen ska en pensionsstiftelse lämna en särskild underrättelse till varje gång stiftelsen åtar sig ett upp- drag att driva gränsöverskridande verksamhet (15 b §). Andra tjänste- pensionsdirektivet är därmed genomfört i denna del. Regeringen anser dock att det finns anledning att förenkla uttryckssättet genom att det anges i lagen att en pensionsstiftelse ska underrätta om den avser driva gränsöverskridande verksamhet. Det får i likhet med vad som uttalades när första tjänstepensionsdirektivet genomfördes anses självklart att en underrättelse ska göras varje gång ett institut åtar sig ett nytt uppdrag (prop. 2004/05:165 s. 188). Enligt andra tjänstepensionsdirektivet ska en anmälan om gränsöver- skridande verksamhet innehålla uppgifter om a) värdmedlemsstaterna, b)det uppdragsgivande företagets namn och huvudsakliga verksamhetsort och c) de viktigaste särdragen i den pensionsplan som ska förvaltas för det uppdragstagande företagets räkning (artikel 11.3). Enligt tryggandelagen ska underrättelsen till endast innehålla uppgifter om den arbetsgivare som ska göra inbetalningar till pensionsstiftelsen och om det huvudsakliga innehållet i de överens- kommelser som ska ligga till grund för tryggandet (15 b §). kräver tryggandelagens bestämmelser således inte att pensionsstiftelsen lämnar uppgift om värdmedlemsstaterna. Med värdmedlemsstat avses i direktivet den medlemsstat vars social- och arbetsmarknadslagstiftning på tjänste- pensionsområdet som är tillämplig på förhållandet mellan det uppdrags- givande företaget och medlemmarna eller förmånstagarna (artikel 6.11). Det bör därför anges i lagen att pensionsstiftelsen ska lämna uppgift om vilket lands social- och arbetsmarknadslagstiftning som reglerar förhåll- andet mellan arbetsgivaren och berörda arbetstagare (värdlandet). Detta tydliggör också att det är fråga om gränsöverskridande verksamhet. När det gäller det uppdragsgivande företaget föreskriver direktivet att underrättelsen ska innehålla uppgift om företagets namn och huvudsakliga förvaltningsort. Detta får anses uppfyllt genom kravet i tryggandelagen på att uppgifter ska lämnas om den arbetsgivare som ska göra inbetalningar Enligt regeringens uppfattning bör det dock uttryck- Prop. 2018/19:159 ligen anges att uppgifterna ska omfatta arbetsgivarens hemvist. Regeringens förslag: ska bedöma om pensions- stiftelsen har förutsättningar för att driva den gränsöverskridande verk- Det ska bedömas om den som ska leda verksamheten har tillräcklig kompetens och erfarenhet och i övrigt är lämplig för Om inspektionen bedömer att det inte finns förutsättningar för att driva den planerade verksamheten och därför inte lämnar ett meddelade till värdlandsmyndigheten, ska inspektionen meddela beslut om detta från pensionsstiftelsens underrättelse. Detsamma ska gälla om inspektionen av någon annan anledning inte lämnar ett meddelande till värdlandsmyndigheten. Promemorians bedömning överensstämmer inte med regeringens för- I promemorian görs bedömningen att bestämmelserna i tryggande- lagen uppfyller andra tjänstepensionsdirektivets krav på bedömning av den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten och underrättelse till värdlandsmyndigheten vid en anmälan om gränsöverskridande verksam- Remissinstanserna har inte några synpunkter på bedömningen. Skälen för regeringens förslag: Enligt andra tjänstepensionsdirektivet ska prövningen av den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten avse om tjänstepensionsinstitutets administrativa uppbyggnad, finansiella ställning och dess lednings anseende, yrkeskvalifikationer och erfarenhet är förenliga med den föreslagna gränsöverskridande verksamheten (artikel Detta överensstämmer med det som föreskrivs i första tjänste- pensionsdirektivet (artikel 20.4) och är i huvudsak genomfört i tryggandelagen (15 c § andra stycket). En skillnad är dock att andra tjänstepensionsdirektivet inte uttrycker att prövningen ska avse om det om det finns skäl att betvivla om de aktuella förutsättningarna är uppfyllda, vilket första tjänstepensionsdirektivet gör. tryggandelagens bestämmelser om prövningen bör förenklas genom att det endast anges vad ska bedöma och alltså inte, som i dag, om det finns skäl att ifrågasätta att förutsättningarna är uppfyllda. det gäller ledningsprövningen bör det förtydligas att prövningen ska omfatta den som ska leda verksamheten och inte, som anges i tryggandelagen, företrädaren för pensionsstiftelsen. direktivet bör det även anges att personens erfarenhet ska beaktas vid Enligt det förfarande som följer av andra tjänstepensionsdirektivet ska den behöriga myndigheten lämna underrättelser till värdlandsmyndigheten och tjänstepensionsinstitutet om den gränsöverskridande verksamheten godkänns (artikel 11.4). Om värdlandsmyndigheten inte underrättas inom ska den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten meddela ett motiverat och överklagbart beslut (artikel 11.5). I enlighet med den bedömning som görs i promemorian är detta genom- svensk rätt genom motsvarande bestämmelser i tryggandelagen 2018/19:159 (15 c § första och femte styckena). I tryggandelagen finns också bestämmelser om överklagande av beslut (36 §). Beslut av detta slag ska vara motiverade (jfr 32 § förvaltningslagen [2017:900]). För att genomföra andra tjänstepensionsdirektivet bör dock bestämmelserna i tryggandelagen ändras så att det tydliggörs att Finans- inspektionen alltid ska meddela beslut inom angiven frist om inget med- delande lämnas till värdlandsmyndigheten alltså oavsett om detta beror på att förutsättningarna för att driva verksamheten inte bedöms vara uppfyllda eller någon annan anledning. 8.4Information om verksamhetsbestämmelser och inledande av gränsöverskridande verksamhet Regeringens förslag: Fristen för när en pensionsstiftelse får påbörja gränsöverskridande verksamhet ska förkortas från . Om får information om att verksamhets- bestämmelserna i värdlandet har ändrats, ska inspektionen underrätta pensionsstiftelsen om ändringarna. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- slag. I promemorian lämnas inget förslag om att ska underrätta pensionsstiftelsen om ändringar i de bestämmelser som ska tillämpas i värdlandet. Remissinstanserna har inte några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt andra tjänstepensionsdirektivet ska värdlandsmyndigheten informera den behöriga myndigheten i hem- medlemsstaten om viss lagstiftning i värdlandet från det att meddelandet om gränsöverskridande verksamhet togs emot (artikel 11.7). Den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten ska lämna informationen till tjänstepensionsinstitutet. får inleda den gränsöverskridande verksamheten när institutet tar emot meddelandet om värdmedlemsstatens lagstiftning (artikel 11.8). Om tjänstepensionsinstitutet inte får ett sådant meddelande, får det inleda den gränsöverskridande verksamheten efter utgången av den tidsfrist som värdlandsmyndigheten har för att informera om lagstiftningen. Tryggandelagen innehåller bestämmelser som överensstämmer med andra tjänstepensionsdirektivet när det gäller de nu aktuella leden i förfarandet (15 c § tredje och fjärde styckena). I tryggandelagen är dock tidsfristen för när verksamheten får påbörjas . Denna tidsfrist bör i enlighet med direktivet förkortas . Enligt direktivet ska information även vidareförmedlas om ändringar i de krav som ska tillämpas i värdmedlemsstaten (artikel 11.9). Några sådana bestämmelser finns inte i tryggandelagen. Det bör därför införas en bestämmelse om att ska underrätta pensionsstiftelsen om ändringar i verksamhetsbestämmelserna. Regeringens bedömning: Andra tjänstepensionsdirektivet kräver inga ändringar i tryggandelagens bestämmelser om tillsyn och ingripande avseende pensionsstiftelser som driver gränsöverskridande verksamhet. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna har inte några synpunkter på bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Enligt andra tjänstepensions- direktivet ska den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten, efter underrättelse från värdlandsmyndigheten, vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att ett tjänstepensionsinstitut upphör med överträdelser av verksamhetsbestämmelser i värdlandet (artikel 11.10). Myndigheten i hemmedlemsstaten ska vidta åtgärderna i samordning med värdlands- myndigheten. Enligt tryggandelagen ska utöva tillsyn över att en pensionsstiftelse följer reglerna om bl.a. gränsöverskridande verksamhet i 15 a–15 e §§ i tryggandelagen (34 § första stycket). Enligt andra stycket i samma paragraf ska samarbeta med motsvarande utländska tillsynsmyndigheter i den utsträckning som följer av medlem- skapet i Europeiska unionen. får meddela de anmärk- ningar i fråga om en pensionsstiftelses förvaltning som inspektionen anser behövs (35 §). Därmed medger tryggandelagens bestämmelser att Finans- inspektionen i samarbete med värdlandsmyndigheter ingriper om en pensionsstiftelse inte följer de bestämmelser som gäller för gränsöver- skridande verksamhet. Det behövs inga ytterligare lagstiftningsåtgärder i denna del för genomförande av andra tjänstepensionsdirektivet. Tekniska avsättningar och skuldtäckning Regeringens bedömning: Bestämmelserna om tekniska avsättningar och skuldtäckning i andra tjänstepensionsdirektivet är inte tillämpliga Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: I andra tjänstepensionsdirektivet finns bestämmelser om tekniska avsättningar (artikel 13) och om skuld- täckning av tekniska avsättningar (artikel 14). som förvaltar tjänstepensionsplaner ska alltid ha tillräckliga tekniska avsättningar som motsvarar deras finansiella åtaganden till följd av gällande pensionsavtal. ska, i tillämpliga fall, täcka biometriska risker (dvs. risker knutna till en 2018/19:159 persons liv eller hälsa) eller garantier om en viss avkastning eller förmåns- nivå (artikel 13.2). De tekniska avsättningarna ska vidare beräknas och bestyrkas av en aktuarie eller någon annan expert på området (artik- el 13.4). Beräkningarna ska ske enligt nationellt vedertagna aktuariella principer och vissa särskilda bestämmelser som anges i direktivet (artik- el 13.4 a–d). Det är tillåtet att införa nationella bestämmelser om tekniska avsättningar som går utöver direktivets krav (artikel 13.5). Varje tjänstepensionsinstitut ska alltid ha tillräckliga och lämpliga till- gångar som täcker de tekniska avsättningarna för alla pensionsplaner som det förvaltar (artikel 14.1). Medlemsstaterna får tillåta att tjänstepensionsinstitut har otillräckliga tillgångar för skuldtäck- ning, under vissa angivna förutsättningar (artikel 14.2). De behöriga myn- digheterna ska ingripa om ett tjänstepensionsinstitut som bedriver gräns- överskridande verksamhet inte har tillräckliga tillgångar för att skuldtäcka alla pensionsplaner som förvaltas (artikel 14.3). Bestämmelserna om tekniska avsättningar och om skuldtäckning i andra tjänstepensionsdirektivet motsvarar i huvudsak bestämmelserna i första tjänstepensionsdirektivet (artiklarna 15 och 16).