prop · H70364 · 2019-12-16 00:00:00 — Utgångspunkten bör dock vara att i första hand pröva andra metoder, se propositionen Om vissa tvångs- medelsfrågor (prop. 1988/89:124 s. 44–45). Detta uttalande gör sig gäl- lande även för hemlig dataavläsning och det är därför naturligt att kravet på synnerlig vikt för utredningen uppställs som villkor för användandet av hemlig dataavläsning. Regeringen anser därmed att kravet är väl avvägt i förhållande till både eventuella risker för integriteten eller andra intressen och det brottsbekämpande intresset. Vid bedömningen av om det är av synnerlig vikt att hemlig dataavläs- ning ska få användas i ett enskilt fall är det viktigt att själva metoden för uppgiftsinhämtningen får en framträdande plats. Hemlig dataavläsning medför större risker för informationssäkerheten och i många fall även för integriteten än dagens tvångsmedel. Därför bör, som utredningen anför, åtgärden endast användas när andra metoder inte är tillräckliga, är svårare att genomföra än hemlig dataavläsning eller förväntas leda till större integ- ritetsintrång. I en förundersökning bör alltså mindre ingripande åtgärder vara överspelade eller inaktuella innan hemlig dataavläsning övervägs. Så kan vara fallet när det upptäcks att uppgifter eller enheter är krypterade. Vidare kan det vara väsentligt svårare att genomföra andra åtgärder än hemlig dataavläsning, t.ex. om hemlig rumsavlyssning ska genomföras på en plats som aldrig lämnas obevakad eller på en plats där hemlig kamera- övervakning ska utföras men det inte är möjligt att fästa kamerautrust- ningen någonstans. Regeringen anser dock inte, som bl.a. och tings- rätt föreslår, att det finns skäl att införa en bestämmelse om att hemlig dataavläsning ska vara subsidiär till andra tvångsmedel. Det bör således inte uppställas som krav för hemlig dataavläsning att de brottsbekämpande myndigheterna först måste begära tillstånd till andra hemliga tvångsmedel och konstatera att dessa är verkningslösa. Ett sådant förfarande skulle, framför allt när det är uppenbart att befintliga tvångsmedel inte skulle leda till resultat, endast fördröja och fördyra utredningen. Dessutom kan det i flera fall inte uteslutas att hemlig dataavläsning, vid en sammanvägd bedömning, faktiskt kan innebära ett förväntat mindre integritetsintrång än andra åtgärder. Rättens proportionalitetsbedömning vid domstolspröv- ningen är en garant för att hemlig dataavläsning inte används i onödan (avsnitt 9.4). Genom proportionalitetsprincipen anser regeringen, till skill- nad från , även att det på ett till- räckligt sätt återspeglas i lagtext vilka överväganden som ska göras vid ett beslut om hemlig dataavläsning. 10.1.4 Krav på en bestämd plats vid avläsning eller upptagning av kameraövervaknings- eller Regeringens förslag: Hemlig dataavläsning som används för att läsa av kameraövervakningsuppgifter ska endast få avse en plats där den misstänkte kan antas komma att uppehålla sig. En sådan plats ska dock inte få vara någons stadigvarande bostad. Hemlig dataavläsning som används för att läsa av rumsavlyssnings- uppgifter ska få användas endast på en plats där det finns särskild an- ledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig. Är platsen någon annan stadigvarande bostad än den misstänktes, ska avläsningen få utföras endast om det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig där. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser kommenterar inte för- anför att det utan ett platskrav skulle vara nästintill omöjligt att ta ställning till vilka integritetsintrång som en åtgärd kan med- föra i det enskilda fallet. Platskravet medför dock vissa problem när åt- gärden ska verkställas genom övervakning eller avlyssning av en mobil- telefon, eftersom den är i rörelse. Därför föreslår hovrätten att det borde vara möjligt att genom lämpliga villkor vid domstolsprövning avgränsa tillståndet i det enskilda fallet på ett sådant sätt att åtgärden kan genom- föras. Detta kan exempelvis ske genom att åtgärden får vidtas när den enskilde befinner sig i en viss situation, t.ex. på samma plats som en eller flera utpekade personer. och anser att det inte bör införas en bestämmelse som förutsätter anknytning till en plats utan i stället anknyt- ning till en person. anför att regleringen riskerar att bli verkningslös med ett platskrav vid verkställighet eftersom elektronisk kommunikationsutrustning ofta förflyttas med personen. I så fall skulle det krävas ett omfattande spaningsarbete för att lokalisera personen innan hemlig dataavläsning kan verkställas. Detta riskerar att bli ännu mer integritetskränkande än förslaget som utredningen lämnar. Vidare kan det uppstå behov av att ompröva ett tidigare fattat beslut med mycket kort var- sel om en misstänkt plötsligt ändrar mötesplats. Även hemlig kameraöver- vakning är problematiskt i det avseendet eftersom det inte går att tillämpa om man inte är säker på att den misstänkte finns i en bostad. Det kan uppstå situationer då myndigheterna behöver agera snabbt efter att ett tillfälle infunnit sig och det inte är möjligt att invänta ett tillträdestillstånd från domstol. tillägger att det finns en generell med- vetenhet hos kriminella om lagstiftningens krav på plats för befintliga tvångsmedel och att detta utnyttjas. Datainspektionen väcker frågan hur de brottsbekämpande myndig- heterna ska kunna säkerställa att uppgifter läses av eller tas upp på en plats som omfattas av tillståndet om tillståndet avser den misstänktes mobil- telefon eftersom den är rörlig, till skillnad från fast avlyssnings- och över- vakningsutrustning som används . Skälen för regeringens förslag: Platskravet för hemlig kameraöver- vakning innebär att åtgärden endast får avse en sådan plats där den miss- tänkte kan antas komma att uppehålla sig (27 kap. 20 b § RB). Motsva- rande krav för hemlig rumsavlyssning är något strängare och innebär att åtgärden endast får avse en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig (27 kap. 20 e § RB). Som påpekar är platskravet viktigt för att kunna bedöma det för- väntade integritetsintrånget. och anser dock att principen om tvångsmedlets anknytning till en viss plats äventyrar tvångsmedlets effektivitet eftersom elektronisk kommunikationsutrust- ning ofta förflyttas med personen och att det då krävs ett omfattande spaningsarbete för att lokalisera personen innan hemlig dataavläsning kan I propositionen Hemlig kameraövervakning diskuterade regeringen frågan om tillståndet skulle knytas till person eller plats (prop. s. 29). Om tillståndet skulle avse en person konstaterade regeringen att ändamålsprincipen, behovsprincipen och proportionalitetsprincipen skulle bli svåra att tillämpa. Som exempel anfördes att det inte skulle gå att tillämpa proportionalitetsprincipen eftersom det på förhand inte är känt vilka eller hur många platser som skulle komma att övervakas. undersökning som avser ett visst brott skulle, beroende på omständig- heterna, övervakning av en allmän plats kanske anses vara godtagbar medan övervakning av en enskild plats, t.ex. genom att kameran riktades mot ett bostadsfönster, inte skulle kunna komma i fråga. grund och av praktiska skäl fann regeringen att tillstånd till hemlig kameraövervakning skulle knytas till plats i stället för till person. ingen gör i detta lagstiftningsarbete samma principiella bedömning och föreslår att en verkställighet genom hemlig dataavläsning också ska vara underkastad ett platskrav. Att det kan krävas spaningsarbete eller liknande insatser för att säkerställa platsvillkoret utgör inte ett tillräckligt skäl att göra någon annan bedömning. Ställningstagandet ligger i linje med den slutsats som Utredningen om regeländringar för vissa hemliga tvångs- medel har kommit fram till i betänkandet Förenklat förfarande vid vissa beslut om hemlig avlyssning, nämligen att det inte finns tillräckliga skäl att knyta ett tvångsmedel till en person, bl.a. eftersom de integritetsintrång som annars kan befaras är för stora (SOU 2018:30 s. 53–59). anser inte heller att den lösning som föreslår, att göra undan- tag från platskravet i vissa fall, är förenlig med de principer om ett gene- rellt platskrav som nämnts. Det är den brottsbekämpande myndig- heten som ska verkställa åtgärden som har att se till att kravet angående För hemlig kameraövervakning gäller vidare att det med hänsyn till risker för den personliga integriteten inte är tillåtet att övervaka någon som befinner sig i en stadigvarande bostad med en kamera som finns i den bo- staden (se t.ex. prop. 1995/96:85 s. 30 och prop. 2013/14:237 s. 154–155). Det betyder att åtgärden endast får användas på en plats där den misstänkte kan antas komma att uppehålla sig och att en sådan plats inte får vara någons stadigvarande bostad. Utredningen föreslår att motsvarande krav ska gälla för hemlig dataavläsning av kameraövervakningsuppgifter. Ingen remissinstans invänder mot förslaget i denna del utom Polismyndig- heten som bedömer att det kommer att bli svårt att verkställa hemlig data- avläsning av kameraövervakningsuppgifter vid osäkerhet om huruvida den misstänkte befinner sig i en stadigvarande bostad. eller upptagning av kameraövervakningsuppgifter i någons bostad över- ensstämmer dock med bakomliggande reglering för hemlig kameraöver- vakning och har ansetts vara en nödvändig garant för den personliga integ- riteten (se prop. 2013/14:237 s. 154–155). Regeringen gör ingen annan bedömning och anser därför att utredningens förslag bör genomföras. För hemlig rumsavlyssning gäller att åtgärden endast får användas på en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig och, om platsen är någon annan stadigvarande bostad än den misstänktes, att det finns synnerlig anledning att anta att den miss- Prop. 2019/20:64 tänkte kommer att uppehålla sig där. Utredningen föreslår att motsvarande begränsning ska gälla för avläsning av rumsavlyssningsuppgifter. Ingen remissinstans invänder mot det. Regeringen instämmer i utredningens för- slag att motsvarande krav bör gälla vid hemlig dataavläsning när metoden används för att avläsa eller ta upp rumsavlyssningsuppgifter. I likhet med utredningen föreslår regeringen att hemlig dataavläsning som gäller rums- avlyssningsuppgifter inte får avse vissa platser (se vidare avsnitt 10.3.2). 10.1.5Koppling mellan en enskild och ett informationssystem Regeringens förslag: Hemlig dataavläsning ska få avse ett avläsnings- bart informationssystem som används, eller som det finns särskild anledning att anta har använts eller kommer att användas, av någon som är skäligen misstänkt för ett brott. Hemlig dataavläsning som gäller kommunikationsavlyssnings-, kom- munikationsövervaknings- eller platsuppgifter ska även få avse ett av- läsningsbart informationssystem som det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte som tillståndet avser har kontaktat eller kommer att kontakta. Tillstånd till hemlig dataavläsning som gäller kommunikationsöver- vaknings- eller platsuppgifter ska även få beviljas för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet, om åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Avläsning eller upptagning av kommunikations- övervakningsuppgifter ska då endast få avse förfluten tid. En sådan åt- gärd ska endast få avse ett avläsningsbart informationssystem som har använts vid ett brott eller i anslutning till en brottsplats vid brottstid- punkten eller som av någon annan anledning är av synnerlig vikt för utredningen. Regeringens bedömning: Det behöver inte föreskrivas att hemlig dataavläsning, i syfte att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brott, inte får avse informationssystem som tillhör någon som tillhan- dahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kom- munikationstjänst. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår att hemlig dataavläsning för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brott inte ska få avse informationssystem som tillhör någon som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. Utredningen föreslår att ett tillstånd till hemlig dataavläsning för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för ett visst brott ska få beviljas om det är av synnerlig betydelse för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna kommenterar inte förslaget. Datainspektionen anser att utredningen inte på ett tillräckligt sätt har belyst svårigheten i att identifiera ett visst informationssystem och koppla det till en misstänkt. Svårigheten gör att de brottsbekämpande myndigheterna kommer att möta problem med att tillgodose rättssäker- anför att utredningen utgår från att hemlig dataav- 2019/20:64 läsning av ett informationssystem som tillhör någon annan än en misstänkt endast ska få ske vid mycket allvarlig brottslighet. Tingsrätten anser därför att det bör regleras särskilt att det inte ska vara möjligt att ge tillstånd till en sådan åtgärd vid mindre allvarlig brottslig verksamhet. Civil Rights Defenders motsätter sig att hemlig dataavläsning ska få användas i ett informationssystem som används av en annan person än den misstänkte. anser inte att tvångsmedel över huvud taget ska kunna användas mot en person som inte är misstänkt för brott och avstyrker där- för att några åtgärder får användas för att utröna vem som kan vara skäligen misstänkt för brott. och Säkerhetspolisen anser att utredningen inte har redovisat varför hemlig dataavläsning för att ta upp kameraövervakningsuppgifter inte ska få användas för att utröna vem som kan vara misstänkt för ett brott, vilket är möjligt enligt 27 kap. 20 c RB. Säkerhetspolisen anser också att det borde införas en bestämmelse som tillåter att en utrustnings kamera eller mikro- fon används för att identifiera en misstänkt person. Skälen för regeringens förslag och bedömning Nuvarande regler i om koppling till en enskild Hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elektronisk kommunika- tion får avse ett telefonnummer eller annan adress eller en viss elektronisk kommunikationsutrustning som som tillståndet avser inne- has eller har innehafts av den misstänkte eller annars kan antas ha använts eller komma att användas av den misstänkte. Åtgärderna får riktas mot ett telefonnummer eller annan adress eller en viss elektronisk kommuni- kationsutrustning som det finns synnerlig anledning att anta att den miss- tänkte som tillståndet avser har kontaktat eller kommer att kontakta (27 kap. 20 § första och andra stycket RB). Synnerlig anledning att anta att det finns en sådan koppling betyder att man ska vara så gott som säker på att den misstänkte kommer att kontakta den aktuella adressen (prop. 2002/03:74 s. 38). Reglerna om koppling mellan den enskilde och en teknisk utrustning finns till för att skydda integriteten och rättssäkerheten och ska minska risken för att personer som är ovidkommande för utredningen drabbas av åtgärderna (se t.ex. prop. 1988/89:124 s. 46). Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får också genom- föras i syfte att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet, om åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen (27 kap. 20 § andra stycket RB). Uppgifter som då inhämtas om meddelanden får endast avse förfluten tid. Det ska som huvudregel finnas en koppling mellan den misstänkte och informationssystemet Hemlig dataavläsning föreslås få användas för att få tillgång till uppgifter i avläsningsbara informationssystem, såsom mobiltelefoner, datorer och läsplattor. Ett viktigt skydd för den personliga integriteten, framför allt för andra personer än den misstänkte, är att det ska finnas en koppling mellan den misstänkte och det informationssystem som det ska vidtas åtgärder i. En bestämmelse om en sådan koppling behövs därför i lagen om hemlig dataavläsning. Det lämpligaste sättet att uttrycka en koppling mellan en enskild och ett informationssystem är, som utredningen föreslår, att informationssystemet används av den misstänkte. Det bör inte införas några regler om hur frekvent informationssystemet ska användas, eftersom det då skulle vara enkelt för kriminella att vidta motåtgärder genom att t.ex. administrera flera konton i sociala medier eller använda flera mobiltelefoner . Det ingår dock i proportionalitetsprövningen att pröva om det är lämpligt att läsa av uppgifter i informationssystem som endast används tillfälligt (se vidare avsnitt 9.4). Det behövs också regler om hur stark kopplingen ska vara mellan den enskilde och informationssystemet i fråga. För hemlig avlyssning av elekt- ronisk kommunikation används det relativt låga beviskravet att ett telefon- nummer eller annan adress eller en viss elektronisk kommunikationsut- rustning kan antas ha använts eller komma att användas av den misstänkte. Detta framstår som för lågt ställt för hemlig dataavläsning eftersom tvångsmedlet generellt sett innebär större risker för intrång i den person- liga integriteten hos den enskilde. Inte heller är det lämpligt att sätta kravet så högt som synnerlig anledning att anta eftersom det innebär att man måste vara nästan säker på att den misstänkte kommer att kontakta adressen. Utredningen föreslår att beviskravet för kopplingen sätts till särskild anledning att anta att informationssystemet har använts eller kommer att användas av den misstänkte. Ingen remissinstans invänder mot bevis- kravets styrka. Kravet innebär att utredningsläget måste visa någon faktisk omständighet som med viss styrka talar för att den misstänkte har använt eller kommer att använda informationssystemet . En sådan omständighet kan t.ex. vara att informationssystemet finns hemma hos den misstänkte eller på någon annan plats där han eller hon vistas regelbundet. Regeringen anser att det föreslagna kravet är väl avvägt. Huvudregeln bör därför vara att hemlig dataavläsning endast får avse ett avläsningsbart informationssystem som används, eller som det annars finns särskild anledning att anta har använts eller kommer att användas, av den misstänkte. Regeringen har förståelse för Datainspektionens synpunkt att det kan vara svårt att identifiera ett informationssystem och koppla det till den enskilde. Det är dock en uppgift för de brottsbekämpande myndigheterna, som efter spaningsarbete eller på annat sätt måste kunna visa en sådan koppling. Eventuella svårigheter att nå upp till det föreslagna beviskravet för koppling mellan den som åtgärden riktar sig mot och informations- systemet får inte gå ut över rättssäkerheten, som Datainspektionen uttrycker en oro för. Om beviskravet inte uppnås får inte hemlig dataav- läsning tillåtas. Ett undantag från huvudregeln för informationssystem som den misstänkte kontaktar Hemlig avlyssning och övervakning av elektronisk kommunikation får avse ett telefonnummer eller annan adress eller en viss elektronisk kom- munikationsutrustning som det finns synnerlig anledning att anta att den 2019/20:64 misstänkte som tillståndet avser har kontaktat eller kommer att kontakta (27 kap. 20 § första stycket 2 RB). Utredningen föreslår att motsvarande bör gälla för hemlig dataavläsning, vilket Civil Rights Defen- ders och invänder mot. Det är enligt regeringen av väsentlig betydelse att hemlig dataavläsning kan användas i motsvarande fall som de befintliga hemliga tvångsmedlen. Det finns annars risk för att vissa allvarliga brott inte kan utredas när det visar sig vara omöjligt att använda befintliga hemliga tvångsmedel. För hemlig dataavläsning bör det alltså finnas ett undantag från huvudregeln om att åtgärden endast får avse infor- mationssystem som används av en misstänkt när det är fråga om avläsning eller upptagning av uppgifter som kan hämtas in genom hemlig avlyssning och övervakning av elektronisk kommunikation. Undantaget bör dock endast kunna tillämpas i mycket särpräglade situationer och bör kräva att det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte som tillståndet avser har kontaktat eller kommer att kontakta informationssys- temet. Det betyder att man måste vara nästan säker på att den misstänkte kommer att kontakta det aktuella informationssystemet. Det kan t.ex. ha kommit fram konkreta indikationer på att en misstänkt ska kontakta en annan persons mobiltelefon vid ett visst tillfälle. Även i dessa fall bör ställas krav på åtgärdens proportionalitet och att den är av synnerlig vikt för utredningen. Regeringen anser dock inte att det finns anledning att, som är inne på, ytterligare särreglera vad som gäller för hemlig dataavläsning när avläsningen eller upptagningen avser ett infor- mationssystem som används av en person som inte är misstänkt för brott. Ett ytterligare undantag för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet Om det är av synnerlig vikt för utredningen får domstol lämna tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet (27 kap. 20 § andra stycket RB). I dessa fall finns alltså inte någon misstänkt person. Eftersom det inte finns någon misstänkt person finns det inte heller någon koppling mellan en misstänkt och det informationssystem som åtgärderna ska vidtas i. De upp- gifter som övervakningen kan ge tillgång till är samma slags uppgifter som får hämtas in enligt inhämtningslagen, dvs. historiska uppgifter om med- delanden samt historiska och realtidsbaserade platsuppgifter. I likhet med vad som gäller för befintliga hemliga tvångsmedel bör det, som utredningen föreslår och till skillnad från vad anser, finnas en möjlighet att använda hemlig dataavläsning för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för ett visst brott. Det kan ge viktiga upp- lysningar när det har begåtts ett allvarligt brott men det inte går att hitta någon misstänkt. Utan en sådan möjlighet finns det risk för att brotts- bekämpande myndigheter inte kan gå vidare i utredningar om allvarliga brott. Hemlig dataavläsning bör dock endast få tillgripas mot avläsnings- bara informationssystem som funnits på eller i anslutning till en brottsplats eller om uppgifterna av något annat skäl är av synnerlig vikt för utred- ningen. Regeringen väljer därmed en formulering som närmare anknyter till 27 kap. 20 och 20 c §§ RB och inte utredningens förslag om att upp- gifterna får läsas av eller tas upp om det är av synnerlig betydelse för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet. trycken torde dock i praktiken vara närmast språklig och uttrycket synner- Prop. 2019/20:64 lig vikt för utredningen bör täcka samtliga fall som bedöms vara av synner- lig betydelse för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet. Enligt gällande rätt får hemlig kameraövervakning användas för att fast- ställa vem som skäligen kan misstänkas för brottet (27 kap. 20 c § RB). Utredningen lämnar inte något förslag om att hemlig dataavläsning ska få användas i ett sådant syfte. och Säkerhetspolisen efterfrågar en analys i frågan. Det kan konstateras att sådan kameraövervakning som enligt får användas för att identifiera en misstänkt endast får avse den plats där brottet har begåtts eller en nära omgivning till denna plats. Sådana fall kan t.ex. vara när ett parti narkotika hittas på en viss plats. Då kan en kamera monteras på platsen för att iaktta vilka som besöker den. Behovet av hemlig dataavläs- ning i ett sådant fall, eller andra fall där hemlig kameraövervakning får användas för att identifiera en misstänkt, framstår inte som särskilt stort. Regeringen har således svårt att se tillräckliga behov av åtgärden och lämnar därför, i likhet med utredningen, inget sådant förslag. Vad gäller Säkerhetspolisens förslag om att de brottsbekämpande myndigheterna ska få använda hemlig dataavläsning för att ta upp rums- avlyssnings- och kameraövervakningsuppgifter för att kunna identifiera en person gör regeringen följande bedömning.