prop · H603104 · 2019-04-11 00:00:00 — Det skedde bland annat genom att under sina ordförandeskap bjöd in civilsamhällesrepresentanter På svenskt initiativ briefades rådet således 2017 av en företrädare för en somalisk kvinnoorganisation. berätta för rådet om kvinnors deltagande i valprocess och om Under ordförandeskapet bjöd på motsvarande sätt in en företrädare från en kvinnoorganisation i (DRK). verkade även för att civilsamhällesrepresentanter, inklusive genom att ge förslag på lämpliga organisationer och personer. var till exempel pådrivande för att säkerställa att en kvinnlig civilsamhällesrepresentant kunde delta vid rådets möte om . Detsamma var fallet när en kvinnlig civilsamhällerepresentant kunde delta vid rådets möte om polisfrågor i Under det svenska ordförandeskapet i säkerhetsrådet var det könsbalans mellan dem som briefar säkerhetsrådet. Under ordförandeskapet deltog även utrikesminister i en gemensam resa för FN och Afrikanska unionen (AU) till Sahel- regionen i (och ). Det följdes upp med ett högnivåmöte i säkerhetsrådet. fördjupningsarbete avseende kvinnor, fred och säkerhet för att identifiera hur länken kan stärkas mellan säkerhetsrådets intentioner och insatserna som genomförs i fält. Arbetet skedde i samarbete med Styrelsen för genomfördes till , , , och Sydsudan för att granska och analysera hur säkerhetsrådets beslut genomförs i praktiken. Trots framsteg i säkerhetsrådets arbete med kvinnor, fred och säkerhet under medlemskap gav resorna och annan uppföljning vid handen att det kvarstår utmaningar och brister med genomförandet i fält. Länken behöver stärkas mellan å ena sidan uttalanden och beslut i New och å andra sidan genomförandet i fält. På grundval av fördjupningsarbetet formulerades rekommendationer om hur FN ska kunna ta vidare arbetet med kvinnor, fred och säkerhet (WPS). Rekommendationerna tillställdes FN:s generalsekreterare den årliga öppna debatten i om kvinnor, fred och säkerhet I samband med debatten ordnade också ett civilsamhällesforum – det första i sitt slag – som en plattform för kvinnoorganisationer att interagera med säkerhetsrådsmedlemmarna. Sexuellt och könsbaserat våld i konflikt är ett frågekomplex som är nära förbundet med dagordningen för kvinnor, fred och säkerhet. arbetade som rådsmedlem för ett starkare och tydligare engagemang från FN och säkerhetsrådet i denna fråga. På svenskt förslag införde säkerhetsrådet särskilda listningskriterier för sexuellt och könsbaserat våld i FN:s sanktionsregimer för skickade ett team till FN:s stabiliseringsinsats i (Minusca) i syfte att bistå med kunskap inom sexuellt och könsbaserat våld (Sexual and Gender-Based Violence, SGBV). Under medlemskapet i säkerhetsrådet bidrog även med en polis till FN:s expertteam för rättsstatsfrågor Skr. 2018/19:104 och mot genderbaserat våld i konflikt (UN Team of Experts on the Rule of and Sexual Violence in Conflict) i . Konfliktförebyggande och fredsbyggande utgjorde en tematisk prioritering för det svenska medlemskapet. Förebyggande av väpnad konflikt är en svensk profilfråga . Rådets engagemang i potentiella konflikter är alltför begränsat. Kapaciteten att analysera risker och hot är bristfällig. har FN och säkerhetsrådet en tydlig uppgift och ett tydligt mandat, enligt FN- stadgans första artikel och sjätte kapitel, att agera förebyggande. Frågan är dock kontroversiell i säkerhetsrådet då vissa medlemmar, inklusive ett par av de permanenta, anser att risksituationer utgör interna angelägenheter och således inte ryms inom kategorin hot mot internationell fred och säkerhet. Året före inträde i rådet fanns ett nytt ramverk på plats i form av de parallella och likalydande resolutioner som antagits om fredsbyggande (baserat på begreppet ”Sustaining Peace”, som omfattar hela konfliktcykeln – före, under och efter konflikt) av både (A/RES/70/262) och säkerhetsrådet (2282 (2016)). De parallella resolutionerna innehöll uppmaningar om att förbättra genomslaget för FN:s arbete med konfliktförebyggande och fredsbyggande. Ökad samstämmighet krävdes mellan FN:s ”tre pelare” – fred och säkerhet, utveckling, samt mänskliga rättigheter – liksom mellan arbetet i fält och högkvarter. Resolutionerna kan ses som några av de mest långtgående mellanstatliga överenskommelserna vad gäller konfliktförebyggande. Trots förebyggandefrågans känslighet fanns således öppningar som sökte begagna sig av. Ett första spår var att öka handlingsutrymmet och stärka modet genom mobilisering. Generellt i anföranden i rådets kammare påminde om generalsekreterarens mandat enligt artikel 99 att fästa rådets uppmärksamhet på en fråga som enligt dennes mening hotar internationell fred och säkerhet och uppmanade till mer frekvent användande av detta mandat. Under det första ordförandeskapet tog dessutom initiativ till en öppen debatt på ministernivå om konfliktförebyggande. Syftet med mötet var att ge den nytillträdde generalsekreteraren, , ett tillfälle att presentera sin vision för förebyggande och ge agendan ökat momentum samt att etablera en förtrolig kontakt mellan säkerhetsrådet och generalsekreteraren. lanserades en generalsekreterarrapport om hur arbetet med ”Sustaining Peace-agendan” skulle omsättas i praktiken. Det följdes upp genom, även , parallella och likalydande resolutioner i säkerhetsrådet och (2413) generalförsamlingen (A/RES/72/276). hade en pådrivande roll inför och i förhandlingarna om resolutionerna. Utrikesminister deltog vid resolutionernas antagande i säkerhetsrådet respektive generalförsamlingen. 2018/19:104 Ett annat spår var att genomgående ställa krav på bättre risk- och konfliktanalys från FN-systemet och ett skifte av fokus till grundorsaker till konflikt och mer integrerade ansatser. Konfliktförebyggande, fredsbyggande och ”Sustaining Peace” är breda begrepp som behöver operationaliseras. Den svenska ansatsen i säkerhetsrådet innebar att föra fram ett konfliktcykelperspektiv som innefattade kopplingen mellan säkerhet och utveckling. För att ett tidigt agerande ska vara möjligt behöver rådets informationsunderlag vara adekvat och en öppenhet finnas för att diskutera situationer som riskerar att eskalera – oavsett om de formellt står på rådets dagordning eller inte. Det finns verktyg för att i informella format ta upp frågor som inte står på rådets agenda. Sekretariatet kan bland annat arrangera så kallade ”Situational Awareness Briefings” som sker i ett informellt format utanför rådets kammare. Det har emellertid skett en utveckling mot att dessa briefingar ofta avser frågor som redan står på rådets dagordning. arbetade därför för att vitalisera detta och andra verktyg. Motståndet var i de konkreta fallen ofta kompakt från berörda länder och deras allierade i rådet (se vidare avsnitt 6.1.5om Centrala inklusive , samt avsnitt 6.4.4 om ). Ett tredje spår var att arbeta genom de regionala FN-funktioner och regionala organisationer som vill främja förebyggandeagendan och är beredda att agera förebyggande. En konkret framgång för rådets konfliktförebyggande var hanteringen av krisen i under svenska ordförandeskapet . Avgörande för framgången var det täta samarbetet mellan rådet med FN:s kontor för och (Unowas), den västafrikanska samarbetsorganisationen samt Afrikanska unionen. Ett fjärde spår var engagemang i de stödjande funktioner och resurser inom FN-systemet som, trots att de ligger utanför säkerhetsrådet, möjliggör förebyggande åtgärder av relevans för rådets arbete och ansvar. Vid sidan av (se nästa avsnitt) är ett exempel den personal som sekonderas från (FBA) och Sida till många av FN:s politiska stödinsatser (Special Political Missions). Ett annat exempel är det program för freds- och utvecklingsrådgivare knutna till (Resident ’s Office), vilket stötts av sedan starten och som är aktivt i 49 länder. Ett tredje exempel är regeringens fredsdiplomatiska satsning som möjliggjorde ett svenskt ökat engagemang i flera konfliktsituationer på rådets dagordning med risk för återfall eller eskalering, däribland , , , och Stora sjö-regionen. Dessa insatser spelar en viktig roll i arbetet för förebyggande och fredsbyggande, inte minst genom att bidra till lokalt arbete och informationsinhämtning från fältet. Den sammantagna bilden från medlemskapet är att säkerhetsrådet inte, annat än undantagsvis, förmår bidra till FN:s stadgeuppgift att förebygga väpnade konflikter. Det handlar i grunden om bristande politisk vilja. Icke desto mindre måste de praktiska verktygen fortsatt stärkas, så att i vart fall generalsekreteraren kan driva på tillsammans med de rådsmedlemmar som delar ändamålen för konfliktförebyggandearbetet. Medling är ett viktigt förebyggandeverktyg för FN och säkerhetsrådet. engagerade sig i denna fråga inklusive kvinnors roll i medlingsinsatser. Som ett led i generalsekreterarens strategi för ökad diplomatisk mobilisering utsågs en ”” bestående av nio kvinnor och nio män. Avsikten var att samla ett antal högt uppsatta personer med internationell eller regional profil med beredskap att agera för generalsekreterarens medlingssyften i olika arenor: för diskreta medlingsinsatser och för att bidra till att öka kunskaper om, och sprida intresset för, medling. Vid en öppen debatt om medling och fredlig konfliktlösning under ordförandeskap var ett återkommande tema vikten av deltagande från lokala och regionala aktörer i medlingsinsatser. Ett annat tema som bland annat underströks från svensk sida var behovet av ökad jämställdhetsintegrering och kvinnors roll i medlingsinsatser och fredsförhandlingar för att uppnå lyckade och hållbara resultat. drev frågan under medlemskapet i rådet, inte minst genom det svenska medlingsnätverket för kvinnor. En viktig plattform för att driva prioriteringarna avseende konfliktförebyggande och fredsbyggande var FN:s fredsbyggandekommission. Mot bakgrund av mångåriga och aktiva medlemskap i fredsbyggandekommissionen innehade rollen som koordinator för fredsbyggande i säkerhetsrådet. Rollen syftar till att främja samarbetet och underlätta kommunikationen mellan de två organen. arbetade bland annat för att säkerställa att kommissionens medlemmar var välinformerade om säkerhetsrådets övergripande program och inriktning. var pådrivande i ansträngningarna med att stärka kommissionens rådgivande funktion till säkerhetsrådet. Ansträngningarna bidrog till att fredsbyggandekommissionens landsspecifika konfiguration för tog fram och för rådet presenterade ett antal observationer inför mandatförhandlingarna om FN-insatsen i landet (Minusca). Det var första gången som fredsbyggandekommissionen i rådet kunde presentera observationer inför en mandatförnyelse. medverkade även till ett möte mellan fredsbyggandekommissionen och Afrikanska unionen (AU) när representanter från AU befann sig på plats i under ordförandeskap . Det bidrog till att utveckla kontaktytorna mellan fredsbyggandekommissionen och AU. Andra exempel på att kommissionen spelade en viktig roll i rådsarbetet inkluderade neddragningen av FN:s insats i (Unmil), hanteringen av och dess fredsbyggandeutmaningar efter eftervalskrisen samt den socio-ekonomiska dialog som fredsbyggandekommissionen förde med som komplement till säkerhetsrådets engagemang. På detta sätt visade kommissionen sitt värde som resurs i övergångsfaser. Under svensk ledning antog säkerhetsrådet ett ordförandeuttalande om hur fredsbyggandekommissionen kunde bidra till rådets förebyggandeagenda. Ordförandeuttalandet var det första någonsin som var helt vikt åt FN:s fredsbyggandekommission (S/PRST/2018/20). 2018/19:104 Genom uttalandet uppmanade säkerhetsrådet fredsbyggandekommissionen att bland annat presentera konkreta rekommendationer om insatser för att upprätthålla fred i specifika situationer inför kommande översyner av olika FN-mandat. Ordförandeuttalandet är ett led i att utveckla och stadfästa samarbetet mellan rådet och kommissionen. Vid antagandet fanns en förväntan om att uttalandet skulle användas för att stärka fredsbyggandekommissionens rådgivande funktion i förhållande till arbetet i säkerhetsrådet. Under medlemskap kunde rådet i både resolutioner och uttalanden erkänna klimatförändringarnas negativa konsekvenser för fred och säkerhet. Därtill inleddes på svenskt initiativ en viss institutionalisering inom FN-systemet för att bättre förstå och hantera klimatrelaterade säkerhetsrisker. Klimat som säkerhetsfråga lyftes i rådet 2007 vid en debatt arrangerad av . organiserade en ny debatt i rådet och lyckades i samband med denna att genomdriva ett ordförandeuttalande (S/PRST/2011/15) som uttryckte oro över att klimatförändringarnas negativa effekter eventuellt kunde förvärra hotet mot fred och säkerhet. fram till inträde i rådet skedde inga egentliga framsteg. Formella rådsmöten hölls med klimat och säkerhet som delfråga, såsom exempelvis den öppna debatt om små önationers särskilda säkerhetsutmaningar som arrangerades av . Därtill hade olika så kallade Arriamöten satt frågekomplexet i fokus. Inga formella beslut eller uttalanden hade emellertid antagits och FN-systemet i stort heller inte axlat nytt ansvar för att bättre söka förstå och hantera vad som på svenskt initiativ kom att benämnas klimatrelaterade säkerhetsrisker. Agendan hade sålunda varit kontroversiell. Tveksamheter hos vissa permanenta rådsmedlemmar, liksom vissa G77-medlemmar, kvarstod också under tid i rådet. Dessa tveksamheter bottnade dels i ett ifrågasättande av kopplingarna mellan klimat och säkerhet, dels i en oro över en otydlig rollfördelning mellan generalförsamlingen och säkerhetsrådet. ansats som rådsmedlem var att i första hand integrera tematiska frågor i rådets geografiska dagordning. Detsamma gällde frågan om klimat och säkerhet. fokuserade på frågans koppling till konfliktförebyggande och riskhantering, upprätthöll tät dialog med drabbade länder och tog stöd i den senaste forskningen. Tchadsjöregionen blev startpunkten för ansträngningarna. Vid inträde i rådet stod regionen, med sina mångsidiga utmaningar, på randen till en svältkatastrof. fortsatte attacker och kidnappningar av fraktioner av den etablerade terroristgruppen . Klimatförändringarnas negativa effekter i området var påfallande. – av stor betydelse för de angränsande länderna , , och – bedömdes för rådsmedlemskap ha minskat till av den yta som sjön täckte , med direkta konsekvenser för människors försörjningsmöjligheter i regionen. I ljuset av detta arrangerade det svenska ordförandeskapet i säkerhetsrådet ett möte om den bredare situationen i Det var första gången som rådet genomförde ett möte med detta Under den resa till regionen (, , och ) som rådet sedermera genomförde tog fram ett utkast I nära samarbete med pennhållaren omvandlades texten till ett resolutionsutkast, som kunde antas med Resolution blev banbrytande genom att den tydligt erkänner klimatförändringarnas negativa inverkan på stabiliteten i en specifik region- Det var första gången i en text antagen av rådet. Med avstamp i resolutionen om Tchadsjöregionen lyckades under kvarvarande rådsmedlemskapstid verka för att rådet skulle erkänna klimatförändringarnas säkerhetsimplikationer i fler geografiska sammanhang, såväl regioner som länder. Så skedde genom rådets ordförandeuttalanden om FN:s regionala kontor för och (Unowas) respektive (S/PRST/2018/3, S/PRST/2018/16) varvid rådet i det senare uttalandet också uppmanade Unowas att i sina aktiviteter beakta riskanalys relaterad till En motsvarande uppmaning om beaktande av riskanalys togs med i ett ordförandeuttalande om FN:s regionala kontor för (Unoca) (S/PRST/2018/17). resolution som antogs och förlängde mandatet för FN:s stödinsats i (Unsom) inkluderades skrivningar om klimatets roll i mandatet för en FN-insats. Med Unsom som förlaga kunde klimatförändringarnas negativa effekter för stabiliteten i erkännas när mandatet för FN:s stabiliseringsinsats i (Minusma) förnyades genom resolution . resolution tog arbetet ytterligare steg eftersom klimatreferenser för första gången kunde inkluderas i de operativa paragraferna om mandatet. Minusma uppmanades att ta hänsyn till klimatförändringarnas säkerhetsimplikationer i sin verksamhet och strategier. Mot bakgrund av förhandlingarna om Minusma kunde rådet 2018 göra detsamma genom resolution när mandatet förlängdes för FN:s och Afrikanska unionens gemensamma fredsfrämjande insats i (Unamid). klimatförändringarnas negativa effekter för situationen i och Unamid uppmanades i resolutionens operativa delar att ta hänsyn till detta i sina aktiviteter. Klimatförändringarnas negativa effekter för stabiliteten i den centralafrikanska regionen erkändes därefter i resolution , som i förlängde mandatet för FN:s integrerade stabiliseringsinsats i (Minusca). Som framgår kunde framsteg successivt nås efter att agendans relevans först säkrats genom referensen i resolutionen om Tchadsjöregionen. Arbetet med att få dessa texter antagna inbegrep påtagligt förberedelsearbete och skedde nära samarbete med , , (2017), (2017), (2018) och (2018). Nära kontakt hölls också med rådets afrikanska medlemmar. (2017) och (2018) utgjorde tydliga likasinnade 2018/19:104 medan andra afrikanska rådsmedlemmar kunde ha en mer ambivalent hållning i frågan. På svenskt initiativ underströk också rådet i flertalet ordförandeuttalanden och resolutioner behovet av adekvat riskanalys vad gäller klimatrelaterade säkerhetsrisker. Syftet med detta var att göra det konfliktförebyggande arbetet mer effektivt och skapa ett tryck för en institutionalisering av frågekomplexet. En viktig föresats under rådsmedlemskapet, därtill med bestående verkan, var att stärka FN-systemets förmåga att arbeta med frågekomplexet. Efter en tids ansträngningar från företrädesvis svenskt håll lanserades en mindre koordineringsmekanism för klimatrelaterade säkerhetsrisker. Denna skulle samla information och analys från relevanta delar av FN-systemet, inklusive landnivån, samt från extern forskning, för att stärka analysen och rapporteringen kring klimatrelaterade säkerhetsrisker till FN:s beslutsfattande instanser. Mekanismen kom att ledas av för politiska frågor (DPA) och samlade en representant vardera från DPA, FN:s miljöprogram (United Nations Environment Programme, ) respektive (United Nations Development Programme, UNDP). En central komponent för mekanismen var goda kanaler till forskningsvärlden. I detta syfte skapade internationella fredsforskningsinstitut () en expertarbetsgrupp som tillhandahöll riskinformation och spelade en viktig roll vid mekanismens upprättande och operationalisering. Mekanismens arbete hann ge initiala avtryck i generalsekreterarens regelbundna rapportering till säkerhetsrådet. I generalsekreterarens rapport om Unoca fick klimatförändringarnas effekter ett eget avsnitt, vilket tidigare inte skett i motsvarande rapportering. Mekanismen omnämndes explicit av generalsekreteraren vid ett möte i rådet om grundorsaker till konflikt . Mot bakgrund av framstegen med att introducera agendan om klimat och säkerhet i rådets löpande arbete togs nästa steg under det svenska ordförandeskapet . organiserade då en tematisk debatt om klimatrelaterade säkerhetsrisker under ledning av utrikesminister . Det var den första debatten på detta tema , och den tredje . Debatten påvisade ett tydligt tvärregionalt stöd för att ta agendan vidare, inklusive stöd från en majoritet av rådsmedlemmarna. FN:s vice generalsekreterare pekade på den tydliga kopplingen mellan klimat och säkerhet – inte minst i – som hon precis hade besökt tillsammans med utrikesminister . FN:s förmåga att förstå och hantera klimatrelaterade säkerhetsrisker på samtliga nivåer skulle mobiliseras. Vid debatten deltog också vattenminister och den kvinnliga civilsamhällesrepresentanten från . Utöver rådets medlemmar talade fyra medlemsstater som i sin tur representerade grupper av länder som var särskilt drabbade av klimatförändringarnas effekter: (Alliansen av små ö-stater, Aosis), , som representerades av sin president (grupperingen Developing States, Sids), (Karibiska gemenskapen, Caricom) samt (Arabgruppen) Sammanfattningsvis rörde sig diskussionen under tid i Skr. 2018/19:104 säkerhetsrådet från att ha handlat om klimatförändringarna har säkerhetsmässiga implikationer till hur dessa implikationer ser ut och vilka åtgärder som behöver vidtas. Därtill genomdrevs en viss institutionalisering och initiala steg togs för att säkerställa bättre rapportering och riskanalys vad gäller klimatrelaterade säkerhetsrisker. Mot slutet av rådsmedlemskapet arbetade tätt med inkommande rådsmedlemmar, inte minst med (vald medlem 2019–2020), som hade för avsikt att driva agendan vidare. 5.1.4Barn och väpnad konflikt hade som rådsmedlem uppdraget att vara ordförande för säkerhetsrådets arbetsgrupp om barn och väpnad konflikt (Caac), ett formellt underorgan till rådet. För låg uppdraget väl i linje med svenska prioriteringar och ett principbaserat rådsmedlemskap. Som ordförande ansträngde sig att stärka arbetsgruppens roll och att integrera Caac-agendan i den löpande hanteringen i rådet. Som övergripande tema för detta lyfte kopplingen mellan Caacagendan och konfliktförebyggande. arbetsgrupp för barn och väpnad konflikt skapades 2005 genom resolution och har som främsta uppgift att granska situationen för barn drabbade av väpnad konflikt i olika länder baserat på generalsekreterarens rapporter och anta landsspecifika slutsatser med rekommendationer till regeringar och parter till väpnade konflikter. arbetade för att göra arbetsgruppen mer effektiv och fältorienterad samt med en tydligare koppling till säkerhetsrådets löpande arbete. Under ledning kunde arbetsgruppen anta åtta slutsatser med rekommendationer, vilket kan jämföras med fyra antagna slutsatser . Slutsatser antogs om , , , , , , (DRK) och Sydsudan. lyckades också, i arbetsgruppens historia, konsekvent slutföra förhandlingarna om respektive slutsatser . För att stärka kopplingen till fält genomförde arbetsgruppen under svensk ledning två fältresor: (2017) och Sydsudan (2018). Arbetsgruppen hade inte genomfört fältbesök . Som ordförande tog också initiativ till att be generalsekreteraren om en uppdaterad rapport om barn och väpnad konflikt i . Utanför arbetsgruppen arbetade också med att föra in och skärpa skrivningarna om barn och väpnad konflikt i förhandlingar om resolutioner och uttalanden i säkerhetsrådet, särskilt i samband med mandatförnyelser för FN-insatser. Ett annat exempel på hur kopplingen kunde stärkas mellan arbetsgruppen och säkerhetsrådet var då först arrangerade en briefing i arbetsgruppen om situationen för barn i Kasaï- regionen i DRK. Därefter bjöd , tillsammans med , in generalsekreterarens särskilda representant för barn och väpnad konflikttill säkerhetsrådet för att briefa om situationen för barn i Kasaï. 2018/19:104 detta sätt säkerställdes rådets medlemmar ett bättre informationsunderlag i frågan. I samband med säkerhetsrådets årliga öppna debatt om barn och väpnad konflikt presenterade ett utkast till ordförandeuttalande på temat barn och väpnad konflikt och konfliktförebyggande som antogs av säkerhetsrådet (PRST 2017/21). Uttalandet bäddade för den öppna debatt som arrangerades under svenska ordförandeskapet , liksom den resolution som antogs vid debatten. Debattens övergripande tema var förebyggande: ”Protecting children today prevents conflicts tomorrow”. Ordförande för mötet var statsminister . Under dennes ledning kunde ett enhälligt säkerhetsråd anta resolution om barn och väpnad konflikt med fokus på konfliktförebyggande. Resolutionen antogs med ett rekordstort antal länder som medförslagsställare, 98 stycken. Resolutionen stärker Caac-agendan i olika avseenden. Den understryker att agendan är nödvändig för det konfliktförebyggande arbetet och hållbar fred. Den utvecklar åtaganden inom återintegrering av barn som haft anknytning till väpnade styrkor eller grupper, ansvarsutkrävande samt Caac-agendans koppling till de globala målen för hållbar utveckling.