prop · H7039 · 2019-09-24 00:00:00 — den här arten kunde innebära en mycket stor ekonomisk risk för en forsk- Vidare angavs det att ett sådant åtagande kunde komma att realiseras på grund av omständigheter som ligger utanför forsknings- huvudmannens kontroll, om gästforskaren på eget initiativ väljer att stanna kvar olagligt i landet. Det befarades att en sådan ordning skulle kunna leda till att många forskningshuvudmän skulle avstå från att ta hit gästforskare, vilket gick emot syftet med direktivet. att det inte borde krävas något sådant ekonomiskt åtagande av forsknings- huvudmannen (prop. 2007/08:74 s. 39). Regeringen gör inte nu någon annan bedömning i denna fråga. Möjligheten enligt student- och forskar- direktivet att införa ett ekonomiskt åtagande för forskningshuvudmän om gästforskaren olagligen stannar kvar i bör därför inte utnyttjas. Vid genomförandet av gästforskardirektivet i svensk rätt infördes, genom lagen om godkännande för forskningshuvudmän att ta emot gästforskare, ett godkännandeförfarande för forskningshuvudmän att ta Enligt artikel 8.3 i student- och forskardirektivet ska en medlemsstat som har inrättat ett godkännandeförfarande för forsknings- organ befria sökanden från skyldigheten att uppvisa en eller flera handlingar eller bevis. Det gäller kostnadsåtagande för forskningsorganet, sjukförsäkring, ansökningsavgift, tillräckliga medel för uppehälle och återresa eller adressuppgift i medlemsstaten. När det gäller bevis om sjukförsäkring, betald ansökningsavgift eller tillräckliga medel för uppehälle och återresa föreslås inte något krav på att ge in vissa specificerade handlingar (se avsnitt 8.1). Som anges ovan anser regeringen inte att något ekonomiskt åtagande för forskningshuvudmän bör införas. Regeringen anser inte heller att något krav på att sökanden ska uppge sin adress i bör ställas upp (avsnitt 8.6). Direktivets krav enligt artikel 8.3 att undanta sökanden från skyldigheten att uppvisa vissa handlingar är därmed uppfyllt och leder inte till några författningsåtgärder. Några av remissinstanserna, bl.a. (Chal- mers), och , tar upp frågan om inte doktorander bör behandlas som forskare när det gäller uppehållstillstånd eller om ett särskilt uppehållstillstånd för doktorander bör införas. remissinstanser, bl.a. , och Utred- ningen om ökad internationalisering av universitet och högskolor (U 2017:02), efterfrågar även bestämmelser om uppehållstillstånd för s.k. Doktorander anses inte vara forskare vid tillämpningen Prop. 2019/20:9 av bestämmelserna om uppehållstillstånd i svensk rätt, utan i stället stude- Gästdoktorander, dvs. doktorander som utför en del av sin forskarutbildning i men som inte har bedömts vara antagna till en utbildning här, beviljas uppehållstillstånd för besök enligt 5 kap. 10 § UtlL. Det finns inte underlag för att inom ramen för detta lagstiftnings- ärende överväga att låta doktorander helt eller delvis omfattas av regel- verket som gäller för forskare eller att införa särskilda regler för de båda grupperna av doktorander. Regeringens förslag: Ett uppehållstillstånd för forskning ska beviljas eller den som forskningen enligt mottag- ningsavtalet ska pågå. Om en forskare omfattas av ett unionsprogram eller ett multilateralt program som främjar tredjelandsmedborgares rörlighet och förut- sättningarna för att beviljas uppehållstillstånd för hela forsknings- perioden är uppfyllda, ska tillståndstiden vara eller den som forskningen enligt mottagningsavtalet ska pågå. Tillståndstiden för ett uppehållstillstånd för forskning ska efter ansökan få förlängas. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt promemorians förslag ska tillståndstiden för en forskare som omfattas av ett unionsprogram eller ett multilateralt program som innefattar rörlighetsåtgärder vara , om förutsättningarna för att bevilja tillstånd för hela programperioden inte är uppfyllda. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på promemorians förslag. Tekniska högskolan anser att uppehållstillstånd bör beviljas för hela den tid forskningen ska pågå. som omfattas av ett avtal mellan två eller flera läroanstalter bör beviljas uppehållstillstånd eller den som forskningen och Verket för innovationssystem () efterfrågar exempel på unionsprogram och multilaterala Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 18.1 ska giltighetstiden för ett uppehållstillstånd för forskare vara , eller lika lång som mottagningsavtalets giltighetstid om denna är kortare. omfattas av unionsprogram eller multilaterala program som innefattar rörlighetsåtgärder ska tillståndstiden vara eller lika lång som mottagningsavtalets giltighetstid om denna är kortare. villkoren för inresa och vistelse enligt artikel 7 inte är uppfyllda för de två åren eller för hela mottagningsavtalets giltighetstid ska tillstånd för minst Enligt gällande ordning ska en utlänning som ska utföra forskning i enligt ett mottagningsavtal som ingåtts enligt lagen om godkän- nande för forskningshuvudmän att ta emot gästforskare beviljas ett uppe- hållstillstånd eller den som forskningen enligt 2019/20:9 mottagningsavtalet avser (4 kap. 7 a § UtlF). Regeringen anser att motsva- rande bör gälla enligt de regler som föreslås för uppehållstillstånd för forskning. Vidare anser regeringen att det bör införas en särskild bestäm- melse om tillståndstiden för det fall att en forskare omfattas av ett unions- program eller ett multilateralt program som främjar tredjelandsmed- borgares rörlighet – vilket i direktivet uttrycks som att det ska innefatta rörlighetsåtgärder – och att förutsättningarna för att bevilja uppehålls- tillstånd för hela forskningsperioden är uppfyllda. I ett sådant fall bör uppehållstillstånd beviljas eller den som forskningen enligt mottagningsavtalet avser. + och dowska-Curie Actions är exempel på unionsprogram. De föreslagna reglerna anger vilken tillståndstid som minst ska gälla. Reglerna utesluter således inte att uppehållstillstånd beviljas för hela den tid som forskningen ska pågå, även om tiden överstiger ett respektive . Med hänsyn till detta och eftersom tillståndet, som anges nedan, även kan förlängas anser regeringen, till skillnad från några av remiss- instanserna, att det inte finns anledning att utöka den tid som uppehålls- tillstånd för forskning som huvudregel minst ska gälla. Enligt direktivet ska tillståndet få förlängas, förutsatt att det inte finns skäl att neka förlängning. Det bör därför anges i det nya kapitlet att ett uppehållstillstånd för forskning får förlängas. I avsnitt 15.2 finns en redogörelse för grunderna för att inte förlänga ett uppehållstillstånd. Regeringens bedömning: Några lagändringar är inte nödvändiga för att utnyttja direktivets möjlighet att använda sig av ett godkännande- förfarande för forskningshuvudmän. Det bör inte införas en möjlighet att besluta om förbud i upp till fem år för en forskningshuvudman att ansöka om ett nytt godkännande. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 9 får medlems- staterna besluta att införa ett godkännandeförfarande för offentliga eller privata forskningsorgan som vill ta emot en forskare i enlighet direktivets Godkännande av ett forskningsorgan ska ske i enlighet med förfaranden som föreskrivs i nationell rätt eller administrativ praxis i den Ett sådant godkännande ska gälla för minst fem I undantagsfall får medlemsstaterna bevilja ett godkännande för en En medlemsstat får neka förlängning av eller besluta att återkalla godkännandet av ett forskningsorgan som inte längre uppfyller villkoren för godkännandet eller om godkännandet har förvärvats på ett Detsamma gäller om forskningsorganet har ingått ett mottagningsavtal med en forskare på ett bedrägligt eller försumligt sätt. Vid ett avslag på ansökan om godkännande eller vid återkallelse av ett sådant får medlemsstaterna förbjuda ett forskningsorgan att ansöka om ett Enligt artikel 35 ska de behöriga myndigheterna i varje medlemsstat offentliggöra och regelbundet uppdatera förteckningar över forskningsorgan som godkänts i enlighet med direktivet. Direktivets fakultativa artikel 9 om godkännande av forskningsorgan motsvarar till stor del artikel 5 i det tidigare gästforskardirektivet. Till skillnad från det nya student- och forskardirektivet finns i det tidigare gästforskardirektivet en skyldighet för medlemsstaterna att införa ett system med förhandsgodkännande av forskningsorgan som vill ta emot forskare. Vid genomförandet av det direktivet i svensk rätt infördes därför ett särskilt förfarande för godkännande av forskningshuvudmän. I 4 och 5 §§ GodkL finns bestämmelser om att forskningshuvudmän som avser ta emot en gästforskare ska ansöka om ett godkännande för detta ändamål, grunder för att avslå en sådan ansökan och ett bemyndigande för rege- ringen att meddela föreskrifter om vilken myndighet som ska pröva frågor om godkännande och ett godkännande ska gälla. I 9 § GodkL anges på vilka grunder den behöriga myndigheten får återkalla ett godkännande. Återkallelse får ske om förutsättningarna för godkännande är uppfyllda, om forskningshuvudmannen har godkänts på grundval av lämnade osanna uppgifter, eller om forskningshuvudmannen har medverkat till att det i ett mottagningsavtal har angetts vilseledande eller oriktiga uppgifter. I 1 § GodkF anges att det är som ska besluta i ärenden om godkännande och om återkallelse av sådana godkännanden. En förteckning över godkända forskningshuvudmän finns publicerad på webbplats med uppgift om datum för godkännande och beslutets giltighet. En blankett för ansökan om godkännande som forskningshuvudman finns på webbplats. När det gällde frågan om att förbjuda en forskningshuvudman att ansöka om ett nytt godkännande gjorde regeringen bedömningen att en sådan bestämmelse inte borde införas i lagen. I stället angavs att forskningshuvudmannen borde ges möjlighet att på nytt ansöka om godkännande och därvid få omständigheterna i det enskilda fallet beaktade (prop. 2007/08:74 s. 39). Det har inte framkommit att nuvarande ordning med ett godkännande- förfarande för forskningshuvudmän att ta emot gästforskare skulle försvåra eller förlänga tillståndsgivningen för forskare att ansöka om och beviljas uppehållstillstånd i . Regeringen anser därför att för- farandet fortsatt bör gälla. Den möjlighet som ges enligt direktivet att neka en forskningshuvudman att ansöka om nytt godkännande bör enligt regeringens bedömning inte utnyttjas. Regeringens förslag: Ett mottagningsavtal ska, utöver vad som gäller , innehålla information om planerade vistelser för att utföra forsk- ning i andra medlemsstater. Regeringens bedömning: Direktivets övriga bestämmelser om mot- tagningsavtal tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några Det bör inte införas något krav på bekräftelse från forsk- ningshuvudmannen om att forskningsverksamheten har genomförts. Inte heller bör det införas särskilda regler om följden av att forsknings- huvudmannens godkännande återkallas. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med rege- Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker eller har inte några synpunkter på promemorians förslag och bedömning. tekniska högskola () anser att det inte bör anges något slutdatum Skälen för regeringens förslag och bedömning Enligt artikel 10.1 ska ett forskningsorgan som vill ta emot en forskare ingå ett mottagningsavtal med forskaren. att ett avtal som innehåller de uppgifter som ska ingå i ett mottagningsavtal ska anses likvärdigt med ett mottagningsavtal. enligt artikel 10.2 innehålla uppgift om rubriken för eller syftet med forskningsverksamheten eller forskningsområdet, ett åtagande från forskarens sida att sträva efter att slutföra forskningsverksamheten, ett åtagande från forskningsorganets sida att ta emot forskaren i syfte att slutföra forskningsverksamheten, start- och slutdatum eller uppskattad längd på forskningsverksamheten och information om forskarens avsikt att även utföra viss forskning i andra medlemsstater, om sådan information finns för ansökan om tillstånd i den första Enligt artikel 10.3 får medlemsstaterna också kräva att mottagningsavtalet innehåller information om rättsförhållandet mellan forskningsorganet och forskaren och information om forskarens Av artikel 10.4 framgår att ett forskningsorgan endast får ingå mottagningsavtal om forskningsverksamheten har godtagits av forskningsorganens behöriga instanser, efter kontroll av syftet med den planerade forskningen, forskningsprojektets längd och tillgång till den finansiering som behövs för att genomföra projektet. fikationer i förhållande till forskningens syfte ska styrkas med en vidi- merad kopia av forskarens kvalifikationer. matiskt upphöra att gälla om forskaren inte beviljas rätt till inresa och vistelse eller om rättsförhållandet mellan forskaren och forskningsorganet upphör (artikel 10.5). I artikel 10.6 anges att forskningsorganet utan dröjs- mål ska underrätta den myndighet som medlemsstaterna utsett för ända- målet om varje omständighet som kan hindra genomförandet av ett Medlemsstaterna får föreskriva att det godkända forskningsorganet, från den dag då mottagningsavtalet har löpt ut, ska bekräfta för de behöriga myndigheterna som medlems- Prop. 2019/20:9 staterna ha utsett för ändamålet att forskningsprojektet har slutförts (artikel Medlemsstaterna får i sin nationella rätt fastställa vilka följder som en återkallelse av ett godkännande eller ett beslut att neka förlängning av godkännandet får för befintliga mottagningsavtal som ingåtts samt hur detta påverkar de berörda forskarnas uppehållstillstånd (artikel 10.8). Bestämmelserna i artikel 10 motsvarar i stort artiklarna 5 och 6 i gäst- forskardirektivet. I 6–8 §§ GodkL anges som villkor att innan en godkänd forskningshuvudman får ta emot en gästforskare ska de ingå ett mottag- ningsavtal. Det ska av mottagningsavtalet framgå att gästforskaren åtar sig att genomföra forskningsprojektet och att forskningshuvudmannen åtar sig att ta emot gästforskaren. ska utgöra en del av gäst- forskarens ansökan om uppehållstillstånd (6 §). En blankett för mottag- ningsavtal finns tillgänglig på webbplats. Mottag- ningsavtalet ska innehålla följande uppgifter: syftet med den planerade forskningen, forskningsprojektets längd och den finansiering som behövs för att genomföra projektet, gästforskarens kvalifikationer i förhållande till forskningens syfte och gästforskarens arbetsvillkor och övriga rättsliga förhållanden mellan gästforskaren och forskningshuvudmannen (7 § första stycket). De krav som ställs upp i artikel 10 i direktivet tillgodoses enligt regeringens bedömning genom gällande rätt och föranleder därmed inte några författningsåtgärder. Dock bör lagen om godkännande för forsk- ningshuvudmän att ta emot gästforskare kompletteras med en bestäm- melse om att även information om planerade vistelser för att utföra forskning i en eller flera medlemsstater ska finnas med i mottagnings- avtalet, om sådana vistelser är kända redan vid ansökningstillfället för uppehållstillstånd. () anser att det inte bör finnas något krav på att i mottagningsavtalet ange slutdatumet för forsknings- verksamheten, eftersom handläggningstiden för ansökningar om uppe- hållstillstånd kan innebära att de i avtalet angivna datumen är inaktuella när uppehållstillstånd beviljas. Regeringen konstaterar att det i lagen om godkännande för forskningshuvudmän att ta emot gästforskare inte finns –och inte heller föreslås införas – någon bestämmelse om att slutdatu- met ska anges i avtalet. I stället anges det i 7 § första stycket 1 GodkL att mottagningsavtalet ska innehålla uppgift om forskningsprojektets längd. Enligt 8 § GodkL upphör ett mottagningsavtal att gälla om gästforskaren inte beviljas uppehållstillstånd eller om det planerade forskningsprojektet upphör. Forskningshuvudmannen ska enligt samma paragraf skyndsamt underrätta om varje omständighet som kan hindra att mottagningsavtalet fullföljs. Dessa bestämmelser tillgodoser enligt rege- ringens mening kraven i artikel 10.5 och 10.6 i student- och forskardirek- tivet. Några lagändringar behövs därför inte i denna del. Enligt artikel 10.7 får medlemsstaterna föreskriva att den godkända forskningshuvudmannen, från den dag då mottagnings- avtalet löpte ut, ska bekräfta för de behöriga myndigheterna att forsknings- verksamheten har slutförts. Motsvarade bestämmelse återfinns även i det 2019/20:9 tidigare gästforskardirektivet. Vid genomförandet av det direktivet bedömdes det att en bekräftelse på att forskningsarbetet bedrivits inte var nödvändig för hantering av gästforskarens uppe- hållstillstånd. Vidare ansågs det att ett sådant system skulle bli alltför betungande för forskningshuvudmannen och därför inte borde införas i den nationella regleringen (prop. 2007/08:74 s. 37 f.). Regeringen gör inte nu någon annan bedömning. Den möjlighet som ges enligt student- och forskardirektivet att införa krav på bekräftelse från forsknings- huvudmannen att forskningsarbetet har genomförts bör därför inte utnyttjas. Enligt artikel 10.8 får medlemsstaterna besluta om följderna av ett återkallande av godkännandet eller en vägran att förlänga godkännandet för befintliga mottagningsavtal och hur detta påverkar gästforskarens uppehållstillstånd. Motsvarande bestämmelse återfinns i det tidigare gäst- forskardirektivet. Vid genomförandet av det direktivet angavs att vilken verkan en återkallelse av ett godkännande har på ett redan ingånget mottagningsavtal fick bedömas från fall till fall. Som huvudregel angavs att en återkallelse av ett godkännande för en forskningshuvudman inte skulle inverka på redan ingångna mottagningsavtal, exempelvis i ett fall då gästforskaren endast har kvar av sitt forskningsarbete när forskningshuvudmannens godkännande har återkallats eller inte blivit förlängt. Enligt regeringens bedömning saknades det skäl att införa särskilda regler om verkan av en återkallelse eller att en ansökan om god- kännande avslås (prop. 2007/08:74 s. 40). Sedan lagen om godkännande för forskningshuvudmän att ta emot gästforskare trädde i kraft har, såvitt känt, någon återkallelse av godkännande eller nekad förlängning av godkännande för forskningshuvudman inte ägt rum. Därmed har inte heller något behov av att exempelvis återkalla uppehållstillstånd för gästforskare på denna grund aktualiserats för ett gällande mottagningsavtal. Regeringen anser därför att det inte heller nu finns anledning att införa särskilda regler om verkan av en återkallelse eller av att en ansökan om godkännande avslås. Undantag från kravet på arbetstillstånd Regeringens bedömning: Några lagändringar är inte nödvändiga med anledning av direktivets bestämmelse om att forskare, utöver att bedriva forskningsverksamhet, får undervisa i enlighet med nationell rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna instämmer i eller har inte några synpunkter på Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 23 i direktivet får forskare, utöver att bedriva forskningsverksamhet, undervisa i enlighet med nationell rätt. Medlemsstaterna får fastställa ett högsta antal timmar eller dagar för undervisningen. Motsvarande bestämmelse återfinns även i det tidigare gästforskardirektivet (artikel 11). I samband med genomförandet av gästforskardirektivet infördes ett undantag från kravet på arbetstillstånd för gästforskare som har beviljats uppehållstillstånd för att utföra forskning i enligt ett mottag- ningsavtal som har ingåtts enligt lagen om godkännande för forsknings- Prop. 2019/20:9 huvudmän att ta emot gästforskare (5 kap. 2 § första stycket 11 UtlF, prop. 2007/08:74 s. 42). Undantaget innebär att gästforskare får undervisa eller utföra annat arbete vid sidan av sin forskning. I promemorian föreslås att ett motsvarande undantag bör införas för de som beviljas uppehålls- tillstånd för forskning enligt de nya bestämmelserna i utlänningslagen. Regeringen delar den bedömning som görs i promemorian att direktivets krav på att forskare, utöver att bedriva forskningsverksamhet, ska få undervisa kan regleras i förordning. Några lagändringar behövs alltså inte med anledning av direktivet i denna del. 10Uppehållstillstånd för studier inom högre utbildning 10.1Villkor för uppehållstillstånd för studier inom högre utbildning Regeringens förslag: En utlänning som har antagits till en utbildning på heltid vid en utbildning i ska beviljas ett uppehållstillstånd för studier inom högre utbildning, om utlänningen har betalat de avgifter som tas ut för studierna vid läroanstalten och inte något annat följer av de allmänna förutsättningarna för uppehålls- tillstånd. Regeringens bedömning: Möjligheten enligt direktivet att ställa krav på tillräckliga språkkunskaper och medel för att täcka studie- kostnader bör inte utnyttjas. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorians förslag anges inte uttryckligen att utbildningen ska vara på heltid eller att ett villkor för att beviljas tillstånd är att utlänningen har betalat de avgifter som tas ut för studierna. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker eller har inte några synpunkter på promemorians förslag och bedömning. Migra- tionsverket efterfrågar ytterligare vägledning angående vilka utbildningar som omfattas av begreppet högre utbildning och angående hur studietakten ska beräknas på utbildningar som inte följer samma beräkningssystem som universitet och högskolor. Dessutom anser att det ska framgå av lagtext att uppehållstillstånd för studier inom högre utbildning endast beviljas för heltidsstudier och att ska utnyttja direktivets möjlighet att kräva att de avgifter som läroanstalten tar ut ska vara betalda innan uppehållstillstånd kan beviljas. Myndigheten för anser att det finns fler utbildningar än de som räknas upp i promemorian som bör definieras som högre utbildning. Universitets- och högskolerådet och anför att regeringen bör förtydliga att uppehålls- tillstånd även kan beviljas för studier på fristående kurser. Tekniska högskolan och () tar upp en fråga om hur de föreslagna reglerna förhåller sig till utbytesstudenter. 2019/20:9 institutet har liknande synpunkter när det gäller studerande vid uppdrags- utbildningar. Skälen för regeringens förslag och bedömning För att beviljas ett uppehållstillstånd i studiesyfte ska en tredjelands- medborgare, förutom att uppfylla de allmänna villkoren för inresa och vistelse, styrka att han eller hon har antagits vid en utbildning för att följa ett studieprogram (artikel 11.1). Av definitionen av studerande i artikel 3.3 framgår att det ska vara fråga om heltidsstudier för att följa ett studieprogram som leder till ett bevis på högre utbildning. Medlemsstaterna får, enligt artikel 11.1, kräva att tredjelandsmed- borgaren styrker att de avgifter som läroanstalten tar ut är betalda, att han eller hon har tillräckliga språkkunskaper i undervisningsspråket för aktuellt studieprogram och innehav av tillräckliga medel för att täcka studiekostnaderna. Med studiekostnader avses kostnader för böcker, studiematerial m.m. Om en medlemsstat har inrättat ett godkännande- förfarande för läroanstalter för högre utbildning enligt artikel 15, ska sökanden vara befriad från skyldigheten att visa upp vissa handlingar vid sin ansökan om uppehållstillstånd. Ett krav för att beviljas uppehållstillstånd för studier inom högre utbildning bör vara, för att uppfylla direktivet, att utlänningen har antagits till en utbildning vid en utbildning. De nuvarande reglerna i 4 kap. 5 § UtlF utgår från ett motsvarande krav i studentdirektivet. Defi- nitionen av utbildning i student- och forskardirektivet är emellertid till viss del utvidgad i jämförelse med den i studentdirektivet.