prop · H60333 · 2019-01-07 00:00:00 — Följden av att en invändning görs är att den personuppgifts- ansvarige inte längre får behandla personuppgifterna, såvida inte denne kan påvisa tvingande berättigade skäl för behandlingen som väger tyngre än den registrerades intressen, rättigheter och friheter eller om det sker för fastställande, utövande eller försvar av rättsliga anspråk. Liksom enligt PUL, som i dessa fall gäller på vägtrafikområdet, har den registrerade enligt artikel 21.2 dataskyddsförordningen rätt att när som helst invända mot behandling av personuppgifter för direkt marknads- föring. Görs en sådan invändning, får personuppgifterna enligt artikel 21.3 inte längre behandlas för sådana ändamål. Som regeringen konstaterat i avsnitt 7.4 är Transportstyrelsens verksamhet på vägtrafikområdet regelmässigt av allmänt intresse och innefattar i stor utsträckning myndighetsutövning. En stor mängd ärenden handläggs . Transportstyrelsens uppgift att föra vägtrafikregistret utgör vidare en rättslig förpliktelse. är dessutom en viktig samhällsresurs varifrån många myndigheter och enskilda hämtar information. Att det inte sker några avbrott i Transportstyrelsens ärendehandläggning eller möjlighet att tillhandahålla uppgifter från vägtrafikområdet är enligt regeringens mening ett sådant viktigt allmän- intresse som avses i artikel 18.2 i dataskyddsförordningen, som innebär att behandling av personuppgifter får ske även om behandlingen har begränsats. Transportstyrelsen får därmed fortsätta att behandla person- uppgifter trots en registrerads bestridande av att personuppgifterna är korrekta (artikel 18.1 a) eller i avvaktan på en intresseavvägning enligt artikel 21.1 i dataskyddsförordningen (artikel 18.1 d). Ändamålen i vägtrafikdatalagen omfattar både behandling av person- uppgifter inom ramen för Transportstyrelsens ärendehandläggning och behandling för att lämna ut uppgifter till andra aktörer. Rätten till begränsning av behandling på grund av att personuppgifterna inte längre behövs för ändamålet med behandlingen (artikel 18.1 c) torde därmed inte få så stor betydelse, särskilt inte i fråga om pågående ärenden. 2018/19:33 en sådan situation trots allt skulle uppstå, t.ex. om det finns behov av att behandla uppgifter i ett avslutat ärende för att de har betydelse för ett annat pågående ärende, torde uppgifterna kunna behandlas med stöd av undantaget i artikel 18.2 för behandling som rör ett viktigt allmänt intresse. Att personuppgifter får behandlas genom att lagras framgår direkt av samma artikel. Avslutade ärenden bör därmed kunna bevaras även om behandlingen av personuppgifterna har begränsats. Vilka personuppgifter som behandlas i Transportstyrelsens verksamhet styrs till stor del av författningar på vägtrafikområdet. Av vägtrafikdata- lagen kommer det vidare att framgå att Transportstyrelsen ska registrera personuppgifter för de primära ändamålen i lagen och att regeringen i föreskrifter kan precisera vilka dessa uppgifter ska vara. I övrigt styrs behandlingen främst av vilka uppgifter som en sökande i ett ärende skickar in till myndigheten. En sådan olaglig behandling av personuppgifter där en begränsning kan krävas enligt artikel 18.1 b bör därmed vara sällsynt. Även allmänhetens tillgång till allmänna handlingar utgör enligt regeringens uppfattning ett sådant viktigt allmänintresse som gör att personuppgifter kan fortsätta att behandlas trots att behandlingen har begränsats. Sammanfattningsvis anser regeringen att de undantag som finns i artikel 18.2 i dataskyddsförordningen innebär att Transportstyrelsen kan fortsätta att utföra nödvändig personuppgiftsbehandling även om behandlingen har begränsats. Rätten att göra invändningar mot behandling av personuppgifter enligt artikel 21.1 gäller inte Transportstyrelsens behandling för att registrera uppgifter, eftersom registreringen utgör en rättslig förpliktelse enligt artikel 6.1 c. Om personuppgifter behandlas i enlighet med de primära och sekundära ändamålen i vägtrafikdatalagen, torde vidare den intresseavvägning som ska göras enligt samma artikel i princip uteslutande utfalla till Transportstyrelsens fördel. Regeringen anser därmed att det saknas behov av att införa ytterligare inskränkningar av rätten till begränsning av behandling och rätten att göra invändningar. Regeringens bedömning: Vägtrafikdatalagen bör inte innehålla några särskilda regler om rätten till dataportabilitet. Utredningen gör ingen motsvarande bedömning. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Dataportabilitet innebär att uppgifter flyttas från ett nätverk till ett annat. Den registrerade har en rätt till dataportabilitet enligt artikel 20 i dataskyddsförordningen. Rätten förutsätter att behandlingen grundar sig på samtycke eller avtal. Person- uppgiftsbehandling som regleras i vägtrafikdatalagen sker emellertid regelmässigt med stöd av andra rättsliga grunder, nämligen behandling för att fullgöra en rättslig förpliktelse, utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighetsutövning (jfr avsnitt 7.4). bör därför inte innehålla några särskilda regler om rätten till dataporta- Prop. 2018/19:33 bilitet. Det ska ändå påpekas att artikeln är direkt tillämplig om person- uppgiftsbehandlingen sker med stöd av samtycke eller avtal. 7.20.7Rätten att inte bli föremål för automatiserat beslutsfattande Regeringens bedömning: Vägtrafikdatalagen bör inte innehålla några särskilda bestämmelser om automatiserat beslutsfattande. Utredningen gör ingen motsvarande bedömning. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens bedömning: En rätt att motsätta sig automatiskt beslutsfattande fanns tidigare i artikel 15.1 i dataskyddsdirektivet. Artikeln motsvarades i svensk rätt av 29 § PUL. Enligt artikel 22.1 i dataskyddsförordningen har den registrerade i vissa fall en rätt att inte bli föremål för ett beslut som grundas enbart på automatiserad behandling, inbegripet profilering, om beslutet har rättsliga följder för den registrerade eller på liknande sätt i betydande grad påverkar honom eller henne. Med profilering avses enligt artikel 4.4 ”varje form av automatisk behandling av personuppgifter som består i att dessa person- uppgifter används för att bedöma vissa personliga egenskaper hos en fysisk person, i synnerhet för att analysera eller förutsäga denna fysiska persons arbetsprestationer, ekonomiska situation, hälsa, personliga pre- ferenser, intressen, pålitlighet, beteende, vistelseort eller förflyttningar”. Från huvudregeln görs vissa undantag i artikel 22.2. Bland annat ska den inte tillämpas om beslutet tillåts enligt unionsrätten eller en medlemsstats nationella rätt som den personuppgiftsansvarige omfattas av och som fastställer lämpliga åtgärder till skydd för den registrerades rättigheter, friheter och berättigade intressen (artikel 22.2 b). Beslut får enligt artikel 22.4 grunda sig på känsliga personuppgifter endast om behand- lingen sker med stöd av artikel 9.2 a (samtycke) eller (viktigt allmänt intresse) och lämpliga åtgärder som ska skydda den registrerades berättigade intressen har vidtagits. Artikel 22 är direkt tillämplig i medlemsstaterna men med stöd av artikel 23 är det möjligt att i nationell rätt begränsa tillämpningsområdet. Medan artikel 15.1 i dataskyddsdirektivet och 29 § PUL tar sikte på s.k. profilering gäller dataskyddsförordningen enligt sin lydelse ”beslut som enbart grundas på automatiserad behandling, inbegripet profilering”. Frågan om detta innebär att förordningens reglering har ett annat, bredare, tillämpningsområde än den nuvarande regleringen har bedömts av regeringen i tidigare lagstiftningsärenden (se t.ex. prop. 2017/18:115 s 30 f. och prop. 2017/18:171 s 126 f.). I dessa ärenden har regeringen ansett att det förhållandet att skälen 71 och 73 i dataskyddsförordningen endast tycks behandla beslut grundade på profilering talar för att avsikten med artikel 22 har varit att endast omfatta automatiserade beslut som Regeringen finner inte nu skäl att göra en annan Även om en annan tolkning av artikel 22.1 skulle göras, dvs. 2018/19:33 att bestämmelsen också omfattar automatiserat beslutsfattande som inte är profilering, kan det emellertid konstateras att automatiserat beslutsfattande generellt är tillåtet för svenska myndigheter. Av 28 § första stycket förvaltningslagen framgår att ett beslut kan fattas automatiserat. I propositionen En modern och rättssäker förvaltning – ny förvaltningslag (prop. 2016/17:180) uttalar regeringen att detta är ett klargörande av att det inte behövs en reglering i en specialförfattning för att en myndighet ska kunna använda denna beslutsform. Sådana automatiserade beslut som fattas inom den svenska förvaltningen är föremål för de rättssäkerhets- garantier som uppställs i förvaltningslagen. Utöver de allmänna kraven på legalitet, objektivitet och proportionalitet säkerställs rätten till insyn, krav på kommunikation liksom möjligheten till ändring och rättelse av beslut samt rätten att överklaga beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt. Genom den förvaltningsrättsliga regleringen är beslutsfattandet omgärdat av sådana skyddsåtgärder (lämpliga åtgärder till skydd för den registrerades rättigheter, friheter och berättigade intressen) som anges i artikel 22.2 b i dataskyddsförordningen. Skulle artikel 22 bedömas vara tillämplig också på annat automatiskt beslutsfattande än profilering kommer det således att finnas författningsstöd även för detta beslutsfattande. För de beslut som grundar sig på känsliga personuppgifter måste det anses utgöra ett sådant viktigt allmänt intresse som omnämns i artikel 22.4 genom hänvisningen till artikel , att Transportstyrelsen kan bedriva sin verksamhet på vägtrafikområdet på ett korrekt, rättssäkert och effektivt sätt. Artikel 22.4 uppställer även krav på att lämpliga åtgärder som ska skydda den registrerades berättigade intressen har vidtagits. Detta är ett krav som får anses rikta sig direkt till den personuppgiftsansvarige och således inte i sig förutsätter några nationella lagstiftningsåtgärder. Sammanfattningsvis innebär detta att det inte finns skäl att ta in några särskilda bestämmelser i vägtrafikdatalagen med anledning av artikel 22 i dataskyddsförordningen. Rättelse av felaktiga uppgifter Regleringen av rättelse och omprövning Av 11 § LVTR följer att bestämmelsen i PUL om rättelse (28 §) gäller vid behandling av personuppgifter enligt vägtrafikregisterlagstiftningen. Bestämmelsen i 28 § PUL har rubriken ”rättelse”. rättelse i den vidare bemärkelsen korrigering som kan ske genom de alternativa metoderna rättelse, blockering och utplåning. Det är den som ska göra korrigeringen, dvs. den personuppgiftsansvarige, som ska välja mellan alternativen (se prop. 1997/98:44 s. 86). om rättelse kan ske formlöst. Transportstyrelsen har i egenskap av person- uppgiftsansvarig myndighet bevisbördan för att en uppgift som är registrerad är korrekt. Av 18 kap. 6 § FVTR följer att Transportstyrelsen efter omprövning får ändra ett beslut som har fattats genom automatiserad behandling av En begäran om omprövning ska göras skriftligen och ska ha kommit in till beslutsmyndigheten för beslutet. får också på eget initiativ ompröva ett beslut som har fattats genom automatiserad behandling. En sådan omprövning får ske för beslutet. Ett automatiserat beslut får inte överklagas innan det har omprövats (19 kap. 1 § FVTR). Den enskilde har bevisbördan för de omständigheter som han eller hon åberopar till stöd för sin begäran om omprövning. Det nuvarande förhållandet mellan omprövningsbestämmelserna i vägtrafikregisterlagstiftningen och rättelse enligt PUL Frågan om förhållandet mellan omprövningsbestämmelserna i vägtrafik- registerlagstiftningen och bestämmelserna om rättelse i PUL har bl.a. prövats i ett tillsynsärende hos Datainspektionen, DI (se Datainspek- tionens beslut dnr 1719-2002). DI uttalade i ärendet att bestämmelsen om rättelse i 28 § PUL, genom hänvisningen i 11 § LVTR, gäller före bestämmelserna om omprövning i FVTR, eftersom det när det gäller rättelse inte finns några avvikande bestämmelser i vägtrafikregister- lagstiftningen. Med utgångspunkt i DI:s uttalanden i tillsynsbeslutet ändrade (som för beslutet var personuppgifts- ansvarig myndighet) sin praxis på så sätt att en begäran om ändring av registrerade ägaruppgifter aldrig ansågs för sent inkommen, eftersom rättelsemöjligheten enligt PUL saknar tidsgräns. Däremot har , och Transportstyrelsen, endast undantagsvis utformat besluten i dessa ärenden som ett rättelsebeslut enligt PUL. Bortsett från tidsfristen har normalt sett i stället bestämmelserna om omprövning i FVTR tillämpats. Uppgift om registrerad fordonsägare Transportstyrelsen handlägger ca 3 000 ärenden med en begäran om omprövning av registrerade ägaruppgifter. Transportstyrelsen uppskattar att i ca 300–400 av dessa ärenden kommer begäran om omprövning in senare än efter att registreringen gjordes. Det förekommer också att den tidigare eller den nye ägaren inte bestrider den registrerade ägaruppgiften i sig, men begär att den registrerade dagen för ägarbytet ska ändras. Ett flertal rättsverkningar är knutna till den som är eller bör vara registrerad som ägare till ett fordon i vägtrafikregistret. Enligt praxis presumeras den registrerade fordonsägaren också vara fordonets verklige ägare. Den registrerade fordonsägaren är bl.a. skattskyldig för fordonsskatt enligt 2 kap. 4 § vägtrafikskattelagen och trängselskatt enligt 8 § lagen om trängselskatt. Som ytterligare exempel kan nämnas att betalningsansvaret för felparkeringsavgifter enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgifter åvilar den som äger det felparkerade fordonet vid tiden för överträdelsen. Vidare är den registrerade fordonsägaren skyldig att fullgöra försäkrings- plikten i fråga om trafikförsäkring för ett motordrivet fordon enligt trafik- skadelagen (1975:1410). Om ett fordon har bytt ägare ska, enligt 10 kap. 1 § FVTR, den registrerade ägaren och den som förvärvat fordonet anmäla ägarbytet till Transportstyrelsen. Anmälan ska bl.a. innehålla identitetsuppgifter för den som ska registreras som ägare. I de fall där anmälan om ägarbyte i formellt 2018/19:33 hänseende är fullständig fattas beslut om att registrera ny ägare maskinellt genom automatiserad behandling av uppgifter i vägtrafikregistret i enlighet med 18 kap. 5 § FVTR. Det är inte Transportstyrelsen som ska avgöra vem som civilrättsligt är rätt ägare till ett fordon. Myndigheten saknar resurser och kompetens att på samma sätt som en allmän domstol ta ställning till t.ex. frågor om den sakrättsliga giltigheten i ett förvärv eller av ett påstått godtrosförvärv. Registreringen har därmed inte någon civilrättslig rättsverkan. Som nämnts ovan har dock Transportstyrelsen i egenskap av personuppgifts- ansvarig myndighet bevisbördan för att en uppgift som är registrerad är korrekt. Myndigheten har därmed en viss utredningsskyldighet. Hur långt denna skyldighet sträcker sig får bedömas från fall till fall. Med utgångspunkt i domstolsavgöranden och Datainspektionens beslut i tillsynsärenden mot den personuppgiftsansvariga myndigheten har en rättstillämpning utvecklats hos först och sedan Transport- styrelsen som innebär att om en registrerad ägare visar att han eller hon sannolikt inte har förvärvat ett fordon avregistreras denne som ägare och fordonet registreras åter på den tidigare ägaren, om det inte i utredningen framkommer vem som i stället har förvärvat fordonet. Detta gäller även om den tidigare registrerade ägaren gör sannolikt att han eller hon faktiskt har avyttrat fordonet. Vid bedömningen av om en registrering ska upp- hävas tas bl.a. hänsyn till hur som gått mellan registrering och bestridande, om anmälan formellt sett varit fullständig och hur den i övrigt ser ut, t.ex. om uppgifter i anmälan verkar vara ändrade och om namnet på den nye ägaren är rätt stavat. Även de uppgifter som lämnats av den tidigare ägaren om den som han eller hon har sålt fordonet till tas med i bedömningen. Om den tidigare ägaren trots påminnelser inte hörs av under utredningen, kan detta innebära att han eller hon åter blir registrerad som ägare av fordonet. Det är inte helt ovanligt att denne först då hörs av och överklagar beslutet och anger att han eller hon sålt fordonet till just den person som registrerats. Enligt artikel 16 i dataskyddsförordningen har den registrerade rätt att av den personuppgiftsansvarige utan onödigt dröjsmål få felaktiga person- Med beaktande av ändamålet med behandlingen ska den registrerade vidare ha rätt att komplettera ofullständiga personuppgifter, bl.a. genom att tillhandahålla ett kompletterande utlåtande. 5.1 d gäller därutöver som princip för behandling av personuppgifter att de ska vara korrekta och om nödvändigt uppdaterade och att alla rimliga åtgärder måste vidtas för att säkerställa att personuppgifter som är felaktiga i förhållande till de ändamål för vilka de behandlas raderas eller rättas utan dröjsmål. Av artikel 23 i dataskyddsförordningen framgår att rätten till rättelse kan begränsas i unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt, om en sådan begränsning sker med respekt för andemeningen i de grundläggande fri- och rättigheterna och utgör en nödvändig och proportionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle för att säkerställa vissa i artikeln angivna syften. Ett sådant syfte är andra av unionens eller en medlemsstats viktiga mål av generellt allmänt intresse (punkt 1 e). Ett annat är skydd av den Prop. 2018/19:33 registrerade eller andras rättigheter och friheter (punkt 1 i). begränsande lagstiftningsåtgärder ska emellertid åtminstone, när så är relevant, uppfylla vissa krav, som framgår av punkt 2 i artikeln. 7.21.3Anpassning av rättelsereglerna för uppgift om registrerad fordonsägare Regeringens förslag: I fråga om en personuppgift om vem som är registrerad ägare till ett fordon gäller den registrerades rätt till rättelse i EU:s dataskyddsförordning enbart i den utsträckning som rättelse kan ske utan skada för någon annans rättigheter eller friheter. Innan uppgiften rättas ska den som berörs av åtgärden få tillfälle att yttra sig om denne är känd och ett yttrande inte är uppenbart obehövligt. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens. Utredningen föreslår att bestämmelsen om rättelse i PUL ska gälla, förutom i fråga om vem som är registrerad ägare till ett fordon, där i stället bestämmelser om omprövning ska gälla. Remissinstanserna: Transportstyrelsen tillstyrker utredningens förslag. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer i stort med regeringens. I regeringens förslag har det preciserats att det rör sig om personuppgifter. Remissinstanserna: Datainspektionen efterfrågar en noggrannare analys av rätten till rättelse enligt dataskyddsförordningen och behovet av inskränkning av den aktuella bestämmelsen. Transportstyrelsen välkomnar förslaget, men hade önskat en analys av frågan om rättelse i förhållande till övriga personuppgifter och förhållandet till en eventuell bestämmelse om omprövning. Skälen för regeringens förslag Behovet av en ändrad ordning Den nuvarande ordningen, där både rättelse- och omprövningsinstituten är tillämpliga utan inskränkningar vid en prövning av om de personuppgifter som är registrerade i vägtrafikregistret är riktiga, har skapat tillämpnings- problem. PUL:s bestämmelse om rättelse har i praxis ansetts ha företräde framför bestämmelserna om omprövning av automatiserade beslut i FVTR. Eftersom samma prövning i praktiken görs i ett ärende om rättelse som i ett omprövningsärende har det inneburit att en registrerad fordons- ägare har tillförsäkrats en obegränsad rätt att få frågan om vem som ska vara registrerad ägare till fordonet prövad. Möjligheten att begära rättelse av registreringar som skett långt tillbaka i tiden – och i praktiken få till stånd en omprövning av beslutet – öppnar för manipulationer av registret, eftersom den registrerade ägaren kan bli avförd som ägare under påstående att denne aldrig har ägt fordonet. Detta kan t.ex. utnyttjas av en person som har godtagit att vara registrerad ägare för ett stort antal fordon (s.k. bilmålvakter) för att sedan i efterhand undkomma ansvaret för obetalda skatter och avgifter för 2018/19:33 fordonen. Transportstyrelsen kan i dessa fall inte alltid bevisa att den som påstår sig aldrig ha ägt fordonet verkligen är eller har varit fordonets civilrättslige ägare. Eftersom uppgift om registrerad fordonsägare alltid ska finnas i registret måste myndigheten utreda ägarförhållandena för samtliga fordon, vilket i vissa fall kan röra sig om flera hundra fordon, och besluta vem som i bilmålvaktens ställe ska vara registrerad som ägare för fordonet. I avsaknad av uppgift om vem som i stället för bilmålvakten har förvärvat fordonet kommer den tidigare registrerade ägaren att återinföras som ägare av fordonet, trots att han eller hon sannolikt har avyttrat fordonet. Den som på så sätt åter registreras som ägare kan komma att i efterhand påföras ansvaret för t.ex. obetalda skatter, felparkeringsavgifter och trafikförsäkringsavgifter. Det kan röra sig om betydande belopp i de fall där återinförandet sker efter det att han eller hon en gång har avförts som ägare till fordonet. Fordonet kommer dessutom sannolikt att vara registrerat på denna person fram till dess att fordonet avregistreras. Betalningsansvar för nya skatter och avgifter, t.ex. felparkeringsavgifter, trängselskatter och kontrollavgifter, kan då uppkomma trots att den återinförda tidigare ägaren inte längre förfogar över fordonet. Mot denna bakgrund anser regeringen att det finns anledning att överväga om en annan ordning än den nuvarande, dock i förhållande till dataskyddsförordningen i stället för till PUL, bör gälla i fråga om personuppgifter om registrerad ägare till ett fordon. I fråga om övriga personuppgifter gäller artikel 16 i dataskyddsförordningen. Dataskydds- förordningen och bestämmelsen om rättelse i vägtrafikdatalagen gäller endast personuppgifter och inte för t.ex. uppgifter om juridiska personer och avlidna (jfr 1 kap. 4 § vägtrafikdatalagen). För det fall en ägaruppgift som avser exempelvis en juridisk person är felaktig gäller i stället bestämmelsen om rättelse i 36 § förvaltningslagen. Rätten till rättelse bör begränsas Det är av stor vikt att registrerade personuppgifter hos Transportstyrelsen är korrekta. I fråga om uppgifter om registrerad fordonsägare är behovet särskilt stort, eftersom betydande rättsverkningar är kopplade till den registrerade ägaren. Utgångspunkten är att dataskyddsförordningens bestämmelser om rättelse av personuppgifter ska gälla. Det kan dock finnas situationer där en rättelse skulle kunna orsaka skada för någon annan berörd person än den registrerade. Rätten till rättelse enligt data- skyddsförordningen kan begränsas i nationell rätt om begränsningarna är nödvändiga och proportionella och sker för att säkerställa vissa syften. Ett sådant syfte är att skydda den registrerades eller andras rättigheter och friheter (artikel 23.1 i). Enligt regeringens uppfattning är det inte rimligt att en person som på ett korrekt sätt har sålt sitt fordon utan begränsning ska behöva stå risken att åter bli registrerad som ägare till fordonet efter att han eller hon har avhänt sig kontrollen över fordonet, med de skyldigheter och ekonomiska konsekvenser som det kan föra med sig. Som framgått ovan kan detta bli fallet t.ex. i en situation då en fordonsmålvakt som registrerats som ägare till ett fordon senare hävdar att han eller hon aldrig har ägt fordonet och det inte går att komma fram till vem fordonet i stället har sålts till. Mot den bakgrunden, och som svar på Datainspektionens synpunkt,