prop · H60386 · 2019-04-02 00:00:00 — Härigenom föreskrivs att 11 § lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott ska ha följande lydelse. Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation får inte ske av telefonsamtal eller andra meddelanden där den som yttrar sig inte skulle ha kunnat höras som vittne, enligt 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena , om det som har sagts eller på annat sätt framkommit. Om det av avlyssningen framgår att det är fråga om ett sådant samtal eller meddelande, ska avlyssningen avbrytas. Upptagningar och uppteckningar från en hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation ska, i den utsträckning de omfattas av förbudet, förstöras. Uppteckningar från hemlig över- vakning av elektronisk kommunika- tion ska förstöras i de delar innehållet avser uppgifter som, på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena , inte skulle ha kunnat inhämtas genom vittnes- förhör i domstol. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 2012:286. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs att 44 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ska ha följande lydelse. Rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter inskränks av den tystnadsplikt som följer av 2 kap. 14 § första stycket 1 2 kap. 14 § första stycket och 3 postlagen (2010:1045), 1, 3 och 4 postlagen (2010:1045), 2.6 kap. 20 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, när det är fråga om uppgift om innehållet i ett elektroniskt meddelande eller som annars rör ett särskilt sådant meddelande, och 3.6 kap. 21 § lagen om elektronisk kommunikation, när det är fråga om uppgift om kvarhållande av försändelse på befordringsföretag, om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation på grund av beslut av domstol, undersöknings- ledare eller åklagare eller om inhämtning av uppgifter enligt lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Denna lag träder i kraft . 2018/19:86 Bilaga 2 1 Senaste lydelse 2012:288. 2018/19:86 Bilaga 2 lag om ändring i postlagen (2010:1045) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 14 § postlagen (2010:1045) ska ha följande lydelse. Den som i postverksamhet har Den som i postverksamhet har fått del av eller tillgång till någon fått del av eller tillgång till någon av de uppgifter som anges i 1–3 får av de uppgifter som anges i 1–4 får inte obehörigen röja eller utnyttja inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon därigenom har vad han eller hon därigenom har De uppgifter som om- De uppgifter som om- fattas av tystnadsplikten är fattas av tystnadsplikten är 1.uppgifter som rör ett särskilt brev som befordras inom verksamheten, 2. andra uppgifter som rör en 2. andra uppgifter som rör en befordran av brev, eller befordran av brev, 3. uppgifter som handlar om att 3. uppgifter som handlar om att kvarhålla eller beslagta försändel- kvarhålla eller beslagta försändel- ser enligt 27 kap. . ser enligt 27 kap. , 4. uppgifter som handlar om att undersöka, öppna, kvarhålla försändelser enligt lagen (2007:979) om åtgärder för att Tystnadsplikten enligt första stycket 1 och 2 gäller inte i förhållande till avsändaren och mottagaren av brevet. För uppgifter om en enskild persons adress gäller tystnadsplikt endast om det kan antas att ett röjande av adressen skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt men. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet dels att nuvarande 4–9 §§ ska betecknas 3–8 §§, dels att 2, 5 och 8 §§ ska ha följande lydelse. 2018/19:86 Bilaga 2 Uppgifter får hämtas in om omständigheterna är sådana att 1.åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , och 2.skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktar sig mot eller för något annat motstående intresse. Uppgifter får hämtas in om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upp- täcka brottslig verksamhet som innefattar 1.brott för vilket inte är före- skrivet lindrigare straff än fängelse 2.sabotage enligt 13 kap. 4 § , 3.kapning, sjö- eller luftfarts- sabotage eller flygplatssabotage enligt 13 kap. 5 a § första eller andra stycket eller 5 b § första stycket , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 4.brott mot medborgerlig frihet enligt 18 kap. 5 § , 5.spioneri, grov obehörig be- fattning med hemlig uppgift eller grov olovlig underrättelseverk- samhet mot , mot främ- mande makt eller mot person enligt 19 kap. 5 eller 8 §, 10 § andra stycket, 10 a § andra stycket eller 10 b § andra stycket , 6.företagsspioneri enligt 3 § lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter, om det finns Säkerhets- och integritetsskydds- nämnden ska underrättas om ett beslut om inhämtning av uppgifter enligt denna lag. Underrättelse- skyldigheten ska fullgöras genom att beslutet lämnas till nämnden senast efter det att ärendet om inhämtning avslutades. 2018/19:86 Bilaga 2 anledning att anta att den brotts- liga verksamheten utövas på upp- drag av eller understödjs av en främmande makt eller av någon som agerar för en främmande makts räkning, 7. grovt brott enligt 3 § andra stycket lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller grovt brott enligt 6 § lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avse- ende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, eller 8. grov misshandel eller olaga frihetsberövande enligt 3 kap. 6 § eller 4 kap. 2 § första stycket brotts- balken i avsikt att påverka offent- liga organ eller den som yrkes- mässigt bedriver nyhetsförmedling eller annan journalistik att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd. Uppgifter får hämtas in bara om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktar sig mot eller för något annat motstående intresse. Säkerhets- och integritetsskydds- nämnden ska underrättas om ett beslut om inhämtning av uppgifter enligt denna lag. Underrättelsen ska lämnas senast efter det att ärendet om inhämtning avslutades. Uppteckningar av uppgifter ska granskas möjligt. Uppteckningar ska, i de delar de är av betydelse för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som omfattas av beslutet om inhämtning eller för att förhindra annat brott, bevaras så länge det behövs för något av dessa syften. De ska därefter förstöras. Uppteckningar ska dock omedel- bart förstöras i de delar innehållet avser uppgifter som, på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena rättegångs- balken, inte skulle ha kunnat inhämtas genom vittnesförhör i Andra stycket hindrar inte att brottsbekämpande myndigheter behandlar uppgifter från uppteckningar i enlighet med vad som är särskilt föreskrivet 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (2012:279) om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. 2018/19:86 Bilaga 3 Remissyttranden över betänkandet Datalagring och integritet (SOU 2015:31) har lämnats av följande instanser. ombudsmän (), , , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, , , Ekobrotts- myndigheten, , , , , , , , Försvarsmakten, Försvarets radio- anstalt, Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten, Försvarsunderrättelsedomstolen, , , Skatte- verket, Statskontoret, , (), (), (), (), , (), , TULL-KUST, Tidningsutgivarna, , , , , , kristna råd, Judiska centralrådet i , i , Amnesty international , Svenska avdelningen av , Civil Rights Defenders, , , IT&Tele- komföretagen, , , , , , , , , , SNUS (Users’ Society), , , Konstnärliga och Litterära Yrkes- utövares (), IFPI , Rättighetsalliansen, , fri- och rättigheter, Internet (IJI) och (). Yttrande har också inkommit från Piratpartiet och Ung pirat. Följande instanser har inbjudits att yttra sig men avstått. , , Judiska centralrådet i , Islamiska förbudet i , Amnesty international , Svenska avdelningen av , Civil Rights Defen- ders, , , , , , , IFPI och . Sammanfattning av delbetänkandet Datalagring –brottsbekämpning och integritet (SOU 2017:75) 2018/19:86 Bilaga 4 Utredningens uppdrag och arbete uttolkning av i Tele2-domen har gjort det nödvändigt att reformera de svenska reglerna kring datalagring, både avseende lagring och åtkomst. Utredningens uppdrag har varit att göra de svenska reglerna förenliga med . Uppdraget har inrymt överväganden inom ett mycket komplext område, både juridiskt och tekniskt. Det har dessutom utförts under stor skyndsamhet eftersom det har varit angeläget att snabbt få en reglering på plats som är förenlig med de uttalanden som gjort i Tele2-domen. Experter från brotts- bekämpande myndigheter, tillsynsmyndigheter, domstolar, , och har deltagit i utredningen. Grundläggande rättigheter som tillförsäkras enskilda finns i bl.a. regeringsformen, och EU:s rättighetsstadga. Det finns två sidor av enskildas grundläggande rättigheter: dels enskildas rätt att bli fredade från kränkningar från statens sida, dels statens plikt att tillförsäkra enskilda ett skydd mot kränkningar från andra enskilda, t.ex. genom ingripande åtgärder i en brottsutredning. Det ankommer på staten att upprätta ett ramverk som är förenligt med dessa delvis konkurrerande principer. De rättigheter som främst är av intresse för uppdraget är rätten till privatliv, rätten till skydd för personuppgifter och rätten till yttrandefrihet. Samtliga dessa rättigheter garanteras i regeringsformen, Europa- konventionen och EU:s rättighetsstadga. Integritetsskydd vid elektronisk kommunikation För att säkerställa full respekt för rätten till privatliv och rätten till skydd för personuppgifter inom sektorn för elektronisk kommunikation har EU antagit direktiv /58. Direktivet ålägger medlemsstaterna att t.ex. säkerställa konfidentialitet vid elektronisk kommunikation och därmed förbundna trafikuppgifter. Uppgifter som inte längre behövs ska enligt direktivet utplånas eller avidentifieras. Medlemsstaterna får dock göra undantag från dessa åligganden om det behövs för bl.a. brottsbekämpande verksamhet. Direktivet är genomfört i svensk rätt främst genom bestämmelser som tagits in i lagen (2003:389) om elektronisk kom- munikation. 2018/19:86 Bilaga 4 Brottsbekämpande verksamhet består av två övergripande delar, underrättelseverksamhet och utredande verksamhet. Underrättelse- verksamheten är i huvudsak inriktad på att avslöja om en viss inte närmare specificerad brottslighet har ägt rum, pågår eller kan antas komma att begås. Ett övergripande mål med underrättelseverksamheten är att förse de brottsbekämpande myndigheterna med kunskap som kan omsättas i operativ verksamhet. Den utredande verksamheten utgår från en redan uppkommen händelse. Myndigheten ska, ofta inom en förundersökning, utreda om brott har begåtts och vem som i så fall skäligen kan misstänkas för brottet samt skaffa tillräckligt material för bedömning av frågan om åtal ska väckas. I både brottsutredande verksamhet och underrättelseverksamhet används hemliga tvångsmedel. Det tvångsmedel som är av intresse för datalagringsfrågan är hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, som regleras i . Härtill kommer tvångsmedlen enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll och lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, som har sin tillämpning i underrättelseverksamhet. Även inhämtning av uppgifter enligt lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelse- verksamhet utgör ett hemligt tvångsmedel. Inhämtning av abonnemangs- uppgifter enligt lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation är däremot inte ett hemligt tvångsmedel. Uppgifter om elektronisk kommunikation i Uppgifter om elektronisk kommunikation delas in i olika grupper. abonnemangsuppgifter avses t.ex. uppgifter om abonnentens nummer, namn, titel och adress. Till sådana uppgifter brukar även räknas uppgifter om exempelvis avtal och fakturering. Vidare innefattas såväl uppgift om vem som använt en fast eller dynamisk ip-adress eller ett IMSI-nummer (ett nummer som är kopplat till abonnentens sim-kort och därmed telefonnummer) som ett flertal andra uppgifter. Den exakta gränsen är svår Med trafikuppgifter avses i detta sammanhang enkelt uttryckt de uppgifter som behövs för att förmedla ett elektroniskt meddelande i ett elektroniskt kommunikationsnät eller för att fakturera ett sådant med- Vid sidan av begreppet trafikuppgifter används även uttrycket lokaliseringsuppgifter för att beteckna uppgifter som är knutna till lokaliseringen av en kommunikationsutrustning. Det kan t.ex. vara fråga om vilken cell (antenn på basstation) som utrustningen kopplat upp sig Nuvarande regleringen av lagring av uppgifter Uppgifter om elektronisk kommunikation är mycket viktiga för Det finns därför regler i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation som säkerställer att myndigheterna kan få tillgång till dessa uppgifter. För detta syfte föreskriver lagen om elektronisk kommunikation en lagringsskyldighet för dem som Prop. 2018/19:86 tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster. heten omfattar vissa uppräknade uppgifter som genereras eller behandlas i verksamheten. Lagringsskyldigheten omfattar telefonitjänster (fasta och mobila), meddelandehantering och internetåtkomst. Nuvarande regleringen av tillgång till uppgifter Hur myndigheterna kan få tillgång till de uppgifter som omfattas av lagringsskyldigheten – och andra uppgifter som behandlas i verksamheten, t.ex. på grund av operatörernas faktureringsbehov – beror på vilken typ av uppgift det är och i vilket syfte tillgång begärs. För trafik- och lokaliseringsuppgifter regleras tillgången i och lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Härtill kommer lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll och lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, som hänvisar till bestämmelser. Tillgången till abonne- mangsuppgifter har inte bedömts utgöra ett hemligt tvångsmedel och regleras direkt i lagen om elektronisk kommunikation. Tillgång till trafik- och lokaliseringsuppgifter i den brotts-utredande verksamheten kräver domstolsbeslut och är endast möjlig vid allvarliga brott. I underrättelseverksamheten är tillgången till trafikuppgifter något mer begränsad men kräver som huvudregel inte domstolsbeslut. Tillgången till abonnemangsuppgifter kräver inget domstolsbeslut utan beslutas av den brottsbekämpande myndigheten själv. Det krävs inte heller att brottet är av visst allvar. För att skydda personers integritet och upprätthålla en hög grad av rättssäkerhet innehåller regelverket kring myndigheternas tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation ett antal kontrollmekanismer och rättssäkerhetsgarantier. För all användning av tvångsmedel gäller ändamålsprincipen, behovs- principen och proportionalitetsprincipen. Tvångsmedlen får därmed endast användas för det ändamål som framgår av lagstiftningen, om det finns ett påtagligt behov och en mindre ingripande åtgärd inte är tillräcklig samt om åtgärden står i rimlig proportion både till nyttan av åtgärden och till de intrång eller men som åtgärden innebär. Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande verksamhet Det finns ett påtagligt behov av uppgifter om elektronisk kommunikation för brottsbekämpningen och uppgifterna ger de brottsbekämpande myndigheterna stor nytta. Det gäller samtliga de uppgifter som ska lagras enligt förordningen (2003:396) om elektronisk kommunikation. Däremot är inte nyttan och behovet desamma för alla uppgifter och inte heller desamma , eftersom beteendemönster och teknik förändras. Som exempel kan nämnas den minskade användningen av fast telefoni, den ökande användningen av internet i mobiltelefoner samt en ökad användning av ip-telefoni genom mobilappar. 2018/19:86 Bilaga 4 påverkan på reglerna om datalagring Med anledning av att datalagringsdirektivet (2006/24) ogiltigförklarades av (Digital Rights-domen) gav chefen för en utredare i uppdrag att analysera konsekvenserna för den svenska lagstiftningen (Ds 2014:23). Som en uppföljning av analysen i departementspromemorian gav regeringen en utredare i uppdrag att överväga ytterligare rättssäkerhets- och integritetsstärkande åtgärder bl.a. för reglerna om lagring av uppgifter om elektronisk kommunikation (SOU 2015:31). Den svenska lagstiftningen bedömdes i båda analyserna som förenlig med , även om vissa förslag på förändringar presenterades. Tele2-domen och domen från Kammarrätten i Kammarrätten i begärde ett förhandsavgörande av EU- domstolen med anledning av ett överklagat föreläggande från mot ett lagringsskyldigt företag om att lagra uppgifter om elektronisk kommunikation. besvarade kammarrättens begäran genom Tele2-domen. ansåg att direktiv /58 är tillämpligt på de svenska reglerna om datalagring, även avseende tillgång till uppgifterna. Artikel 15.1 i direktivet, som i viss utsträckning tillåter datalagring, ska enligt domstolen tolkas strikt och mot bakgrund av rättighetsstadgan. De svenska reglerna om datalagring bedömdes utgöra inskränkningar i rättigheterna enligt artiklarna 7, 8 och 11 i stadgan. Inskränkningar i rättigheterna får enligt endast göras under vissa förutsättningar, däribland att de är proportionella och strängt nödvändiga. uttalade vidare att en generell och odifferentierad lagring aldrig kan vara strängt nödvändig, inte ens för att bekämpa grov brottslighet. När det gäller tillgång till uppgifterna fastslog att precisa krav måste föreskrivas, att tillgång endast får ges för att bekämpa grov brottslighet och att tillgången i princip bara får avse personer som på något sätt är inblandade i grov brottslighet. Tillgång ska enligt som huvudregel ges först efter förhandskontroll av domstol eller annan oberoende myndighet och berörda ska informeras, så snart det inte längre skadar myndighetens utredningar. Därutöver uttalade domstolen att leverantörerna av elektroniska kommunikationstjänster måste garantera en särskilt hög skydds- och säkerhetsnivå genom lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder, uppgifterna måste förstöras när lagringstiden gått ut och lagringen måste ske inom unionen. EU- domstolens slutsatser är att utgör ett hinder för (1) en nationell lagstiftning som i brottsbekämpande syfte föreskriver en generell och odifferentierad lagring av samtliga trafikuppgifter och lokaliserings- uppgifter avseende samtliga abonnenter och registrerade användare och samtliga elektroniska kommunikationsmedel samt (2) en nationell lagstiftning som inte begränsar tillgången till trafik- och lokaliserings- uppgifter till enbart åtgärder som syftar till att bekämpa grov brottslighet, inte föreskriver att tillgången ska vara underkastad förhandskontroll av en domstol eller en oberoende förvaltningsmyndighet och inte kräver att uppgifterna ska lagras inom unionen. Med hänvisning till dom upphävde kammarrätten Flera länder har påbörjat analyser av Tele2-domen. I betänkandet redovisas gällande rätt och förändringsarbetet i , , , , och . Värt att notera är att översynerna ännu inte lett till lagstiftning i något land. Av Tele2-domen framgår att har ansett sig ha kompetens även på området för lagring av och tillgång till data-lagrade uppgifter för brottsbekämpande ändamål och för vitala intressen som nationell säkerhet och försvar (p. 65–81 och 119 i domen). Slutsatsen kan således dras att oavsett för vilket ändamål uppgifterna används så är operatörernas lagring och myndigheternas tillgång till dessa uppgifter underkastade den reglering som följer av . Det innebär att oavsett om det är fråga om brottsbekämpning som handhas av den öppna polisen, eller eller om det är fråga om Säkerhetspolisens brottsbekämpning så är datalagringsfrågan underkastad samma EU- rättsliga regelverk, låt vara att öppnar för något mer tillåtande nationella regler när det gäller tillgång till uppgifter inom verksamhetsområde (p. 119 i domen). Abonnemangsuppgifter omfattas inte av domen men av EU rätten avgörande berör inte behandlingen av abonnemangs- uppgifter utan endast trafik- och lokaliseringsuppgifter. Att inte berör abonnemangsuppgifter är naturligt eftersom de inte berörs i de artiklar i det direktiv (direktiv /58) som tolkas av domstolen. EU- domstolens uttalanden av mer generellt slag om t.ex. inskränkningar i skyddet för personuppgifter är däremot relevanta även för behandlingen av abonnemangsuppgifter. I utredningen har det väckts frågan om ip- adresser ändå ska anses omfattas av domen. Det skulle i så fall innebära att domens föreskrifter om t.ex. föregående domstolsprövning vid tillgång till information om vem som använt en ip-adress skulle bli tillämpliga. Även reglerna om att tillgång endast skulle kunna beredas de brottsbekämpande myndigheterna vid grova brott skulle behöva beaktas. Som ovan angetts är det dock utredningens bedömning att ip-adresser (och andra abonnemangsuppgifter) inte omfattas av domen. Det är nödvändigt att reformera svensk lagstiftning ställer strängare krav på datalagringen och tillgången till datalagrade uppgifter än vad svensk lag gör. De svenska reglerna måste därför anpassas. Härvid måste dock vissa motstående intressen beaktas. För det första måste beaktas att det brottsbekämpande intresset kräver en 2018/19:86 Bilaga 4 fungerande lagstiftning kring datalagring. Vissa brott med internet som arena skulle annars riskera att i praktiken bli helt straffria. För det andra måste beaktas våra internationella åtaganden. Var och en som vistas i har nämligen rätt att göra anspråk på att staten vidtar effektiva åtgärder för att skydda hans eller hennes säkerhet. I detta ligger att staten måste anstränga sig för att se till att brott förebyggs och utreds samt att gärningsmän ställs till svars för sina brottsliga handlingar. Staten har alltså en skyldighet att skydda enskildas privatliv och personliga integritet mot intrång som begås av andra enskilda och om intrång görs se till att brotten utreds. Det skulle inte vara förenligt med åtaganden att inte ge de brottsbekämpande myndigheterna möjlighet att använda spåren från den elektroniska miljön. Ingen generell och odifferentierad lagring som fastslår att utgör hinder för en nationell lagstiftning som i brottsbekämpande syfte föreskriver en generell och odifferentierad lagring av samtliga trafikuppgifter och lokaliserings- uppgifter avseende samtliga abonnenter och registrerade användare och samtliga elektroniska kommunikationsmedel. Det framgår även av domskälen att utrymmet för att över huvud taget föreskriva lagring är begränsat. Frågan är då hur begränsat detta utrymme är. delar upp sitt resonemang i denna fråga i två delar. Den första delen handlar om generell lagring. resonerar här kring den svenska lagstiftningen om datalagring och menar att den föreskriver en generell och odifferentierad lagring av samtliga trafikuppgifter och lokaliseringsuppgifter för samtliga abonnenter och registrerade användare avseende samtliga elektroniska kommunikations- medel och ålägger leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster att systematiskt och kontinuerligt lagra dessa uppgifter, utan undantag.