prop · H603155 · 2019-07-09 00:00:00 — Egendom som tillgrips eller skadas som ett led i sabotage mot blåljusverksamhet torde i många fall ägas eller åtminstone hyras eller lånas av staten, ett landsting eller en kommun. Skadegörelse bör i regel konsumeras av sabotage mot blåljusverksamhet. Det torde i de flesta fall inte heller finnas skäl att döma i konkurrens för sabotage mot blåljusverksamhet och tillgreppsbrott. Det kan också uppkomma konkurrenssituationer mellan sabotage mot blåljusverksamhet och vissa andra brottstyper i 13 kap. . I dessa fall bör det, på grund av de likartade skyddsintressena, inte bli aktuellt att döma i konkurrens. Av straffskalorna torde framgå att bestämmelsen om sabotage mot blåljusverksamhet är subsidiär till bestämmelserna om mordbrand och allmänfarlig ödeläggelse. En bedömning måste emellertid göras utifrån omständigheterna i det enskilda Vid konkurrens mellan sabotage mot blåljusverksamhet och Prop. 2018/19:155 sabotage bör sabotage mot blåljusverksamhet som regel ges företräde. I vissa situationer, då sabotage mot blåljusverksamhet begås av en folksamling, kommer tillämpningsområdet för brottet att överlappa tillämpningsområdet för våldsamt upplopp. Eftersom det i båda fallen rör sig om angrepp huvudsakligen på allmänna intressen bör det inte heller i dessa fall bli aktuellt att döma i konkurrens. Enligt regeringen är det emellertid inte möjligt att på förhand uttala vilken brottstyp som bör ges företräde. Frågan måste i stället bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Vid bedömningen bör vikt läggas vid vad som framstår som det väsentliga i händelseförloppet och vilket brott som framstår som det huvudsakliga. Lösningen av konkurrensfrågor får dock ytterst bli en uppgift för rättstillämpningen med beaktande av läran om brottslighetskonkurrens. 5.3Försök, förberedelse och stämpling samt underlåtenhet att avslöja eller förhindra brott Regeringens förslag: Försök, förberedelse och stämpling till sabotage mot blåljusverksamhet och grovt sabotage mot blåljusverksamhet ska kriminaliseras, liksom underlåtenhet att avslöja eller förhindra sådana brott. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna uttalar sig inte särskilt i frågan. Skälen för regeringens förslag: Kriminalisering av försök, förberedelse och stämpling till brott bör normalt förbehållas brott av visst allvar, där sådana förstadier till brott kan anses utgöra ett reellt hot mot det skyddade intresset. Av betydelse i det sammanhanget är bl.a. hur allvarlig en gärningstyp anses vara, vilket uttrycks genom den straffskala som föreskrivs för brott av den gärningstypen. De straffskalor som föreslås är ett uttryck för att regeringen bedömer att det är fråga om brott av mycket allvarligt slag. Det står vidare klart att ett fullbordat sabotage mot blåljusverksamhet kan få långtgående följder. Redan dessa förhållanden talar starkt för en kriminalisering av förstadier till brottet. Straffbestämmelsen har i vissa fall en tidig fullbordanspunkt. Enligt regeringen saknas dock inte utrymme för försök. Som tidigare redovisats anger utredningen att angrepp riktade mot blåljusverksamhet inte sällan framstår som planerade och organiserade. Planeringen av ett sådant brott torde inbegripa handlingar av förberedelsekaraktär. Det kan vidare förutsättas att det förekommer handlingar av stämplingskaraktär. Regeringen anser mot den bakgrunden att det finns skäl att kriminalisera försök, förberedelse och stämpling till sabotage mot blåljusverksamhet och grovt sabotage mot blåljusverksamhet, liksom underlåtenhet att avslöja eller förhindra sådana brott. 2018/19:155 6 Ett stärkt straffrättsligt skydd för I 17 kap. finns bestämmelser om brott mot allmän verksamhet m.m.Bestämmelserna i kapitlet är delvis sådana att de straffbelägger sådant som redan är straffbelagt genom andra straffbestämmelser. Syftet med bestämmelserna är då att ge ett förstärkt skydd genom en strängare straffskala. Den grundläggande utgångspunkten för utformningen av alla straffskalor är brottets allvar. Straffet ska återspegla hur allvarligt och klandervärt ett visst brott är. Allvarligare brott ska bedömas strängare än mindre allvarliga brott (proportionalitet) och lika allvarliga brott ska bedömas lika strängt (ekvivalens). Våld eller hot mot tjänsteman och grovt våld eller hot mot tjänsteman Regeringens förslag: Minimistraffet för grovt våld eller hot mot tjänsteman ska höjas från fängelse till fängelse . Maximistraffet ska höjas från fängelse till fängelse . Regeringens bedömning: Straffskalan för våld eller hot mot tjänste- man bör däremot inte ändras. Utredningens förslag och bedömning stämmer överens med Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte någon invändning mot utredningens förslag att skärpa straffskalan för grovt våld eller hot mot tjänsteman. fakulteten) avstyrker emellertid förslaget och anger att det saknar förankring i vetenskaplig kriminologisk kunskap angående orsaker till och arbetet mot ifrågavarande brottslighet. tillstyrker förslaget, anser att de föreslagna straffhöjningarna är teoretiska och riskerar att inte få någon praktisk effekt. De flesta av remissinstanserna delar eller har ingen invändning mot utredningens bedömning gällande straffskalan för våld eller hot mot tjänsteman av normalgraden. förbund, och Naturvetarna förordar dock att även den straffskalan ska skärpas. Skälen för regeringens förslag och bedömning Det finns skäl att skärpa synen på våld och hot mot tjänsteman Den som med våld eller hot om våld förgriper sig på en tjänsteman i hans eller hennes myndighetsutövning eller för att tvinga tjänstemannen till eller hindra honom eller henne från en åtgärd i myndighetsutövningen eller hämnas för en sådan åtgärd döms enligt 17 kap. 1 § för våld eller hot mot tjänsteman till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller den som på motsvarande sätt förgriper sig mot en tjänsteman som har utövat myndighet för vad han eller hon har gjort eller underlåtit i myndighetsutövningen. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat våld av allvarligt slag, har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller som annars har varit av allvarligt slag, eller annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Om brottet är grovt döms för grovt våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i lägst och högst . Bestämmelsen ändrades då det genomfördes såväl sakliga som redaktionella ändringar. Utöver en modernisering av språket infördes den nuvarande gradindelningen av brottet, vilken innebar att den tidigare ringa graden togs bort och att en grov grad infördes. Därutöver infördes de angivna exemplifierande kvalifikationsgrunderna som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt (se prop. 2015/16:113 Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet). skärptes straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott, bl.a. grov misshandel, synnerligen grov misshandel och grovt olaga hot. I förarbetena konstaterades att bland de allvarliga våldsbrotten finns brottstyper som våld eller hot mot tjänsteman, dvs. som omfattar våld och hot mot personer men vars skyddsobjekt också är samhälleliga intressen i en vidare bemärkelse. Det uttalades att när våld eller hot om våld ingår som moment i sådan brottslighet får det förutsättas att det vid straffvärdebedömningen sker ett beaktande av både allvaret i våldet eller hotet mot den enskilde och det allmänna intresse som trätts för när. Det är då naturligt att en strängare syn på t.ex. misshandel och olaga hot får genomslag också vid straffmätningen av dessa andra allvarliga brott, såvida inte det tillgripna våldet är så allvarligt att det bör dömas i brottskonkurrens för både t.ex. synnerligen grov misshandel och det andra brottet. I förarbetena angavs vidare att även normalgraderna av de nu diskuterade brottstyperna har så vida straffskalor att ett sådant straffmätningsutrymme får anses finnas samt att intresset av att åstadkomma en höjd straffnivå för våld och hot om våld mot den bakgrunden inte leder till att straffskalorna för de aktuella brottstyperna behöver ses över (se prop. 2016/17:108 Straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott s. 31–32). Regeringen bedömer liksom tidigare att den generellt skärpta synen på allvarliga våldsbrott i sig inte utgör skäl att justera straffskalan för våld eller hot mot tjänsteman eller grovt sådant brott. Enligt regeringen finns emellertid anledning att lyfta fram risken för otillbörlig påverkan på myndigheters beslutsfattande. Våld och hot mot samhällets företrädare är ett allvarligt problem. Tillgången till uppgifter ur folkbokföringen och andra offentliga register gör vidare att myndighetsföreträdare riskerar att exponeras för våld och hot också utanför arbetstid. Inte sällan förekommer s.k. subtila hot med anspelning på en enskild tjänstemans privata förhållanden, såsom adress eller familj. Även om hotet som sådant inte är konkretiserat kan det, i synnerhet om det framförs av någon som har koppling till kriminella nätverk med ett mer betydande våldskapital, upplevas som i hög grad reellt. 2018/19:155 Det är svårt att mäta i vilken grad hot av detta slag liksom den övriga utsattheten för våld och hot hos myndighetsutövare i praktiken riskerar att påverka ett korrekt beslutsfattande inom ramen för myndighetsutövning. Även om förekomsten av otillåten påverkan kan studeras genom enkätundersökningar ger detta inte någon fullständig bild av i vilken utsträckning sådan påverkan äger inflytande på beslutsfattandet. Utifrån den samlade bild som utredningen har fått av förekomsten av våld och hot mot samhällets företrädare bedömer utredningen emellertid att faran för otillbörlig påverkan bör tas på stort allvar. Regeringen delar den bedömningen. Det gäller inte enbart sådana hot eller sådan våldsutövning som har till syfte att direkt förhindra eller framtvinga ett visst handlande. Även nivån av hot och våld som sådan riskerar att leda till att beslutsfattandet kan påverkas. Redan en situation där beslutsfattare, medvetet eller omedvetet, undviker att ta befattning med ärenden som avser vissa kriminella personer eller kriminella grupperingar, s.k. självcensur, skulle innebära att bl.a. rättsväsendet försvagas och de kriminellas position stärks. I ett nästa steg finns en risk att kriminella personer med stöd av sitt våldskapital skulle kunna framtvinga ett oriktigt beslut. En sådan utveckling skulle vara mycket farlig för samhället och sannolikt svår att vända tillbaka. Mot denna bakgrund delar regeringen utredningens bedömning att det finns skäl att skärpa synen på våld och hot mot tjänsteman och åstadkomma ett högre abstrakt straffvärde för brottstypen. En skärpning bör åstadkommas genom att straffminimum och straffmaximum höjs för grovt våld eller hot mot tjänsteman För att åstadkomma ett högre abstrakt straffvärde för våld eller hot mot tjänsteman bedömer regeringen att straffskalan för det grova brottet bör skärpas. Enligt regeringen bör minimistraffet höjas från fängelse till fängelse . Det innebär en väsentlig höjning som medför att minimistraffet placeras på en nivå över minimistraffet för grovt olaga hot. Enligt regeringen bör även maximistraffet höjas. Det ligger visserligen i sakens natur att den övre delen av straffskalan för grovt våld eller hot mot tjänsteman kommer till användning relativt sällan eftersom det är mer vanligt med mindre allvarliga brott än svårare brott. Om våld mot tjänsteman innefattar grov misshandel eller något ännu allvarligare brott bör dessutom dömas i brottskonkurrens, vilket innebär att den högre straffskalan som gäller för själva våldet blir tillämplig. Trots detta kan det inte uteslutas att det finns situationer där det förhållandet att gärningen begåtts mot någon i eller med anledning av hans eller hennes myndighetsutövning i sig är att bedöma som så allvarligt att straffvärdet bör kunna anses väsentligt överstiga fängelse . Mot den bakgrunden anser regeringen att maximistraffet bör höjas till fängelse . Den föreslagna höjningen av minimistraffet för grovt våld eller hot mot tjänsteman innebär att det tillgängliga utrymmet för straffmätning i praktiken ökar för normalgraden av brottet. Den praktiskt tillämpliga straffskalan för ett brott av normalgraden får nämligen regelmässigt anses sluta där minimistraffet för den svårare graden börjar, trots att skalorna överlappar varandra. En höjning av minimistraffet för grovt våld eller hot mot tjänsteman skapar alltså utrymme för en strängare straffmätning även Prop. 2018/19:155 för brott av normalgraden. Till skillnad från , Brand- männens riksförbund, och Naturvetarna anser regeringen mot denna bakgrund att det nu inte finns skäl att föreslå någon ändring av straffskalan för normalgraden av brottet. Regeringen avser att återkomma till när det gäller frågan om våld mot tjänsteman ska få en egen brottsbeteckning med en annan straffskala (bet. 2016/17:JuU16 punkt 24, rskr. 2016/17:211). 6.3 Förgripelse mot tjänsteman och våldsamt motstånd Regeringens bedömning: Straffskalorna för förgripelse mot tjänsteman och våldsamt motstånd bör inte ändras. Utredningens bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna uttalar sig inte särskilt över utredningens bedömning i dessa delar. Naturvetarna anför dock att straffskalan för förgripelse mot tjänsteman bör skärpas och förespråkar att straffskalan ska skärpas för våldsamt motstånd. Skälen för regeringens bedömning Den som, på annat sätt än som anges i bestämmelsen om våld eller hot mot tjänsteman, otillbörligen utför en gärning som syftar till att tvinga eller hindra en tjänsteman i hans eller hennes myndighetsutövning eller att hämnas för en åtgärd i myndighetsutövning och som för tjänstemannen medför lidande, skada eller annan olägenhet, eller hotar med sådan gärning döms enligt 17 kap. 2 § för förgripelse mot tjänsteman. Straffbestämmelsen omfattar alltså gärningar av skilda slag. gärningar avser andra former av angrepp mot tjänstemannen än sådana som består av våld eller hot om våld, exempelvis skadegörelse på tjänste- mannens egendom eller hot om annat än våld. Gärningar av detta slag är ofta mindre kvalificerade än sådana som utgör våld eller hot mot Förgripelse mot tjänsteman kan emellertid också begås genom våld eller hot om våld, om den som utsätts är någon annan än När det gäller fall som rör våld eller hot mot någon annan än tjänstemannen, dvs. de typiskt sett allvarligaste fallen av förgripelse mot tjänstemannen, torde dock normalt dömas både för det andra brottet och för förgripelse mot tjänsteman i konkurrens. Straffskalan för förgripelse mot tjänsteman är böter eller fängelse i högst För grov förgripelse mot tjänsteman är straffskalan fängelse Enligt regeringen ger de befintliga straffskalorna utrymme för nyanserade bedömningar och speglar väl behovet av ett starkt straffrättsligt skydd för myndighetsutövning. Till skillnad från Natur- vetarna bedömer regeringen alltså att det saknas behov att ändra 2018/19:155 Våldsamt motstånd Bestämmelsen om våldsamt motstånd i 17 kap. 4 § är utformad på så sätt att den brottsliga gärningen består i att någon genom att sätta sig till motvärn eller annars med våld söker hindra någon i hans eller hennes myndighetsutövning. Straffskalan för våldsamt motstånd är böter eller fängelse . Paragrafen är subsidiär i förhållande till de föregående paragraferna i kapitlet. Om exempelvis någon som omhändertas försöker sparka befattningshavaren är det att bedöma som försök till våld mot tjänsteman och inte våldsamt motstånd. Med det sagda följer att det är mindre allvarliga gärningar som faller under den aktuella bestämmelsen om våldsamt motstånd. Enligt regeringen är straffskalan väl avvägd. Till skillnad från anser regeringen alltså att det saknas skäl att ändra den. Regleringen av kategorier med utökat skydd enligt 17 kap. 5 § Regeringens bedömning: Det bör inte inom ramen för detta lagstiftningsärende göras språkliga ändringar i 17 kap. eller redaktionella ändringar i regleringen av kategorier med utökat skydd enligt 17 kap. 5 § . Utredningens förslag stämmer inte överens med regeringens Utredningen föreslår bl.a. att information om samtliga kate- gorier som har ett utökat skydd enligt 17 kap. 5 § ska samlas i lagen (1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning. Remissinstanserna är positiva till eller uttalar sig inte särskilt över Skälen för regeringens bedömning: I 17 kap. skyddas utövare av allmän verksamhet mot angrepp som bör avvärjas i Bestämmelserna i 1, 2 och 4 §§ straffbelägger sådant som i huvudsak redan är straffbelagt genom andra bestämmelser. Deras syfte är att ge ett förstärkt straffskydd för åtgärder i myndighets- utövning genom att föreskriva en strängare straffskala. I 5 § utsträcks kriminaliseringen enligt de föregående paragraferna, vilket gör att vissa funktioner som fullgörs av bl.a. taxichaufförer och väktare omfattas av det förstärkta straffrättsliga skyddet enligt de tidigare bestämmelserna i För att göra regleringen mer lättöverskådlig och enklare att tillämpa anser utredningen att bestämmelserna om vilka som har ett utökat skydd enligt 5 §, som finns i olika lagar, bör samlas i lagen (1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning. Utredningen anser vidare att det bör göras vissa språkliga ändringar i kapitlet. Utredningens avsikt är inte att ändringarna ska medföra någon förändring i fråga om tillämpningen. Som redovisas i avsnitt 7.2 kräver frågan om vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och hur ett förstärkt straffrättsligt skydd för dessa samhällsnyttiga funktioner på bästa sätt kan uppnås fortsatt utredningsarbete. En framtida utredning kan komma att föreslå ändringar i 17 kap. . Mot den bakgrunden Prop. 2018/19:155 bedömer regeringen att det saknas tillräcklig anledning att inom ramen för detta lagstiftningsärende ta ställning till förslag i aktuella delar. 7Ett stärkt straffrättsligt skydd även för andra samhällsnyttiga funktioner 7.1Behovet av ett stärkt straffrättsligt skydd Av utredningens kartläggning framgår att det vid sidan av blåljuspersonal finns ett flertal samhällsnyttiga funktioner som i varierande utsträckning utsätts för våld, hot och trakasserier. I den mån det handlar om funktioner som sysslar med myndighetsutövning omfattas de i stor utsträckning av det förstärkta straffrättsliga skydd som föreskrivs i 17 kap. . Det finns emellertid ett inte obetydligt antal andra funktioner som faller utanför detta skydd. Detta gäller bl.a. personal inom sjukvården som utan tvekan är att hänföra till kretsen av viktiga samhällsfunktioner. har flera lagstiftningsåtgärder vidtagits som innebär ett skärpt straffrättsligt skydd mot våld, hot och trakasserier. Bland annat har straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott skärpts (se prop. 2016/17:108). och trädde vidare de lagändringar som föreslagits i propositionen Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten i kraft (se prop. 2016/17:222). Regeringen anser dock att det finns behov av ytterligare lagstiftningsåtgärder för att åstadkomma ett stärkt straffrättsligt skydd för vissa samhällsnyttiga funktioner. Den föreslagna straffskärpningsgrunden bör Regeringens bedömning: Det bör inte införas en särskild straffskärpningsgrund som anger att det, som en försvårande om- ständighet vid bedömningen av straffvärdet, särskilt ska beaktas om den tilltalade med hot eller våld angripit någon i eller med anledning av Utredningens förslag stämmer inte överens med regeringens Utredningen föreslår att det i 29 kap. 2 § ska införas en ny punkt som innebär att rätten vid bedömningen av straffvärdet som en försvårande omständighet särskilt ska beakta om den tilltalade har angripit någon med våld eller hot om våld i eller med anledning av dennes Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. däribland ombudsmän och flera av de fackliga organisationerna, är positiva till eller har inte några invändningar mot 2018/19:155 utredningens förslag. () avstyrker emellertid förslaget och anger att det saknar förankring i vetenskaplig kriminologisk kunskap angående orsaker till och arbetet mot ifråga- Förslaget avstyrks också av Hovrätten för Västra , Hovrätten över och , , tingsrätt och som är kritiska bl.a. till att den föreslagna straffskärpningsgrunden får ett mycket stort tillämpningsområde. är kritisk till att tillämpningsområdet för den föreslagna bestämmelsen är mycket brett och efterlyser en ytterligare analys av vilka konsekvenser ett genomförande av förslaget skulle Hovrätten för , som anser att det finns behov av ett förändrat och i viss mån förstärkt straffrättsligt skydd för vissa samhällsnyttiga funktioner såsom personal inom sjukvård, hemtjänst, socialtjänst och politiker, ifrågasätter om en så omfattande straffskärpningsregel har tillräcklig täckning i delbetänkandets Hovrätten framhåller även att det är oklart vilket genomslag den föreslagna straffskärpningsgrunden skulle få i praktiken. förordar att en djupare analys görs av hur de ovan utpekade yrkesgrupperna med samhällsnyttiga funktioner bäst erhåller avsett anger att tillämpningen av den föreslagna bestämmelsen skulle bli helt oförutsebar och även mycket svår att förena med legalitetsprincipen. Enligt tingsrätten måste utformningen av en straffskärpningsgrund begränsas betydligt för att uppfylla kraven på förutsebarhet och legalitet. Några remissinstanser, bl.a. och och , framhåller att det finns en risk att bestämmelsen även skulle komma att omfatta situationer där det inte är motiverat att låta kopplingen till yrkesutövning utgöra en försvårande I de fall det finns anledning att se särskilt allvarligt på ett angrepp just för att det skett mot någon i eller med anledning av dennes yrkesutövning bör detta enligt Hovrätten över och i stället kunna beaktas inom ramen för rättstillämpningen. tillägger att det inte heller står klart om det finns en vedertagen definition av begreppet yrkesutövning samt att en så vitt formulerad straffskärpningsgrund riskerar att urvattna regleringen i 29 kap. 2 § () anger att ser nackdelar med att ha en alltför lång och specificerad lista med punkter i 29 kap. 2 § eftersom en sådan inbjuder till motsatsslut som inte är avsedda. anför vidare att 29 kap. 1 § redan ger möjlighet att ta de hänsyn som utredningen anger anser att ett annat skäl för att avstyrka den föreslagna straffskärpningsgrunden är att de arbetsrättsliga förutsättning- arna inte är tillräckligt utredda. Även om utredningen beskriver vad den menar med yrkesutövning väcks enligt universitet frågor. bedömer att arbetsmarknadens utveckling med volontärer och praktikanter m.fl. måste beaktas innan en föreslagen lagtext av detta slag kan Några remissinstanser, bl.a. , landsting och Röda Korset påpekar att även ideellt arbete, som inte omfattas av den föreslagna bestämmelsen, kan utgöra en samhällsnyttig och skyddsvärd funktion. anger att det kan diskuteras varför det är mer acceptabelt att utsätta någon som utför ideellt arbete för våld eller hot än någon som förvärvsarbetar samt att även om den som utför ideellt arbete inte är beroende av det för sin försörjning utförs många verksamheter som måste betecknas som samhällsnyttiga genom ideellt arbete, t.ex. kvinnojoursverksamhet. Även Röda Korset understryker vikten av att frivilliga inom ideella organisationers verksamheter åtnjuter samma skydd som anställda. anser att det saknas en djupare analys av varför det är rimligt med en straffskärpningsregel som inte differentierar mellan yrkesgrupper eller samhällsfunktioner och som innebär att hot eller våld mot alla personer som utövar yrke ska ses som försvårande jämfört med om samma hot eller våld skulle riktas mot personen eller under utbildning.