prop · H603150 · 2019-06-25 00:00:00 — Utöver de åtgärder som anges i den artikeln och i enlighet med unionens internationella åtaganden ska medlemsstaterna kräva att ansvariga enheter i tillämpliga fall tillämpar en eller flera ytterligare riskreducerande åtgär- der på personer och juridiska enheter som utför transaktioner som invol- verar högrisktredjeländer: Dessa ska bestå av en eller flera av följande: 1.tillämpning av ytterligare skärpta åtgärder för kundkännedom, 2.införande av relevanta förbättrade mekanismer för rapportering, eller systematisk rapportering, av finansiella transaktioner, 3.begränsning av affärsförbindelser eller transaktioner med fysiska per- soner eller juridiska enheter från de tredjeländer som identifierats som högriskländer (den nya artikel 18 a 2 i ursprungsdirektivet). Medlemsstaterna ska också i tillämpliga fall tillämpa en eller flera av följande åtgärder när det gäller högrisktredjeländer i enlighet med unio- nens internationella åtaganden: 1.Vägra upprättandet av dotterbolag, filialer eller representationskontor för ansvariga enheter från det berörda landet, eller på annat sätt ta hänsyn till att den relevanta ansvariga enheten är från ett land som inte har tillfredsställande system för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism. 2.Förbjuda ansvariga enheter att upprätta filialer eller representations- kontor i det berörda landet, eller på annat sätt ta hänsyn till att relevant filial eller representationskontor skulle befinna sig i ett land som inte har tillfredsställande system för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism. 3.Kräva förstärkt tillsynsgranskning eller skärpta krav på extern revision för filialer och dotterbolag för ansvariga enheter belägna i det berörda landet. 4.Kräva skärpta krav på extern revision av finanskoncerner när det gäller samtliga deras filialer och dotterbolag i det berörda landet. 5.Kräva att kreditinstitut och finansiella institut undersöker, ändrar eller, om nödvändigt, avbryter korrespondentförbindelser med motparts- institut i det berörda landet (den nya artikel 18 a 3 i ursprungsdirek- tivet). 2018/19:150 När medlemsstaterna antar eller tillämpar åtgärderna ovan ska de på lämp- ligt sätt beakta relevanta utvärderingar, bedömningar eller rapporter från internationella organisationer och normgivare med befogenheter på området förhindrande av penningtvätt och bekämpning av finansiering av terrorism när det gäller de risker som enskilda tredjeländer utgör (den nya artikel 18 a 4 i ursprungsdirektivet). Medlemsstaterna ska underrätta kom- missionen innan de antar eller tillämpar åtgärderna (den nya artikel 18 a 5 i ursprungsdirektivet). Punkt 2 i artikel 18 a i ursprungsdirektivet innebär att en verksamhets- utövare vid affärsförbindelser eller enstaka transaktioner med en kund i ett högrisktredjeland i tillämpliga fall ska vidta en eller flera av de åtgärder som anges i ändringsdirektivet, t.ex. tillämpa av ytterligare skärpta åtgär- der för kundkännedom. Det finns ett bemyndigande för rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela före- skrifter om vad som avses med skärpta åtgärder för kundkännedom och i vilka situationer som skärpta åtgärder ska vidtas i penningtvättslagen (8 kap. 1 § 11). Svensk rätt uppfyller därför redan ändringsdirektivets krav i denna del. Punkt 3 i artikel 18 a i ursprungsdirektivet innebär att medlemsstaterna ska vidta en eller flera åtgärder i förhållande till högrisktredjeländer, t.ex. förstärkt tillsyn över verksamhetsutövare som driver verksamhet i ett sådant land. Alla verksamhetsutövare står under tillsyn. Det gäller även svenska verksamhetsutövare som driver verksamhet i utlandet. Den svenska till- synsmodellen innebär att tillsynsmyndigheterna vid tillämpning av en riskbaserad tillsynsmetod ska ha en klar uppfattning om riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism i , ha intern och extern tillgång till all relevant information om de specifika nationella och inter- nationella risker som är kopplade till verksamhetsutövarnas kunder, produkter och tjänster samt basera den interna och externa tillsynens frekvens och intensitet på verksamhetsutövarnas riskprofil och på risker för penningtvätt och finansiering av terrorism i (se t.ex. prop. 2016/17:173 s. 347). Det innebär att tillsynsmyndigheterna redan kan vidta förstärkta tillsynsåtgärder i förhållande till svenska verksamhetsutövare som driver verksamhet i ett högrisktredjeland. Enligt regeringens mening uppfyller svensk rätt därför redan ändringsdirektivets krav även i denna del. Vad gäller punkt 4 och 5 i artikel 18 a i ursprungsdirektivet står det tillsynsmyndigheter fritt att beakta utvärderingar, bedömningar, rekom- mendationer eller liknande från internationella organisationer och norm- givare i sin tillsyn, om det står i överensstämmelse med svensk rätt. Euro- peiska kommissionen har dessutom redan underrättats om föreskriftsrätten i 8 kap. 1 § 11 penningtvättslagen och rätten för tillsynsmyndigheterna att med stöd av t.ex. 7 kap. 2 § samma lag vidta förstärkta tillsynsåtgärder i förhållande till svenska verksamhetsutövare som driver verksamhet i ett högrisktredjeland. Enligt regeringens mening omfattar svensk rätt därmed redan ändringsdirektivets krav i denna del. I avsnitt 8 föreslås att skyldigheten för t.ex. verksamhetsutövare att lämna uppgifter till Finanspolissektionen också ska gälla i förhållande till Säker- Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur uppgifter ska lämnas till Finanspolissektionen enligt 4 kap. 6 § penningtvättslagen (8 kap. 1 § 13 penningtvättslagen). rande bör gälla i fråga om Säkerhetspolisen. Intern kontroll och anmälningar om misstänkta överträdelser I avsnitt 9 föreslås att en verksamhetsutövare ska vara skyldig att ha rutiner och vidta de åtgärder i övrigt som behövs för att skydda anställda, upp- dragstagare och andra som på liknande grund deltar i verksamheten från hot, hämnd eller fientliga åtgärder till följd av att de gjort en anmälan om misstänkta överträdelser av bestämmelserna i lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Kravet motsvarar bestämmelsen om skydd mot repressalier för den som har rapporterat om misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism (2 kap. 15 § penningtvättslagen). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om nödvändiga åtgärder och rutiner för att skydda anställda och andra företrädare enligt 2 kap. 15 § penningtvättslagen. bör gälla i fråga om det nu aktuella kravet. 13 Registret över verkliga huvudmän 13.1Truster och liknande juridiska konstruktioner Regeringens förslag: Det ska i registerlagen förtydligas att skyldig- heterna att dokumentera, tillhandahålla och registrera uppgifter i registret över verkliga huvudmän gäller såväl fysiska som juridiska personer som driver verksamhet som avser förvaltning av en trust. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att innebörden av uttrycket truster eller liknande juridiska konstruktioner är oklart. Skälen för regeringens förslag: Enligt ursprungsdirektivet ska med- lemsstaterna kräva att förvaltare av truster som regleras av deras rätt ska inhämta och förfoga över adekvata, korrekta och aktuella uppgifter om trustens verkliga huvudmannaskap. I dessa uppgifter ska ingå identiteten hos trustens instiftare, förvaltare, beskyddare (om tillämpligt), förmåns- tagarna eller förmånstagarkategorierna och alla andra fysiska personer som utövar faktisk kontroll över trusten (artikel 31.1). En förvaltare ska lämna sådana uppgifter och uppgift om sin status till de ansvariga enheterna (artikel 31.2). I ändringsdirektivet har skyldigheten för en för- valtare av en trust att inhämta och förfoga över uppgifter om verkligt huvudmannaskap ändrats på det sättet att den avser truster som förvaltas i 2018/19:150 den berörda medlemsstaten (den nya artikel 31.1 andra stycket i ursprungs- direktivet). Medlemsstaterna ska vidare enligt ändringsdirektivet se till att bestämmelserna i direktivet gäller för truster och andra typer av juridiska konstruktioner när sådana konstruktioner har trustliknande struktur eller funktioner. Medlemsstaterna ska identifiera särdragen för att avgöra om juridiska konstruktioner har trustliknande struktur eller funktioner avse- ende sådana juridiska konstruktioner som regleras av deras rätt (den nya artikel 31.1 första stycket ursprungsdirektivet). I ändringsdirektivet har vidare skyldigheten att lämna uppgifter om sin status och tillhandahålla uppgifter till verksamhetsutövare utökats på så sätt att den inte enbart gäl- ler för förvaltare utan även för en person som innehar likvärdiga ställning- ar i liknande juridiska konstruktioner (den nya artikel 31.2 i ursprungs- direktivet). I registerlagen finns bestämmelser om skyldighet att registrera verkliga huvudmän i juridiska personer samt truster eller liknande juridiska kon- struktioner. Bestämmelserna i registerlagen är tillämpliga på fysiska och juridiska personer som förvaltar truster eller liknande juridiska konstruktioner (1 kap. 2 §). Även utländska juridiska personer som driver verksamhet i omfattas av lagen. En juridisk person är skyldig att ha tillförlitliga uppgifter om vem som är dess verkliga huvudman och om arten och omfattningen av hans eller hennes intresse i den juridiska personen samt att dokumentera, tillhandahålla och registrera sådana uppgifter i registret över verkliga huvudmän (2 kap. 1–3 §§ registerlagen). Samma skyldig- heter gäller för en fysisk person som förvaltar en trust (2 kap. 7 § samma lag). Eftersom en trust inte är en juridisk person enligt svensk rätt saknar den rättskapacitet. En trust har därför inga skyldigheter enligt register- lagen. Skyldigheterna gäller i stället den som förvaltar trusten. Innebörden av den nuvarande ordningen är att den som förvaltar en trust, oavsett om det är en juridisk eller fysisk person, är skyldig att ha tillför- litliga uppgifter om vem som är trustens eller den juridiska konstruktio- nens verkliga huvudman och om arten och omfattningen av dennes intresse i trusten samt att dokumentera, tillhandahålla och registrera sådana upp- gifter i registret över verkliga huvudmän (se prop. 2016/17:173 s. 474). För att genomföra ändringsdirektivet bör detta uttryckligen anges i regis- terlagen. För att registerlagen ska omfatta också den som har en ställning som är likvärdig en förvaltares i en juridisk konstruktion som liknar en trust, bör uttrycket ”förvaltare av en trust eller liknande juridisk konstruktion” i lagen ersättas av ”förvaltning av en trust eller liknande juridisk konstruktion”. Genom uttrycket truster eller liknande juridiska konstruktioner omfattar skyldigheterna i registerlagen redan sådana juridiska konstruktioner som avses i ändringsdirektivet. anser att innebörden av uttrycket är oklart. Uttrycket tar sikte på truster eller liknande juridiska konstruk- tioner som har bildats enligt utländsk rätt (jfr prop. 2016/17:173 s. 459). Regeringens förslag: En verklig huvudman i en juridisk person ska på begäran av den juridiska personen tillhandahålla uppgifter om verkligt Om en verklig huvudman inte tillhandahåller uppgifterna, får Bolags- verket på begäran av den juridiska personen förelägga den verkliga huvudmannen att vid vite tillhandahålla uppgifterna. Frågor om utdömande av vite ska prövas av . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Företagarna och anser att det är oklart vem som är verklig huvudman. Skälen för regeringens förslag: Bolag och andra juridiska enheter är enligt ursprungsdirektivet skyldiga att inhämta och förfoga över adekvata, korrekta och aktuella uppgifter om sitt verkliga huvudmannaskap, inbegri- pet uppgifter om sina förmånsintressen (artikel 30.1 första stycket). lemsstaterna ska enligt ändringsdirektivet kräva att huvudmännen för sådana enheter, som har kontroll genom aktier, rösträtter, ägarintressen, innehavaraktier eller på andra sätt, tillhandahåller dessa enheter alla de uppgifter som krävs för att företaget eller den andra juridiska enheten ska uppfylla kraven (den nya artikel 30.1 tredje stycket i ursprungsdirektivet). Enligt registerlagen är en juridisk person skyldig att ha tillförlitliga upp- gifter om vem som är dess verkliga huvudman och om arten och omfatt- ningen av hans eller hennes intresse i den juridiska personen samt att doku- mentera, tillhandahålla och registrera sådana uppgifter i registret över verkliga huvudmän (2 kap. 1 §). Registerlagen innehåller emellertid inte någon skyldighet för en verklig huvudman i en juridisk person att tillhandahålla de uppgifter som behövs för att den juridiska personen ska kunna uppfylla sin skyldighet att inhämta och förfoga över uppgifter om sitt verkliga huvudmannaskap. genomföra ändringsdirektivet bör det därför införas en sådan skyldighet. Företagarna och anser att det är oklart vem som är I registerlagen finns ett antal presumtionsbestämmelser som anger under vilka förutsättningar en fysisk person ska antas utöva den yttersta kontrollen över en juridisk person eller antas vara den juridiska Liknande bestämmelser finns för stiftelser och truster (1 kap. 3–7 §§). Bestämmelserna innebär att fler än en person kan anses vara verklig huvudman. Om flera personer ska anses vara verklig huvudman eller om presumtionen för någon av dem ska brytas måste bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet, t.ex. på grundval av upplysningar från den fysiska personen i fråga. Ändringsdirektivet synes förutsätta att det finns en risk för att den som är verklig huvudman i en juridisk person inte kommer att lämna de begärda uppgifterna, trots att det är den verkliga huvudmannen som äger eller kon- trollerar den juridiska personen. Uppgiftsskyldigheten bör därför komplet- teras med en möjlighet för den juridiska personen att vända sig till Bolags- verket för att begära att den verkliga huvudmannen i den juridiska perso- nen vid vite ska föreläggas att tillhandahålla den juridiska personen de 2018/19:150 Frågor om utdömande av vite bör, på samma sätt som annars gäller enligt registerlagen, prövas av (3 kap. 8 §). Regeringens förslag: Registerlagen ska vara tillämplig på utländska fysiska personer som driver verksamhet i som avser förvaltning av en trust. Svenska och utländska fysiska och juridiska personer som driver verksamhet som avser förvaltning av en trust ska göra en anmälan om verklig huvudman senast från det att verksamheten inleds. Anmälningsskyldigheten gäller inte om uppgifter om verklig huvud- man i trusten anmälts i ett centralt register över verkliga huvudmän i en annan stat inom EES. Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller redan ändringsdirek- tivets krav på att uppgifter om verkligt huvudmannaskap i en trust ska registreras i registret över verkliga huvudmän när den som förvaltar trusten är en utländsk juridisk person som i etablerar en affärsförbindelse eller förvärvar en fastighet för trustens räkning. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med rege- ringens förslag och bedömning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning Utländska fysiska och juridiska personer som i förvaltar en trust Enligt ursprungsdirektivet ska uppgifter om verkligt huvudmannaskap registreras i ett centralt register när en trust får skattemässiga konsekvenser (artiklarna 31.4). I ändringsdirektivet ändras detta på det sättet att uppgifter om verkligt huvudmannaskap ska registreras beroende på var den som förvaltar trusten har sitt säte eller är bosatt (se nedan), eller var vissa åtgärder för trustens räkning vidtas. Om sätet eller bosättningsorten för förvaltaren av trusten eller den person som innehar en likvärdig ställning i en liknande juridisk konstruktion är utanför unionen, ska uppgifterna finnas i ett centralt register som inrättats av den medlemsstat där förval- taren av trusten eller den person som innehar en likvärdig ställning i en liknande juridisk konstruktion ingår en affärsförbindelse eller förvärvar fastigheter i trustens eller den liknande juridiska konstruktionens namn (den nya artikel 31.3 a andra stycket i ursprungsdirektivet). Registerlagen är tillämplig på utländska juridiska personer som i driver verksamhet som avser förvaltning av en trust (se avsnitt 13.1). sådan verksamhet kan sannolikt variera till sitt innehåll och sin omfattning. För att det ska vara fråga om en sådan verksamhet som omfattas av registerlagen är det därför inte nödvändigt att verksamheten avser vissa särskilda åtgärder eller bedrivs i någon särskild omfattning. som vidtas för trustens intressen bör därför betraktas som en del av verksamhet som avser förvaltning av en trust. I enlighet med detta utgör etablering av en affärsförbindelse eller förvärv av en fastighet för trustens räkning sådan verksamhet som avser förvaltning av trusten. Svensk rätt uppfyller därmed redan ändringsdirektivets krav i denna del. Utländska fysiska personer som i driver verksamhet som avser förvaltning av en trust omfattas inte av registerlagen (1 kap. 2 §). För att genomföra ändringsdirektivet bör tillämpningsområdet för registerlagen utvidgas till att omfatta även sådana personer. Dessa personer blir då, på samma sätt som de som redan omfattas av registerlagen, skyldiga att ha tillförlitliga uppgifter om vem som är trustens verkliga huvudman och om arten och omfattningen av dennes intresse i trusten samt att dokumentera, tillhandahålla och registrera sådana uppgif- ter i registret över verkliga huvudmän. Tidpunkten för anmälningsskyldighetens inträde Enligt ursprungsdirektivet ska medlemsstaterna kräva att uppgifterna om verkligt huvudmannaskap i truster ska återfinnas i ett centralt register när trusten får skattemässiga konsekvenser (artikel 31.4). Enligt ändrings- direktivet ska medlemsstaterna i stället kräva att uppgifterna om verkligt huvudmannaskap för klassiska truster och liknande juridiska konstruk- tioner finns i ett centralt register för verkligt huvudmannaskap som upprät- tats av den medlemsstat där förvaltaren av trusten eller den person som innehar en likvärdig ställning i en liknande juridisk konstruktion har sitt säte eller är bosatt (den nya artikel 31.3 a första stycket i ursprungs- direktivet). Registerlagen är tillämplig på svenska och utländska fysiska och juri- diska personer som i driver verksamhet som avser förvaltning av en trust (se ovan). En förvaltare ska ha tillförlitliga uppgifter om vem som är trustens verkliga huvudman och om arten och omfattningen av hans eller hennes intresse i trusten (2 kap. 1 och 7 §§ registerlagen). Uppgif- terna ska anmälas till registret över verkliga huvudmän senast från det att förvaltarens uppdrag inleds (2 kap. 3 och 7 §§ registerlagen). Anmälningsskyldigheten för den som förvaltar en trust och som har hemvist eller säte i är inte beroende av några skattemässiga konse- kvenser. I stället är den knuten till när förvaltarens uppdrag inleds. Svensk rätt uppfyller därmed redan ändringsdirektivets krav. Ovan föreslås emellertid att utländska fysiska personer som driver verk- samhet i som avser förvaltning av en trust – liksom utländska juri- diska personer som driver sådan verksamhet – ska omfattas av register- lagen, t.ex. vid etableringen av en affärsförbindelse eller förvärv av en fastighet för trustens räkning i . I ett sådant fall får det antas att den utländska personens förvaltningsuppdrag redan har inletts när verksam- heten i påbörjas. Anmälningsskyldigheten kan därför inte knytas till inledandet av förvaltningsuppdraget utan bör i stället knytas till inledandet av verksamheten, t.ex. etableringen av en affärsförbindelse eller förvärvet av en fastighet i . uppstår näm- ligen behovet av uppgifterna om trustens verkliga huvudmän med anled- ning av verksamhetsutövarens krav på vidtagande av åtgärder för kund- kännedom (3 kap. 8 § penningtvättslagen). Motsvarande bör gälla även för svenska fysiska och juridiska personer som förvaltar en trust. Svenska och utländska fysiska och juridiska personer som driver verksamhet som avser 2018/19:150 förvaltning av en trust bör därför göra en anmälan om verklig huvudman senast från det att verksamheten inleds. Centrala register över verkliga huvudmän Om förvaltarna av en trust eller de personer som innehar en likvärdig ställ- ning i en liknande juridisk konstruktion har sitt säte eller bosättningsort i olika medlemsstater, eller om förvaltaren av trusten eller den person som innehar en likvärdig ställning i en liknande juridisk konstruktion ingår flera affärsförbindelser i trustens eller den liknande juridiska konstruk- tionens namn i olika medlemsstater, får ett intyg om registrering eller ett utdrag med de uppgifter om verkligt huvudmannaskap som en medlems- stat har i ett register betraktas som tillräckligt för att registreringsskyl- digheten ska vara uppfylld (den nya artikel 31.3 a tredje stycket i ursprungsdirektivet). Utländska fysiska och juridiska personer som i ett annat land inom EES driver verksamhet som avser förvaltning av en trust kommer att omfattas av de skyldigheter som motsvarar registerlagen i det landet. Syftet med ändringsdirektivet är att undvika registrering av uppgifter om en och samma trust i flera register över verkliga huvudmän inom EES (skäl 26 i ändringsdirektivet). För utländska juridiska personer med hemvist inom EES som driver verksamhet i gäller inte skyldigheten att anmäla uppgifter för registrering, om den juridiska personen anmält uppgifter om sin verkliga huvudman i ett centralt register över verkliga huvudmän i en annan stat inom EES (2 kap. 8 § registerlagen). För den som förvaltar en trust finns inte något motsvarande undantag i registerlagen. För att genomföra ändringsdirektivet bör undantaget för juridiska personer gälla också för den som förvaltar en trust i fråga om uppgifter om verklig huvudman i trusten som har anmälts i ett centralt register över verkliga huvudmän i en annan stat inom EES. Ett påstående om att trustens verkliga huvudman har registrerats i ett centralt register över verkliga huvudmän ska styrkas med registerutdrag eller motsvarande (3 kap. 3 och 9 §§). Det behöver emellertid inte regleras i registerlagen. Regeringens förslag: Om ett föreläggande att rätta en uppgift eller visa att den inte är felaktig inte följs, ska få besluta att upp- giften inte ska registreras eller att uppgiften ska tas bort från registret över verkliga huvudmän samt förelägga den juridiska personen eller den som förvaltar en trust att lämna in en ny anmälan. beslut ska kunna överklagas till allmän förvaltnings- domstol. Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller redan ändringsdirek- tivets krav på att överträdelser ska mötas av effektiva, proportionella och avskräckande åtgärder eller sanktioner. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med rege- ringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. konstaterar att det är svårt att utreda vem som är verklig huvudman i en juridisk person, särskilt i fråga om indirekt ägande. Enligt Ekobrottsmyn- digheten är utdömande av vite en otillräcklig sanktion. Skälen för regeringens förslag och bedömning Medlemsstaterna ska enligt ursprungsdirektivet kräva att de uppgifter om verkliga huvudmän i juridiska personer och truster som finns i det centrala registret är adekvata, korrekta och aktuella (artiklarna 30.4 och 31.5). Enligt ändringsdirektivet ska medlemsstaterna införa mekanismer för detta.