prop · H603163 · 2019-09-09 00:00:00 — Deras rådgivning skiljer sig åt på så sätt att Datainspektionen lämnar mer omfattande och generella synpunkter, medan nämndens uttalanden oftast är kortare och riktar in sig mer på konkreta frågor om person- uppgiftsbehandlingen. Den dubbla samrådsskyldigheten har kritiserats eftersom det finns risk att tillsynsmyndigheterna lämnar motstridiga råd (jfr skr. 2015/16:188 s. 31 f.). I avsnitt 13.2.5 föreslås att Säkerhetspolisen ska samråda med tillsynsmyndigheten om en konsekvensbedömning visar särskild risk för intrång i registrerades personliga integritet eller om typen av behandling innebär särskild risk för intrång. Förhandssamrådet motsvarar i stort det samråd som regleras i 2 § polisdataförordningen. skyldigheter vid samråd är inte närmare reglerade. Som framgår av avsnitt 13.2.5 bör Säkerhetspolisens skyldigheter vid förhandssamråd regleras på samma sätt som i brottsdata- lagen. bör då också ha i huvudsak motsvarande skyldigheter. Det innebär att tillsynsmyndigheten bör vara skyldig att lämna skriftliga råd i vissa fall. Den närmare utformningen av tillsynsmyndighetens skyldigheter vid förhandssamråd kan dock regleras på lägre författningsnivå. Nämndens roll vid förhandssamråd Frågan är om Säkerhetspolisen även i fortsättningen bör ha samma skyldighet att samråda med nämnden som . Nämndens tillsynsuppdrag avser rättslig granskning i efterhand och uttalanden om behov av förändringar i verksamheten eller i lagstiftningen. I förarbetena framhålls att planerade åtgärder inte kan bli föremål för granskning och att nämndens verksamhet således inte kan uppfattas som ett godkännande av framtida åtgärder (prop. 2006/07:133 s. 63). Även om tyngdpunkten i nämndens tillsyn alltjämt kommer att vara tillsyn i efterhand bör nämnden inte stängas ute vid överväganden som kan komma att påverka den framtida personuppgiftsbehandlingen. Eftersom Datainspektionens och nämndens kompetens och erfarenheter kompletterar varandra anser regeringen, i likhet med utredningen, att nämnden även i fortsättningen bör ha en roll vid förhandssamråd. Det är dock inte lämpligt att behålla den dubbla samrådsskyldigheten som den är utformad . I stället bör inspektionen, om det är lämpligt, ge nämnden tillfälle att yttra sig inom ramen för förhandssamrådet. Nämnden bör då också ha rätt att ta del av underlaget för 2018/19:163 förhandssamrådet. Nämnden får på det sättet möjlighet att lämna synpunkter utan att det uppfattas som ett godkännande av viss behandling på förhand. Den lösningen innebär att risken för att Säkerhetspolisen får motstridiga råd kan undvikas. Skulle Säkerhetspolisen föreslå att Datainspektionen låter nämnden yttra sig bör inspektionen givetvis beakta det. Detta kan regleras på förordningsnivå. Annat råd och stöd En viktig uppgift vid tillsyn är att tillsynsmyndigheten även i andra fall än vid förhandssamråd lämnar råd och stöd till personuppgiftsansvariga och personuppgiftsbiträden om deras skyldigheter enligt lagstiftningen. Att tillsynsmyndigheten har en sådan uppgift framgår därför av 5 kap. 4 § brottsdatalagen. Eftersom Säkerhetspolisen har samma behov som andra brottsbekämpande myndigheter av att rådgöra med tillsyns- myndigheten, bör tillsynsmyndigheten ha samma rådgivande uppgifter som anges i brottsdatalagen. Av hänsyn till tillsynsmyndighetens oberoende bör bestämmelsen utformas så att det, förutom vid förhands- samråd, tydligt framgår att myndigheten själv avgör när råd och stöd kan vara påkallat. Regeringens förslag: ska ha rätt att av Säkerhets- polisen och personuppgiftsbiträden på begäran få 1.tillgång till alla personuppgifter som behandlas, 2.upplysningar om och dokumentation av behandlingen av person- uppgifter och säkerhets- och skyddsåtgärder, 3.tillträde till lokaler som Säkerhetspolisen eller personuppgifts- biträdet disponerar samt tillgång till utrustning och andra medel för behandling av personuppgifter, och 4.den hjälp och den information som behövs för tillsynen. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Rättslig tillsyn består till stor del av granskning av dokumentation. behöver därför tillgång till de personuppgifter som behandlas. be– höver även upplysningar och dokumentation om pågående behandlingar. Därutöver bör tillsynsmyndigheten ha rätt till annan information, bl.a. dokumentation av säkerhets- och skyddsåtgärder samt dokumentation som inte är direkt kopplad till den behandling som granskas, men som tillsynsmyndigheten ändå behöver för att genomföra sin tillsyn. I 5 kap. 5 § brottsdatalagen föreskrivs därför att tillsynsmyndigheten ska ges tillgång till de personuppgifter som behandlas, tillgång till dokumentation om behandlingen av dem och övrig dokumentation som behövs för tillsynen. Motsvarande reglering bör även tas in i Säkerhetspolisens nya lag. Regeringen uttalar i förarbetena till brottsdatalagen att det normala Prop. 2018/19:163 förfarandet bör vara att tillsynsmyndigheten tar hjälp av personal vid den granskade myndigheten för att få tillgång till behandlade personuppgifter. Tillgång på det sättet ska inte betraktas som en rätt till direktåtkomst. I vissa fall skulle det dock kunna underlätta om tillsynsmyndigheten själv i samband med en inspektion på plats får använda datorer och andra medel som tillsynsobjektet använder. En sådan möjlighet torde dock förutsätta att tillsynsmyndigheten ges direktåtkomst till de behöriga myndigheternas information. bör därför ges tillgång till utrustning och andra medel som har anknytning till behandlingen av personuppgifter enbart med hjälp av tillsynsobjektets personal (prop. 2017/18:232 s. 291). Motsvarande bör gälla vid tillsynen över Säkerhetshetspolisens person- uppgiftsbehandling. kan även behöva tillgång till lokaler, utrustning och andra medel som används för att behandla personuppgifter. En sådan bestämmelse finns i brottsdatalagen och bör vara densamma vid tillsynen över Säkerhetspolisens personuppgiftbehandling. bör inte ha rätt att med tvång skaffa sig tillgång till lokaler (jfr Integritet, Offentlighet, Informationsteknik, SOU 1997:39, s. 443 och Person- uppgiftslag, prop. 1997/98:44, s. 102). Att göra lokaler tillgängliga ingår dock i den personuppgiftsansvariges samarbetsskyldighet i förhållande till tillsynsmyndigheten (avsnitt 13.2.6). I 5 kap. 5 § 4 brottsdatalagen föreskrivs att tillsynsmyndigheten har rätt att av den personuppgiftsansvariga på begäran få den hjälp och information som behövs för tillsynen. Sådant biträde kan bestå i att den granskade myndigheten gör lokaler, arkiv och databaser tillgängliga för tillsynsmyndigheten. En förutsättning för att få tillgång till de person– uppgifter som behandlas är att personal från Säkerhetspolisen bistår vid tillsynen genom att utföra de sökningar som behövs. Enligt regeringens uppfattning har tillsynsmyndigheten, på motsvarande sätt som i brottsdatalagen, behov av den typen av hjälp och en bestämmelse om det bör tas in i den nya lagen. Bestämmelsen bör utformas som motsvarande bestämmelse i brottsdatalagen. Vid sökningar som görs på direkt begäran av tillsynsmyndigheten bör Säkerhetspolisen inte vara bunden av de begränsningar i fråga om behandlingen av personuppgifter som annars gäller i verksamheten. Det kan t.ex. gälla ändamålen för behandlingen eller hur känsliga personuppgifter får behandlas. Regeringen återkommer till frågan om vad tillsynsmyndigheten kan göra om Säkerhetspolisen eller personuppgiftsbiträdet inte uppfyller sina skyldigheter (avsnitt 15.5.4). 15.5.2Både förebyggande och korrigerande befogenheter behövs Regeringens bedömning: bör ha både före- byggande och korrigerande befogenheter. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i denna del. 2018/19:163 Skälen för regeringens bedömning Tydligare reglering av tillsynsmyndighetens befogenheter I artikel 47.2 dataskyddsdirektivet görs tydlig skillnad mellan före– byggande och korrigerande befogenheter. Detta återspeglas i regleringen i brottsdatalagen genom att tillsynsmyndighetens befogenheter i förebyggande respektive korrigerande syfte regleras i olika paragrafer som också speglar i vilken ordning befogenheterna ska användas. Det finns inga motsvarande krav när det gäller tillsyn över personuppgifts– behandling som rör nationell säkerhet. Enligt utredningen är det dock lämpligt att tillsynsmyndigheten får befogenheter som ger möjlighet att successivt använda kraftfullare medel och därigenom stegra påtryckningarna om Säkerhetspolisen inte självmant rättar sig efter tillsynsmyndighetens anvisningar. Regeringen delar den bedömningen. Det innebär att tillsynsmyndigheten bör ha både förebyggande och korrigerande befogenheter. Det bör vidare göras tydlig skillnad mellan de förebyggande och de korrigerande befogenheterna på samma sätt som i brottsdatalagen. Mot bakgrund av Säkerhetspolisens speciella verksamhet är det dock inte självklart att tillsynsmyndigheten bör ha alla de befogenheter som regleras i brottsdatalagen. Regeringens förslag: Om tillsynsmyndigheten bedömer att det finns risk för att personuppgifter kan komma att behandlas i strid med lag eller annan författning ska myndigheten genom råd, rekommendationer eller påpekanden försöka förmå Säkerhetspolisen eller personuppgifts- biträdet att vidta åtgärder för att motverka den risken. ska få utfärda en skriftlig varning för att planerad behandling av personuppgifter riskerar att stå i strid med lag eller annan författning. Detsamma gäller om pågående behandling riskerar att stå i strid med lag eller annan författning. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Datainspektionen anser att varningar bör vara Övriga remissinstanser yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens förslag Om tillsynsmyndigheten bedömer att det finns risk för att personuppgifter kan komma att behandlas i strid med lag eller annan författning ska den enligt 5 kap. 6 § första stycket brottsdatalagen genom råd, rekommenda- tioner eller påpekanden försöka förmå den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet att vidta åtgärder för att minska den risken. nyss sagts bör tillsynsmyndigheten ha förebyggande befogenheter. bestämmelse som motsvarar 5 kap. 6 § första stycket brottsdatalagen bör därför tas in i Säkerhetspolisens datalag. På vilket sätt förändringen ska åstadkommas bör i första hand lämnas åt Säkerhetspolisen eller personuppgiftsbiträdet att avgöra. I många fall torde tillräckligt att tillsynsmyndigheten upplyser om på vilket sätt personuppgiftsbehandlingen riskerar att strida mot regelverket. 2018/19:163 är skyldig att lämna skriftliga råd vid förhandssam- råd (avsnitt 13.2.5 och 15.4.2). Enligt 5 kap. 6 § andra stycket brottsdatalagen får tillsynsmyndigheten utfärda varning i vissa fall. En varning är inte bindande utan är tänkt att kunna användas som ett påtryckningsmedel innan bindande föreläggande att vidta viss åtgärd utfärdas för att i ett enskilt fall markera allvaret. Därigenom kan det förebyggas att behandling som inte är förenlig med regelverket påbörjas. Varning får även användas om en pågående behandling riskerar att strida mot lag eller annan författning. En varning ska vara skriftlig och tydligt ange på vilket sätt behandlingen riskerar att strida mot regelverket. En varning kan avse vilken form av förändring som helst i behandlingen, t.ex. vilka personuppgifter som får behandlas, hur ett behandlingsystem bör utformas, vilka säkerhetsåtgärder som krävs eller något annat som har betydelse för behandlingen. I förarbetena till brottsdatalagen ansåg regeringen att en varning inte ska vara bindande (prop. 2017/18:232 s. 295). Regeringen gör ingen annan bedömning . Möjligheten att utfärda varning är ny. En varning är ett lämpligt komplement till de förebyggande åtgärder som finns . En bestämmelse som motsvarar 5 kap. 6 § andra stycket brottsdatalagen bör därför tas in i Säkerhetspolisens datalag. Regeringens förslag: Om tillsynsmyndigheten konstaterar att personuppgifter behandlas i strid med lag eller annan författning eller att Säkerhetspolisen eller personuppgiftsbiträdet på något annat sätt inte fullgör sina skyldigheter, får tillsynsmyndigheten 1. genom förebyggande åtgärder försöka förmå Säkerhetspolisen eller personuppgiftsbiträdet att vidta åtgärder för att behandlingen ska bli författningsenlig eller att uppfylla andra skyldigheter, 2. förelägga Säkerhetspolisen eller personuppgiftsbiträdet att vidta åtgärder för att behandlingen ska bli författningsenlig eller att uppfylla andra skyldigheter, eller 3. förbjuda fortsatt behandling om bristen är allvarlig. Om tillsynsmyndigheten utfärdar ett föreläggande ska det av föreläggandet framgå när åtgärderna senast ska vara genomförda och, om det är lämpligt, vilka åtgärder som ska vidtas. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag Vilka åtgärder kan komma i fråga? Om tillsynsmyndigheten konstaterar att Säkerhetspolisen eller person– uppgiftsbiträdet inte uppfyller kraven på författningsenlig personuppgifts– 2018/19:163 behandling bör det finnas möjlighet för myndigheten att uppmana Säkerhetspolisen och biträdet att uppfylla sina skyldigheter. Det kan göras genom vissa av de åtgärder som normalt används i det förebyggande arbetet, nämligen råd, rekommendationer eller påpekanden. Om Säkerhetspolisen eller personuppgiftsbiträdet vidtar de åtgärder som krävs så snart tillsynsmyndigheten väcker en sådan fråga, torde det räcka med fortsatt dialog. behöver emellertid också kunna tvinga myndigheten eller personuppgiftsbiträdet att fullgöra sina skyldigheter. Medlen för det är i brottsdatalagen bindande förelägganden, förbud mot fortsatt behandling och beslut om sanktionsavgift. Som framgår av avsnitt 16.2 bör sanktionsavgift inte kunna tas ut av Säkerhetspolisen. I övrigt bör tillsynsmyndigheten få samma korrigerande befogenheter som enligt brottsdatalagen. Regleringen bör byggas upp på samma sätt som i brottsdatalagen, vilket innebär att åtgärderna i princip ska prövas i den ordning de anges i bestämmelsen. Det bör dock inte krävas att alla lindrigare åtgärder har beslutats. Om omständigheterna är sådana att det redan från början står klart att fortsatt behandling ska förbjudas, bör tillsynsmyndigheten kunna besluta om det utan att ha prövat någon annan åtgärd först. I 5 kap. 7 § brottsdatalagen föreskrivs att tillsynsmyndigheten får förelägga den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet att vidta åtgärder för att behandlingen ska bli författningsenlig. Regleringen innebär att tillsynsmyndigheten kan utfärda bindande beslut som uppmanar tillsynsobjektet att vidta vissa åtgärder för att göra person– uppgiftsbehandlingen författningsenlig. Rättelse, radering och be– gränsning av behandlingen är exempel på åtgärder som tillsyns- myndigheten kan förelägga den personuppgiftsansvarige eller person– uppgiftsbiträdet att vidta. En motsvarande möjlighet att anta bindande förelägganden bör även gälla för tillsynsmyndigheten i den nya lagen. När det gäller åtgärder för att göra personuppgiftsbehandlingen författningsenlig kan det i vissa fall vara lämpligt att tillsynsmyndigheten i föreläggandet anger vilken åtgärd som ska vidtas. I många andra fall är dock Säkerhetspolisen bättre lämpad att avgöra vad som bör göras för att behandlingen ska bli författningsenlig. Det kan t.ex. vara fråga om vilka tekniska åtgärder som bör vidtas eller vilka säkerhetslösningar som bör väljas. bör därför endast om det är lämpligt ange vilken åtgärd som ska vidtas. Däremot ska det alltid framgå när åtgärden ska vara genomförd. bör även kunna förelägga Säkerhetspolisen att radera uppgiften (jfr prop. 2017/18:232 s. 297). Som framgår av avsnitt 14.4.2 kan radering sällan komma i fråga med hänsyn till reglerna i 2 kap. tryckfrihetsförordningen. Om tillsynsmyndigheten överväger att förelägga tillsynsobjektet att radera uppgiften måste myndigheten beakta att åtgärden inte får stå i strid med annan lagstiftning. Förelägganden bör inte bara kunna utfärdas för att säkerställa att personuppgiftsbehandling ska vara författningsenlig. För att tillsyns– myndigheten ska ha effektiva befogenheter behöver den även kunna utfärda bindande förelägganden som tar sikte på att Säkerhetspolisen och personuppgiftsbiträden ska uppfylla andra skyldigheter. Det kan t.ex. vara Prop. 2018/19:163 att införa bättre säkerhetslösningar, fullgöra dokumentationsskyldighet eller att överlämna viss dokumentation eller ge tillträde till lokaler. Motsvarande möjlighet för tillsynsmyndigheten finns i brottsdatalagen. Förbud mot fortsatt behandling Med förbud mot fortsatt behandling avses att någon behandling inte längre får förekomma. Personuppgifter får dock alltid behandlas om det är nödvändigt med hänsyn till reglerna i 2 kap. tryckfrihetsförordningen. I 5 kap. 7 § brottsdatalagen finns en bestämmelse om förbud mot fortsatt behandling. En motsvarande bestämmelse bör tas in i Säkerhetspolisens nya datalag. I flera lagstiftningsärenden har det ansetts naturligt att förbud mot fortsatt behandling även bör kunna riktas mot myndigheter (prop. 2009/10:85 s. 275 och Domstolsdatalag, prop. 2014/15:148, s. 89). Åtgärden bör dock på samma sätt som användas restriktivt (jfr prop. 1997/98:44 s. 103). Förbud mot fortsatt behandling bör bara kunna meddelas om en myndighet på ett allvarligt sätt har åsidosatt sina skyldigheter och bristerna är sådana att de inte kan åtgärdas på annat sätt än att behandlingen upphör (jfr Myndighetsdatalag, SOU 2015:39, s.626 f.). Att en personuppgift har behandlats på ett sådant sätt att förbud mot fortsatt behandling aktualiseras behöver inte innebära att all behandling av uppgiften måste upphöra. Förbudet måste kopplas till vad som föranledde åtgärden (jfr avsnitt 14.4.3). Hur omfattande förbudet blir beror på vilken typ av personuppgift det är och hur den har behandlats. Ett förbud mot fortsatt behandling bör normalt vara permanent. I vissa fall kan dock ett tillfälligt förbud vara en lämplig åtgärd, t.ex. om Säkerhetspolisen trots påpekande eller varning från tillsynsmyndigheten har påbörjat otillåten personuppgiftsbehandling och myndigheten bedömer att bristerna kan rättas till. På samma sätt som ska förvaltningslagen (2017:900) tillämpas i tillsynsmyndighetens verksamhet. Lagen innehåller grundläggande regler om handläggning av ärenden hos förvaltningsmyndigheterna, men gäller bara i den utsträckning det inte finns avvikande regler i andra författningar. Som tidigare nämnts saknas generell författningsreglering av tillsyns– verksamhet. Det är i huvudsak inte heller fråga om ärendehantering utan en arbetsuppgift som kan lösas på olika sätt. I vissa fall lägger dock tillsynsmyndigheten upp ett tillsynsärende för att kunna hantera inkommande handlingar. Regeringens bedömning: Det bör inte införas en bestämmelse om kommunikationsskyldighet i lagen. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att en särskild bestäm- melse om kommunikation införs. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Utredningen föreslår att det i Säkerhetspolisens nya lag ska införas en bestämmelse om kommunikation inför beslut som tillsynsmyndigheten avser att fatta med stöd av sina Av 25 § förvaltningslagen framgår dock att innan en myndighet fattar ett beslut i ett ärende ska den, om det inte är uppenbart obehövligt, underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet. Denna bestämmelse fyller samma funktion som utredningens förslag (jfr prop. 2017/18:232 s. 298). bedömer regeringen att det inte finns något behov av en bestämmelse om 15.6.3 Beslut ska gälla när de fått laga kraft Regeringens förslag: beslut ska inte få verkställas . Utredningens förslag: Utredningen lämnar inte något förslag i denna del. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt om detta. Skälen för regeringens förslag: Enligt 51 § andra stycket person- uppgiftslagen får tillsynsmyndigheten besluta att ett av myndigheten meddelat beslut ska gälla även om det överklagas. I polisdatalagen finns dock ingen hänvisning till den bestämmelsen, varför tillsynsmyndigheten inte har möjlighet att fatta interimistiska beslut i förhållande till Säkerhetspolisen. Som konstaterats i avsnitt 15.6.1 ska tillsynsmyndigheten tillämpa förvaltningslagen i sin verksamhet. I 35 § förvaltningslagen föreskrivs när beslut får verkställas. Att ett beslut har fått laga kraft är som huvudregel förutsättning för verkställighet. Bestämmelsen innehåller emellertid i andra och tredje styckena vissa undantagssituationer då beslut får verkställas . För att tillsynsmyndigheten inte ska kunna besluta att myndighetens beslut ska gälla direkt, behöver detta regleras. Det finns därför anledning att ta in en bestämmelse i den nya lagen om att tillsynsmyndighetens beslut, på samma sätt som , inte ska få verkställas . Bestämmelsen bör utformas som motsvarande bestämmelse i brottsdatalagen. 15.7 Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens tillsyn Regeringens förslag: Av lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet ska det framgå att nämnden ska utöva tillsyn över den personuppgiftsbehandling som Säkerhetspolisen utför. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. 2018/19:163 Utredningen föreslår att tillsynsområdet inte knyts till en uppräkning av Utredningen lämnar vidare förslag om att nämnden ska ha rätt till de uppgifter, upplysningar och information som den behöver för sin tillsyn och att nämnden ska kunna vägra att utföra kontroll på begäran av enskild om begäran är orimlig eller uppenbart ogrundad. Remissinstanserna: Både och Datainspektionen anför att det bör klargöras om det är nämnden eller inspektionen som ska utföra en kontroll på begäran av en enskild i de fall där har övertagit en uppgift som rör nationell säkerhet från Säkerhetspolisen. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 15.1.1 utövar nämnden tillsyn över den behandling av personuppgifter som utförs av Säkerhetspolisen enligt polisdatalagen. Regeringen har också beslutat att nämnden ska fortsätta att utöva tillsyn över personuppgiftsbehandling (avsnitt 15.1.2). Lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet har därför ändrats för att anpassas till brottsdatalagen och polisens brottsdatalag (prop. 2017/18:269 s. 280 f.). Eftersom nämnden även fortsättningsvis ska utöva tillsyn över Säkerhetspolisen (avsnitt 15.2) måste den aktuella lagen ändras när Säkerhetspolisens datalag träder i kraft. Ändringen bör utformas på motsvarande sätt som den ändring som gjordes när brottsdatalagen och polisens brottsdatalag trädde i kraft (prop. 2017/18:269 s. 281). Övriga författningsändringar som utredningen föreslår har omhändertagits i nämnda proposition (prop. 2017/18:269 s. 280–282). Nämnden har inkommit med en framställning om vissa ändringar i lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet (Ju2018/04361/Å). Det finns inte möjlighet att inom ramen för detta lagstiftningsprojekt behandla framställan. Eftersom det inte föreslås att det införs bestämmelser om kontroll på begäran av enskild i Säkerhetspolisens nya datalag och då en sådan bestämmelse endast finns i lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet, bör nämnden vara den myndighet som utför en kontroll på begäran av en enskild i de fall där har övertagit en arbetsuppgift som rör nationell säkerhet från Säkerhetspolisen. Sanktioner, skadestånd och rättsmedel Ingen straffbestämmelse i den nya lagen Regeringens bedömning: Överträdelser av bestämmelserna om per- sonuppgiftsbehandling bör inte vara straffsanktionerade utöver vad som Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Straffrättsligt ansvar enligt