prop · H60365 · 2019-03-19 00:00:00 — Utpekandet i 1 § andra meningen av som person- uppgiftsansvarig, bestämmelsen i 12 § att ska pröva en begäran om att uppgifter ska lämnas ut samt bestämmelsen om rättelse och skadestånd i 15 § avser alla, förutom behandling av uppgifter för ändamål som omfattas av brottsdalagen, även behandling för utlämnanden ur registret i sådana syften som omfattas av förordningen. Till skillnad från den bedömning som gjorts i promemorian anser regeringen därför att dessa bestämmelser även bör vara förenliga med dataskyddsförordningen. 9.2.2Skyldighet att föra misstankeregistret, personuppgiftsansvar samt registrets ändamål och innehåll Regeringens förslag: Ändamålen med misstankeregistret ska anpassas till brottsdatalagens terminologi. Regeringens bedömning: Bestämmelserna om skyldighet att föra misstankeregistret, om personuppgiftsansvar och om registrets innehåll i lagen om misstankeregister bör inte ändras som en följd av dataskyddsreformen. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med Remissinstanserna: motsätter sig att ändamålen med misstankeregistret anpassas till brottsdatalagen med hänvisning till att den föreslagna anpassningen inte är avsedd att innebära någon ändring i sak. Övriga remissinstanser yttrar sig inte över promemorians förslag och bedömning. Skälen för regeringens förslag och bedömning Bestämmelserna om skyldighet att föra misstankeregistret, om ändamålen med registret, om personuppgiftsansvar och om registrets innehåll är förenliga med dataskyddsreformen I 1 § lagen om misstankeregister åläggs att föra ett misstankeregister och pekas ut som personuppgiftsansvarig för behandlingen av personuppgifter i registret. Åläggandet att föra registret innebär att getts en uppgift som omfattas av de syften som ingår i dataskyddsdirektivets tillämpningsområde. Denna del av bestämmelsen är alltså förenlig med dataskyddsdirektivet. Som framgår av resonemangen i avsnitt 5.4.2 och 6.3.2 är det vidare förenligt med både dataskyddsförordningen och dataskyddsdirektivet att pekas ut som personuppgiftsansvarig. Att det dessutom finns en bestämmelse som reglerar att det är som prövar frågor om utlämnande (12 §) får enligt regeringen ses som en precisering av vad som ingår i uppgiften att föra registret och i personuppgiftsansvaret. Varken 1 § eller 12 § behöver alltså ändras som en följd av regleringen i dataskyddsförordningen eller dataskyddsdirektivet. I 2 § lagen om misstankeregister finns bestämmelser om ändamålen med förandet av misstankeregistret och i 3–4 §§ om vilka uppgifter som registret ska innehålla. Dessa bestämmelser, tillsammans med det ovan nämnda åläggandet för att föra ett misstankeregister, genomför kravet i artikel 8 i direktivet på att personuppgiftsbehandlingen ska ha rättslig grund. Bestämmelserna om vad registret ska innehålla innebär dessutom en sådan särskild reglering av i vilken mån s.k. känsliga personuppgifter får behandlas i misstankeregistret, som ska tillämpas i stället för bestämmelserna i 2 kap. 11–12 §§ brottsdatalagen. Det följer av att en uppgift om rubriceringen på det brott som en misstanke avser kan betraktas som en känslig personuppgift, exempelvis då rubriceringen gäller sexualbrott. För att känsliga personuppgifter ska få behandlas krävs enligt artikel 10, förutom att behandlingen måste vara tillåten enligt nationell rätt, att den är absolut nödvändig och att det finns lämpliga skyddsåtgärder. Enligt regeringen är dessa krav uppfyllda. Den utförliga författnings- regleringen av misstankeregistret utgör i sig en skyddsåtgärd, liksom den stränga sekretess som gäller för uppgifter i registret. Det är absolut nödvändigt att behandla fullständiga uppgifter om alla misstänkta för att misstankeregistret ska fylla sitt syfte. Bestämmelserna i 2–4 §§ är alltså förenliga med dataskyddsdirektivet. Ändamålen med misstankeregistret bör anpassas till brottsdatalagens terminologi De ändamål för vilka misstankeregistret förs regleras, som framgått, i 2 § lagen om misstankeregister. 2 § första stycket 1 avser, förutom samordning av förundersökningar mot en person, ändamålen att förebygga, upptäcka och utreda brott, medan brottsdatalagens tillämpningsområde, såvitt nu är relevant, avser syftena att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig Prop. 2018/19:65 verksamhet och utreda brott. Eftersom bestämmelserna i brottsdatalagen är tillämpliga på den personuppgiftsbehandling som förandet av registret innebär, har i promemorian gjorts bedömningen att det framstår som en mer konsekvent och lättillämpad ordning om den nämnda ändamåls- bestämmelsen också ansluter till brottsdatalagens uttryckssätt. Av samma skäl som motiverar motsvarande ändring i lagen om belastningsregister (se avsnitt 8.3.2) anser regeringen, även med beaktande av vad påtalat, att den föreslagna ändringen i 2 § första stycket 1 lagen om misstankeregister bör genomföras. 9.2.3Förhållandet till andra bestämmelser om personuppgiftsbehandling Regeringens förslag: Hänvisningen till personuppgiftslagen ersätts med en upplysning om att lagen om misstankeregister gäller utöver brottsdatalagen. Vidare införs en bestämmelse som innebär att sökförbudet i brottsdatalagen inte hindrar att uppgifter om brottsrubriceringar används vid sökning i misstankeregistret. En ny bestämmelse införs som anger att lagen om misstankeregister kompletterar dataskyddsförordningen vid behandling av personuppgifter som inte omfattas av brottsdatalagen, samt att dataskyddslagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen också gäller för sådan behandling, om inte något annat följer av lagen om misstankeregister eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I förslaget till ny 1 b § anges inte att även föreskrifter som har meddelats i anslutning till dataskyddslagen gäller för behandlingen och även i övrigt har förslaget i promemorian en något annorlunda utformning. Bestämmelsen om undantag från brottsdatalagens sökförbud har också en annan placering i promemorian. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Som framgått ovan kommer bestämmelserna i lagen om misstankeregister att tillämpas på person- uppgiftsbehandling både inom brottsdatalagens och dataskydds- förordningens tillämpningsområde. I det förra fallet kommer lagen alltså att gälla utöver brottsdatalagen och i det senare kommer bestämmelserna i stället att komplettera dataskyddsförordningen som även dataskyddslagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen gäller om inte annat följer av lagen eller förordningen om misstankeregister. I enlighet med bedömningarna i avsnitt 5.8.1 och 6.6.1 bör därför införas bestämmelser som klargör detta, som hänvisningen till den upphävda personuppgiftslagen måste utgå. För att så långt möjligt uppnå enhetlighet med andra författningar inom dataskyddsområdet bör bestämmelsen i 1 b § ges en något annorlunda ut- formning än den som föreslagits i promemorian. 2018/19:65 I föregående avsnitt konstateras att det är förenligt med dataskydds- direktivet att s.k. känsliga personuppgifter behandlas i misstankeregistret, i den utsträckning sådan behandling följer av bestämmelserna om vad registret ska innehålla. Det följer emellertid av bestämmelsen i 2 kap. 14 §brottsdatalagen att det är förbjudet att utföra sökningar i syfte att få fram ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter. Som konstateras i promemorian finns behov för de, i brottsdatalagens mening, behöriga myndigheterna att kunna göra vissa sådana sökningar i misstankeregistret. Regeringen delar därför bedömningen i promemorian att det i lagen om misstankeregister bör anges att sökförbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen inte hindrar att uppgifter om brottsrubriceringar används vid sökning i misstankeregistret. 9.2.4Utlämnanden av uppgifter ur misstankeregistret för användning vid svenska myndigheter Regeringens bedömning: Bestämmelserna om utlämnande till svenska myndigheter i lagen om misstankeregister bör inte ändras som en följd av dataskyddsreformen. Kraven på nödvändighet och proportionalitet i brottsdatalagen ska tillämpas vid behandling för uttag ur misstankeregistret åt i andra syften än brottsbekämpande. Promemorians bedömning överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: anser att det bör införas ett undantag från kravet på nödvändighet och proportionalitet i 2 kap. 22 § brottsdatalagen när behandlar personuppgifter som ska användas av den egna myndigheten i syften som faller utanför brottsdatalagens tillämpningsområde. I annat fall menar myndigheten att det uppstår en omotiverad skillnad mellan egen användning av misstankeregistret och utlämnande till andra myndigheter. Övriga remissinstanser yttrar sig inte över bedömningen. Skälen för regeringens bedömning Bestämmelserna om när svenska myndigheter har rätt att få ut uppgifter ur misstankeregistret är förenliga med dataskyddsreformen I 5 § lagen om misstankeregister finns de grundläggande bestämmelserna om svenska myndigheters möjligheter att få tillgång till uppgifter i misstankeregistret samt ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om att en svensk myndighet får ha direktåtkomst till registret. Bestämmelsen innehåller även en upplysning om viss reglering i 10 kap. offentlighets- och sekretesslagen, vilken saknar dataskyddsrättslig betydelse. Som framgått ovan kommer viss behandling av personuppgifter för utlämnanden med stöd av bestämmelsen att omfattas av det nya dataskyddsdirektivets tillämpningsområde och annan av dataskydds- förordningens. Regeringen delar bedömningen i promemorian att det måste anses förenligt med dataskyddsdirektivet att specificera vilka uppgifter ur registret som får lämnas ut och i vilka fall detta får ske, även i de fall det innebär att uppgifter som först behandlats inom direktivets Prop. 2018/19:65 tillämpningsområde sedan kommer att behandlas för andra syften. Sådan vidarebehandling är nämligen tillåten enligt artikel 9 i direktivet om den är tillåten enligt nationell rätt eller unionsrätten. Som framgår av avsnitt 6.3.4är även en särskild reglering av direktåtkomst förenlig med direktivet. Regeringen gör vidare bedömningen att behandling av personuppgifter i misstankeregistret för utlämnande till andra myndigheter för syften som faller under dataskyddsförordningens tillämpningsområde är nödvändig för att ska kunna fullgöra en rättslig förpliktelse. Förpliktelsen följer direkt antingen av lagen eller förordningen om misstankeregister. I enlighet med 2 kap. 1 § dataskyddslagen får behandling då ske med stöd av artikel 6.1 c i dataskyddsförordningen. I enlighet med resonemanget i avsnitt 5.4.4 måste bestämmelser om utlämnande av detta slag dessutom generellt anses vara sådana preciseringar som är tillåtna enligt artikel 6.2 i dataskydds- förordningen. Regeringen delar därför bedömningen i promemorian att bestämmelsen i 5 § lagen om misstankeregister även är förenlig med dataskyddsförordningen. Bestämmelsen i 7 § lagen om misstankeregister, som endast reglerar personuppgiftsbehandling som omfattas av dataskyddsförordningen, möjliggör utlämnande för vissa statistiska ändamål. Bestämmelsen är ett uttryck för finalitetsprincipen, vilken gäller redan enligt artikel 5.1 b i dataskyddsförordningen. Förutom att möjliggöra behandling av person- uppgifter fyller bestämmelsen en sekretessbrytande funktion och bör därför behållas. Detta är förenligt med dataskyddsförordningen eftersom det rör sig om en sådan ändamålsbestämmelse som är tillåten i nationell rätt enligt artikel 6.3 (prop. 2017/18:115 s. 17). Bestämmelsen om proportionalitetsprövning är förenlig med dataskyddsreformen I 6 § lagen om misstankeregister finns en bestämmelse som berör svenska myndigheter som har möjlighet att få uppgifter ur registret. Bestämmelsen innebär att myndigheten får begära att få uppgifter ur registret endast om skälet för att få ut uppgifterna uppväger den olägenhet detta innebär för den enskilde. Bestämmelsen riktar sig till såväl de brottsbekämpande myndigheterna som till andra myndigheter. Bestämmelsen motsvarar fullt ut bestämmelsen i 7 § lagen om belastningsregister och av samma skäl som i avsnitt 8.3.4 anförts till stöd för att den bestämmelsen är förenlig med dataskyddsreformen, bedömer regeringen att detta även gäller 6 § lagen om misstankeregister. Behandling för utlämnande åt andra myndigheter än På förandet av misstankeregistret tillämpas regleringen i brottsdatalagen. I samband med behandling av personuppgifter för utlämnande ur misstankeregistret blir bestämmelserna i 2 kap. 4 och 22 §§ brottsdatalagen om behandling av personuppgifter för nya ändamål inom lagens tillämpningsområde och för ändamål utanför lagens tillämpningsområde därför av intresse. 2018/19:65 Som redogörs för i avsnitt 8.3.4 innebär dessa bestämmelser krav på prövning av nödvändighet och proportionalitet när personuppgifter ska behandlas för ett nytt ändamål inom brottsdatalagens tillämpningsområde eller för ett ändamål utanför lagens tillämpningsområde, såvida skyldighet att lämna uppgifterna inte följer av lag eller förordning. I likhet med motsvarande bestämmelse i lagen om belastningsregister innebär emellertid 5 § lagen om misstankeregister en sådan uppgiftsskyldighet (uppgifterna ska lämnas ut om de begärs). Vid utlämnanden till andra myndigheter blir det därför inte aktuellt för att göra någon prövning, varken enligt 2 kap. 4 § eller 22 § brottsdatalagen. Behandling av personuppgifter för uttag ur misstankeregistret åt för användning i brottsbekämpande syften egen användning av uppgifter ur misstankeregistret för brottsbekämpande syften regleras inte på annat sätt i lagen om misstankeregister än genom att sådan användning omfattas av registrets ändamål i 2 §. Av denna bestämmelse följer, som framgått, att när uppgifter tas in i misstankeregistret så sker detta för flera ändamål. Användning av uppgifter i registret görs däremot normalt sett endast för ett specifikt ändamål, som i de flesta fall kan inordnas under något av de mer allmänt hållna ändamålen i 2 §. I enlighet med den bedömning regeringen gjort av motsvarande förhållande vad gäller användning av uppgifter i belastningsregistret (se avsnitt 8.3.4), innebär detta emellertid inte att användning av uppgifter ur misstankeregistret för brottsbekämpande syften ska anses ske för ett nytt ändamål i enlighet med 2 kap. 4 § brottsdatalagen. Det blir därför inte aktuellt med någon prövning enligt den bestämmelsen inför behandling av uppgifter för sådana uttag. Behandling för uttag åt för användning i syften som inte är brottsbekämpande Inte heller egen användning av uppgifter ur misstankeregistret för andra syften än brottsbekämpande regleras på annat sätt i lagen om misstankeregister än genom att sådan användning omfattas av registrets ändamål i 2 §. Någon uppgiftsskyldighet föreskrivs alltså inte och kravet i 2 kap. 22 § brottsdatalagen på nödvändighet och proportionalitet blir därmed tillämpligt. I likhet med vad som gäller vid motsvarande användning av uppgifter ur belastningsregistret måste alltså, innan den behandlar personuppgifter i misstankeregistret för uttag som ska användas i den egna verksamheten och för ett icke-brottsbekämpande ändamål, göra en prövning av om det är nödvändigt och proportionerligt att uppgifterna behandlas för det ändamålet. menar att detta innebär en omotiverad skillnad mellan egen användning av misstankeregistret och ut- lämnande till andra myndigheter. Regeringen gör emellertid samma överväganden beträffande detta som beträffande motsvarande synpunkt angående egen användning av belastningsregistret (se avsnitt 8.3.4). 9.2.5Enskildas rätt till utdrag ur misstankeregistret för egen användning Regeringens förslag: Kravet på ett egenhändigt undertecknande av en begäran om ett begränsat utdrag ur misstankeregistret ersätts med att ska säkerställa att begäran görs av en behörig person. Regeringens bedömning: Bestämmelsen om enskildas rätt att begära ett begränsat utdrag ur misstankeregistret om sig själv i lagen om misstankeregister är inte en sådan avvikande bestämmelse som ersätter brottsdatalagens reglering om en enskilds rätt till information om vilka personuppgifter som behandlas om honom eller henne. Någon ändring i övrigt av bestämmelsen behövs därför inte för att den ska vara förenlig med dataskyddsdirektivet. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians förslag och bedömning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: En enskild som behöver ett registerutdrag om sig själv enligt bestämmelser i lagen (2007:171) om registerkontroll av personal vid vissa boenden som tar emot barn, har enligt 8 a § första stycket lagen om misstankeregister rätt att få ett begränsat utdrag ur misstankeregistret (vad ett sådant utdrag ska innehålla framgår av 8 a § förordningen om misstankeregister). I övrigt innehåller lagen om misstankeregister inga bestämmelser om enskilds rätt till utdrag ur registret avseende sig själv. Bestämmelsen om möjlighet för den enskilde att för visst syfte få ett begränsat utdrag ur misstankeregistret kan, liksom motsvarande bestämmelse i 9 § andra stycket lagen om belastningsregister, inte anses oförenlig med dataskyddsdirektivet (se avsnitt 8.3.5). Bestämmelsen reglerar endast möjligheten att få begränsade utdrag för användning i ett specifikt syfte och bör, till skillnad från regleringen om enskilds rätt till utdrag om sig själv i 9 § lagen om belastningsregister, inte ses som en sådan uttömmande reglering som i enlighet med 1 kap. 5 § brottsdatalagen ska tillämpas i stället för bestämmelsen i 4 kap. 3 § brottsdatalagen. Bestämmelsen i 8 a § första stycket lagen om misstankeregister kan alltså behållas som direktivets krav på information till den enskilde uppfylls genom möjligheten att begära information enligt 4 kap. 3 § brottsdatalagen; en begäran som prövas i enlighet med brottsdatalagens reglering och gällande sekretessbestämmelser. En enskilds begäran om uppgifter ur misstankeregistret ska enligt 8 a § andra stycket lagen om misstankeregister vara skriftlig och undertecknad av den sökande. Regeringen föreslår i avsnitt 8.3.5, beträffande motsvarande bestämmelse i 9 § fjärde stycket lagen om belastnings- register, att kravet på egenhändigt undertecknande ska ersättas med ett krav på att säkerställa att begäran gjorts av en behörig person. Av samma skäl bör detta även gälla enskilds begäran om uppgifter ur misstankeregistret. 2018/19:65 9.2.6 Utlämnanden av uppgifter ur misstankeregistret för andra enskildas användning Regeringens bedömning: Bestämmelserna om utlämnande till andra enskilda och om tystnadsplikt i lagen om misstankeregister bör inte ändras som en följd av dataskyddsreformen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians Skälen för regeringens bedömning: I 8 § lagen om misstankeregister regleras möjligheten för enskilda att ta del av uppgifter ur misstankeregistret om andra enskilda. Av bestämmelsen följer att sådan rätt finns om uppgifterna behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i vissa verksamheter, vilka preciseras i förordningen om misstankeregister. Dessutom har en enskild som kan styrka att hans eller hennes rätt är beroende av uppgifter ur misstankeregistret om en annan enskild rätt att ta del av sådana uppgifter, om regeringen medger att de får lämnas ut. Av 14 § lagen om misstankeregister följer vidare en tystnadsplikt för den som med stöd av lagen fått del av uppgifter om någon annans personliga förhållanden. Bestämmelserna är identiska med de i avsnitt 8.3.6 behandlade bestämmelserna i 10 och 19 §§ lagen om belastningsregister, vilka regeringen har bedömt vara förenliga med dataskyddsförordningen (se avsnitt 8.3.6). Av samma skäl gäller detta även de nu aktuella bestämmelserna i lagen om misstankeregister och även i övrigt saknas skäl att ändra dessa. 9.2.7Utlämnanden av uppgifter ur misstankeregistret för användning vid utländska myndigheter Regeringens bedömning: Bestämmelserna om utlämnande till ut- ländska myndigheter i lagen om misstankeregister bör inte ändras som en följd av dataskyddsreformen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians Skälen för regeringens bedömning: Utlämnande av uppgifter ur misstankeregistret till utländska myndigheter regleras i 9–11 §§ lagen om misstankeregister samt genom bestämmelser i förordningen om misstankeregister. Bestämmelserna i 9–10 §§ innebär att uppgifter ur registret får lämnas till utländska myndigheter om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse eller till polis- eller åklagarmyndighet i stater som är anslutna till om det behövs för vissa angivna syften. Regleringen avser utlämnanden av uppgifter både för användning i sådana syften som faller under dataskyddsdirektivets tillämpningsområde och för användning i sådana syften som faller under dataskydds- förordningens tillämpningsområde. Som framgått i avsnitt 9.2.4 delar regeringen bedömningen i promemorian att det måste anses förenligt med direktivet att specificera vilka uppgifter ur registret som får lämnas ut och Prop. 2018/19:65 i vilka fall detta får ske. Det gäller även i de fall det innebär att uppgifter som först behandlats inom direktivets tillämpningsområde sedan kommer att behandlas för andra syften. Det är ett allmänt intresse att utlämnande av uppgifter ur misstankeregistret kan ske till utländska möjligheter i de situationer som regleras 9–10 §§ lagen om misstankeregister. behandling av personuppgifter för utlämning i enlighet med dessa bestämmelser är därför nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse. Behandlingen är därmed, i enlighet med 2 kap. 2 § dataskyddslagen, tillåten med stöd av artikel 6.1 e i dataskydds- förordningen. I enlighet med resonemanget i avsnitt 5.4.4 måste bestämm- elser om utlämnande av detta slag dessutom generellt anses vara sådana preciseringar som är tillåtna enligt artikel 6.2 i dataskyddsförordningen. Regeringen delar således bedömningen i promemorian att bestämm- elserna i 9–10 §§ lagen om misstankeregister inte behöver ändras med anledning av dataskyddsreformen. Detsamma gäller bestämmelsen i 11 § om föreskriftsrätt, som inte reglerar personuppgiftsbehandling som sådan. För fullständighetens skull bör i sammanhanget slutligen uppmärk- sammas att det vid överföring av uppgifter till tredjeland och internationella organisationer finns särskild reglering i både 8 kap. brottsdatalagen och kapitel V i dataskyddsförordningen, som också måste vara uppfylld för att överföring ska kunna ske. Regeringens bedömning: Bestämmelsen om gallring i lagen om misstankeregister bör inte ändras som en följd av dataskyddsreformen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelsen rörande gallring i 13 § lagen om misstankeregister innebär att gallring av uppgifter i misstankeregistret ska ske när den aktuella misstanken har slutligt behandlats i någon form. Bestämmelsen får anses innebära en precisering av när uppgifterna är nödvändiga för det ändamål de behandlas för, dvs. när de enligt artikel 4.1 e i dataskyddsdirektivet inte längre får bevaras, och måste därför anses förenlig med dataskyddsdirektivet. Som redogjorts för i avsnitt 5.4.7 har gallringsbegreppet utmönstrats ur vissa registerförfattningar på brottsdatalagens område. Detta är emellertid inte en direkt följd av dataskyddsreformen, utan syftar till att förtydliga att det rör sig om dataskyddsregler och inte arkivrättsliga regler. har, som framgår i avsnitt 7.4.7, motsvarande inte föreslagits i samband med de ändringar i registerförfattningar på dataskyddsförordningens område som skett i anledning av dataskyddsreformen.