prop · H603159 · 2019-09-04 00:00:00 — Bestämmelserna i tryggandelagen om placeringsriktlinjer uppfyller i huvudsak andra tjänstepensionsdirektivets krav på investeringsriktlinjer. Utgångspunkten bör därmed vara att tryggandelagens bestämmelser om placeringsriktlinjer bör behållas. För att fullt ut tillgodose kraven i andra tjänstepensionsdirektivet bör det göras vissa justeringar. En av nyheterna i andra tjänstepensionsdirektivet är att tjänstepensions- institut nu uttryckligen får beakta hållbarhetsfaktorer, dvs. miljöfaktorer, sociala faktorer och företagsstyrningsfaktorer, i sina investeringsbeslut (se avsnitt 9.3). För pensionsstiftelser som utnyttjar detta blir hållbarhets- faktorerna en del av stiftelsens investeringsbeslut. I dessa fall måste håll- barhetsfaktorerna behandlas i placeringsriktlinjerna för att dessa ska bli fullständiga. Som övriga mer detaljerade krav i andra tjänstepensionsdirektivet på vad riktlinjerna ska innehålla (artikel 30) bör även kravet om hållbarhets- faktorer behandlas i föreskrifter på lägre nivå än lag. Bemyndigandet i tryggandelagen för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer lämnar utrymme för ett sådant genomförande (10 b § första stycket). I andra tjänstepensionsdirektivet anges att investeringsriktlinjerna ska offentliggöras (artikel 30). I skäl 60 i direktivet anges att investerings- riktlinjerna bör göras tillgängliga på begäran för varje pensionsplans medlemmar och förmånstagare. föreskrifter innehåller bestämmelser om att en pensionsstiftelse ska lämna information om placeringsriktlinjerna till en informationsberättigad som begär det (1 kap. 2 § första stycket 2 föreskrifter och allmänna råd [FFFS 2011:39] om information som gäller försäkring och tjänstepension, samt bilaga 1 andra punkten till dessa föreskrifter och allmänna råd). Med informations- berättigad avses en person som omfattas av verksamheten i en pensions- stiftelse. Medlemmars och förmånstagares rätt att ta del av placerings- riktlinjer behandlas närmare i avsnitt 11.7. I tryggandelagen anges att placeringsriktlinjerna ska ges in till (10 b § andra stycket). Riktlinjerna blir allmänna handlingar när de ges in till . Placeringsriktlinjerna kan dock innehålla uppgifter som omfattas av sekretess hos Finans- inspektionen (30 kap. 18 § OSL). Bestämmelserna i tryggandelagen om att placeringsriktlinjerna ska ges in till är därmed inte tillräckliga för att uppfylla andra tjänstepensionsdirektivets krav på offentliggörande. För att fullt ut genomföra direktivet bör det, till skillnad från vad SPFA anser, införas en bestämmelse i tryggandelagen om att en pensionsstiftelse ska offentliggöra sina placeringsriktlinjer. Hur detta offentliggörande ska ske får avgöras av den enskilda pensionsstiftelsen efter vad som bedöms lämpligast. 10.13.1 Grundläggande bestämmelser om uppdragsavtal Regeringens förslag: ska få uppdra åt någon annan att utföra visst arbete och vissa funktioner som ingår i stiftelsens verksamhet för tryggande av tjänstepension genom ett uppdragsavtal. Ett sådant uppdrag ska inte inskränka stiftelsens ansvar enligt ska välja uppdragstagare med omsorg och löpande följa upp den verksamhet som omfattas av ett uppdragsavtal för att säkerställa att verksamheten fungerar tillfredsställande. Ett uppdragsavtal ska vara skriftligt och tydligt ange parternas skyldigheter och rättigheter. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian anges dock att både pensionsstiftelsen och styrelsen är fortsatt ansvariga för den verksamhet som omfattas av ett Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. (SPFA) framför att pensionsstiftelser, oavsett storlek, kan ha skäl för att lägga ut delar av sin verksamhet. Föreningen påpekar även att det behöver förtydligas att vad som avses är att den eller de som utför arbete inom en central funktion inte själva ska utföra arbete inom de verksamheter som utvärderas eller utför uppgifter i en annan central funktion. Skälen för regeringens förslag Enligt andra tjänstepensionsdirektivet får en medlemsstat tillåta eller kräva att ett tjänstepensionsinstitut helt eller delvis överlåter verksamheter, in- begripet nyckelfunktioner och ledningen av dessa tjänstepensionsinstitut, till en tjänsteleverantör som arbetar för tjänstepensionsinstitutets räkning (artikel 31.1). Ett tjänstepensionsinstitut som utkontrakterar nyckel- funktioner eller andra verksamheter behåller det fulla ansvaret för att upp- fylla alla sina förpliktelser enligt andra tjänstepensionsdirektivet (artikel Tjänstepensionsinstituten ska säkerställa att utlagda verksamheter fungerar väl genom valet av tjänsteleverantör och genom löpande över- vakning av tjänsteleverantörens verksamheter (artikel 31.4). pensionsinstitut som lägger ut verksamheter som omfattas av andra tjänstepensionsdirektivet ska ingå ett skriftligt avtal med tjänste- Avtalet ska vara rättsligt bindande och tydligt ange parternas rättigheter och skyldigheter (artikel 31.5). Bestämmelser om uppdragsavtal ska införas i tryggandelagen I första tjänstepensionsdirektivet anges att medlemsstaterna får tillåta eller kräva att tjänstepensionsinstitut helt eller delvis överlåter driften till andra enheter som agerar för institutens räkning (artikel 9.4). av det direktivet gjordes bedömningen att direktivets bestämmelser om uppdragsavtal inte hade relevans för svenska sammanhang och därför infördes det inte några bestämmelser om uppdragsavtal i svensk rätt (prop. 2004/05:165 s. 145). Det finns således inte några bestämmelser om uppdragsavtal för pensionsstiftelser. I praktiken förekommer dock utläggning av verksamhet, t.ex. genom att arbetsgivarens anställda utför uppgifter för pensionsstiftelsens räkning eller genom användning av externa konsulter. Som SPFA framför gäller detta för samtliga pensionsstiftelser, såväl för de större stiftelserna som är tjänstepensionsinstitut, som för de mindre stiftelserna som helt eller delvis får undantas från andra tjänstepensionsdirektivets tillämp- ningsområde. driver en verksamhet som i huvudsak rör investeringar och det är inte alltid så att en pensionsstiftelse har några egna anställda. I dessa fall består stiftelsen i huvudsak av styrelsen som i sin tur anlitar uppdragstagare i den mån det behövs för den löpande verksamheten. I vissa fall bör det vara så att en anställd hos arbetsgivaren utför vissa uppgifter också hos pensionsstiftelsen, vilket utgör ett upp- dragsavtal enligt andra tjänstepensionsdirektivet. Det grundläggande syftet med bestämmelserna om uppdragsavtal är att skyddet för de som omfattas av ett pensionsåtagande ska vara detsamma oavsett hur tjänste- pensionsinstitutet väljer att driva sin verksamhet, helt i egen regi eller genom att andra anlitas för att utföra vissa uppgifter. Vid denna tryggande- form är det i och för sig inte pensionsstiftelsen som står för pensions- utfästelserna men det finns vanligtvis ett nära samband mellan arbets- givaren och pensionsstiftelsen, exempelvis gäller att arbetsgivaren ska utse hälften av styrelsens ledamöter och suppleanter (16 § första stycket tryggandelagen). Bestämmelser om uppdragsavtal bör kunna minska risken för intressekonflikter. Sådana bestämmelser bör även kunna bidra till en tydligare och mer förutsebar reglering för pensionsstiftelserna när det gäller uppgifter som utförs av annan. Regeringen anser därför att bestämmelserna om uppdragsavtal är relevanta för den verksamhet som drivs av pensionsstiftelser. För att uppfylla kraven i andra tjänstepensions- direktivet bör det därför införas bestämmelser om uppdragsavtal i tryggandelagen. kan, som SPFA framför, oavsett storlek ha ett intresse av att anlita någon annan för att utföra en del av sin verksamhet. En bestämmelse om att pensionsstiftelser får ingå uppdragsavtal bör därför gälla för samtliga pensionsstiftelser, även för dem som tryggar utfästelser om pension för färre än 100 personer. Genom en sådan reglering kommer det att framgå av lag att utläggning av en del av verksamheten är tillåten. De nu aktuella bestämmelserna i andra tjänstepensionsdirektivet bör där- för genomföras på så sätt att tillåter, men inte kräver, utläggning av den tjänstepensionsverksamhet som drivs av pensionsstiftelserna. Ansvar för verksamhet som omfattas av uppdragsavtal Det är en grundläggande princip att en pensionsstiftelse inte kan överlåta sitt ansvar för verksamheten genom ett uppdragsavtal. I andra tjänste- pensionsdirektivet anges detta uttryckligen genom att ett tjänstepensions- institut vid utkontrakterad verksamhet ska behålla det fulla ansvaret för att uppfylla alla sina förpliktelser enligt direktivet (artikel 31.2). En mot- svarande bestämmelse finns i Solvens II-direktivet (artikel 49.1). Denna bestämmelse har genomförts i försäkringsrörelselagen, där det anges att ett uppdragsavtal inte inskränker ett försäkringsföretags ansvar enligt den lagen (10 kap. 19 §). En bestämmelse som motsvarar vad som gäller för försäkringsföretag föreslås för tjänstepensionsföretag i propositionen En ny reglering för tjänstepensionsföretag (prop. 2018/19:158). Även för pensionsstiftelser bör gälla att ett uppdragsavtal inte inskränker stiftelsens ansvar och en bestämmelse med denna innebörd bör därför tas in i tryggandelagen. Detta bör gälla för samtliga pensionsstiftelser, oavsett hur många som stiftelsen tryggar utfästelser om pension till. Grundläggande krav för uppdragsavtal För att pensionsstiftelser ska kunna fullgöra sitt ansvar enligt de bestäm- melser som föreslås för uppdragsavtal är det viktigt att stiftelsen väljer uppdragstagare med omsorg och löpande följer upp den utlagda verksam- heten samt att utläggningen regleras i ett skriftligt avtal. Dessa grund- läggande krav för uppdragsavtal, som även anges i andra tjänstepensions- direktivet (artikel 31.4 och 31.5), är av sådan vikt för utläggning av verk- samhet att de bör anges i lag. Bestämmelser med den innebörden bör där- för tas in i tryggandelagen. I andra tjänstepensionsdirektivet anges att medlemsstaterna får välja att helt eller delvis underlåta att tillämpa direktivet på tjänstepensionsinstitut som är registrerade eller auktoriserade inom deras territorium och som förvaltar pensionsplaner som sammanlagt har färre än 100 medlemmar (artikel 5 första stycket). Ytterligare bestämmelser och krav för uppdrags- avtal leder vanligtvis till ökade kostnader. Dessa krav på skriftliga avtal, att uppdragstagaren väljs med omsorg och att den utlagda verksamheten löpande följs upp är dock så pass grundläggande att de bör gälla för alla pensionsstiftelser. Bestämmelserna med dessa grundläggande krav bör därför omfatta samtliga pensionsstiftelser. Uppdragsavtal som rör tjänstepensionsverksamhet Enligt andra tjänstepensionsdirektivet kan utläggning tillåtas av hela eller delar av verksamheten, inklusive nyckelfunktioner och ledningen av tjänstepensionsinstitut (artikel 31.1). I skäl 61 i direktivet anges att avtal för operativa tjänster, till exempel säkerhets- eller underhållspersonal, inte omfattas vid tillämpningen av direktivet. För försäkringsföretag gäller enligt försäkringsrörelselagen att reglerna om uppdragsavtal endast gäller för den verksamhet som ingår i företagets försäkringsrörelse (10 kap. 19 §). En reglering som motsvarar vad som gäller för försäkringsföretag föreslås även för tjänstepensionsföretag i propositionen En ny reglering för tjänstepensionsföretag (prop. 2018/19:158). För pensionsstiftelser bör detsamma gälla som för försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag. Uppdragsavtal som inte rör en pensionsstiftelses verksamhet för tryggande av tjänstepension bör därför inte omfattas av de bestämmelser om upp- dragsavtal som föreslås i tryggandelagen. Delar av verksamheten som får läggas ut Vissa begränsningar bör gälla för vilken typ av verksamhet som kan omfattas av ett uppdragsavtal. För pensionsstiftelserna kan det aldrig bli fråga om att överlåta ledningen av stiftelsen, eftersom denna alltid ska utövas av styrelsen. Inte heller bör stiftelsen kunna anlita någon annan för 2018/19:159 att utföra uppgifter som enligt lag ska utföras av styrelsen. Därmed kan inte en pensionsstiftelses hela verksamhet läggas ut. Ett uppdragsavtal måste alltså alltid avse en viss del av verksamheten. Riskhanteringsfunktionen eller internrevisionsfunktionen bör kunna läggas ut, liksom operativa verksamheter, som t.ex. hela eller delar av investeringsverksamheten. Av andra tjänstepensionsdirektivet följer att internrevisonsfunktionen ska vara oberoende från andra nyckelfunktioner (artikel 24.2). Detta gäller oavsett om funktionen utförs inom stiftelsen eller genom ett uppdragsavtal. Som SPFA påpekar gäller alltid att intern- revisionsfunktionen ska vara oberoende från den verksamhet som funktionen ska granska. Även kraven på att de som utför uppgifter inom riskhanteringsfunktionen och internrevisionsfunktionen ska utföra sina uppgifter objektivt bör gälla oavsett om de utförs internt inom stiftelsen eller externt inom ramen för ett uppdragsavtal. 10.13.2 Särskilda bestämmelser för uppdragsavtal Regeringens förslag: som tryggar utfästelser om pension till minst 100 personer får inte ingå ett uppdragsavtal om det kan leda till att –kvaliteten i företagsstyrningssystemet försämras, –den operativa risken ökar väsentligt, –tillsynsmyndighetens eller tillsyn försvåras, eller –verksamheten inte kan bedrivas utan avbrott. ska underrätta innan ett uppdragsavtal börjar gälla. Om det inträffar väsentliga förändringar som rör den verksamhet som omfattas av avtalet, ska stiftelsen möjligt anmäla detta till . Regeringens bedömning: Det behöver inte införas några särskilda bestämmelser om att ska ha rätt att begära in uppgifter om verksamhet som omfattas av uppdragsavtal. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att det i promemorian föreslås att kraven på den verksamhet som omfattas av uppdragsavtal endast ska gälla för verksamhet av väsentlig betydelse. I promemorian föreslås även att en pensionsstiftelse endast ska underrätta om uppdragsavtal av väsentlig betydelse. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag och bedömning Krav på verksamhet som omfattas av uppdragsavtal I andra tjänstepensionsdirektivet ställs särskilda krav på utläggning av verksamhet (artikel 31.1). Nyckelfunktioner eller andra verksamheter får inte läggas ut på ett sådant sätt att kvaliteten på företagsstyrningssystemet försämras, den operativa risken ökas i otillbörlig utsträckning, tillsyns- myndigheterna får sämre möjligheter att kontrollera att tjänstepensions- institutet uppfyller sina förpliktelser, eller kontinuiteten i verksamheten undergrävs (artikel 31.3). Motsvarande krav gäller enligt i Solvens II- direktivet (artikel 49.2). För försäkringsföretagen har denna bestämmelse genomförts genom en särskild bestämmelse i försäkringsrörelselagen (10 kap. 20 §). I första tjänstepensionsdirektivet finns det endast över- gripande bestämmelser om att medlemsstaterna får tillåta eller kräva att tjänstepensionsinstitut helt eller delvis överlåter driften till andra enheter som agerar för institutens räkning (artikel 9.4). Det finns inte några be- stämmelser i tryggandelagen som motsvarar de ovan angivna kraven i andra tjänstepensionsdirektivet. För att genomföra kraven i direktivet bör det därför införas särskilda bestämmelser om uppdragsavtal för pensions- stiftelser. I andra tjänstepensionsdirektivet anges att medlemsstaterna får välja att helt eller delvis underlåta att tillämpa direktivet på tjänstepensionsinstitut som är registrerade eller auktoriserade inom deras territorium och som förvaltar pensionsplaner som sammanlagt har färre än 100 medlemmar (artikel 5 första stycket). Ytterligare bestämmelser och krav för uppdrags- avtal leder vanligtvis till ökade kostnader och detta kan enligt regeringens mening inte anses motiverat för den nu aktuella kategorin av mindre pensionsstiftelser. De särskilda bestämmelserna om uppdragsavtal ska därmed inte gälla för pensionsstiftelser som tryggar utfästelser om pension till färre än 100 personer. I promemorian föreslås att kraven ska gälla för uppdragsavtal som avser verksamhet av väsentlig betydelse. Andra tjänstepensionsdirektivet ger dock inte utrymme för att begränsa kraven till att endast gälla vissa uppdragsavtal. Regeringen anser därför att de särskilda kraven ska gälla för alla uppdragsavtal som ingås av pensionsstiftelser som tryggar utfästelse om pension till minst 100 personer. Enligt andra tjänstepensionsdirektivet ska ett tjänstepensionsinstitut underrätta de behöriga myndigheterna om all verksamhet som läggs ut som omfattas av direktivet. Om utläggningen avser nyckel- funktioner eller förvaltning av tjänstepensionsinstitut ska underrättelsen ske innan avtalet träder i kraft (artikel 31.6). Genom underrättelser får tillsynsmyndigheten en möjlighet att anpassa sin tillsyn. En motsvarande bestämmelse finns i Solvens II-direktivet (artikel 49.3) och har genomförts för försäkringsföretag i försäkringsrörelselagen (10 kap. 21 §). I proposi- tionen En ny reglering för tjänstepensionsföretag (prop. 2018/19:158 s. 411–413) föreslås att ett tjänstepensionsföretag ska underrätta Finans- inspektionen om uppdragsavtal. Motsvarande bör gälla för pensionsstiftelser och därför bör det införas en särskild bestämmelse i tryggandelagen om att uppdragsavtal ska anmälas till . För en pensionsstiftelse torde uppdragsavtal främst avse investerings- verksamheten eller någon av de centrala funktionerna, dvs. riskhanterings- funktionen eller internrevisionsfunktionen. Regeringen anser att det inte finns skäl för att införa skilda regler om när ett uppdragsavtal ska anmälas, utifrån vad avtalet rör. ska därför underrätta Finans- inspektionen om samtliga uppdragsavtal innan de börjar gälla. 2018/19:159 Kravet på att den behöriga myndigheten ska underrättas om uppdrags- avtal gäller endast för verksamhet som omfattas av direktivet. Under- rättelseskyldigheten bör därför endast gälla för pensionsstiftelser som tryggar pensionsutfästelser för minst 100 arbetstagare eller arbetstagares efterlevande. I promemorian föreslås att en pensionsstiftelse ska underrätta Finans- inspektionen om uppdragsavtal som avser verksamhet av väsentlig betydelse. Direktivet ger dock inte utrymme för att begränsa underrättelse- skyldigheten till att endast avse uppdragsavtal som avser verksamhet av väsentlig betydelse. Regeringen anser därför att underrättelseskyldigheten ska gälla alla uppdragsavtal som omfattas ingås av pensionsstiftelser som tryggar pensionsutfästelser till minst 100 personer. Kravet på underrättelse innebär inte något krav på att tillsynsmyndig- heten ska godkänna att verksamheten läggs ut eller vidta någon annan åtgärd med anledning av underrättelsen. Det är tillräckligt att uppgiften används i den fortsatta tillsynen över pensionsstiftelsen. För att fullt ut genomföra andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 31.6) bör det också införas en bestämmelse om att när det inträffar väsentliga förändringar som rör den verksamhet som omfattas av ett uppdragsavtal ska pensionsstiftelsen möjligt anmäla detta till . Detta överensstämmer även med vad som gäller för försäkringsföretag enligt försäkringsrörelselagen (10 kap. 21 §) och vad som föreslås för tjänstepensionsföretag i propositionen En ny reglering för tjänstepensions- företag (prop. 2018/19:158). möjlighet att begära in uppgifter I andra tjänstepensionsdirektivet anges att den behöriga myndigheten när som helst ska kunna begära in information om verksamheter som omfattas av ett uppdragsavtal (artikel 31.7). För pensionsstiftelser som tryggar pensionsutfästelser till minst 100 arbetstagare eller arbetstagares efterlevande föreslås att Finansinspek- tionen ska utöva tillsyn över de nya bestämmelser som införs med anledning av andra tjänstepensionsdirektivet (avsnitt 13.1). Inom ramen för denna tillsyn har möjlighet att begära in upp- lysningar och handlingar från pensionsstiftelserna och genomföra under- sökningar hos de företag som omfattas av uppdragsavtal (35 § femte stycket tryggandelagen). Dessa bestämmelser ger rätt att begära in uppgifter om den del av en pensionsstiftelses verksamhet som omfattas av ett uppdragsavtal. Detta får anses tillräckligt för att tillgodose andra tjänstepensionsdirektivets krav om att behöriga myndigheter ska kunna begära in information om verksamheter som omfattas av uppdrags- avtal. Några särskilda bestämmelser om rätt för tillsynsmyndigheten att begära in uppgifter behövs därför inte. 11.1Delat ansvar för informationslämnande Regeringens förslag: En arbetsgivares ansvar att lämna information till arbetstagare och arbetstagares efterlevande ska utvidgas till att även gälla information om villkoren för pensionerna och deras värde- utveckling. Regeringens bedömning: En pensionsstiftelses och en arbetsgivares delade ansvar för att lämna information till arbetstagare och arbets- tagares efterlevande bör behållas. bör även i fortsättningen lämna information om sin verksamhet som en arbetsgivare bör lämna information om pensionerna och de överens- kommelser som ligger till grund för pensionerna. Det behöver inte införas några bestämmelser för pensionsstiftelser om att medlemmar och förmånstagare ska ha rätt till viss information om de står för någon form av risk eller får fatta egna investeringsbeslut. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med rege- ringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Svenska pensions- stiftelsers förening (SPFA) och anför att pensionsstiftelserna inte kan tillämpa bestämmelserna eftersom de inte har några medlemmar eller förmånsberättigade och därmed saknar informa- tion om vilka pensionsåtaganden som gäller för de olika individerna eller ens vet vilka de är. () ifrågasätter om det i en pensionsstiftelse går att få fram information om värdeutvecklingen för en enskild förmånstagares innestående medel. Normalt sett är det tjänste- pensionsinstitut som hanterar information på detta individuella sätt och har möjlighet att ta fram information för varje pensionsberättigad. anför att information om anställningsvillkor, som pension, är något som i praktiken hanteras av företagen. Därför finns ingen anledning att ta in lagregler om detta i tryggandelagen och det är direkt opassande att ha sådana bestämmelser i lagen som reglerar pensionsstiftelserna. Försäkringsbolaget pensionsgaranti och motsätter sig, med instämmande av SPFA, att arbetsgivarna ska vara skyldiga att lämna information till dem som omfattas av pensions- åtaganden som tryggas i en pensionsstiftelse eftersom arbetsgivaren inte är något tjänstepensionsinstitut. Försäkringsbolaget anser även att det saknas analyser om arbetsgivarna är skyldiga att uppfylla informations- kraven på annan rättslig grund och hur detta förhåller sig till de bestäm- melser som finns om informationslämnande till dem som omfattas av pensionsåtaganden som tryggas i en pensionsstiftelse. SPFA och anför också att den beslutade lagen (2018:131) om villkor för intjänande och bevarande av tjänstepension ålägger arbets- givarna en årlig informationsplikt om den anställdes pensionsförmåner på i princip på samma som sätt som föreslås. TCO anför att förslaget 2018/19:159 innebär en ökad risk för oklarheter för dem som omfattas av pensions- åtaganden som tryggas i en pensionsstiftelse om informationen kommer från flera olika håll, dvs. både från valcentralen och från arbetsgivaren. Skälen för regeringens förslag och bedömning Andra tjänstepensionsdirektivet och gällande rätt I skäl 16 i andra tjänstepensionsdirektivet anges att direktivet syftar till att höja miniminivån för den mängd information som lämnas till medlemmar och förmånstagare, dvs. i förhållande till första tjänstepensionsdirektivet.