prop · H60387 · 2019-04-02 00:00:00 — B Ä D D A F Ö R B Ä T T R E T I L L S Y N – S T A T E N S V Ä G L E D N I N G A V K O M M U N A L T I L L S Y N nätverken ofta fungerar väl, framför allt för att kommunerna själva engagerar sig.152 I åtminstone ett län anordnar temadagar för miljöinspektörerna.153 anordnar Miljöbalksdagarna , en omfattande konferens med fokus på tillämpning.154 Länsstyrelserna uppger att de anordnar flera träffar för de kommunala inspektörerna . Där diskuterar man nyheter och viktiga frågor i tillsynen. De kommunala miljöcheferna har ett inflytande över vilka frågor som ska tas upp. organiseras träffarna utifrån speciella teman.155 deltar i vissa av de handläggar- och nätverksträffar som länsstyrelserna anordnar.156 4.3.3 Två myndigheter anordnar tillsynsutbildning Kemikalieinspektionen och anordnar utbildningar med tillynsrelevans medan och inte gör det. Däremot anordnas sådan utbildning för alkohol- och miljöinspektörer genom länsstyrelsernas försorg. På de flesta rättsområden förändras lagar, förordningar och andra regler med jämna mellanrum. Dessutom utövas tillsyn ofta av inspektörer utan en renodlad inspektörsutbildning, och inte sällan i små kommuner där möjligheten till diskussion mellan kollegor kan vara begränsad. Det är därför väsentligt att kommunala inspektörer ges möjlighet till såväl grundläggande utbildning som regelbunden fortbildning för att öka sin kompetens och därigenom bidra till en mer likvärdig tillsyn Inom alkoholområdet bedriver länsstyrelserna utbildning för inspektörer med hjälp av medel som anslagits för förstärkt tillsyn. I vissa fall anordnar flera länsstyrelser gemensam utbildning. Det gäller exempelvis utbildning om ekonomisk brottslighet inom krogbranschen som anordnats under senare tid.157 En stor del av den utbildning som länsstyrelserna anordnar är inriktad mot nya inspektörer. fastställde 2017 en utbildningsstrategi för den kommunala livsmedelskontrollen. Där framgår att utbildningarna ska kopplas till målen för livsmedelskedjan och kontrollen, att de ska tas fram med utgångspunkt i 152Intervjuer vid , Intervjusammanställning, s. 101. 153Intervjuer vid län, Intervjusammanställning, s. 138. 154E-post från , . 155Intervjuer vid , och län, Intervjusammanställning, s. 58, 120, 170. 156E-post från , . 157Intervjuer vid och län, Intervjusammanställning, s. 106 f, 159. 42 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N behovsanalyser samt att huvudparten ska anordnas som e-utbildning.158 Intervjuer med berörd personal på myndigheten indikerar att utbildning varit en eftersatt del av arbetet med tillsynsvägledning eftersom resurserna för detta varit begränsade.159 håller Kemikalieinspektionen en tvådagarsutbildning för inspektörer med liten eller ingen erfarenhet av tillsynsområdet. Därutöver håller myndigheten ett fördjupningsseminarium för de inspektörer som kan grunderna i tillsynsarbetet. Dessutom ges kurser inom ramen för de nationella tillsynsprojekten, oftast vid projektstart.160 Framför allt uppskattar inspektörerna den utbildning som ges i anslutning till de nationella projekten, bl.a. eftersom den tar upp frågor som är besvärliga i tillsynen.161 anordnar inte några tillsynsutbildningar utan det görs av Miljösamverkan som är länsstyrelsernas samarbetsorgan.162 Dessa utbildningar anordnas bl.a. som webbinarier.163 Denna utbildning är dock inte en reguljär verksamhet utan bedrivs i projektform.164 4.4 Uppföljning och utvärdering 4.4.1 Ambitiös uppföljning men otillräcklig analys och utvärdering Kemikalieinspektionen rapporterar om den kommunala tillsynen till EU huvudsakligen . Övriga myndigheter rapporterar till regeringen och i fall även till EU. Myndigheternas uppföljning ger en förhållandevis god lägesbild av kommunernas tillsyn, även om det finns vissa frågetecken kring jämförbarheten i data. Endast analyserar orsaker bakom tillsynens brister och hur de bör åtgärdas. Flera av myndigheterna använder uppföljningen av den kommunala tillsynen för att utveckla sina egna vägledningsinsatser. Däremot görs sällan någon särskild uppföljning eller utvärdering av den egna tillsynsvägledningen. 158Utbildningsinsatser vid LK, Strategi för utbildningsinsatser. 159Intervju vid (1), , s. 7 och Intervju vid (2) , s. 4. 160Intervju vid Kemikalieinspektionen, , s. 7. 161Intervjuer vid och län, Intervjusammanställning, s. 78 och 136. 162Miljösamverkan är ett samverkansorgan mellan , Havs- och vattenmyndigheten, och länsstyrelserna. 163Artikel på Miljösamverkan , hämtad . 164Miljösamverkan , Verksamhetsplan 2018, Bilaga 1 och Miljösamverkan , Verksamhetsberättelse 2017. R I K S R E V I S I O N E N B Ä D D A F Ö R B Ä T T R E T I L L S Y N – S T A T E N S V Ä G L E D N I N G A V K O M M U N A L T I L L S Y N En effektiv och likvärdig tillsyn ställer krav på ett kontinuerligt förbättringsarbete där erfarenheter av vad som är framgångsrikt tas till vara.165 Regeringen har dessutom betonat vikten av att de samordnande myndigheterna följer hur kommunerna bedriver sin tillsyn för att kunna identifiera brister som bör åtgärdas.166 De centrala myndigheterna bör även följa upp och utvärdera sin egen tillsynsvägledning för att den ska kunna utvecklas och förbättras. Vare sig EU eller regeringen ställer några särskilda krav på att redovisa hur tillsynen fungerar inom alkoholområdet. Men eftersom anser att detta ingår i myndighetens uppgifter så lämnar myndigheten ändå en årlig rapport till regeringen vid sidan av sin årsredovisning.167 Rapporten till regeringen grundar sig huvudsakligen på uppgifter från länsstyrelsernas tillsyn och deras bedömning av kommunernas tillsyn. Inom alkoholområdet följer upp tillsynen i länet, vanligtvis genom kommunbesök. Länsstyrelserna lämnar också en bedömning av kommunernas tillsynsarbete till Folkhälsomyndigheten.168 Genom årliga enkäter samlar in uppgifter om den tillsyn som kommuner och länsstyrelser har bedrivit. Utöver den årliga rapporten till regeringen sammanställer också sina insamlade uppgifter i rapporten – arbete enligt alkohollagen.169 I denna länsrapport redovisas enkätsvaren i tabeller men det finns inga beskrivningar, bedömningar eller analyser av kommunernas resultat eller hur de har utvecklats . En del av uppgifterna sammanställs också i statistikverktyget Indikatorlabbet som är öppet för alla att använda via myndighetens webbplats.170 sammanställer myndigheten också mer utförliga beskrivningar av ett begränsat urval av de insamlade uppgifterna i faktablad.171 165Se t.ex. SOU 2017:63, s. 283. 2009/10:79, s. 37. 167Se , 2016, Återredovisning av länsstyrelsernas arbete enligt alkohol- och tobakslagstiftningen samt bedömning av kommunernas tillsyn 2016. 168Se , 2017, Länsrapportens undersökning 2016. 169Länsrapporten beskriver kommunernas och länsstyrelsernas arbete med tillsyn enligt alkohollagen och tobakslagen samt det övrigt ANDT-förebyggande arbetet på regional och lokal nivå. Se , 2017, Länsrapportens undersökning 2016 – arbete enligt alkohollagen. 170Indikatorlabbet som finns på myndighetens webbplats. 171Folkhälsomyndighetens skriftliga svar på frågor, , s. 3. 44 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N årliga rapport till regeringen ger en bild av kommunernas tillsyn och dess brister men det finns inte någon särskilt utvecklad analys av vad bristerna kan bero på. Det framgår inte heller vilka åtgärder avser att vidta med anledning av bristerna. Utöver den årliga rapporten till regeringen skickar också en årlig rapport till regeringen om arbetet med strategin för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken, den så kallade ANDT-strategin.172 När det gäller tillsyn ger denna rapport en kortfattad beskrivning av framför allt länsstyrelsernas insatser inom alkoholtillsynen, men den innehåller inga uppgifter om hur tillsynen har fungerat eller vilka brister som finns. har publicerat fyra faktablad om kommunernas tillsyn som bygger på ett begränsat urval av uppgifter.173 Faktabladen innehåller analyser av utvecklingen och skillnader mellan olika kommuner avseende bland annat alkoholtillsynen och dess förutsättningar. Företrädare för uppger att de vill arbeta mer systematiskt med att analysera de insamlade uppgifterna från kommunerna rörande tillsynsarbetet för att se vilka brister som finns. har myndigheten ingen tillsynsvägledningsplan men räknar med att ha en sådan inför 2019.174 Länsstyrelserna genomför återkommande tillsyn av den kommunala alkoholtillsynen. En tillsyn går till på så sätt att handläggare åker ut till en kommun för att träffa handläggare, granska akter och diskutera alkoholtillsynen med chefer och politiker.175 Kemikalieinspektionen ska rapportera till om resultaten av de offentliga inspektionerna samt vilka åtgärder som vidtagits.176 Inspektionen ska också rapportera till om genomförd tillsyn enligt EU:s växtskyddsmedelsförordning.177 Regeringen ställer inte några 172Folkhälsomyndigheten , Samlad verksamhetsrapportering av arbetet inom ANDT-strategins insatsområden , s. 14–15. 173Faktabladen 1, 2, 3 och 4 finns tillgängliga på webbplats, . Uppgifterna i faktabladen kommer från Länsrapportens undersökning 2016 – arbete enligt alkohollagen. 174Intervju vid , , s. 5–6. 175Intervjuer vid , och län, Intervjusammanställning, s. 36, 108 ff, 159 ff. 176Se och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar (CLP). 177Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 av om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om upphävande av rådets direktiv /117/EEG och 91/414/EEG. R I K S R E V I S I O N E N B Ä D D A F Ö R B Ä T T R E T I L L S Y N – S T A T E N S V Ä G L E D N I N G A V K O M M U N A L T I L L S Y N särskilda krav på Kemikalieinspektionen att redovisa hur den kommunala tillsynen fungerar inom kemikalieområdet. Som en del av sin rapportering till sammanställer myndigheten insamlade uppgifter om kommunernas tillsyn i särskilda mallar. Denna rapportering omfattar huvudsakligen tillsynen enligt Reach178, vilken gäller både kommunernas och myndighetens egen tillsyn.179 I rapporteringen till EU- kommissionen ingår emellertid inte någon analys eller utvärdering av kommunernas tillsynsarbete. Det framgår inte hur enskilda kommuner presterar i tillsynsarbetet och det ges inte någon övergripande bedömning av den kommunala tillsynen. Kemikalieinspektionen skickar inte någon motsvarande rapportering om den kommunala tillsynen till regeringen. Myndighetens årsredovisningar innehåller vissa uppgifter om den kommunala tillsynen men ger inte en fullständig bild.180 I sin senaste tillsynsvägledningsplan framhåller Kemikalieinspektionen att den miljöbalkstillsyn som kommunerna gör inte följs upp i tillräcklig omfattning.181 Kemikalieinspektionens uppföljning av den egna tillsynsvägledningen görs via enkäter till kommuner och länsstyrelser. I uppföljningen ingår också att analysera inkommande frågor samt synpunkter som kommit upp i samband med nationella samverkansprojekt, föreläsningar och seminarier med kommuner och länsstyrelser och önskemål om framtida seminarier och nationella projekt.182 Enligt företrädare för Kemikalieinspektionen används uppföljningsinformationen som underlag för att fastställa var myndigheten behöver öka sin tillsynsvägledning.183 Av intervjuer med kommunala inspektörer framgår att de som regel inte tar del av någon återredovisning från Kemikalieinspektionen utifrån de enkäter som de har besvarat.184 178Reach är en EU-förordning och står för registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier. 179Även tillsyn enligt CLP-förordningen, Biocidförordningen, VOC-direktivet och Växtskyddsmedelsförordningen ingår i rapporteringen till . Se e-post från Kemikalieinspektionen, . 180Se Kemikalieinspektionen 2017, Årsredovisning 2017. 181Kemikalieinspektionen 2018, Plan för tillsynsvägledning för åren 2016–2018 Reviderad , s. 15. 182Intervju vid Kemikalieinspektionen, , s. 4; Kemikalieinspektionens skriftliga svar på frågor, , s. 3 och 7; Kemikalieinspektionen 2018, Plan för tillsynsvägledning för åren 2016–2018 Reviderad , s. 10, 15. 183E-post från Kemikalieinspektionen, . 184Intervjuer vid , och län, Intervjusammanställning, s. 11 f, 75 f, 134 f. 46 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N ska lämna en rapport om livsmedelskontrollen till EU- kommissionen. Rapporten ska bl.a. redovisa resultatet av kontroller och revisioner samt identifierade fall av bristande efterlevnad.185 Regeringen ställer också krav på att rapportera om den operativa tillsynen.186 Av livsmedelslagen (2006:804) framgår att myndigheten ska utvärdera hur kontrollen fungerar i landet som helhet. I rapporter till kommissionen och regeringen ges en samlad bild av hur livsmedelskontrollen har bedrivits, dess styrkor och brister, vilket förbättringsarbete som har genomförts samt förslag på hur kontrollen kan utvecklas och förbättras. I rapporterna analyserar hur avvikelser (dvs. regelöverträdelser som konstaterats vid tillsynen) samvarierar med andra faktorer såsom kontrollmyndighetens storlek, det geografiska läget samt antalet kontrollpunkter.187 Enligt är det emellertid svårt att veta i vilken grad alla relevanta avvikelser upptäcks i kontrollerna.188 använder rapporterna för att planera sina insatser och utveckla det nationella kontrollsystemet,189 inklusive kommunernas kontroller. Exempelvis har man utvecklat ett stödmaterial för lokala chefer att planera och följa upp sin kontrollverksamhet.190 Myndigheten använder också rapporterna för att ta fram nya utbildningar, t.ex. en e-utbildning för inspektörer avseende kemiska risker i samband med livsmedelshantering.191 presenterar också vissa delar av resultaten vid sina möten med kommuner och länsstyrelser192 samt på den årliga nationella konferensen.193 Länsstyrelserna genomför revisioner av kommunernas livsmedelskontroll. Revisionerna består bland annat av skuggkontroll där en expert följer med en 185Enligt artikel 44 i Europarlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (s.k. kontrollförordningen), 30.4.2004 (EU) L165. 186Enligt förordningen (2009:1426) med instruktion för , ska myndigheten lämna en redovisning till regeringen om hur livsmedelskontrollen i landet kan utvecklas och förbättras samt om de brister i kontrollen som verket identifierat och en beskrivning av hur de kan åtgärdas. 187Se 2017, Livsmedelskontrollen – Utveckling, brister och förbättringsförslag, s. 6. 188Livsmedelsverket 2017, kontroll i livsmedelskedjan 2016, s. 15. 190Livsmedelsverkets skriftliga svar på frågor, , s. 2–3. 191Ibid, s. 3. 192Ibid, s. 4. 193Intervjuer vid län, Intervjusammanställning, s. 140 f. R I K S R E V I S I O N E N B Ä D D A F Ö R B Ä T T R E T I L L S Y N – S T A T E N S V Ä G L E D N I N G A V K O M M U N A L T I L L S Y N inspektör för att i detalj bedöma och ge återkoppling om hur kontrollen genomförs.194 Enligt företrädare för ger årliga rapport till regeringen om livsmedelskontrollen tillsammans med rapporten till EU- kommissionen en god övergripande bild av kontrollen i livsmedelskedjan och hur den utvecklas. Rapporten utgör ett viktigt underlag för hur regeringen bedömer att myndighetens arbete bör ske framöver.195 Regeringen ställer krav på att lämna en rapport om den operativa tillsynen.196 Rapporten ger en övergripande bild av kommunernas tillsyn, dess brister samt förbättringsåtgärder som och andra myndigheter bör vidta.197 Men för att få en djupare förståelse av bakomliggande orsaker till skillnader mellan olika tillsynsområden och länsstyrelser krävs enligt en utvecklad dialog med länsstyrelserna samt en mer kvalitativ inriktning på uppföljningen.198 Ett sätt att uppnå det är enligt att länsstyrelserna genomför kommunbesök. påbörjade länsstyrelserna ett projekt i syfte att utveckla en modell för att följa upp kommunernas tillsyn. Modellen är tänkt att bl.a. utgå från de uppgifter som samlar in.199 Enligt företrädare för används inte den årliga rapporten till regeringen för att utveckla myndighetens egen verksamhet.200 Däremot genomför med viss regelbundenhet särskilt inriktade uppföljningar och utvärderingar i syfte att förbättra sin vägledning till den kommunala miljötillsynen.201 Exempelvis kartlade och utvärderade myndigheten de operativa tillsynsmyndigheternas förutsättningar och kompetensbehov.202 Verket följer också upp sina skriftliga vägledningar i samband med branschträffar och konferenser samt med hjälp av en kundundersökning på sin webbplats. Resultatet av uppföljningen återkopplas till berörda vid myndigheten men sammanställs inte 194Intervjuer vid och län, Intervjusammanställning, s. 49 och 166 f. 195Näringsdepartementets skriftliga svar på frågor, , s. 3–4. 196Naturvårdsverket har som tillsynsvägledande myndighet i uppdrag att lämna en redovisning av hur tillsynen enligt kan utvecklas och förbättras. Redovisningen sker enligt 1 kap. 28 § i miljötillsynsförordning (2011:13), och ska omfatta de brister i tillsynen som identifierat och en beskrivning av hur de kan åtgärdas. 197Naturvårdsverket, 2018, Lägesbeskrivning av den kommunala miljöbalkstillsynen. 198Naturvårdsverket, 2018, Uppföljning av kommuners och länsstyrelsers tillsyn enligt , s. 4. 199Naturvårdsverkets skriftliga svar på frågor, , s. 3. 200Intervju vid , , s. 12. 201Naturvårdsverkets skriftliga svar på frågor, , s. 5. 202Naturvårdsverket, 2016, Kompetensförsörjning i miljöbalkstillsynen, s. 6. 48 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N i någon rapport. Enligt företrädare för finns planer på att utveckla myndighetens uppföljning av sin vägledning.203 finansierar också ett forskningsprojekt om tillsyn som styrmedel. Projektet fokuserar på hur effektiv miljötillsynen är för att stärka regelefterlevnad och främja ett bra miljöbeteende hos verksamhetsutövare.204 har också gett i uppdrag att utvärdera kommunernas tillämpning av hänsynsreglerna i arbetet. Syftet är att ta fram en tillsynsvägledning om hänsynsreglerna.205 Länsstyrelserna ger kommunerna muntlig återkoppling om årliga rapport vid sina kommunbesök.206 Dock utför inte alla länsstyrelser sådana kommunbesök.207 Tretton länsstyrelser gjorde kommunbesök , och besöken är det vanligaste sättet att följa upp kommunernas tillsyn.208 Länsstyrelserna själva använder däremot inte rapporten för att planera sin uppföljning av kommunernas tillsyn.209 vid får en kort återkoppling av men den påverkar inte arbete med kommunala tillsynen. Kommunerna skickar in bl.a. tillsynsplaner och personalplaner till länsstyrelsen.210 Miljöinspektörer från flera kommuner i län uppger att de inte får någon återkoppling om , varken från eller Naturvårdsverket.211 Vissa inspektörer känner inte ens till att publicerar rapporter om tillsynen.212 De fyra granskade myndigheterna samlar in uppgifter om kommunernas tillsyn. Uppgifterna är övergripande och består huvudsakligen av kvantitativ information som speglar förutsättningarna för och genomförandet av tillsyn. Det handlar t.ex. om antalet inspektörer, riskklasser, genomförda tillsynsbesök, kontrollpunkter, avvikelser samt vilka tillsynsbeslut som fattats.213 203Intervju vid , . s. 12. 204Artikel på webbplats, hämtad . Utvärdering av tillsynen som styrmedel. 205Naturvårdsverkets skriftliga svar på frågor, , s. 5. 207Intervjuer vid län, Intervjusammanställning, s. 175 208Naturvårdsverket, 2018, Uppföljning av kommuners och länsstyrelsers tillsyn enligt , s. 20. 209Intervju vid , , s. 12–13. 210Intervjuer vid , Intervjusammanställning, s. 118 f. 211Intervjuer vid län, Intervjusammanställning, s. 151 f. 212Intervjuer vid , Intervjusammanställning, s. 96 f. 213Livsmedelsverket, e-post ; skriftliga svar på frågor, , s. 3 och 5; Intervju vid , , s. 13; 2018, Uppföljning av kommuners och länsstyrelsers tillsyn enligt , s. 6. R I K S R E V I S I O N E N B Ä D D A F Ö R B Ä T T R E T I L L S Y N – S T A T E N S V Ä G L E D N I N G A V K O M M U N A L T I L L S Y N och anser det svårt att jämföra kommunernas tillsyn. Enligt är de insamlade uppgifterna från kommuner och länsstyrelser inte enhetliga. Det gäller t.ex. uppgifter om ärendehantering, nedlagd tid för tillsyn, intäkter och kostnader. bedömer att myndighetens system för uppföljning behöver utvecklas och att informationen från kommunerna inte är tillräcklig när det gäller hur kontrollen bedrivs. Det är exempelvis svårt att se i vilken utsträckning regelefterlevnaden för olika delar av lagstiftningen kontrolleras. Därmed blir det svårt att avgöra inom vilka områden det görs för lite kontroll. Det pågår ett projekt vid för att åtgärda denna brist.214 214Livsmedelsverket 2017, Livsmedelskontrollen – Utveckling, brister och förbättringsförslag, s. 8. 50 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 5 Slutsatser och rekommendationer har granskat den statliga tillsynsvägledningen inom fyra områden. Syftet har varit att bedöma om tillsynsvägledningen är ändamålsenlig, dvs. om den utgör ett effektivt stöd för de kommunala inspektörerna att utföra sin tillsyn på ett effektivt, rättssäkert och likvärdigt sätt. I granskningen har även ingått att identifiera faktorer som generellt sett kan vara viktiga för en välfungerande tillsynsvägledning. I detta kapitel redovisar sina slutsatser och rekommendationer. övergripande slutsats är att tillsynsvägledningen huvudsakligen fungerar tillfredsställande för kemikalietillsynen och livsmedelskontrollen, medan det finns brister i tillsynsvägledningen till framför allt alkoholtillsynen men även miljötillsynen. Bristerna avser huvudsakligen och råd- och stödverksamhet. Bland annat tar det för frågor att besvaras och svaren ger ofta inte tillräcklig tolkningshjälp till inspektörerna. Det finns även brister när det gäller dessa myndigheters skriftliga vägledningar. I Folkhälsomyndigetens fall är de för få och täcker inte inspektörernas behov. ger ut ett stort antal vägledningar eftersom man har ett mycket omfattande regelverk att vägleda kring. I många fall uppfattas emellertid materialet som svåröverskådligt och inte särskilt användarvänligt. En bidragande orsak till bristerna inom alkohol- och miljöområdena är enligt mening att myndigheterna valt en ineffektiv arbets- och ansvarsfördelning mellan central och regional nivå. Detta har i sin tur möjliggjorts genom en otydlig organisationsstyrning från regeringens sida. Vid sidan av en tydlig och effektiv organisering visar granskningen att faktorer såsom hög servicenivå, konkret tolkningshjälp och gemensamma tillsynsprojekt är viktiga för att tillsynsvägledningen på ett effektivt sätt ska kunna bidra till en likvärdig tillsyn. Därutöver anser det väsentligt att följa upp och utvärdera såväl den kommunala tillsynen som de tillsynsvägledande insatserna. Detta för att tillsynsvägledningen ska kunna utvecklas på ett sätt som främjar en effektiv och likvärdig tillsyn. I följande avsnitt utvecklar sina slutsatser. Inledningsvis redovisas en sammanfattande myndighetsanalys och därefter beskrivs några faktorer som särskilt vill lyfta fram som betydelsefulla för en effektiv tillsynsvägledning. R I K S R E V I S I O N E N B Ä D D A F Ö R B Ä T T R E T I L L S Y N – S T A T E N S V Ä G L E D N I N G A V K O M M U N A L T I L L S Y N 5.1.1 Varierande kvalitet i myndigheternas tillsynsvägledning Enligt bedömning är inte tillsynsvägledningen för alkoholområdet ändamålsenlig. publicerar endast ett fåtal vägledningar och dessa täcker inte inspektörernas behov. fanns en tillsynshandbok som inspektörerna uppskattade men den har dragits tillbaka. Det är emellertid inte ovanligt att den gamla handboken fortfarande används eftersom det saknas ett likvärdigt alternativ för inspektörerna.