prop · H70337 · 2019-10-24 00:00:00 — Förordningen ställer upp krav på att institutionella investerare som inte är originatorer, med- verkande institut eller ursprungliga långivare före placering i en värde- papperiseringsposition, dvs. en exponering mot en värdepapperisering (artikel 2.19), ska genomföra en due diligence för att kunna bedöma kreditvärdighet (artikel 5). Mot bakgrund av de krav på due diligence som ställs upp i förordningen ska ett värdepapperiseringsregister, dvs. en juridisk person som centralt samlar in och registerför uppgifter om värde- papperiseringar (artikel 2.23), registreras hos Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (). har tillsyn över värdepapperi- seringsregister och ska samarbeta med behöriga myndigheter före registrering och vid utvidgning av registrering av ett värdepapperiserings- register (se vidare avsnitt 4.2.5). Förordningen ålägger vidare originatorer, medverkande institut och specialföretag för värdepapperisering viss informationsskyldighet (artikel 7). I förordningen finns även krav på att originatorn, det medverkande institutet eller den ursprungliga långivaren ska behålla ett betydande intresse i värdepapperiseringens underliggande exponeringar (artikel 6). Förordningen ställer upp vissa kriterier för kreditgivning som originatorer, medverkande institut och ursprungliga långivare ska tillämpa på expone- ringar som ska värdepapperiseras (artikel 9). I förordningen finns även ett förbud mot återvärdepapperisering med möjlighet för den behöriga myndigheten att i vissa i förordningen närmare angivna fall bevilja undan- tag från förbudet (artikel 8). Förordningen om värdepapperisering anger vissa krav som originatorer, medverkande institut och specialföretag för värdepapperisering ska upp- fylla för att få använda beteckningen ”STS” (artiklarna 18–26). Origina- torer och medverkande institut ska gemensamt underrätta om de uppfyller kraven för att få använda beteckningen STS (artikel 27). Originatorer, medverkande institut och specialföretag för värdepapperi- sering får även anlita en tredje part som har beviljats tillstånd av behörig myndighet för att bedöma om värdepapperiseringen uppfyller STS- kriterierna (artikel 28). I förordningen anges att anlitandet av en tredje part inte innebär att det yttersta juridiska ansvaret för att anmäla och behandla en värdepapperisering som en STS-värdepapperisering upphör att vila på originatorer, medverkande institut och institutionella investerare (skäl 34). Enligt förordningen ska på sin officiella webbplats föra en för- teckning över alla värdepapperiseringar där originatorerna eller de med- verkande instituten har anmält till att de uppfyller kraven för att betecknas som ”STS”. Enligt förordningen bör det även anges om upp- fyllandet av STS-kriterierna intygades av tredje part (skäl 34). ska lägga till varje värdepapperisering som anmäls till förteck- ningen och ska uppdatera förteckningen om värdepapperiseringen, till följd av ett beslut från en behörig myndighet eller en anmälan från origi- natorn eller det medverkande institutet, är att anse som STS. Om den behöriga myndigheten har påfört administrativa sanktioner i enlighet med förordningen ska den underrätta om detta och ska då ange i förteckningen att en behörig myndig- het har påfört administrativa sanktioner med avseende på den berörda värdepapperiseringen (artikel 27.5). Esmas tillsyn över värdepapperiseringsregister Enligt förordningen om värdepapperisering beslutar om registrering av värdepapperiseringsregister och får ta ut tillsynsavgifter av dessa (artik- larna 12 och 16). ska utöva tillsyn över rapporteringen till värdepapperiserings- register i samråd med behöriga myndigheter (jfr artikel 14.1 i förordningen om värdepapperisering med hänvisning till artikel 73 i förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister). får för fullgörande av sitt uppdrag begära in information samt göra allmänna utredningar och platskontroller (artikel 14.1 i förordningen om värdepapperisering med hänvisning till artiklarna 61–64 i förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister). får dock inte kräva röjande av information eller handlingar som omfattas av tystnadsplikt (artikel 14.2 i förordningen om värdepapperisering). har befogenhet att, efter hörande av berörda parter, besluta om avgifter och viten vid överträdelse av bestämmelserna om värdepapperiseringsregister i förordningen om värdepapperisering. Esmas beslut om avgifter och viten ska i regel offentliggöras. Besluten ska vara verkställbara i medlems- staterna enligt deras civilprocessrättsliga regler (artikel 14.1 i förord- ningen om värdepapperisering med hänvisning till artiklarna 65–68 och 73 Prop. iförordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktions- register). Om efter utredning finner att ett värdepapperiserings- register överträtt någon av bestämmelserna ska besluta att kräva att värdepapperiseringsregistret upphör med överträdelsen, ålägga avgifter, utfärda offentliga underrättelser eller, som en sista utväg, återkalla regist- reringen av värdepapperiseringsregistret (artikel 14.1 i förordningen om värdepapperisering med hänvisning till artikel 73 i förordningen om OTC- derivat, centrala motparter och transaktionsregister). Om det är nödvändigt får delegera vissa specifika tillsynsåtgärder till behöriga myndigheter i en medlemsstat (artikel 14.1 i förordningen om värdepapperisering med hänvisning till artikel 74 i förordningen om OTC- derivat, centrala motparter och transaktionsregister). Det åligger att ta fram förslag till tekniska standarder om bl.a. registreringen av värdepapperiseringsregister och tillgång till insamlade uppgifter. De tekniska standarderna antas därefter av kommissionen (artik- larna 10.7, 10.8 och 17.2). Den behöriga myndigheten och dess befogenheter Den behöriga myndigheten ska pröva ansökningar om undantag från förbudet om återvärdepapperisering i förordningen om värdepapperisering (artikel 8.2). Den behöriga myndigheten ska även pröva ansökningar från tredje part att bedöma om värdepapperiseringar uppfyller de STS-kriterier som ställs upp i förordningen (artikel 28.1). Utöver de prövningar av ansökningar som den behöriga myndigheten ska göra har myndigheten ett omfattande ansvar för tillsyn över de subjekt som deltar i värdepapperisering (artikel 30). För övervakning av de krav avseende due diligence, behållande av risk, transparens, kriterier för kreditgivning samt förbudet mot återvärde- papperisering som ställs upp i förordningen (artiklarna 5–9) ska de behöriga myndigheterna vara de som har utsetts i enlighet med vissa EU- rättsakter (artikel 29.1–29.3). För svensk del är det som är behörig myndighet i samtliga fall. Varje medlemsstat ska dessutom utse en behörig myndighet som ansvarar för att utöva tillsyn över att de originatorer, ursprungliga långivare och specialföretag för värdepapperi- sering som är etablerade i unionen men som inte omfattas av de EU-rätts- akter som räknas upp i förordningen, fullgör sina skyldigheter enligt för- ordningen om värdepapperisering (artikel 29.4). Varje medlemsstat ska enligt förordningen (artikel 29.5) också utse en behörig myndighet som ska utöva tillsyn dels över att originatorer, med- verkande institut och specialföretag för värdepapperisering uppfyller kraven för att få använda beteckningen ”STS” (artiklarna 18–27), dels över att tredje parter uppfyller kraven för tillstånd för att bedöma att värde- papperiseringar uppfyller STS-kriterierna (artikel 28). Varje medlemsstat ska säkerställa att den behöriga myndigheten har de tillsyns- och utredningsbefogenheter som krävs för att den ska kunna full- göra sina uppgifter enligt förordningen (artikel 30.1). Den behöriga myn- digheten ska ha möjlighet att besluta om administrativa sanktioner, såsom sanktionsavgifter, vid överträdelser av förordningen (artikel 32). 2019/20:37 ningen fastslås också skyldigheter för de behöriga myndigheterna att samarbeta och utbyta information sinsemellan och med (artikel 36). I det kapitel i förordningen som bl.a. gäller utseende av behöriga myn- digheter, de behöriga myndigheternas befogenheter samt sanktioner och avhjälpande åtgärder som de behöriga myndigheterna ska ha befogenhet att tillämpa är bestämmelserna utformade på olika sätt (kapitel 5, artik- larna 29–37). Som anges ovan finns det bestämmelser som hänvisar till de behöriga myndigheter som medlemsstaterna har utsett enligt andra EU- rättsakter som räknas upp i förordningen och de befogenheter som de behöriga myndigheterna ska ha enligt de rättsakterna (artikel 29.1, se vidare avsnitt 7.3). Det finns även bestämmelser som också är direkt tillämpliga men där det anges att de behöriga myndigheter som medlems- staterna har utsett enligt andra EU-rättsakter ska utöva tillsyn över att vissa bestämmelser i förordningen följs men att det ska ske med de befogenheter som medlemsstaterna åtminstone ska ge de behöriga myndigheter som utses enligt förordningen (artikel 29.2 och 29.3 jämförd med artik- larna 30.1, 32.1 och 32.2). Det finns dessutom bestämmelser enligt vilka medlemsstaterna ska utse behöriga myndigheter enligt förordningen och ge dessa myndigheter åtminstone de befogenheter som anges i förord- ningen (artikel 29.4 och 29.5 jämförd med artiklarna 30.1, 32.1 och 32.2). I förordningen förtydligas att kravet på att medlemsstaterna ska utse behöriga myndigheter (artikel 29.5) inte ska tillämpas för vissa enheter som inte är att anse som originatorer, medverkande institut eller special- företag för värdepapperisering (artikel 29.6). Det fortsatta arbetet inom EU Enligt förordningen om värdepapperisering ska , och Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (Eiopa), i vissa fall i nära samarbete med varandra, utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn och genomförande på ett antal områden och överlämna dessa förslag till Förslag till sådana tekniska standarder publiceras på Kommissionen har enligt förordningen befogenhet att anta sådana tekniska standarder (artiklarna 6–8, 10, 17, 20, 24, 27, 28 och 36). Vidare ska , i nära samarbete med och , anta riktlinjer och rekommendationer om harmoniserad tolkning och tillämpning av flera krav enligt förordningen (artiklarna 19.2 och 23.3). har en sådan delegerade akt och två riktlinjer antagits (kommis- sionens delegerade förordning (EU) 2019/885 av om komplettering av och rådets förordning (EU) 2017/2402 vad gäller tekniska tillsynsstandarder för specificering av den information som ska tillhandahållas en behörig myndighet vid en tredje parts ansökan om tillstånd att bedöma uppfyllandet av STS-kriterierna respektive Ebas riktlinjer om STS-kriterier för ABCP-värdepapperisering [/GL/2018/08] och Ebas riktlinjer om tolkning av STS-kriterier vid värdepapperiseringar som inte är ABCP [/GL/2018/09]). Kommissionen har enligt förordningen befogenhet att anta en delegerad akt för att komplettera förordningens bestämmelse om att har rätt att ta ut en ansökningsavgift av värdepapperiseringsregister som ansöker om att bli registrerade. Kommissionen ska ytterligare specificera avgifternas art, i vilka fall avgifter ska betalas, hur stora avgiftsbeloppen ska vara och Prop. 2019/20:37 hur de ska betalas (artikel 16.2). Enligt förordningen ska () inom gränserna för sitt uppdrag ansvara för makrotillsyn av unionens värde- papperiseringsmarknad. ESRB ska, när nämnden anser det nödvändigt, dock senast , i samarbete med offentliggöra en rapport om hur den finansiella stabiliteten påverkas av värdepapperiseringsmark- naden. Om väsentliga risker upptäcks ska ESRB utfärda varningar till kommissionen, de europeiska tillsynsmyndigheterna och medlemsstaterna och vid behov utfärda rekommendationer om korrigerande åtgärder med anledning av dessa risker (artikel 31). Enligt förordningen ska det även inrättas en särskild värdepapperi- seringskommitté inom ramen för den gemensamma kommittén för de europeiska tillsynsmyndigheterna. Inom denna kommitté ska de behöriga myndigheterna bedriva ett nära samarbete för att uppfylla sina skyldig- heter (artikel 36.3). Kommittén ska , och därefter , offentliggöra en rapport om bl.a. genomförandet av STS- kraven. Rapporten ska bl.a. innehålla en bedömning av de åtgärder som de behöriga myndigheterna har vidtagit, av väsentliga risker och nya sårbar- heter som kan ha uppstått och av marknadsaktörernas åtgärder för att ytter- ligare standardisera värdepapperiseringsdokumentationen (artikel 44). ska , i nära samarbete med och , offentliggöra en rapport om möjligheten att inrätta ett särskilt ramverk för enkel, transparent och standardiserad syntetisk värdepapperisering, begränsad till syntetisk värdepapperisering i balansräkningen. Rapporten har dock inte ännu offentliggjorts. Kommissionen ska sedan på grundval av denna rapport, , lägga fram en rapport till och rådet om inrättande av ett särskilt ramverk för enkel, transparent och standardiserad värdepapperisering, begränsad till syntetisk värdepapperisering i balansräkningen, om lämpligt tillsammans med ett lagstiftningsförslag (artikel 45). Kommissionen ska lägga fram en rapport för och rådet om hur förordningen om värdepapperisering fungerar, vid behov åtföljd av ett lagstiftningsförslag (artikel 46). Regeringens förslag: De bestämmelser som är nödvändiga till följd av EU:s förordning om värdepapperisering ska införas i en ny lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperi- sering. Den nuvarande lagen med samma rubrik ska upphävas. Bestämmelsen i den nuvarande lagen om att är behörig myndighet enligt EU-förordningen ska föras över till den nya lagen. 2019/20:37 Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. konstaterar att enligt förslaget ska det införas en ny lag med kompletterande bestäm- melser till EU:s förordning om värdepapperisering som ska ersätta den nuvarande lagen med samma rubrik och anför att en sådan exceptionellt kort livstid för lagstiftning inte är önskvärd och bör undvikas . Skälen för regeringens förslag: En EU-förordning är direkt tillämplig i varje medlemsstat. En sådan rättsakt ska inte och får inte genomföras i nationell rätt. Några särskilda åtgärder för att införliva förordningen om värdepapperisering med svensk rätt ska därför inte vidtas. Förordningen förutsätter dock att vissa nationella bestämmelser införs (se avsnitten 6, 7 och 11). I finns det inte någon lagstiftning som rör förfarandet vid värdepapperisering. Bestämmelserna i förordningen träffar alltså subjekt och verksamheter som inte står under tillsyn. För att Finansinspek- tionen ska kunna utöva de befogenheter som det i förordningen förutsätts att den behöriga myndigheten har, krävs det att särskilda bestämmelser införs i svensk rätt. Eftersom det rör sig om en ny typ av reglering, bör den tas in i en ny lag. trädde lagen (2018:1981) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperisering i kraft (prop. 2018/19:7, bet. 2018/19:FiU28, rskr. 2018/19:39). Lagen, som i det följ- ande benämns den nuvarande kompletteringslagen, innehåller bestäm- melser som gör det möjligt att tillämpa förordningen om värdepapperise- ring i . I den lagen anges att är behörig myn- dighet enligt förordningen om värdepapperisering (2 §). Det finns även bestämmelser om avgifter för prövning av ansökningar enligt förord- ningen. Om de ytterligare bestämmelser som är nödvändiga med anledning av förordningen om värdepapperisering skulle införas i den nuvarande lagen skulle det innebära så omfattande ändringar att det i stort sett skulle bli fråga om en helt ny lag. Regeringen anser därför, trots påpekandet från , att en ny lag med samma rubrik i stället bör införas och den nuvarande kompletteringslagen upphävas. Utgångspunkten för de befogenheter som ska ha enligt den nya kompletteringslagen bör vara att de ska ligga i linje med det som redan gäller i svensk rätt enligt andra lagar på finansmarknads- området, förutsatt att detta är förenligt med förordningen om värdepapperi- sering och inte särskilda skäl talar emot det. Liksom enligt den nuvarande kompletteringslagen bör Finansinspek- tionen vara behörig myndighet enligt förordningen om värdepapperise- ring. Bestämmelsen i den nuvarande lagen om att är behörig myndighet bör därför föras över till den nya kompletteringslagen. Hänvisningar till EU:s förordning om Regeringens förslag: Hänvisningar till EU:s förordning om värde- papperisering ska vara dynamiska, dvs. avse förordningen i den gällande lydelsen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Hänvisningar till EU-rättsakter kan göras antingen statiska eller dynamiska. En statisk hänvisning innebär att hänvisningen avser EU-rättsakten i en viss angiven lydelse. En dynamisk hänvisning innebär att hänvisningen avser EU-rättsakten i den gällande lydelsen. I några av de bestämmelser som föreslås i denna proposition krävs det en hänvisning till förordningen om värdepapperisering. För att eventuella ändringar i förordningen ska få genomslag i den svenska lag- stiftningen är det lämpligt att hänvisningarna i den nya kompletterings- lagen till förordningen är dynamiska. När det gäller EU-förordningar är det också den hänvisningsteknik regeringen ofta har använt i senare tids propositioner (se t.ex. prop. 2015/16:156 s. 20 f. och prop. 2016/17:22 s. 95 f.). Regeringens bedömning: EU:s dataskyddsförordning, lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning och förordningen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskydds- förordning utgör tillräcklig reglering för den personuppgiftsbehandling som kommer att ske med anledning av EU:s förordning om värde- papperisering. Det behöver således inte införas någon ytterligare reglering om denna behandling. Promemorian behandlar inte frågan. Remissinstanserna: Datainspektionen anser att det fortsatta arbetet be- höver kompletteras med en analys kring vilka personuppgifter som kommer att behandlas till följd av förslaget till ny lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperisering, om integritets- intrången som behandlingarna medför är proportionerliga och vilka bestämmelser (skyddsåtgärder) som kan behövas till skydd för de personer vars personuppgifter avser att behandlas. En sådan analys ska enligt Datainspektionen kartlägga de risker och konsekvenser som förslaget kan innebära för den personliga integriteten och kartläggningen ska sedan ligga till grund för en proportionalitetsbedömning där de skyddsåtgärder som regleras vägs in. Datainspektionen anser att analysen sammantaget ska säkerställa att integritetsintrånget inte blir större än nödvändigt utifrån vad man vill uppnå med förslaget och att behandlingen är proportionell i förhållande till de legitima mål som eftersträvas. Skälen för regeringens bedömning: Datainspektionen efterfrågar en analys kring vilka personuppgifter som kommer att behandlas till följd av förslaget till ny lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperisering, att nödvändiga skyddsåtgärder identifieras och vägs in i en proportionalitetbedömning som ska göras i syfte att säkerställa att integritetsintrånget till följd av förslaget inte blir större än nödvändigt. Regeringen konstaterar att personuppgifter kan komma att behandlas till följd av förordningen om värdepapperisering. Sådan behandling kan före- komma såväl hos de olika privata aktörer som är involverade i en värde- papperisering som hos när myndigheten utövar sin till- syn över att regelverket följs. För de privata aktörernas del ska uppgifter som är relevanta för de underliggande lån som ingår i en värdepapper- isering tillgängliggöras, vilket skulle kunna inkludera personuppgifter avseende låntagaren, t.ex. uppgifter om inkomstförhållanden (artikel 7). Vilken information som ska tillhandahållas kommer att specificeras i tekniska standarder för tillsyn och genomförande (artikel 7.3 och 7.4). aktuella standarderna har inte ännu antagits kommissionen. tionen kan därutöver komma att behöva behandla personuppgifter som är nödvändiga för tillsynen över att regelverket följs, t.ex. namn och kontakt- uppgifter för ledande befattningshavare hos de aktörer som står under dess Frågan om offentliggörande av personuppgifter i samband med beslut om sanktioner behandlas i avsnitt 7.8. ningen om värdepapperisering erinras om att berörda aktörer i en värde- papperisering ska följa nationell rätt och unionsrätt vid behandling av personuppgifter (se artikel 7.1 sjätte stycket). och rådets förordning (EU) 2016/679 av den om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upp- hävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), förkortad EU:s dataskyddsförordning, är tillämplig . ningen utgör den generella regleringen för personuppgiftsbehandling inom EU:s dataskyddsförordning kompletteras i av bl.a. lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskydds- förordning (dataskyddslagen) och förordningen (2018:219) med komplett- erande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. förordning omfattar i stort sett all behandling av personuppgifter vilket innebär att även sådan personuppgiftsbehandling som sker i privata företag När det gäller myndigheter utgör i normalfallet deras uppdrag en rättslig grund för behandling av personuppgifter med stöd av EU:s dataskydds- förordning, dvs. på grundval av att uppdraget avser en uppgift av allmänt intresse (artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsförordning). för behandling av personuppgifter kommer således finnas i den nya lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s för- ordning om värdepapperisering och i EU:s dataskyddsförordning. behöriga myndigheternas ansvar att utöva tillsyn skulle också kunna ses som en rättslig förpliktelse (artikel 6.1 c i EU:s dataskyddsförordning). För privata aktörer skulle det kunna bli fråga om att behandla person- uppgifter som är nödvändiga för att uppfylla kraven i förordningen om värdepapperisering så som de specificeras i de tekniska standarder som ska antas av kommissionen eller med stöd av samtycke från den vars uppgifter behandlas (artikel 6.1 a och c i EU:s dataskyddsförordning). 2019/20:37 bedömer att kraven på proportionalitet och legitimitet i EU:s dataskydds- förordning är uppfyllt i detta fall (artikel 6.3 i EU:s dataskyddsförordning). Det bedöms inte bli aktuellt för vare sig berörda privata aktörer eller att behandla känsliga personuppgifter (jfr artikel 9 i EU:s dataskyddsförordning). Mot den bakgrunden anser regeringen att EU:s dataskyddsförordning, lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning och förordningen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning utgör tillräcklig reglering för den personuppgiftsbehandling som kommer att ske med anledning av den nya kompletteringslagen och förordningen om värdepapperisering och att någon ytterligare reglering om denna behandling inte behöver införas. Förordningen om värdepapperisering innehåller inte några uttryckliga bestämmelser om de befogenheter som de behöriga myndigheterna ska ha för sin tillsyn över att förordningen följs. I förordningen (artikel 30.1) ställs enbart krav på att medlemsstaterna ska säkerställa att de behöriga myndigheter som utsetts enligt förordningen har de tillsynsbefogenheter som krävs för att de ska kunna fullgöra sina uppgifter enligt förordningen. I avsnitt 6 behandlas bl.a. de utredningsbefogenheter som Finansinspek- tionen bör ha till följd av förordningen. Den behöriga myndigheten har även vissa tillsynsbefogenheter direkt på grundval av förordningen.