prop · H603143 · 2019-06-25 00:00:00 — nummer och annan information som behövs för att identifiera den berörda person eller de berörda personer som lämnade in ansökan om tvistlösning till de behöriga myndigheterna och varje annan inblandad person ska ges Det är fråga om uppgifter som kan identifiera den eller de som är berörda av tvisten och kontaktuppgifter till dessa, uppgifter som i 5 kap. 11 § skatteförfarandeförordningen (2011:1261) benämns identifikations- Innebörden av identifikationsuppgifter i form av namn och adress är självklar och behöver inte närmare förklaras. begreppet skatteregistreringsnummer, eller (Tax Identification Number) som det står i den engelska språkversionen, så motsvarar det såväl personsom samordningsnummer på svenska. 2018/19:143 organisationsnummer ett vedertaget och välkänt begrepp för att identifiera Den nya lagen bör därför innehålla en bestämmelse om att ansökan om tvistlösning ska innehålla uppgifter om namn, adress, personnummer, samordningsnummer eller organisationsnummer, eller motsvarande utländska nummer för den eller de som är berörda av tvisten. För det fall det finns någon annan typ av nummer registrerat för att identifiera en sökande eller annan person som är berörd av tvisten ska det Enligt artikel 3.3 b ska uppgift om berörda skatteperioder ges in. Begreppet skatteperiod förekommer visserligen inom den svenska Vad gäller inkomstbeskattning används dock normalt I bestämmelsen bör därför anges att uppgift om vilka beskattningsår som tvisten avser ska lämnas in tillsammans med I artikel 3.3 c anges att närmare uppgifter om relevanta fakta och omständigheter i fallet och mera specifikt arten av och datum för de åtgärder som ger upphov till tvistefrågan samt därtill knutna belopp i de berörda medlemsstaternas valutor, med en kopia på eventuella styrkande handlingar, ska ges in. I direktivet anges att det bland annat är fråga om närmare uppgifter om en transaktions struktur och om förhållandena mellan sökanden och övriga parter i de relevanta transaktionerna samt fakta som fastställts i god tro i en ömsesidigt bindande överenskommelse mellan sökanden och skatteförvaltningen, i tillämpliga fall. belopp så kan det vara fråga om att ange närmare uppgifter om samma inkomst i den andra medlemsstaten och om upptagandet av en sådan inkomst som beskattningsbar inkomst i den andra medlemsstaten samt uppgifter om skatt som tagits ut eller kommer att tas ut i samband med en sådan inkomst i den andra medlemsstaten. Det bedöms inte nödvändigt att i svensk rätt införa en bestämmelse på denna detaljnivå. ska anses genomfört i detta avseende får det anses tillräckligt att i den föreslagna bestämmelsen om vilka uppgifter som ska ges in i samband med ansökan också ange att relevanta fakta och omständigheter för tvisten ska ges in. Enligt artikel 3.3 d ska det i ansökan om tvistlösning göras en hänvisning till tillämpliga nationella regler och avtalet eller konventionen som är föremål för tvist mellan medlemsstaterna. Om mer än ett avtal eller en konvention är tillämpligt ska den berörda person som lämnar in klagomålet ange vilket avtal eller vilken konvention som ska tolkas i samband med den aktuella tvistefrågan. Det avtalet eller den konventionen ska anses utgöra det tillämpliga avtalet eller den tillämpliga konventionen för tillämpningen av direktivet. Bestämmelsen får anses syfta till att säkerställa att det klart framgår av ansökan vilka nationella regler som är tillämpliga och vilket skatteavtal som ska tillämpas på tvisten. också framgå av den föreslagna bestämmelsen. Vidare framgår av artikel 3.3 e att en förklaring till varför sökanden anser att en tvistefråga föreligger ska ges in, liksom uppgifter om eventuella överklaganden eller rättstvister som inletts av sökanden i fråga om de relevanta transaktionerna och eventuella domstolsavgöranden som Lagrådet anför att kravet på att ange uppgift om vilka omständigheter som ligger till grund för ansökan ter sig överflödig eftersom den inte har någon direkt motsvarighet i direktivet utan kan uppfattas som en variant av kriterierna i punkt c i artikel 3.3. Regeringen gör bedömningen att uttrycket ”förklaring till varför sökanden anser att en tvistefråga föreligger” i skattetvistlösningsdirektivets artikel 3.3. e bör förstås som uppgift om vilka omständigheter som ligger till grund för ansökan. Bestämmelsen i den nya lagen bör därför i denna del spegla detta och inte ändras på det sätt som Lagrådet föreslår. När det gäller domstolsavgöranden, överklaganden och rättstvister kan det för svensk del bäst beskrivas som överklagande, rättsliga förfaranden och domstolsavgöranden med koppling till tvistefrågan. Detta bör framgå av den föreslagna bestämmelsen. Utöver vad som sagts ska, enligt artikel 3.3 e, en kopia av det slutgiltiga taxeringsbeslutet i form av ett meddelande om slutgiltig taxering, en skatterevisionspromemoria eller annat motsvarande dokument som föranlett tvistefrågan ges in och, i tillämpliga fall, eventuella andra dokument som utfärdats av skattemyndigheterna avseende tvistefrågan. Mot bakgrund av vad som angetts ovan om de åtgärder som bedöms kunna ge upphov till en tvist, torde de nu nämnda handlingarna för svensk del kortfattat kunna sammanfattas till beslut, förslag till beslut eller annat liknande dokument som ligger till grund för den fråga som är föremål för tvist. Förslag till beslut kan i utlandet motsvaras av revisionspromemoria eller skatterevisionspromemoria i fall sådana upprättats. Även uppgifter om eventuella ansökningar som sökanden lämnat in inom ramen för ett annat förfarande vid ömsesidig överenskommelse eller enligt ett annat tvistlösningsförfarande enligt ett avtal eller en konvention som tolkas eller tillämpas i förhållande till den relevanta tvistefrågan ska ges in tillsammans med ansökan. Med avtal eller konvention som tolkas eller tillämpas i förhållande till den relevanta tvistefrågan får förstås det skatteavtal som tvisten avser. Till dessa uppgifter ska sökanden ge in ett uttryckligt åtagande om att denne i tillämpliga fall kommer att iaktta bestämmelserna i artikel 16.5. Av artikeln i fråga framgår att om en ansökan om tvistlösning ges in enligt direktivet ska ett liknande förfarande vid ömsesidig överenskommelse enligt ett skatteavtal som tolkas eller tillämpas i tvisten avslutas. Det andra förfarandet ska avslutas med verkan från och med det datum då en behörig myndighet i en berörd medlemsstat tog emot ansökan om tvistlösning. Ett eventuellt förfarande vid ömsesidig överenskommelse som redan pågår enligt ett skatteavtal kommer med andra ord att avslutas från och med den dag då ansökan om tvistlösning först togs emot. För att genomföra direktivet i dessa avseenden bör det i lagen anges att sökanden ska intyga att denne är medveten om att ingivandet av ansökan om tvistlösning enligt den nya lagen leder till att det andra förfarandet vid ömsesidig överenskommelse avslutas. Utöver de uppgifter som angetts ska ges in vid ansökan om tvistlösning föreskrivs i direktivet att sökanden ska ge in ett åtagande om att denne kommer att svara så fullständigt och skyndsamt som möjligt på alla ändamålsenliga uppmaningar från en behörig myndighet och tillhandahålla all dokumentation på begäran av de behöriga myndigheterna. Rent språkligt förefaller ordet försäkran passa bättre i sammanhanget. I bestämmelsen om uppgifter som ska ges in vid ansökan om tvistlösning bör således finnas krav på en försäkran från sökanden om att denne kommer att lämna fullständiga och skyndsamma svar på 2018/19:143 uppmaningar från och tillhandahålla de uppgifter som begär. Till de nu angivna uppgifterna och handlingarna ska kopior på eventuella styrkande handlingar ges in. I artikel 3.3 f anges att sökanden ska ge in den eventuella ytterligare information som begärs av de behöriga myndigheterna och som anses nödvändig för att en prövning i sak av det enskilda ärendet ska kunna göras. Den försäkran som ovan nämnts får anses omfatta även dessa uppgifter varför något tillägg till bestämmelsen på grund av vad direktivet föreskriver i detta avseende inte anses behövas. Utöver vad som sagts finns i artikel 3.1 krav på att sökanden ska ange vilka medlemsstater som är berörda av tvistefrågan i samband med att ansökan ges in. Till skillnad från de uppgifter som anges ovan framgår inte uttryckligen att detta är ett absolut krav för att ansökan ska kunna godtas. Det är dock rimligt att hålla samman samtliga uppgifter som ska ges in i samband med ansökan i en bestämmelse. Denna del av artikeln bör därför föras in i den föreslagna bestämmelsen om vad ansökan ska innehålla. Förslaget genomförs genom 2 kap. 3 § i den nya lagen. Regeringens förslag: får förelägga en sökande att ge in de uppgifter som anser behövs för att tvisten ska kunna prövas i sak. Ett sådant föreläggande ska utfärdas från det att ansökan om tvistlösning togs emot. I föreläggandet ska det anges att den sökande ska lämna svar från mottagandet av föreläggandet och att följden av att det inte följs kan bli att ansökan om tvistlösning avvisas. Regeringens bedömning: Det behöver inte införas några särskilda bestämmelser om sekretess för uppgiftsskydd och skydd av handels-, affärs-, industri- eller yrkeshemligheter eller handelsprocesser. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: anger att ett föreläggande om komplettering borde kunna utfärdas snabbare än . Skälen för regeringens förslag och bedömning: I skattetvistlösningsdirektivets artikel 3.4 finns bestämmelser om att behörig myndighet har rätt att begära in kompletterande upplysning i vissa fall och under vissa förutsättningar. Av artikel 3.4 första stycket jämförd med artikel 3.3 f framgår att behörig myndighet i en berörd medlemsstat får begära in de ytterligare upplysningar som anses nödvändiga för att en sakprövning i ärendet ska En sådan begäran ska göras från mottagandet av ansökan om tvistlösning. uppgiftsskydd och skydd av handels-, affärs-, industri- eller yrkeshemligheter eller handelsprocesser ska tillämpas på de uppgifter som Bestämmelserna riktar sig till behörig myndighet, men har koppling till artikel 3.4 andra stycket och artikel 5.1 a. Enligt artikel 3.4 andra stycket ska en berörd person svara på en behörig myndighets begäran om ytterligare information från mottagandet av begäran. Av artikel 5.1 a framgår att en ansökan om tvistlösning får avvisas om inte all kompletterande information enligt artikel 3.4 getts in eller inte getts in . Konsekvensen av att en sökande inte efterkommer behörig myndighets begäran är alltså att ansökan kan komma att avvisas. För att genomföra artikel 3.4 i dessa delar bör en bestämmelse tas in i den nya lagen som ger rätt att förelägga sökanden att, från det att föreläggandet togs emot, ge in de uppgifter som behövs för att tvisten ska kunna prövas i sak. Följden av att svar inte lämnas inom den angivna tiden ska kunna bli att ansökan avvisas. I bestämmelsen bör också anges att ska utfärda ett sådant föreläggande från mottagandet av ansökan om tvistlösning, vilket motsvarar den tid som sökanden har på sig att svara på föreläggandet. anser att ett föreläggande om komplettering borde kunna utfärdas snabbare än . Den angivna tiden i lagstiftningen har valts eftersom det följer av artikel 3.4.Eftersom det även är en annan medlemsstat som är berörd av tvisten så kommer även behörig myndighet i denna stat ha på sig att utfärda ett föreläggande till den sökande om att komplettera sin ansökan. Att i svensk lagstiftning ange för svensk behörig myndighet än vad som följer av direktivet skulle göra att svensk behörig myndighet får kortare tidsfrist än utländsk behörig myndighet vilket inte framstår som lämpligt. Att enbart ha en kortare tidsfrist för svensk behörig myndighet skulle heller inte med säkerhet innebära en kortare handläggningstid. Lagrådet anför i sitt yttrande att den redovisade avsikten, att det är fråga om de uppgifter som anser sig behöva, bör komma till tydligare uttryck i lagtexten. Regeringen instämmer i detta. Lagtexten har därför justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Det som ovan nämnts (avsnitt 6.4.1) om att det bör övervägas om , i samband med att en ansökan om tvistlösning tas emot, ska lämna vissa upplysningar om bestämmelser som finns i direktivet till sökanden, bör kompletteras med att myndigheten även ska informera om att det i direktivet finns bestämmelser om ingivande av svar på begäran om komplettering till samtliga behöriga myndigheter. Bestämmelser om detta behöver inte genomföras i lagform utan regleras i så fall lämpligare av föreskrifter på lägre nivå. Den del av bestämmelsen som anger att vissa ingivna uppgifter ska skyddas av nationell lagstiftning bedöms inte behöva föras in i någon ny bestämmelse. Detta eftersom det finns bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) till skydd för den sortens uppgifter. Förslaget genomförs genom 2 kap. 4 § i den nya lagen. 2018/19:143 6.4.4 Prövning av ansökan om tvistlösning Regeringens förslag: ska pröva en ansökan om tvistlösning ska godtas från den dag som är senast av dagen för mottagandet av ansökan eller dagen för mottagandet av kompletterande uppgifter efter ett föreläggande. Tidsfristen gäller inte om sökanden har överklagat ett beslut som gett upphov till den tvist som ligger till grund för ansökan. situationer ska tidsfristen i stället räknas från den dag då en dom eller ett slutligt beslut i det förfarandet har fått laga kraft eller förfarandet har En ansökan om tvistlösning ska avvisas om det inte finns någon tvist, om ansökan har lämnats in för sent eller om ansökan inte innehåller de uppgifter som lagen föreskriver ska ges in eller inte har kompletterats med de uppgifter som anser behövs för att tvisten ska kunna prövas i sak. En ansökan som inte prövas inom föreskriven tid ska anses ha Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Näringslivets skattedelegation (NSD), till vars yttrande , Svensk Försäkring, och ansluter sig noterar att ordvalet ”ska” i 2 kap. 6 § tvistlösningslagen inte tycks förankrat i direktivet (”får”). anser att det inte framstår som klart varför det ska ta upp att pröva om en ansökan ska godtas. Skälen för regeringens förslag: I artikel 3.5 första stycket anges att behörig myndighet i varje berörd medlemsstat ska fatta beslut om att godta eller avvisa en ansökan om tvistlösning från det att ansökan togs emot eller, om kompletterande uppgifter har begärts in, sex månader från mottagandet av dessa uppgifter. En bestämmelse ska tas in i den nya lagen för att genomföra artikel 3.5 i denna del. även att de behöriga myndigheterna ska underrätta såväl sökanden som behöriga myndigheter i övriga berörda medlemsstater om sitt beslut. Denna del av artikeln bedöms inte behöva genomföras i lagform eftersom den riktar sig enbart till behöriga myndigheter och inte till enskilda. I artikel 16.3 anges att berörda personer får använda sig av de rättsmedel som står dem till buds enligt nationell rätt i de berörda medlemsstaterna. Om en sökande har inlett ett förfarande i syfte att använda sig av ett sådant rättsmedel ska dock de tidsperioder som avses i bl.a. artikel 3.5 och som reglerar tidsfristen för när en behörig myndighet ska ha fattat beslut om en ansökan om tvistlösning, börja räknas från och med det datum då en dom som meddelats i det förfarandet fått laga kraft eller förfarandet i fråga på annat vis slutgiltigt har avslutats eller skjutits upp. En sökande ska med andra ord kunna använda sig av nationella rättsmedel även om vederbörande gett in en ansökan om tvistlösning enligt den nya lagen. Nationellt rättsmedel i direktivets mening torde avse överklagande. den enskilde överklagar ett beslut avseende tvistefrågan ska tidsfristerna för när behörig myndighet ska ha prövat ansökan om tvistlösning börja löpa först från den dag då en dom meddelats och fått laga kraft eller förfarandet på annat vis slutligt avslutats eller skjutits upp. avslutats och skjutits upp bedöms motsvara vad som i svensk rätt uttrycks som slutligt beslut och vilandeförklaring. En bestämmelse motsvarande vad som har sagts bör införas i den nya lagen för att genomföra artikel 16.3 i skattetvistlösningsdirektivet i denna del. Enligt artikel 5.1 får behörig myndighet avvisa en ansökan om tvistlösning från mottagandet av ansökan eller kompletterande uppgifter, beroende på vilket som infaller senast. En bestämmelse motsvarande vad som sagts bör införas i den nya lagen för att genomföra artikel 5.1 i denna del. En grund för avvisning är enligt 5.1 a att ansökan inte innehåller de uppgifter som direktivet kräver enligt artikel 3.3. Att ansökan ”inte innehåller de uppgifter som direktivet kräver” inbegriper också sådana kompletterande uppgifter som behörig myndighet begärt, men som inte har getts in alls eller inte har getts in inom de som sökanden har på sig (se avsnitt 6.4.3). Ansökan får enligt artikel 5.1 b och c också avvisas om det inte finns någon tvist eller om ansökan inte lämnats in från det att tvisten blev känd för sökanden. anser att det inte är klart varför prövningen av om en ansökan ska godtas ska ta upp . Den valda tidsfristen i lagstiftningen motsvarar den som anges i tvistlösningsdirektivet. Även om strävar efter att fatta ett beslut om ansökan ska godtas eller inte är det också rimligt att myndigheten ges att göra sin bedömning. Ärenden som rör tvister om tolkning och tillämpning av skatteavtal är inte sällan både komplicerade och omfattande. Det kan också noteras att den sökande inte är part i en eventuell tvist utan att den, om det föreligger, är mellan de relevanta staterna. De behöriga myndigheterna kan alltså behöva tid för att reda ut om en tvist finns. NSD m.fl. noterar att ordvalet ”ska” i 2 kap. 6 § i den föreslagna tvistlösningslagen inte tycks förankrat i direktivet där det står ”får” och anför att det faktum att en behörig myndighet får avvisa en ansökan inte är samma sak som att myndigheten är skyldig att avvisa den. Ovan har uttalats att det av artikel 3.3 framgår att vissa uppgifter ska finnas med i en ansökan om tvistlösning för att ansökan ska kunna godtas. Regeringen anser att det finns en koppling mellan artikel 3.3 och artikel Det vill säga att en ansökan om tvistlösning som inte innehåller de föreskrivna uppgifterna eller inte kompletteras med efterfrågade uppgifter inom angiven tid ska avvisas av behörig myndighet. När det sedan gäller de andra kriterierna som utgör grund för avvisning enligt artikel 5.1 b och c förefaller det lämpligt att införa bestämmelser om avvisning även under sådana omständigheter eftersom det är en rimlig följd av att något ges in för sent eller om ingen tvist finns. Det ligger också i linje med vad som gäller i svensk rätt . En bestämmelse enligt vilken svensk behörig myndighet ska kunna avvisa en ansökan om tvistlösning under de angivna omständigheterna bör således tas in i den nya lagen. En ytterligare bestämmelse rörande prövningen av en ansökan om tvistlösning finns i artikel 5.2. I artikeln anges att ansökan ska anses ha godtagits av berörd behörig myndighet om myndigheten inte har fattat ett beslut om ansökan inom den tidsfrist som föreskrivs i artikel 3.5 (dvs. från det att ansökan togs emot eller kompletterades med uppgifter som nämndes ovan). En sådan ordning är främmande för svensk 2018/19:143 rättsordning och torde komma att få ytterst begränsad betydelse i och med att myndigheter kan granskas och få kritik av . Granskning eller kritik av får dock inte per automatik till följd att en ansökan godtas, inte heller sker en sådan granskning inom den tid som föreskrivs i direktivet. För att genomföra direktivet bör därför en bestämmelse motsvarande vad som sägs i artikel 5.2 införas i den föreslagna lagen. Förslaget genomförs genom 2 kap. 5–7 §§ i den nya lagen. 6.4.5Sökandens återkallelse av ansökan Regeringens förslag: Sökanden ska kunna återkalla sin ansökan om tvistlösning när som helst under förfarandet enligt lagen. En sökande som vill återkalla sin ansökan ska göra detta skriftligen till . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft synpunkter på Skälen för regeringens förslag: I skattetvistlösningsdirektivets artikel 3.6finns bestämmelser om att en sökande har rätt att återkalla en ansökan om tvistlösning, hur en sådan återkallelse ska ske och vilka följder den får. Enligt artikel 3.6 ska en sökande som önskar återkalla sin ansökan om tvistlösning skriftligen underrätta de behöriga myndigheterna om detta. En sådan underrättelse ska innebära att alla förfaranden enligt direktivet upphör. En behörig myndighet som tar emot en återkallelse ska utan dröjsmål informera behörig myndighet i varje annan berörd medlemsstat om att förfarandena upphört av denna anledning (jfr avsnitt 6.8). Bestämmelser om att sökanden ska kunna återkalla sin ansökan och formerna för det bör tas in i den nya lagen. Bestämmelser om att i vissa fall är skyldigt att underrätta utländsk behörig myndighet kan med fördel regleras i föreskrifter på lägre nivå än lag. Även bestämmelser om att , i samband med att myndigheten tar emot en ansökan om tvistlösning, ska upplysa sökanden om att det i direktivet finns bestämmelser om ingivande av återkallelse av en ansökan om tvistlösning till samtliga behöriga myndigheter bedöms inte behöva genomföras i lagform utan regleras lämpligare av föreskrifter på lägre nivå. Vad gäller effekterna av en återkallelse, dvs. att den ska resultera i att alla förfaranden enligt direktivet upphör hänvisas till avsnitt 6.8. Förslaget genomförs genom 2 kap. 8 § i den nya lagen. Förfarandet vid ömsesidig överenskommelse 6.5.1Tidsfrist för att lösa en tvist genom ömsesidig överenskommelse Regeringens förslag: Om samtliga behöriga myndigheter har godtagit ansökan om tvistlösning ska försöka lösa tvisten genom en ömsesidig överenskommelse med utländsk behörig myndighet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat prome- Skälen för regeringens förslag Artikel 4 i skattetvistlösningsdirektivet innehåller bestämmelser om förfarandet vid ömsesidig överenskommelse. Bestämmelserna syftar till att upprätta ett förfarande varigenom medlemsstater som gör olika bedömningar av hur ett skatteavtal dem emellan ska tolkas och tillämpas genom en ömsesidig överenskommelse kan lösa den uppkomna tvisten. I det första skedet av förfarandet ska behöriga myndigheter i berörda medlemsstater gemensamt försöka lösa tvisten genom en ömsesidig överenskommelse. Detta regleras i artikel 4.1. Processen ska inledas om och när behöriga myndigheter i samtliga berörda medlemsstater har godtagit ansökan om tvistlösning. Eftersom bestämmelsen är en övergripande bestämmelse om hur ett förfarande vid ömsesidig överenskommelse inleds bör en bestämmelse som motsvarar vad som sagts införas i svensk rätt. Bestämmelser om förfarandet vid ömsesidig överenskommelse förekommer i skatteavtal (se t.ex. artikel 24 i bilagan till lagen [2005:248] om skatteavtal mellan och och artikel 6.2 skiljemannakonventionen). Det är således inte fråga om en ny typ av förfarande på skatterättens område. Förslaget genomförs genom 3 kap. 1 § i den nya lagen. Regeringens förslag: ska från en sökande få begära in de kompletterande uppgifter som anser behövs för att kunna träffa en ömsesidig överenskommelse. Sökanden ska ge in svar på begäran om komplettering från mottagandet av den. Regeringens bedömning: Det behöver inte införas några särskilda bestämmelser om uppgiftsskydd och skydd av handels-, affärs-, industri- eller yrkeshemligheter eller handelsprocesser. 2018/19:143 Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft synpunkter på förslaget och bedömningen.