prop · H60348 · 2019-03-05 00:00:00 — Regleringen insolvensförordning innebär att varje medlemsstat är skyldig att ha ett eller flera insolvensregister, i vilka uppgifter om insolvensförfaranden som har inletts i medlemsstaten i fråga ska registreras. Dessa insolvensregister ska sammankopplas på den europeiska e-juridik- portalen för att underlätta tillgången till information över gränserna. Regleringen får anses bygga på tanken att varje medlemsstat ska registrera endast de insolvensförfaranden som inleds i den egna medlemsstaten (jfr prop. 2016/17:173 s. 466). Den reglering insolvensförordning som innebär att utländska insolvensförfaranden i vissa fall ska registreras i andra medlemsstaters offentliga register får anses avse andra register än insolvensregister, t.ex. fastighetsregister (se artikel 29, 6 § lagen [2017:473] med kompletterande bestämmelser till insolvensförordning och prop. 2016/17:125 s. 34 f.). Det bör mot denna bakgrund tydligt anges att endast svenska insolvensförfaranden ska registreras i insolvensregistren. Regeringen föreslår en bestämmelse med denna innebörd. Det behövs kompletterande föreskrifter om vad som ska registreras Enligt insolvensförordning ska viss s.k. föreskriven information registreras i de nationella insolvensregistren (artikel 24.2). Det rör sig om bl.a. information om när insolvensförfarandet inleddes och vilken gäldenär 2018/19:48 insolvensförfarandet avser. Medlemsstaterna får föra in ytterligare information i registren (artikel 24.3). Vilka uppgifter som måste finnas med i insolvensregistren framgår alltså av insolvensförordning. För att bestämmelserna i förordningen ska få effektivt genomslag behövs dock vissa kompletterande bestämmelser. Det finns t.ex. behov av att klargöra om såväl beslut om att inleda som beslut om att bevilja skuldsanering eller F-skuldsanering ska registreras. Det är sannolikt lämpligt att båda dessa beslut registreras. Vidare kan det finnas anledning att klargöra när en skuldsanering eller F-skuldsanering kan anses avslutad vid registrering i insolvensregistret, något som och efterfrågar. Regeringen avser därför att i förordning ge föreskrifter som kompletterar reglerna insolvensförordning om vilka uppgifter som ska finnas i insolvensregistren. I linje med utredningen och till skillnad från Föreningen anser regeringen att inriktningen bör vara att göra de kompletteringar som bedöms nödvändiga och ändamålsenliga med utgångspunkt i den föreskrivna informationen. Om det visar sig finnas ett behov av att inkludera ytterligare uppgifter, kan det ske genom föreskrifter i förordning. Eftersom bl.a. personuppgifter av integritetskänslig karaktär kommer att registreras i insolvensregistren är det dock lämpligt att övergripande föreskrifter som anger ramen för vad de svenska insolvensregistren får innehålla ges i lag. Regeringen föreslår därför att det i lag anges att beslut om att inleda ett insolvensförfarande och andra uppgifter om förfarandet ska registreras i insolvensregister. Syftet med insolvensregister är att ge offentlighet åt uppgifter i registren, och uppgifterna ska enligt insolvensförordning tillgängliggöras på den europeiska e-juridikportalen. Det innebär att de uppgifter som registreras i insolvensregistren bör vara offentliga (jfr prop. 1994/95:189 s. 51). Detta innebär i sin tur att uppgifter för vilka sekretess gäller inte bör tas in i insolvensregister (jfr prop. 2014/15:148 s. 69). Registreringen i insolvensregistren ska utgå från meddelade beslut, som i regel inte innehåller uppgifter som är föremål för sekretess (jfr prop. 2005/06:161 s. 54). I den mån ett beslut undantagsvis ändå skulle innehålla sekretessbelagda uppgifter, bör dessa uppgifter inte registreras. I sammanhanget noteras att uppgifter som är föremål för sekretess, t.ex. skyddade adressuppgifter, inte tas in i en kungörelse av ett beslut om konkurs eller skuldsanering. Motsvarande tillämpning bör ske när det gäller insolvensregistren (jfr artikel 24.2 f). Som utredningen konstaterar är personnummer i ett tillförlitligt sätt att identifiera en enskild person, vilket innebär att det i princip alltid kommer vara möjligt att identifiera gäldenären även om vissa personuppgifter skulle vara hemliga. 4.6Hur ska uppgifterna användas? Regeringens förslag: Insolvensregistren ska få användas för att göra uppgifterna i registren tillgängliga i enlighet med insolvensförordning och för att i övrigt lämna upplysningar om insolvensförfaranden till den som begär det. ska få använda insolvensregistret över konkurser för uppföljning av och tillsyn över de övriga register som verket för. De uppgifter som finns i skuldsaneringsdatabas ska få användas för att föra insolvensregistret över skuldsaneringar och F-skuldsaneringar. Vid behandling av personuppgifter i insolvensregistret över skuldsaneringar och F-skuldsaneringar ska lagen om behandling av uppgifter i verksamhet inte tillämpas. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningens förslag skiljer sig från regeringens förslag främst eftersom utredningen föreslår en annan lagteknisk lösning. När det gäller konkurs och företagsrekonstruktion innebär utredningens förslag att de regler om användningen av uppgifter som gäller för registret över fysiska personers och dödsbons konkurser, aktiebolagsregistret, handelsregistret, föreningsregistret och stiftelseregistren ska tillämpas även på den registrering som sker i dessa register med anledning av insolvensförordning. Utredningen föreslår att personuppgiftslagen (1998:204) ska gälla vid behandling av uppgifter i skuldsaneringsregistret och att uppgifter ur det registret även ska kunna användas för uppföljning av och tillsyn över övriga register som förs hos den registerförande myndigheten och för att utfärda bevis om att en person inte är föremål för skuldsanering, dvs. en motsvarighet till konkursfrihetsbevis. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot utredningens förslag. ifrågasätter behovet av att i lag reglera ändamålet med skuldsaneringsregistret. Tingsrätten ställer sig också frågande till hur skuldsaneringsregistret ska kunna användas för tillsyn över andra register. välkomnar att det ska kunna utfärdas bevis om att en person inte är föremål för skuldsanering. Datainspektionen pekar på att utredningens förslag bygger på personuppgiftslagen och att regleringen måste anpassas till EU:s dataskyddsförordning. anför att det av berörda myndigheters registerlagstiftning och uppdrag bör framgå att information ska lämnas ut elektroniskt till verksamheter som verkar med särskilt lagstöd, t.ex. kreditupplysningsverksamhet. Skälen för regeringens förslag Regleringen behöver förhålla sig till EU:s dataskyddsförordning Sedan utredningen lämnade sitt förslag har EU:s dataskyddsförordning – och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning) – trätt i kraft. Som Datainspektionen påpekar behöver förslagen förhålla sig till detta. 2018/19:48 EU:s dataskyddsförordning är en generell reglering för personuppgiftsbehandling inom EU. Det huvudsakliga syftet med förordningen är att ytterligare harmonisera och effektivisera skyddet för personuppgifter för att förbättra den inre marknadens funktion och öka enskildas kontroll över sina personuppgifter. Förordningen utgår från att varje behandling av personuppgifter ska vila på en rättslig grund (artikel 6). En sådan grund är att behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den som är personuppgiftsansvarig (artikel 6.1 c). Enligt artikel 6.3 ska grunden för behandlingen fastställas i enlighet med unionsrätten eller en medlemsstats nationella rätt som den personuppgiftsansvarige omfattas av. Medlemsstaternas skyldighet att upprätta insolvensregister och tillgängliggöra information i registren på den europeiska e-juridikportalen framgår av insolvensförordning. Det finns alltså en rättslig förpliktelse för de myndigheter som åläggs att föra insolvensregistren att utföra den behandling av personuppgifter som är nödvändig för att föra registren. Att föra insolvensregistren får dessutom anses utgöra en uppgift av allmänt intresse, vilket också utgör grund för behandling av personuppgifter enligt dataskyddsförordningen (artikel 6.1 e). EU:s dataskyddsförordning är direkt tillämplig i medlemsstaterna och innehåller generella regler om personuppgiftsbehandling. Den innehåller dock många bestämmelser som förutsätter eller ger utrymme för kompletterande nationella bestämmelser. Bestämmelser som på ett generellt plan kompletterar och i viss utsträckning gör undantag för förordningen finns i lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (dataskyddslagen), som har upphävt personuppgiftslagen (se prop. 2017/18:105 s. 21 f.). Dataskyddslagen och föreskrifter som meddelas i anslutning till den lagen gäller om inte annat följer av särskilda sektorsspecifika bestämmelser (jfr prop. 2017/18:115 s. 15). EU:s dataskyddsförordning ger ett förhållandevis stort utrymme för att behålla eller införa särregleringar för sådan personuppgiftsbehandling som är nödvändig för att den som är personuppgiftsansvarig ska kunna uppfylla en rättslig förpliktelse, utföra en uppgift av allmänt intresse eller behandla uppgifter som ett led i myndighetsutövning (artikel 6.2). Särskilda bestämmelser som föreskriver vad uppgifter i register ska få användas till (ändamålsbestämmelser) och när uppgifterna ska gallras finns bl.a. i 15 kap. 6 och 7 §§ konkurslagen (1987:672). EU:s dataskyddsförordning medger vidare vissa inskränkningar av den enskildes rättigheter enligt förordningen (artikel 23). Det finns t.ex. flera lagar med egna rättelsebestämmelser som omfattar personuppgifter, bl.a. kreditupplysningslagen (1973:1173) och de lagar som reglerar fastighetsregistret och företagsinteckningsregistret (se bl.a. prop. 2017/18:120 och prop. 2017/18:111). Den lagtekniska lösning som utredningen föreslår innebär att olika regler kommer att gälla för behandling av personuppgifter som finns i insolvensregistren eftersom det finns viss särreglering i de associationsrättsliga författningarna som inte har en motsvarighet i registret över fysiska personers och dödsbons konkurser eller i utredningens förslag till lag om skuldsaneringsregister och vice versa. Regeringen föreslår nu en samlad reglering om insolvensregister enligt insolvensförordning. Den registrering som sker i dessa register kommer i princip inte att vara förenad med några rättsverkningar (se artikel 24.5 insolvensförordning). den bakgrunden bedöms den generella reglering som finns i EU:s dataskyddsförordning, dataskyddslagen och förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning som utgångspunkt vara tillräcklig när det gäller behandlingen av personuppgifter. Särskilda bestämmelser i lag om ändamålet med behandlingen och gallring bedöms dock motiverade (se nedan och avsnitt 4.7). Vid denna bedömning bör inte heller de särskilda regler om personuppgiftsbehandling som finns i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet tillämpas vid behandling av personuppgifter i insolvensregistret över skuldsaneringar och F-skuldsaneringar. Däremot bör kunna använda uppgifter i skuldsaneringsdatabasen för att föra insolvensregistret över skuldsaneringar och F-skuldsaneringar. Regeringen föreslår bestämmelser med denna innebörd. efterfrågar en reglering av innebörden att registreringsmyndigheterna ska vara skyldiga att lämna ut information elektroniskt till verksamheter som verkar med särskilt lagstöd, t.ex. kreditupplysningsverksamhet. Det finns inte underlag för att införa en sådan bestämmelse . Regeringen kommer att överväga behovet av särskilda bestämmelser om utlämnande i elektronisk form av uppgifter i insolvensregistren. Ändamålet med behandlingen bör förtydligas i lag Av artiklarna 24 och 27 insolvensförordning framgår att syftet med att medlemsstaterna ska upprätta och upprätthålla insolvensregister är att uppgifter om insolvensförfaranden ska offentliggöras i registren och göras tillgängliga för allmänheten på den europeiska e-juridikportalen. Ändamålet med behandlingen av personuppgifter i insolvensregistren framgår alltså av insolvensförordning och det kan, som anför, diskuteras om det finns behov av att ange ändamålet i lag. Regeringen anser dock att det finns skäl för att i vissa avseenden förtydliga vad personuppgifter och andra uppgifter i de svenska insolvensregistren får användas för. Till att börja med bör det förtydligas att uppgifter i insolvensregistren får användas både för att göra uppgifter om insolvensförfaranden tillgängliga i enlighet med insolvensförordning och för att i övrigt lämna upplysningar om insolvensförfaranden till den som begär det. Den som vill ta del av uppgifter i de svenska insolvensregistren måste alltså inte göra en sökning på den europeiska e-juridikportalen utan kan välja att vända sig till den registerförande myndigheten för att få upplysningar (jfr 15 kap. 6 § konkurslagen). Uppgifterna i registret över fysiska personers och dödsbons konkurser får enligt 15 kap. 6 § konkurslagen användas för uppföljning av och tillsyn över de övriga register som förs hos . Syftet med denna bestämmelse är att myndigheten ska kunna bevaka att personer som har försatts i konkurs inte står registrerade som styrelseledamöter i aktiebolag (se prop. 1994/95:189 s. 48). Det bör säkerställas att kan använda uppgifter om en konkurs på detta sätt även när registret över fysiska personers och dödsbons konkurser ersätts med insolvensregistret över konkurser. En motsvarande reglering bör därför införas för insolvensregistret över konkurser. 2018/19:48 Uppgifterna i registret över fysiska personers och dödsbons konkurser får vidare användas för utfärdande av bevis om att en person eller ett dödsbo inte är försatt i konkurs vid någon domstol i landet, s.k. konkursfrihetsbevis. Regeringen anser inte att det finns behov av att ha en motsvarande bestämmelse i lagen (2017:473) med kompletterande bestämmelser till insolvensförordning. Att utfärdar bevis och utdrag ur sina register framgår av verkets instruktion (4 § andra stycket förordningen [2007:1110] med instruktion för ) och att uppgifter i insolvensregistren får användas för detta ändamål följer av att uppgifterna får användas för att lämna upplysningar om insolvensförfaranden till den som begär det. Det finns vidare inte skäl att som utredningen föreslår i lag föreskriva att uppgifter i insolvensregistret över skuldsaneringar och F-skuldsane- ringar får användas för att utfärda bevis om att en person inte genomgår skuldsanering. Utfärdandet av konkursfrihetsbevis motsvaras av krav i författningar på att en person ska visa att han eller hon inte är försatt i konkurs (se t.ex. 4 kap. 1 § andra stycket om domare och 4 § revisorslagen [2001:883] om auktoriserade revisorer). Några motsvarande krav finns inte beträffande skuldsanering eller F-skuldsanering. Detta hindrar inte att en enskild kan vända sig till med en begäran om att myndigheten ska bekräfta att han eller hon inte är föremål för skuldsanering eller F-skuldsanering. Med den lösning som föreslås i fråga om ansvarig registreringsmyndighet finns det inte något behov av att föreskriva att uppgifterna i registret över skuldsaneringar och F-skuldsaneringar ska få användas för uppföljning och tillsyn över andra register. Av EU:s dataskyddsförordning följer att personuppgifter bara får samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Enligt den s.k. finalitetsprincipen får uppgifterna senare behandlas för andra ändamål så länge dessa är förenliga med insamlingsändamålen (artikel 5.1 b). Av regleringen i förordningen följer vidare att behandling för arkivändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forskningsändamål eller statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1 inte ska anses vara oförenlig med de ursprungliga ändamålen. Det innebär således att uppgifterna i insolvensregistren under vissa förutsättningar kan behandlas för sådana ändamål (se prop. 2017/18:115 s. 16 f.). 4.7Hur länge ska uppgifterna vara registrerade? Regeringens förslag: En uppgift i insolvensregistret över konkurser ska gallras efter den dag då konkursen avslutades eller konkursbeslutet upphävdes. En uppgift i insolvensregistret över företagsrekonstruktioner ska gallras efter den dag då företagsrekonstruktionen upphörde eller beslutet om företagsrekonstruktion upphävdes. En uppgift i insolvensregistret över skuldsaneringar och F-skuldsane- ringar ska gallras efter den dag då inledandebeslutet meddelades eller, om uppgiften gäller F-skuldsanering, efter . Om en betalningsplan löper ut senare, ska dock uppgiften gallras den dag då planen löper ut. Om ett beslut om att inleda skuldsanering eller F-skuldsanering upphävs eller om skuldsanering eller F-skuldsanering inte beviljas, ska uppgiften gallras redan när det beslut som avslutar ärendet får laga kraft. Detsamma ska gälla om ett ärende om skuldsanering eller F-skuldsanering avskrivs eller om en beslutad skuldsanering eller F-skuldsanering upphävs efter omprövning. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Till följd av sitt val av lagteknisk lösning föreslår utredningen en särskild bestämmelse om hur länge uppgifter om konkurs och företagsrekonstruktion som avser andra juridiska personer än dödsbon ska vara tillgängliga på den europeiska e-juridikportalen, vilken i huvudsak motsvarar regeringens förslag om hur länge uppgifterna ska få vara registrerade. Utredningen föreslår ingen kortare gallringstid för skuldsaneringar eller F-skuldsaneringar som inte fullföljs. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot utredningens förslag. Datainspektionen pekar på att utredningens förslag saknar bestämmelser om gallring av uppgifter om skuldsanering och F-skuldsanering i de fall då gäldenären inte beviljas skuldsanering och anser att uppgifterna i dessa fall bör gallras senast efter att fattade sitt beslut. anser att gallringsfristen för skuldsanering och F-skuldsanering tydligt bör anknyta till avslutandetidpunkten. Skälen för regeringens förslag En begränsning av hur länge uppgifterna får finnas i registren införs Personuppgifter som lagras i de nationella insolvensregistren ska vara tillgängliga via den europeiska e-juridikportalen så länge de är tillgängliga enligt nationell rätt (artikel 83 insolvensförordning). Förordningen preciserar alltså inte hur länge uppgifterna ska finnas i registren utan överlämnar denna fråga till medlemsstaterna. Enligt EU:s dataskyddsförordning får personuppgifter inte förvaras i en form som möjliggör identifiering av den registrerade än vad som är nödvändigt för de ändamål för vilka personuppgifterna behandlas (artikel 5.1 e). Av artikel 6.2 och 6.3 i förordningen följer att det, avseende behandling med stöd av artikel 6.1 c eller e, är tillåtet att i nationell lagstiftning reglera bl.a. lagringstid i den rättsliga grunden. Ett exempel på detta är 15 kap. 7 § andra stycket konkurslagen (1987:672) enligt vilken uppgifterna i registret över fysiska personers och dödsbons konkurser ska gallras efter utgången av det kalenderår då konkursen avslutades (se Ds 2017:26 s. 42 f.). Enligt regeringen är det viktigt att uppgifter om insolvensförfaranden inte finns i registren än nödvändigt. Det bör därför i lag tydliggöras hur länge uppgifter, såväl personuppgifter som andra uppgifter, ska finnas i insolvensregistren innan de gallras. som gäldenären har ett intresse av att uppgifter inte finns i insolvensregistret längre än nödvändigt har borgenären intresse av att uppgifter finns tillgängliga , i vissa fall även efter att insolvensförfarandet har avslutats (jfr prop. 1994/95:189 s. 51 f.). måste beaktas när det bestäms hur länge uppgifterna ska finnas i registren. Eftersom inga uppgifter ska lagras på den europeiska e-juridikportalen (artikel 82 insolvensförordning) innebär gallring av uppgifter i de nationella insolvensregistren att uppgifterna inte längre kommer att vara tillgängliga på e-juridikportalen. Frågan om hur länge den register- förande myndigheten i övrigt får behandla personuppgifter – t.ex. upp- gifter i en underrättelse som har inkommit till myndigheten från en dom- stol – kräver enligt regeringen inte särskilda bestämmelser. personuppgifter gäller de allmänna bestämmelserna i dataskydds- förordning om lagringsminimering (artikel 5.1 e). Med den lagtekniska lösning som utredningen föreslår blir den särskilda bestämmelse om gallring som gäller för registret över fysiska personers och dödsbons konkurser tillämplig för uppgifter som registreras i det registret med stöd av insolvensförordning. ningarna om de associationsrättsliga registren inte innehåller några gall- ringsregler föreslår utredningen i stället en frist för hur länge uppgifterna ska vara tillgängliga på den europeiska e-juridikportalen som överens- stämmer med gallringtiden för registret över fysiska personers och döds- Den lagtekniska lösning som föreslås innebär att regle- ringen av hur länge uppgifterna i insolvensregistren över konkurser och företagsrekonstruktioner ska finnas kvar i registren kan samlas i en och Regeringen delar utredningens bedömning att den frist som i dag gäller för registret över fysiska personers och dödsbons konkurser är rimlig utifrån ändamålet med registreringen och tillgängliggörandet av uppgifter om konkurser och företagsrekonstruktioner på den europeiska e-juridikportalen (jfr Ds 2017:26 s. 44). Bestämmelserna bör dock lämp- ligen utformas så att fristen räknas från datumet för konkursens avslutande eller företagsrekonstruktionens upphörande i stället för utgången av det kalenderår då konkursen avslutades eller företagsrekonstruktionen upp- hörde (jfr 5 kap. 4 § förordningen [2017:667] om registrering av verkliga Det finns även anledning att förtydliga att gallringsfristen räknas från beslutet att upphäva konkursbeslutet eller beslutet om företags- rekonstruktion i det fall högre rätt efter överklagande upphäver lägre rätts beslut (jfr prop. 1994/95:189 s. 51 f.). För skuldsanering och F-skuldsanering föreslår utredningen en gall- ringsfrist som motsvarar vad som gäller i fråga om gallring av sådana uppgifter enligt kreditupplysningslagen (1973:1173). Enligt 8 § tredje stycket kreditupplysningslagen ska en uppgift om skuldsanering gallras senast efter den dag då inledandebeslutet meddelades eller, om uppgiften gäller F-skuldsanering, senast efter . betalningsplan löper ut senare, ska dock uppgiften gallras senast den dag då planen löper ut. Enligt 2 kap. 18 § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet gäller längre gallringsfrister för uppgifter om skuldsanering och F-skuldsanering i skuldsaneringsdatabas, nämligen sju respektive efter utgången av det kalenderår då beviljandebeslutet meddelades. Till skillnad från vad som är fallet med insolvensregistren innebär behandlingen av uppgifter i skuldsaneringsdatabasen inte att uppgifterna offentliggörs. Mot den bakgrunden anser regeringen att kreditupplysningslagens kortare frister lämpligen bör tjäna som förebild för motsvarande föreskrifter för insolvensregistret över skuldsaneringar och F-skuldsaneringar. Dessa frister stämmer vidare överens med den frist som i vissa fall gäller för en borgenärs begäran om omprövning av skuldsaneringen eller F-skuld- saneringen (48 § andra stycket skuldsaneringslagen [2016:675] och 50 § andra stycket lagen [2016:676] om skuldsanering för företagare). Som och framför bör fristen räknas från inledandebeslutet, vilket också gäller enligt kreditupplysningslagen. Det händer att en skuldsanering eller F-skuldsanering inleds men av någon anledning inte fullföljs. Det kan bl.a. inträffa att domstolen efter överklagande av en borgenär upphäver inledandebeslutet.