prop · H60381 · 2019-03-19 00:00:00 — kontroll av patientens stämningsläge eller om patienten har med sig farliga Enligt utredningen har det till och med förekommit att patienter burit hammare eller kniv under förhandlingen. Det har också hänt att rätten vid utpassering har hamnat i ett låst utrymme tillsammans med patienten. Bilden av säkerhetsbristerna vid de muntliga förhandlingarna i psykiatri- målen bekräftas av flera remissinstanser, bl.a. Förvaltningsrätten i och Förvaltningsrätten i . Med hänsyn till den samstämmiga bilden av det bristfälliga säkerhetsläget vid de muntliga förhandlingarna som hålls vid sjukvårdsinrättningarna föreslår utredningen att det införs bindande krav på säkerheten vid sådana Förvaltningsrätten i och Förvaltningsrätten i ifrågasätter dock om ett bindande krav på säkerheten kommer att innebära några faktiska förändringar. framför också att genom den föreslagna hänvisningen till 15 a § LPT är det fortfarande sjukvårdsinrättningens vårdande verksamhet som står i Förvaltningsrätten anser att den nya regleringen om säkerhetskrav vid muntliga förhandlingar i stället bör ges ett självständigt innehåll. En hög säkerhetsnivå är en grundläggande förutsättning för en rättssäker Säkerheten ska vara hög, oavsett om förhandlingen hålls i domstolens egna lokaler eller på en sjukvårdsinrättning. domstolar som kommuner och landsting har uppgett att de ser fördelar med en tydligare reglering i lag. utredningens och remissinstansernas uppfattning att åtgärder bör vidtas för att säkerställa bättre säkerhet vid muntliga förhandlingar i psykiatrimål. Det bör således tydliggöras att sjukvårdsinrättningen är skyldig att se till att det finns förutsättningar för säkra och trygga förhandlingar i sjukhusets Regleringen bör dock, som Förvaltningsrätten i anför, inte knytas till bestämmelser som reglerar säkerheten i vården. regleringen bör i stället ges ett självständigt innehåll. regleringen framgå att det vid sjukvårdsinrättningen ska finnas den personal, de lokaler och den utrustning som behövs för att en god säkerhet ska kunna tillgodoses vid en muntlig förhandling som hålls på bör detta förbättra säkerhetsrutinerna och minska problemet med att domstolarna upplever att man inte får gehör för krav på grundläggande säkerhetsåtgärder. Förvaltningsrätten i och Förvaltningsrätten i anser att ytterligare åtgärder behövs för att säkerheten i psykiatrimål ska kunna Förvaltningsrätten i framför att det bör införas en möjlighet att kroppsvisitera en part som ska närvara vid en muntlig förhandling för att säkerställa att farliga föremål inte tas med in. Förvaltningsrätten i anser att det för fullgod säkerhet vid en förhandling i princip krävs en förhandlingssal som motsvarar domstolens Prop. 2018/19:81 egna rättssalar med avseende på avstånd mellan parter och mellan parter och rätten, in- och utpassering, utrymningsvägar och larm. Dessa frågor har inte övervägts av utredningen och kan därför inte behandlas inom ramen för detta lagstiftningsärende. 12.2Deltagande genom videokonferens i psykiatrimål Regeringens förslag: Det förtydligas att muntliga förhandlingar i psykiatrimålen inte måste hållas på sjukvårdsinrättningen om patienten deltar genom videokonferens eller per telefon. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att det, utöver vad som redan framgår av förvaltningsprocesslagen, ska framgå att rättens ordförande ska få besluta att patienten och andra personer får delta i muntlig förhandling genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring, men föreslår inte någon begränsning av i vilka situationer sådant deltagande kan tillåtas. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrar sig över förslaget tillstyrker Förvaltningsrätten i , kommuner och landsting och förslaget. Förvaltningsrätten i framhåller att det är mycket positivt att det enligt lagtexten inte krävs några särskilda skäl för att tillåta deltagande genom videokonferens, men understryker vikten av att gränsen för när videokonferens kan användas inte sätts för högt. Förvaltningsrätten i ser inget behov av den föreslagna regleringen eftersom det framgår av 14 § förvaltningsprocesslagen att deltagande vid muntlig förhandling kan ske genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring även i psykiatrimålen. Skälen för regeringens förslag: Muntlig förhandling i psykiatrimål ska hållas på sjukvårdsinrättningen, om inte särskilda skäl talar för något annat (37 § LPT och 21 b § LRV). Enligt 14 § andra stycket förvaltningsprocesslagen får sökanden eller klaganden och den som har att svara i målet delta i en muntlig förhandling genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring under samma förutsättningar som gäller enligt 5 kap. 10 § . Samma reglering gäller för vittnen och sakkunniga (25 § förvaltningsprocesslagen). Av förarbetena framgår att det är möjligt att använda videokonferens i alla typer av mål och förhandlingar och att även andra, t.ex. ombud, vårdnadshavare och tolkar, utan särskild reglering kan delta i en muntlig förhandling genom videokonferens (prop. används enligt utredningen i viss omfattning i Rätten är då i domstolens lokaler medan patienten, chefsöverläkaren och det offentliga biträdet deltar genom videokonferens från sjukvårdsinrättningen. Enligt utredningen råder det emellertid viss osäkerhet bland domare om möjligheten att använda videokonferens i dessa fall. Anledningen är att förhandlingen anses hållas där rätten Om rätten befinner sig i domstolens lokaler och patienten 2018/19:81 deltar genom videokonferens från sjukvårdsinrättningen är det möjligt att kravet på att den muntliga förhandlingen ska hållas på sjukvårdsinrättningen inte är uppfyllt. Det har därför i litteraturen ifrågasatts om det är möjligt att använda videokonferens i psykiatrimål (se , Förvaltningsprocesslagen m.m. En kommentar, 7 uppl, s. 183 f.). Enligt utredningen har flera domstolar uttryckt att det är positivt om det förtydligas att videokonferens kan användas även i psykiatrimålen. Utredningen föreslår därför ett sådant förtydligande. Som Förvaltningsrätten i framhåller framgår det redan av förvaltningsprocesslagen att ett deltagande genom videokonferens är möjligt. Det är regleringen om att muntlig förhandling i psykiatrimålen som huvudregel hålls på sjukvårdsinrättningen som har skapat oklarheter kring möjligheten att delta genom videokonferens. Det bör därför förtydligas att muntlig förhandling i psykiatrimål inte måste hållas på sjukvårdsinrättningen om patienten deltar genom videokonferens. Detsamma bör gälla deltagande per telefon. En annan sak är att det inte i alla sammanhang är lika lämpligt att använda sig av telefon som av videokonferens. I tidigare förarbeten uttalas att videokonferens i de flesta fall överträffar deltagande per telefon (prop. 2004/05:131 s. 98). Uttalandena har alltjämt fog för sig. Förvaltningsrätten i framför synpunkter på vilka överväganden som bör göras vid bedömningen av om deltagande genom videokonferens ska tillåtas. Det finns emellertid inte skäl att utöka möjligheten att använda videokonferens till fler situationer än de som ursprungligen var avsikten och som framgår av 14 och 25 §§ förvaltningsprocesslagen. Det innebär att de närmare förutsättningarna för deltagande genom videokonferens framgår av 5 kap. 10 § . För övervägandena angående denna paragraf, se avsnitt 5.2. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inte några övergångs- Utredningens förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår ett tidigare ikraftträdande. Remissinstanserna: Remissinstanserna yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i kraft . De bör därför träda i kraft . Utgångspunkten när det gäller processrättslig lagstiftning är att nya regler blir tillämpliga genast efter ikraftträdandet. Det finns inget behov av övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Förslagen innebär att domstolarna får bättre förutsättningar att genomföra sammanträden under ordnade och säkra former och att förhörspersoner kan lämna sina uppgifter utan att känna sig störda, hotade eller utsatta för påtryckningar. Förslagen beräknas medföra endast marginella kostnadsökningar för Domstolar, , och landstingen. Kostnaderna för myndigheterna ryms inom befintliga anslag. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna invänder inte Hovrätten för ifrågasätter om de ökade kostnaderna kommer att rymmas inom ordinarie budget. anser att en utökad användning av sidosal kommer att medföra ökade kostnader eftersom sidosalen måste bemannas med ordningsvakt. bedömer att förslaget som möjliggör att tillstånd ges till kamerabevakning av rättssalen när överfallslarmet har utlösts kommer att medföra ökade kostnader eftersom ny inspelningsutrustning behöver installeras för att få tillräcklig kvalitet på de bilder som spelas in. Kostnaderna för sådan inspelningsutrustning kan beräknas uppgå till mångmiljonbelopp. Skälen för regeringens bedömning Syftet med förslagen är att förbättra ordningen och höja säkerheten i domstolarna. Förslagen ger domstolarna bättre förutsättningar att genomföra sammanträden på ett tryggt och rättssäkert sätt. Att målsägande, parter och vittnen vågar lämna sina berättelser inför rätten är av central betydelse för att gärningsmän ska kunna lagföras och för att säkerställa att domstolarna grundar sina avgöranden på korrekta underlag. Det är därför viktigt att skapa goda förutsättningar för att alla förhörspersoner ska kunna lämna sina uppgifter under trygga och ordnade former. Flera av förslagen innebär förbättrade förutsättningar för förhörspersoner att lämna sina uppgifter utan att känna sig störda, hotade eller utsatta för påtryckningar. Det gäller särskilt de utökade möjligheterna att delta genom videokonferens, möjligheten att i större utsträckning hänvisa åhörare till en sidosal och den utvidgade möjligheten att utvisa en part eller åhörare under förhör eller andra delar av sammanträdet. Regleringen av användningen av elektronisk utrustning i rättssalarna och det utvidgade fotograferingsförbudet innebär också ett förstärkt skydd för de personer som deltar i sammanträdet och som därmed inte riskerar att bli filmade eller fotograferade under sammanträdet. Även för domstolens medarbetare, rättsliga biträden och andra som vistas i domstolens lokaler kommer många av förslagen att innebära en högre grad av säkerhet. Förslagen kan innebära vissa initiala kostnader för Domstolar i form av t.ex. uppdatering av informationsmaterial, handböcker och information till medarbetare om de nya reglerna. Kostnaderna för dessa åtgärder bedöms rymmas inom befintliga anslag. Förslaget om en utvidgad möjlighet att hänvisa åhörare till en sidosal av ordnings- eller säkerhetsskäl kan leda till att domstolarnas lokalbehov förändras. hänvisas dock åhörarna till en sidosal av sådana skäl vid vissa domstolar och erfarenheterna visar att domstolarna har kunnat planera lokalanvändningen så att det funnits tillgång till en sidosal när så har behövts. anför att den utvidgade möjligheten att använda sidosal kommer att medföra ökade kostnader för ordningsvakter eftersom sidosalen måste bemannas med en sådan. Som utredningen anför kommer användning av sidosal av ordnings- eller säkerhetsskäl främst att aktualiseras i mål där en vakt ändå hade behövt vara närvarande i rättssalen. Användning av sidosal ställer därför i normalfallet inte högre krav på vaktbemanning än vad som annars hade varit fallet. Den utvidgade möjligheten att delta genom videokonferens kan innebära att det kan komma att behövas fler salar som är utrustade med videokonferensutrustning. Av budgetunderlag – 2021 framgår att behovet av videokonferensteknik är fortsatt stort och att utbyggnaden pågår i den takt som domstolarna kan avvara nuvarande salar. Det bedöms inte finnas behov av ytterligare utbyggnad utöver den planerade. bedömer att förslaget som möjliggör att tillstånd ges till kamerabevakning av rättssalen när överfallslarmet har utlösts kommer att medföra ökade kostnader eftersom ny inspelningsutrustning behöver installeras för att få tillräcklig kvalitet på de bilder som spelas in. Regeringens förslag innebär emellertid endast att det processuella hindret mot att tillstånd ges till kamerabevakning tas bort. Vidare är utgångspunkten för utredningens förslag att den inspelningsutrustning som finns på många domstolar kan användas. En bedömning av förutsättningarna för kamerabevakning och utrymmet för att finansiera installation av ny inspelningsutrustning får göras för varje domstol. Förslaget om att det ska vara straffbart att fotografera in i rättssalen beräknas inte ge upphov till mer än ett fåtal nya mål. Förslaget kan därmed inte förväntas leda till annat än marginella merkostnader för Domstolar, och . Kostnaderna ryms inom befintliga anslag. Förslagen förväntas dessutom leda till att färre sammanträden behöver ställas in på grund av att rädda och otrygga parter, målsägande och vittnen inte kommer till domstolen. Förslagen kan därför, åtminstone , kunna leda till något minskade kostnader för Domstolar. Domstolarna får överlag bättre förutsättningar att tillgodose medborgarnas krav på god ordning och hög säkerhet i domstolarna, vilket i förlängningen kan stärka förtroendet för domstolarna ytterligare. Förslagen beräknas sammanfattningsvis medföra endast marginella kostnadsökningar för Domstolar, och . Kostnaderna ryms inom befintliga anslag. Förslaget om att införa bindande krav på säkerheten vid muntliga förhandlingar som hålls på en sjukvårdsinrättning kan medföra ökade kostnader för landstingen. Det rör sig dock i första hand om ett förtydligande av vilka regler som gäller. Några nya uppgifter läggs inte på landstingen. Muntliga förhandlingar hålls på sjukvårdsinrättningar. På de sjukvårdsinrättningar där säkerhetsarbetet fungerar väl innebär förslaget att kravet på god säkerhet ska gälla även vid muntliga förhandlingar på sjukvårdsinrättningen inga merkostnader. För att videokonferens ska kunna användas i psykiatrimål krävs det att vårdgivaren ordnar med den tekniska utrustning som behövs. används i viss utsträckning och den nödvändiga tekniska utrustningen finns redan på flera sjukvårdsinrättningar. På och i takt med att videokonferens kan komma att används i större utsträckning kan det dock behövas bättre teknisk utrustning. Samtliga förslag är könsneutrala. De förslag som syftar till att förbättra förutsättningarna för förhörspersoner att lämna sina uppgifter utan att känna sig störda, hotade eller utsatta för påtryckningar gäller alltså oavsett om förhörspersonen är kvinna eller man, flicka eller pojke. Kvinnor är i större utsträckning utsatta för våld i nära relation och sexualbrott. Förslagen om utökade möjligheter till deltagande genom videokonferens, möjligheten att i större utsträckning hänvisa åhörare till en sidosal och den utvidgade möjligheten att utvisa part eller åhörare under förhör eller andra delar av sammanträdet kan därmed bidra till att uppnå det jämställdhetspolitiska målet att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv, särskilt det sjätte delmålet att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Förslagen bedöms inte ha någon påverkan på möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. 15.1Förslag till lag om ändring i Rättens ordförande får tillåta att en anställd vid domstolen, eller någon som tjänstgör där i utbildningssyfte, får närvara vid ett sammanträde som hålls inom stängda dörrar. Om det finns särskilda skäl, får ordföranden tillåta även andra att närvara vid ett sådant sammanträde. Paragrafen innehåller bestämmelser om närvaro vid sammanträde som hålls inom stängda dörrar. Övervägandena finns i avsnitt 8.1. Liksom gäller att rättens ordförande får tillåta att en anställd vid domstolen, eller någon som tjänstgör där i utbildningssyfte, får närvara vid ett sammanträde som hålls inom stängda dörrar. 2018/19:81 hittillsvarande lydelse har rätten kunnat tillåta även andra att närvara vid ett sådant sammanträde. Paragrafen ändras på så sätt att det är rättens ordförande som får besluta även i dessa fall. I övrigt ändras paragrafen språkligt. Rättens ordförande ska upprätthålla ordningen vid rättens sammanträden och besluta de ordningsregler som behövs. Ordföranden får också begränsa antalet åhörare i rättssalen för att undvika trängsel. Det finns särskilda föreskrifter om säkerhetskontroll i domstol. Paragrafen innehåller bestämmelser om ordning i rättssalen. Övervägandena finns i avsnitt 8.1 och 8.2. Ändringen i första stycket innebär att det förtydligas att ordföranden är skyldig att upprätthålla ordningen vid rättens sammanträden och besluta de ordningsregler som behövs. Ordföranden ska således ingripa med adekvata åtgärder vid störande beteenden. Den hittillsvarande regleringen om utvisning i första stycket flyttas till 9 a §. Fotograferingsförbudet och möjligheten för rätten att förbjuda ljudupptagning och ljudöverföring under ett förhör i hittillsvarande andra stycket flyttas till 9 b § respektive 9 c §. Möjligheten i tredje stycket att häkta den som tränger sig in i rättssalen efter att ha utvisats, eller den som i övrigt inte lyder en tillsägelse, tas bort. Se dock 9 a § tredje stycket angående möjligheten att avvisa en åhörare i en sådan situation. Det hittillsvarande fjärde stycket blir ett nytt andra stycke. I övrigt ändras paragrafen språkligt. Rättens ordförande får från rättssalen utvisa den som stör ett sammanträde eller på något annat sätt uppträder olämpligt. En part som utvisas ska om möjligt få följa sammanträdet genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring. Om detta inte kan ske, ska det som inträffar vid sammanträdet återges i den omfattning som behövs när parten åter är närvarande. Parten ska få möjlighet att ställa frågor till en person som hörs i partens frånvaro. Om en åhörare återvänder till rättssalen efter att ha utvisats eller i övrigt inte rättar sig efter en tillsägelse av ordföranden, får ordföranden besluta att åhöraren ska avvisas från domstolens lokaler eller de andra lokaler som används vid sammanträdet. Om ordföranden inte bestämmer något annat, upphör ett beslut om utvisning att gälla när sammanträdet har avslutats och ett beslut om avvisning när sammanträdet har avslutats för dagen. Paragrafen, som är ny, gör det möjligt för rättens ordförande att utvisa eller avvisa personer som på olika sätt stör ordningen vid ett sammanträde. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Första stycket motsvarar hittillsvarande 9 § första stycket andra meningen med den ändringen att ordet otillbörligt byts ut mot ordet olämpligt. Det innebär att beslut om utvisning från rättssalen kommer att kunna aktualiseras i fler situationer än . Exempel på ett beteende som kan vara olämpligt utan att vara direkt störande eller otillbörligt är att skapa irritation genom att viska eller göra vissa gester. Ytterligare ett exempel kan vara att någon upprepade gånger går in i och ut ur rättssalen (jfr SOU 2001:103 s. 317). Enligt andra stycket ska en part som utvisas om möjligt få följa sammanträdet genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring. Om inte det är möjligt ska det som inträffar vid sammanträdet återges i den omfattning som behövs när parten åter är närvarande. Parten ska också ges möjlighet att ställa frågor till personer som hörs under partens frånvaro. Se vidare författningskommentaren till 36 kap. 18 § tredje stycket. I tredje stycket införs en möjlighet att avvisa en störande åhörare från domstolens lokaler eller de andra lokaler som används vid sammanträdet. Ett beslut om avvisning innebär att åhöraren ska avlägsna sig från lokalerna och inte får återvända så länge beslutet gäller. Ett sådant beslut är en ingripande åtgärd och möjligheten bör tillämpas efter noggranna avvägningar i fråga om behov och proportionalitet. Ett beslut om avvisning får fattas om en åhörare som har utvisats återvänder till rättssalen. Typfallet är en åhörare som, efter att först ha utvisats, under lugna former går tillbaka in i rättssalen när målet senare ropas på. Ett beslut om avvisning får också fattas om en åhörare i övrigt inte rättar sig efter en tillsägelse av rättens ordförande. I många fall bör en tillsägelse användas som en första åtgärd mot störningar eller annat olämpligt beteende. Om åhöraren trots detta fortsätter att störa sammanträdet finns det inte sällan förutsättningar att både utvisa åhöraren från rättssalen och att avvisa honom eller henne från domstolens lokaler. Valet av åtgärd får göras utifrån en bedömning av vad som är nödvändigt och proportionerligt i det enskilda fallet. Eftersom avvisning från domstolens lokaler är en mer ingripande åtgärd bör utvisning från rättssalen normalt övervägas i första hand. Om ett beslut om utvisning inte kan antas leda till att störningarna upphör kan dock avvisning från domstolens lokaler användas som en första åtgärd efter en tillsägelse. Ett beslut om avvisning omfattar domstolens lokaler eller de andra lokaler som används vid sammanträdet. Det senare uttrycket avser situationen att ett sammanträde äger rum i andra lokaler än domstolens egna, t.ex. när en annan domstol har ställt en rättssal eller en sidosal till domstolens förfogande. Möjligheten till avvisning är avsedd att tillämpas vid sidan av regleringen i polislagen (1984:387) som styr under vilka förutsättningar domstolens ordningsvakter får avvisa eller avlägsna den som stör den allmänna ordningen (13 och 29 §§). Av fjärde stycket framgår hur länge ett beslut om utvisning eller avvisning gäller. Om ordföranden inte bestämmer något annat upphör ett beslut om utvisning att gälla när sammanträdet har avslutats. Pågår sammanträdet i gäller beslutet alltså till och med den sista sammanträdesdagen. En helhetsbedömning får göras i det enskilda fallet, där såväl störningens allvar som sammanträdets längd måste beaktas. Ljud- eller ringsignaler från mobiltelefoner, korta samtal mellan åhörare eller kommentarer som inte kan uppfattas som kränkande är exempel på störningar där beslutet om utvisning skulle kunna begränsas till eller kortare. Vid mer allvarliga störningar saknas normalt skäl att begränsa beslutet i tiden. Det skulle t.ex. kunna röra sig om åhörare som 2018/19:81 skrattar, fäller kränkande kommentarer eller applåderar. Detta gäller i synnerhet om störningarna upprepas. Ett beslut om avvisning upphör att gälla när sammanträdet har avslutats för dagen, om ordföranden inte bestämmer något annat. Om en åhörare avvisas från resterande del av sammanträdet är det inte möjligt att neka åhöraren tillträde till domstolens lokaler annat än som sammanträdet pågår. Det är alltså inte möjligt att neka en avvisad person tillträde till domstolens lokaler under förhandlingsfria dagar i ett flerdagarsmål. I många fall kan det vara lämpligt att kombinera ett beslut om avvisning med ett beslut om utvisning om avsikten är att personen inte ska få komma tillbaka till rättssalen efter det att avvisningsbeslutet har upphört att gälla. Vid rättens sammanträden är det förbjudet att med tekniskt hjälpmedel ta upp bild i eller in i rättssalen, om inte något annat följer av lag. Förbudet hindrar inte att domstolen tar upp bild i rättssalen när domstolens överfallslarm har utlösts. Paragrafen, som är ny, innehåller regler om fotografering i rättssalen. Övervägandena finns i avsnitt 6.1 och 6.2. Första stycket motsvarar i huvudsak det hittillsvarande fotograferingsförbudet i 9 § andra stycket första meningen med den ändringen att förbudet utvidgas till att även omfatta situationer där bild tas in i en rättssal, t.ex. genom en öppen dörr eller genom en fönsterruta. Med att med tekniskt hjälpmedel ta upp bild avses såväl bildupptagning som bildöverföring, oavsett vilken teknik som används.