prop · H603162 · 2019-09-06 00:00:00 — c) bedrivs enligt socialtjänstlagen (2001:453), lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade eller utgör personlig assistans som utförs med assistansersättning enligt 51 kap. socialförsäkringsbalken, och 4.enskilda utbildningsanordnare med tillstånd att utfärda examina enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina, och som till största delen har statsbidrag som finansiering av högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå eller för utbildning på forskarnivå. Med offentligt styrt organ avses en sådan juridisk person som tillgodoser behov i det allmännas intresse, under förutsättning att behovet inte är av industriell eller kommersiell karaktär, och till största delen är finansierad av staten, en kommun, finansierad av staten, en kommun, ett landsting eller en sådan offentlig en region eller en sådan offentlig aktör som avses i 4 § första stycket aktör som avses i 4 § första stycket eller andra stycket 1 eller 2, eller andra stycket 1 eller 2, kontroll av staten, en kommun, ett kontroll av staten, en kommun, en 2018/19:162 landsting eller en sådan offentlig aktör som avses i 4 § första stycket eller andra stycket 1 eller 2, eller 3.i vars styrelse eller motsva- rande ledningsorgan mer än halva antalet ledamöter är utsedda av staten, en kommun, ett landsting eller en sådan offentlig aktör som avses i 4 § första stycket eller andra stycket 1 eller 2. region eller en sådan offentlig aktör som avses i 4 § första stycket eller andra stycket 1 eller 2, eller 3.i vars styrelse eller motsva- rande ledningsorgan mer än halva antalet ledamöter är utsedda av staten, en kommun, en region eller en sådan offentlig aktör som avses i 4 § första stycket eller andra stycket 1 eller 2. Denna lag träder i kraft . 2.163 Förslag till lag om ändring i lagen (2018:1997) om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) Härigenom föreskrivs att 10 kap. 5 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) i stället för lydelsen enligt lagen (2018:1997) om ändring i den lagen ska ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2018:1997 I landstingen ska det finnas I regionerna ska det finnas möjligheter till anställning för inklusive bastjänstgöring i en omfattning som motsvarar det 2.164 Förslag till lag om ändring i lagen (2019:212) om viss gemensam offentlig service Härigenom föreskrivs att 1 och 3 §§ och rubriken närmast före 3 § lagen (2019:212) om viss gemensam offentlig service ska ha följande lydelse. kommun eller ett landsting får ingå kommun eller en region får ingå serviceavtal om att för varandras serviceavtal om att för varandras vägledning, råd och annan sådan vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda och i övrigt hjälp till enskilda och i övrigt med de begränsningar som anges i med de begränsningar som anges i denna lag eller i förordning. denna lag eller i förordning. Den statliga myndighet som regeringen bestämmer ska ingå avtal om att för andra myndigheters räkning utföra uppgifter enligt första stycket. fattar myndighetsutövning och som fattar myndighetsutövning och som en kommun eller ett landsting en kommun eller en region ansvarar för får inte omfattas av ett ansvarar för får inte omfattas av ett Ett serviceavtal med en kommun Ett serviceavtal med en kommun eller ett landsting får trots detta eller en region får trots detta 1.ta emot ansökningar om plats och, med undantag för barn som behöver särskilt stöd enligt 8 kap. 7 § och 14 kap. 6 § skollagen (2010:800), fördela platser och lämna erbjudanden om plats för barn och elever i förskola, fritidshem och sådan pedagogisk verksamhet som avses i 25 kap. samma lag, 2.lämna ekonomiskt stöd till inackordering för elever i gymnasieskolan och vuxenutbildning enligt skollagen, 3.enligt kommunala föreskrifter ge tillstånd till att inrätta annat slag av toalett än vattentoalett, eller 4.bevilja parkeringstillstånd för rörelsehindrade. Denna lag träder i kraft . 2.165 Förslag till lag om ändring i lagen (2019:504) om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (2019:504) om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning ska ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2019:504 Denna lag tillämpas på forskning som utförs av 1.universitet och högskolor som har staten som huvudman och som omfattas av högskolelagen (1992:1434), 2.andra statliga myndigheter, 3.staten i form av aktiebolag, om bolagets verksamhet är reglerad i lag eller någon annan författning eller om staten som ägare eller genom tillskott av statliga anslagsmedel eller genom avtal eller på något annat sätt har ett bestämmande inflytande över verksamheten, 4.staten i form av stiftelse, om stiftelsens verksamhet är reglerad i lag eller någon annan författning eller om stiftelsen är bildad av eller tillsammans med staten eller förvaltas av en statlig myndighet, 5. kommuner och landsting, eller 5. kommuner och regioner, eller stiftelser där kommuner eller bestämmande inflytande, och bestämmande inflytande, och 6.enskilda utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från lagens tillämp- ningsområde för forskningshuvudmän som bedriver forskning inom det försvars- och säkerhetspolitiska området. Regeringen får också besluta om sådana undantag i enskilda fall. 2.166 Förslag till lag om ändring i lagen (2019:000) om ändring i skyddslagen (2010:305) Härigenom föreskrivs att 4 § skyddslagen (2010:305) i stället för lydelsen enligt lagen (2019:000) om ändring i den lagen ska ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. Följande byggnader, andra anläggningar, områden och objekt får beslutas vara skyddsobjekt: 1.statschefens och tronföljarens residens och bostäder samt stats- ministerns bostäder, 2.byggnader, andra anläggningar och områden som staten har ägande- rätt eller nyttjanderätt till och som disponeras av eller riksdags- förvaltningen, 3. byggnader och andra anlägg- 3. byggnader och andra anlägg- ningar som staten, en kommun eller ningar som staten, en kommun eller ett landsting har äganderätt eller en region har äganderätt eller nyttjanderätt till och som används nyttjanderätt till och som används eller är avsedda för att leda eller eller är avsedda för att leda eller 4. byggnader, andra anläggningar och områden som används eller är avsedda för polisverksamhet eller för annan verksamhet som innefattar att upprätthålla allmän ordning och säkerhet, verksamhet inom kriminal- vården eller försörjning med sedlar och mynt, 5. byggnader, andra anläggningar och områden som används eller är avsedda för – fredstida krishantering, – elektroniska kommunikationer, – försvarsindustriella ändamål, eller – försörjning med energi, vatten, livsmedel eller andra förnödenheter av betydelse för försörjningsberedskap och då även fartyg som används för transport av kärnämnen, och 6. byggnader, andra anläggningar och områden som används eller är avsedda för ledning av räddningstjänst eller för ledning och samordning av civil verksamhet vid höjd beredskap. 1 Anmärkning: Ändring av 4 § har också föreslagits i propositionen Skyddsobjekt och obemannade farkoster (prop. 2018/19:127). 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att tillsätta en kommitté med uppgift att föreslå en ny läns- och landstingsindelning. I uppdraget ingick även att analysera om det är lämpligt att ändra beteckningen landsting till en annan beteckning och föreslå hur namnen ska utformas (dir 2015:77). Kommittén antog namnet (Fi 2015:09). tillkännagav i samband med behandlingen av propositionen Övergångsstyre och utjämning vid ändrad kommun- och landstings- indelning (prop. 2015/16:121) som sin mening att regeringen bör återkomma till med förslag till bestämmelser av innebörden att befolkningens önskemål och synpunkter ska beaktas vid ändringar i landstingsindelningen (bet. 2015/16:KU25 punkt 2, rskr. 2015/16:291). har också tillkännagett som sin mening att regeringen bör återkomma till med ett förslag om en helhetslösning för den regionala organisationen (bet. 2013/14:KU30 punkt 4, rskr. 2013/14:158). Tillkännagivandena, som regeringen bedömer är helt respektive delvis slutbehandlade, behandlas i avsnitt 4.6. Genom tilläggsdirektiv utgick uppdrag att föreslå en ny läns- och landstingsindelning och kommittén fick bl.a. i uppdrag att föreslå en reglering i lagen (1979:411) om ändringar i indelning i kommuner och landsting, förkortad indelningslagen, om vilken hänsyn som ska tas till berörda landstings och kommuners samt befolkningens synpunkter vid ändringar i landstingsindelningen (dir. 2017:72). överlämnade slutbetänkandet Myndighetsgemensam indelning – samverkan på regional nivå (SOU 2018:10). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1 och kommitténs lagförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Fi2018/00966/K). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet lämnade förslaget utan erinran. I förhållande till lagråds- remissens lagförslag har det gjorts en mindre språklig ändring i 2 kap. 1 § tredje stycket och en mindre redaktionell ändring i 2 kap. 7 a indelnings- lagen. Övriga lagförslag i denna proposition är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Lagrådets yttrande har därför inte inhämtats beträffande dem. 2018/19:162 4 Landstingens, kommunernas och befolkningens synpunkter vid ändringar i Nuvarande reglering i indelningslagen och Föreskrifter om grunderna för ändring i rikets indelning i kommuner ska enligt 14 kap. 6 § regeringsformen meddelas i lag. Med kommuner avses i detta sammanhang såväl kommuner på lokal som regional nivå. Den lag som reglerar detta är indelningslagen. I indelningslagen regleras förutsättningar för ändringar i indelningen och förfarandet vid sådana ändringar. Lagens bestämmelser täcker såväl över- föringar av områden från en kommun till en annan kommun som samman- läggning och delning av kommuner (prop. 1978/79:157 s. 35). Sambandet mellan landstingsindelningen och länsindelningen Regeringen får enligt 2 kap. 1 § indelningslagen besluta om ändring i rikets indelning i landsting, om det inte finns hinder mot en motsvarande ändring i länsindelningen. Landstingsindelningen är således avhängig av länsindelningen. Bestämmelser om sambandet mellan landstings- indelningen och länsindelningen har funnits och finns nu i 1 kap. 1 § kommunallagen (2017:725) där det framgår att varje landsting omfattar ett län, om inte något annat är särskilt beslutat. Om staten vill ändra sin administrativa indelning i län är således huvudregeln att även landstingsindelningen ska ändras. Om flera landsting vill ändra lands- tingsindelningen, såsom var fallet t.ex. vid bildandet av läns lands- ting, krävs också att länsindelningen ändras. Varken förfarandet vid eller kriterierna för ändring i länsindelningen är reglerade. När det gäller ändring i länsindelningen anses det i förarbetena till indelningslagen att regeringen har rätt att besluta om mindre ändringar, medan frågor om mera omfattande ändringar ska underställas (prop. 1978/79:157 s. 85 och prop. 1995/96:38 s. 7 f.). Den nuvarande länsindelningen framgår av regeringens tillkännagivande om länens indelning i kommuner (SFS 2007:229). Tillkännagivandet har inte några rättsverkningar utan anger endast hur länsindelning ser ut för tillkännagivandet. En ändring i landstingsindelningen får enligt 2 kap. 1 § indelningslagen ske endast om ändringen kan antas medföra bestående fördel för ett landsting eller en del av ett landsting eller andra fördelar från allmän syn- punkt. Enligt förarbetena krävs det att det från allmän synpunkt föreligger objektivt bärande skäl för ändringen. Prövningen innebär i allmänhet en skälighetsbedömning där olika intressen vägs mot varandra. innebär vanligtvis att fördelarna vägs mot nackdelarna, och vid denna Prop. 2018/19:162 avvägning bör alla omständigheter som talar för eller mot en indelnings- I förarbetena anges att det dock bör krävas att en så ingripande åtgärd som en indelningsändring inte genomförs av skäl som ter sig alltför kortsiktiga och att indelningsändringen måste syfta till att ge en permanent lösning av de problem som den äldre indelningen innebär (prop. 1978/79:157 s. 41–43 och 99). 4.2Landstingens, kommunernas och befolkningens synpunkter vid indelningsändringar Ändringar i kommunindelningen regleras i indelningslagens första kapitel och ändringar i landstingsindelningen i dess andra kapitel. Reglerna i de båda kapitlen överensstämmer till stora delar med varandra, vilket vid lagens tillkomst ansågs vara naturligt med hänsyn till att flertalet ändringar i landstingsindelningen sker i samband med att kommunindelningen ändras och till att i övrigt i stort sett enhetliga regler gäller för de båda kommun- typerna (prop. 1978/79:157 s. 119). Det finns dock vissa skillnader. Vid prövning av frågan om ändring i indelningen i kommuner ska särskild hänsyn tas till önskemål och synpunkter från den eller de kommuner som närmast berörs av ändringen. Om en sådan kommun motsätter sig en indelningsändring, får beslut om ändringen meddelas endast om det finns synnerliga skäl. Särskild hänsyn ska också tas till befolkningens önskemål och synpunkter (1 kap. 1 § andra stycket När det finns skäl till det ska en särskild undersökning göras om befolkningens inställning. Undersökningen kan göras genom omröstning, opinionsundersökning eller liknande förfarande (1 kap. 24 § När det gäller landstingsindelningen finns det inte några bestämmelser om att särskild hänsyn ska tas till önskemål och synpunkter från berörda lands- ting, kommuner eller befolkningen. Däremot ska vid utredningen, liksom när det gäller kommuner, samråd ske med de landsting som har intresse av frågan (1 kap. 22 § och 2 kap. 7 § indelningslagen). landstingen inte heller någon motsvarighet till 1 kap. 24 § indelningslagen om att det ska göras en särskild undersökning om befolkningens inställ- ning till en indelningsändring när det finns skäl till det. Det är i huvudsak två skäl som i förarbetena till indelningslagen har angetts för dessa skillnader. För det första utgick lagstiftaren från att änd- ringar av landstingsgränser i regel är ändringar av mindre omfattning som knappast påverkar andra landsting än de som är direkt berörda av änd- sker de som följdändringar till ändringar i den kommunala Eftersom särskild hänsyn ska tas till befolkningens syn- punkter i den processen behövdes det enligt förarbetena inte någon ut- trycklig bestämmelse om detta när det gäller landstingsindelningen. det andra hänvisas det till att landstingsindelningen är knuten till läns- indelningen och därmed också till den statliga administrationen. med andra ord inte bara ett kommun- och landstingsperspektiv, utan också ett statligt perspektiv i frågan om ändring av landstingsindelningen (se 1978/79:157 s. 87). 2018/19:162 4.3 Reglerna om indelningsändringar för kommuner och landsting bör harmoniseras Regeringens bedömning: Reglerna om indelningsändringar för kommuner och landsting bör harmoniseras ytterligare. Kommitténs bedömning: Kommittén gör ingen uttrycklig bedömning, men dess uttalande i frågan överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrar sig i frågan, bl.a. , kommun och Kommuner och Landsting, instämmer i uttalandet. Skälen för regeringens bedömning: De regler som gäller vid ändringar i kommunindelningen respektive landstingsindelningen överensstämmer i stora delar. Det finns dock som framgår av avsnitt 4.2 vissa skillnader, som bl.a. har motiverats av att ändringar i landstingsindelningen vanligen föranleds av ändringar i kommunindelningen. En ändring i landstings- indelningen kan vara en följd av en ändring i kommunindelningen, men det är långt ifrån det enda scenariot. Bildandet av och län och landsting är exempel på när flera landsting lades samman, vilket innebar att också den statliga förvaltningen förändrades. Kammarkollegiet har vidare behandlat ett antal ansökningar om sammanslagningar av två eller flera landsting . Till detta ska läggas att ett flertal utredningar har föreslagit en minskning av antalet län och landsting. Mot denna bakgrund är det enligt regeringen angeläget att indelningslagen också reglerar vilken hänsyn som ska tas till såväl berörda landstings och kommuners som befolkningens synpunkter också vid ändringar i landstingsindelningen. Därutöver har till- kännagivit att regeringen bör återkomma med förslag till bestämmelser av innebörden att befolkningens önskemål och synpunkter ska beaktas vid sådana ändringar (bet. 2015/16:KU25 punkt 2, rskr. 2015/16:291). Reglerna som gäller för ändringar i kommunindelningen och för ändringar i landstingsindelningen bör därför enligt regeringen harmoniseras ytter- ligare. Det finns en direkt koppling mellan landstings- och länsindelningen som innebär att varje län omfattar ett landsting. konstaterar blir en konsekvens av regleringar beträffande landstings- indelningen att dessa aktualiseras även vid sådana ändringar som sker till följd av ändringar i länsindelningen. Läns- och därmed landstingsindelningen har således en tydlig koppling till statliga verksamheter och statlig admini- strativ förvaltning. Flera myndigheter har regionala indelningar som utgår från länsgränserna, t.ex. på så vis att en region kan omfatta fler än ett län. Länsstyrelserna är emellertid de enda statliga myndigheter vars indelning helt följer länsindelningen. Det kan finnas skäl för förändringar av länsstyrelsernas indelning som kan väga lika tungt som eller tyngre än berörda landstings och kommuners intressen när det gäller landstingsindelningen. Det finns därför skäl som talar för att bestämmelserna som gäller landstingen inte behöver vara helt identiska med de regler som gäller för kommuner. Regeringens utgångspunkt är, liksom vid införandet av indelningslagen, Prop. 2018/19:162 att inte i onödan detaljreglera genomförandet av indelningsändringar och att lagen bör vara neutral i förhållande till alla tänkbara typer av ändringar. 4.4Landstingens synpunkter vid ändringar i landstingsindelningen Regeringens förslag: Vid prövning av frågan om ändring i landstings- indelningen ska särskild hänsyn tas till önskemål och synpunkter från det eller de landsting som närmast berörs av ändringen. Det ska krävas särskilda skäl för att besluta om en ändring i lands- tingsindelningen mot ett berört landstings vilja. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som yttrar sig i frågan, bl.a. landsting, , , , läns landsting, , , , , , läns landsting och samt Kammarrätten i , i län, i , Statskontoret, , några kommuner, Samverkansorganet i och Kommuner och Landsting, tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. kommun anser att förslaget är väl avvägt och framhåller bl.a. att enskilda landsting inte ensidigt bör få blockera väl avvägda reformer. anför att det är viktigt att enskilda landsting inte ges vetorätt till en större regionreform som är av riksintresse. anser därför att det är rimligt att skapa en möjlighet att vid särskilda skäl kunna gå emot ett landstings önskemål och att bestämmelserna på landstingsnivå och nivå på detta område inte är identiska med tanke på kopplingen till länsindelningen. Kammarkollegiet anser att förslaget inte är tillräckligt utrett och analyserat och förordar att samma kriterier ska gälla för ändring av såväl gräns mellan kommuner som mellan landsting, dvs. att det ska krävas synnerliga skäl för att gå emot ett landstings vilja. Även bl.a. , , kommun, kommun, och kommun anser att det bör krävas synnerliga skäl för att besluta om en ändrad landstingsindelning mot ett berört landstings vilja. framhåller att en ändring i statens regionala myndighetsindelning och en omfattande indelnings- ändring som berör många landsting inte är tillräckligt starka skäl. kommun anser att det är mycket angeläget att en indelningsändring har en så bred acceptans som möjligt eftersom det handlar om en historisk samhällsindelning som skapats och som har folklig förankring och legitimitet. och anför vidare att det är otydligt vad som utgör särskilda skäl. 2018/19:162 tillämparen behöver kunna skilja mellan vad som utgör synnerliga skäl och vad som endast utgör särskilda skäl. Västra anser att landstingsindelningar fram- förallt måste bedömas utifrån ett övergripande nationellt perspektiv, vilket enligt talar emot att det ska krävas särskilda skäl för att besluta om en ändring i landstingsindelningen mot ett berört landstings vilja. Skälen för regeringens förslag: Inställningen från berörda landsting vid en ändrad landstingsindelning bör enligt regeringen tillmätas stor vikt vid den sammantagna bedömningen och därför finns det skäl att införa en bestämmelse i indelningslagen som föreskriver att särskild hänsyn ska tas till önskemål och synpunkter från närmast berörda landsting. Detta gäller särskilt när det är fråga om indelningsändringar som berör endast ett fåtal landsting. De landsting vars indelning påverkas direkt ska anses berörda, oavsett om t.ex. föreslås ingå i ett större landsting eller om en eller flera kommuner vill lämna eller ingå i . Med ett berört landsting avses således ett landsting som delas, slås ihop, får ett område överfört från sig eller får ett område överfört till sig. Vid en landsom- fattande indelningsändring bör samtliga landstings synpunkter beaktas. inställning ska alltså tillmätas särskilt stor tyngd när man vid prövningen av en fråga om indelningsändring väger styrkan av de intressen som talar för ändringen mot dem som talar mot denna. Det kan dock förekomma fall då det är befogat att låta intressen stå tillbaka för andra intressen. Frågan är då om det även vid ändringar i landstingsindelningen ska krävas synnerliga skäl för att besluta om en ändring i strid med ett landstings vilja, på samma sätt som det krävs vid ändringar i kommunindelningen krävs synnerliga skäl för en ändring mot en kommuns bestridande. Regeringen gör följande överväganden. Erfarenheterna av de senaste årens indelningsändringar och utredningar om sådana ändringar visar att det bland såväl landsting som kommuner finns olika uppfattningar dels om en ändring över huvud taget ska ske, dels om hur en eventuell ny indelning bör se ut. En del av dessa olika uppfatt- ningar handlar om hur man prioriterar mellan olika perspektiv och behov, t.ex. arbetsmarknad och tillväxt, hälso- och sjukvård, ekonomisk bärkraft samt formerna för politisk organisation. Mer omfattande förändringar av landstingsindelningen innebär att många, kanske samtliga landsting berörs. Det är därmed troligt att det kan vara svårt att få till stånd en indelning som tillgodoser varje enskilt lands- tings respektive varje enskild kommuns förstahandsval. Det är naturligtvis enligt regeringen angeläget, vilket kommun också framhåller, att en indelningsändring har en så bred acceptans som möjligt i berörda län och kommuner. kan det i vissa fall vara omöjligt att tillgodose samt- liga aktörers olika intressen. En ny administrativ indelning blir med nöd- vändighet en avvägning utifrån en helhetsbedömning där vissa synpunkter och perspektiv kommer att behöva tillmätas större vikt än andra. I det läget är det inte lämpligt att ge ett enskilt landsting möjlighet att blockera genomförandet av en för hela landet väl avvägd och nödvändig reform.