prop · H60398 · 2019-04-10 00:00:00 — Indirekt skatt på arbete Indirekt skatt på arbete Notera: Beräkningarna bygger på prognoser . Skatteutgifter markerade med * anges som procent av de totala skatteintäkterna för samtliga skatteslag. Icke saldopåverkande skatteutgifter (skattefria transfereringar) ingår ej i sammanställningen. Procentandelarna i tabellen bör tolkas med viss försiktighet då redovisningen av skatteutgifterna av olika skäl inte är fullständig. Bland annat är dataunderlaget i vissa fall bristfälligt. Tabellen ger dock en översiktlig helhetsbild av skatteutgifternas relativa betydelse. I tabell 1.2, rad 1–6 och 8–11, anges skatteutgifter och skattesanktioner i procent av skatteintäkterna för respektive skatteslag. Skattereduktioner på rad 7 ges i procent av de totala skatteintäkterna. Slutligen, på rad 12, redovisas samtliga skatteutgifter och skattesanktioner i procent av de totala skatteintäkterna. I tabell 1.2 är skatteutgifterna fördelade på de inkomsttitlar som används i den ekonomiska vårpropositionen. Posten ”direkt skatt på arbete” (rad 1) motsvarar posterna ”skatt på inkomst av tjänst” och ”skatt på inkomst av näringsverksamhet för enskilda näringsidkare m.fl.” i tabell 1.1 ovan. Posten ”skatt på företagsvinster” (rad 4) motsvarar posten ”skatt på inkomst av näringsverksamhet för aktiebolag m.fl.” i tabell 1.1. För de specifika utgiftsområdena uppgår samtliga skatteutgifter och skattesanktioner till av de totala skatteintäkterna. Motsvarande andel för de skattetekniskt motiverade skatteutgifterna och skattesanktionerna uppgår till . Samtliga saldopåverkande skatteutgifter och skattesanktioner summerar till av de totala skatteintäkterna. Skatt på kapital har den högsta procentuella andelen skatteutgifter av samtliga skatteslag. Det är främst den relativt låga beskattningen av avkastning och kapitalvinst på eget hem och bostadsrätt som förklarar den höga andelen skatteutgifter av skatt på kapitalinkomster. I detta avsnitt anges vilka skatteutgifter som tillkommit sedan föregående år. Andra förändringar av större betydelse tas också upp. I de fall storleken på enskilda skatteutgifter eller skattesanktioner väsentligen skiljer sig från föregående års redovisning beskrivs dessa i avsnitt 1.5.2.Därtill, i avsnitt 1.5.3, kommenteras de största skatteutgifterna inom respektive skatteslag. finns en skattereduktion för sjuk- och aktivitetsersättning. Denna redovisas som en skatteutgift i årets skatteutgiftsredovisning. Skatteutgiften redovisas som J2, Skattereduktion för sjuk- och aktivitetsersättning och faller under utgiftsområde 10. granskade 2018 sparformen investeringssparkonto i rapporten – en enkel sparform i ett komplext skattesystem (RiR 2018:19). I rapporten rekommenderar regeringen att återkommande informera om de skattemässiga effekterna av investerings- I regeringens skrivelse om investeringssparkonto (skr. 2018/19:30) anför regeringen att det finns skäl att undersöka möjligheterna att bestämma storleken på den skatteutgift som investeringssparkonto utgör och i så fall redogöra för denna i kommande skatteutgiftsredovisningar. Regeringen redovisar storleken på den skatteutgift (D11, Schablonmässigt underlag för kapitalinkomstskatt (på investeringssparkonto) som investeringssparkonto utgör. trädde nya skatteregler för företagssektorn i kraft (prop. 2017/18:245, bet. 2017/18:SkU25, rskr. 2017/18:398). Detta ger upphov till tre nya skatteutgifter (C4 Förenklingsregel ränteavdragsbegränsning, C5 Förenklingsregel finansiell leasing och C15 Undantag från ränteavdragsbegränsning för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag), och två skattesanktioner (och L5 Avsättning till periodiseringsfond för juridiska personer). Detta beskrivs mer i detalj i avsnitt 2. genomfördes det s.k. Bränslebytet, en reform bestående av ett reduktionspliktssystem för bensin och diesel i kombination med ändrade skatteregler. För drivmedel inom reduktionsplikten tas skatt ut enhetligt per liter bränsle, dvs. ingen skattemässig uppdelning sker av beståndsdelar som framställts av biomassa och komponenter som har fossilt ursprung. års skatteutgiftsredovisning beräknas inom transportområdet på energiskatteuttaget per energienhet för bensin inklusive beståndsdelar som framställs av biomassa (i stället som tidigare enbart beräknat på fossil bensin). Energiskattenormen inom transportområdet beräknas till per kWh jämfört med per kWh om det vore som tidigare beräknat enbart på fossil bensin. Att den beräknade nya blir högre beror på att bensin miljöklass 1 inom reduktionsplikten innehåller en andel biodrivmedel som utgörs nästan uteslutande av etanol. Etanol har ett lägre energiinnehåll än fossil bensin och ger då ett totalt lägre energiinnehåll per liter inom reduktionsplikten jämfört med ren fossil bensin. Energiskatteuttaget per energienhet inom reduktionsplikten blir då något högre jämfört med den tidigare . Den ändrade beräkningen av leder till en större skatteutgift I1 Energiskatt på diesel i motordrivna fordon. Denna skatteutgift ökar även då beräkningen innefattar förutom som tidigare fossil diesel även numera låginblandade biodrivmedel i diesel. Skatteutgiften angående energiskattebefrielse för biodrivmedel blir mindre, då biodrivmedel i bensin och diesel inte längre befrias från energiskatt. Skatteutgiften I2 Energiskatt på fossil bensin utom reduktionsplikten tillkommer och skattesanktionen Energiskatt på bensin inom reduktionsplikten upphör på grund av den ändrade beräkningen av energiskattenormen inom transportområdet. för koldioxidskatt är att endast fossila bränslen ska omfattas. Då hela blandningen inklusive biodrivmedel inom reduktionsplikten koldioxidbeskattas lika per volymenhet bensin respektive diesel uppkommer en skatteutgift avseende den fossila delen och en skattesanktion avseende biodrivmedelsdelen (under I23 Koldioxidskatt för fossila drivmedel och biodrivmedel inom reduktionsplikten). 1.5.2Väsentliga förändringar av skatteutgiftsprognoser rekommenderade 2017 i sin granskningsrapport ”Regeringens skatteutgiftsredovisning – som vill ha den?” (RIR 2017:12) bl.a. att i redovisningen av befintliga skatteutgifter redovisa och förklara väsentliga förändringar av skatteutgiftsprognoserna i förhållande till tidigare prognoser. I detta avsnitt redovisas de skatteutgifter vars prognostiserade utveckling väsentligen förändrats jämfört med föregående års skatteutgiftsredovisning och vad denna skillnad beror på. Storleken på skatteutgifterna A17 Förmån av miljöanpassade bilar skiljer sig från prognosen i föregående års skatteutgiftsredovisning. Skillnaden består i att mängden elbilar och laddhybrider ökat mer än tidigare prognos. Förändringar i beräkningsmetoden för skatteutgiften D2 Avkastning bostadsrättsfastighet har medfört att skatteutgiften är högre än i föregående års skatteutgiftsredovisning. Skatteutgiften D6 Värdeförändring på eget hem och bostadsrätt är lägre än i förra årets redovisning till följd av att prognosen för statslåneräntan har reviderats ned med drygt en procentenhet. Skatteutgiften D9 Nedsatt avkastningsskatt på pensionsmedel revideras ner på grund av förändrade prognoser. Utfallet för nedsättningen av arbetsgivaravgifterna för den först anställde blev lägre än regeringens prognos. Skatteutgiften F6 Nedsättning av arbetsgivaravgifter för den först anställda har därför reviderats ned jämfört med . För förväntas de totala saldopåverkande skatteutgifterna uppgå till . När det gäller skattesanktioner förväntas dessa uppgå till . Uppgifter om den samlade omfattningen bör dock, av skäl som anförts i avsnitt 1.4 ovan, tolkas med försiktighet. Den största skatteutgiften inom tjänsteinkomstbeskattningen är avdrag för resor till och från arbetet, som för beräknas uppgå till ca . Den största skatteutgiften inom kapitalinkomstbeskattningen är avkastning på eget hem. För bedöms skatteutgiften uppgå till . Indirekt skatt på förvärvsinkomster Bland de skatteutgifter som rör socialavgifter är skatteutgiften avseende nedsatt särskild löneskatt för anställda som fyllt och som är födda eller senare den största. beräknas denna skatteutgift uppgå till . Den största skatteutgiften inom mervärdesskatteområdet uppstår genom den reducerade skattesatsen för livsmedel. beräknas denna skatteutgift uppgå till . Den största skatteutgiften inom punktskatteområdet är nedsatt energiskatt på el inom industrin och i datorhallar, vilken uppgår till . En skattereduktion minskar den slutliga skatten genom avräkning mot statlig inkomstskatt, inkomstskatt, inkomst av näringsverksamhet, statlig fastighetsskatt och fastighetsavgift. Skattereduktionerna beräknas sammanlagt uppgå till . Den enskilt största skatteutgiften är skattereduktion för rotarbeten som beräknas uppgå till . Den största enskilda skattesanktionen uppgår till och avser socialavgifter på icke förmånsgrundande ersättningar för arbete. De icke saldopåverkande skatteutgifter som redovisas här beräknas för uppgå till . 2Samhällsekonomisk analys av skatteutgifter om enhetlig beskattning innebär strikt tolkat att ingen hänsyn tas till de motiv som ligger bakom en skatteutgift. Vissa skatteutgifter kan dock vara motiverade för att de bidrar till en förbättrad samhällsekonomisk effektivitet. Skatteutgifter kan också motiveras utifrån principer för skattepolitiken. Vidare kan skatteutgifter analyseras utifrån vilka effekter de får för jämställdhet mellan kvinnor och män. I detta kapitel görs ett försök att belysa dessa olika aspekter. I avsnitt 1.2 beskrivs vad som menas med begreppet samhällsekonomisk effektivitet. Vidare diskuteras möjligheterna att bedöma olika skatteutgifter utifrån deras bidrag till samhällsekonomisk effektivitet. I avsnitt 2.3 diskuteras skatteutgifter i förhållande till principer för skattepolitiken. Avsnitt 2.4 diskuterar skatteutgifter och jämställdhet och innehåller en diskussion om hur olika skatteutgifters effekter för jämställdheten kan belysas. I årets skrivelse beskrivs och analyseras i den mån det är möjligt de nya skattereglerna för företagssektorn (prop. 2017/18:245, bet. 2017/18:SkU25, rskr. 2017/18:398) som trädde i kraft ur perspektivet skatteavvikelser. Avsnittet avser också att beskriva och diskutera i vilken mån de nya reglerna kan anses utgöra en del av en förändrad norm för inkomstskatter, i detta fall inkomster och kostnader i näringsverksamhet och om de olika förändrade reglerna kan anses utgöra avvikelser från denna norm. Eftersom de nya reglerna för företagssektorn har varit på plats endast är möjligheterna att belysa de eventuella effekterna för den samhällsekonomiska effektiviteten, förhållningen till principer för skattepolitiken och effekterna för jämställdhet mellan kvinnor och män begränsade. Även kan det dock finnas begränsade möjligheter att belysa sådana eventuella effekter av skäl som redovisas nedan. Samhällsekonomisk effektivitet innebär att samhällets resurser används på ett effektivt sätt för att skapa så hög välfärd i samhället som möjligt. Marknadsmisslyckanden, i form av exempelvis externa effekter – när en ekonomisk transaktion påverkar en tredje part – och skattekilar mellan konsument- och producentpriser, snedvrider resursallokeringen i samhället. Snedvridningen leder till en ineffektiv resursallokering – s.k. dödviktsförluster uppstår. En annan resursallokering skulle kunna leda till förbättrad samhällsekonomisk effektivitet. Det kan därför vara samhällsekonomiskt motiverat med avvikelser från enhetlig beskattning om de förbättrar effektiviteten och därmed välfärden i samhället. Enhetlig beskattning leder i dessa fall till en välfärdsförlust. En viktig fråga är således om en skatteutgift kan anses förbättra den samhällsekonomiska effektiviteten och därmed välfärden. Hur en skatteutgift påverkar välfärden är beroende på vilken värdegrund bedömningen utgår från, t.ex. vilken vikt som läggs på fördelningen av tillgångar. En vanligt förekommande förenkling är att en åtgärd antas leda till ökad välfärd om vinsterna för dem som vinner på en regelförändring kan kompensera förlusterna för dem som förlorar på den. Vinnarna av en skatteutgift är typiskt de som agerar på den aktuella marknaden, tillhör målgruppen för åtgärden eller påverkas av den externa effekt som internaliseras. Förlorarna kan vara svåra att identifiera då effekterna av en förändrad resursallokering kan vara vitt spridda i ekonomin. Förutom den offentliga sektorn, som förlorar skatteintäkter, är de troliga förlorarna de som agerar på närliggande marknader, tillhör en likartad eller konkurrerande målgrupp eller bidrar till den externa effekten. Det demokratiska beslutssystemet måste värdera förändringen och anse att den nya fördelningen är acceptabel. Utifrån ekonomisk teori identifieras ett antal indikatorer på hur en skatteutgift kan förbättra den samhällsekonomiska effektiviteten. Dessa indikatorer är att –realinkomsten ökar, –sysselsättningen ökar, –dödviktsförluster, dvs. snedvridning av resursallokeringen, minskar, eller –negativa (positiva) externa effekter minskar (ökar). Även om det vore önskvärt att göra en kvantitativ bedömning av en skatteutgifts bidrag till förbättrad samhällsekonomisk effektivitet är detta oftast inte praktiskt möjligt då det ställer stora krav på data och metod. En kvalitativ bedömning går dock ofta att göra. Skatteutgifter kan även analyseras utifrån hur de bidrar till ett välfungerande skattesystem. Grundläggande principer för skattesystemet kan till exempel vara att skattesystemet ska uppfattas som legitimt och rättvist, skattereglerna ska vara generella och tydliga, beskattningen ska ske i nära anslutning till inkomsttillfället eller att reglerna ska vara hållbara i förhållande till Europeiska unionen. Genom att minska enhetligheten och öka komplexiteten i skattesystemet kan skatteutgifter sägas gå emot principen om att skattereglerna ska vara generella och tydliga. kan skatteutgifter i vissa fall bidra till att uppnå andra principiella syften. En skatteutgift kan därmed i vissa fall vara förenlig med vissa principer men stå i strid med andra sådana. Skatteutgifter kan även ha effekter för främst den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män. För att göra en bedömning av hur en skatteutgift kan påverka jämställdheten kan följande indikatorer användas: –förändring av disponibel inkomst för kvinnor respektive män, –förändring av kvinnors respektive mäns arbetskraftsdeltagande, –förändring av kvinnors respektive mäns obetalda hemarbete, samt –resursomfördelning mellan sektorer där kvinnor respektive män är överrepresenterade i termer av t.ex. konsumtion, sysselsättning eller företagande. 2.5Beskrivning av nya skatteregler för företagssektorn De nya reglerna i korthet trädde nya skatteregler för företagssektorn i kraft (prop. 2017/18:245, bet. 2017/18:SkU25, rskr. 2017/18:398). De nya reglerna innebär bl.a. att det har införts en generell begränsning av ränteavdrag i bolagssektorn. Förändringen av skattereglerna avser att minska möjligheter till skattebaserodering och vinstförflyttning genom ränteavdrag. Med hänsyn till detta och för att förbättra den skattemässiga neutraliteten mellan eget och lånat kapital samt möjliggöra en breddning av bolagsskattebasen genomfördes den generella begränsningen av ränteavdrag i bolagssektorn i form av en EBITDA-regel. Med en EBITDA- regel avses en regel som är baserad på resultatmåttet EBITDA (”Earnings Before Interest and Tax, Depreciation and Amortization”). Avdragsutrymmet för negativt räntenetto uppgår till Begränsningen av ränteavdragen kombinerades med en sänkning av bolagsskatten och expansionsfondsskatten från stegvis och är , dvs. 2019 och 2020, . Vid sidan om dessa större förändringar kompletteras reformen med ett antal mindre förändringar av företagens skatteregler. För att regelbördan för små och medelstora företag inte skulle bli för stor på grund av EBITDA-regeln infördes också en förenklingsregel. Förenklingsregeln innebär att ett negativt räntenetto, dvs. skillnaden mellan ett företags ränteutgifter och ränteinkomster, får dras av . Ett sådant avdrag får göras i stället för ett avdrag av avdragsunderlaget enligt EBITDA-regeln. Utformningen av förenklingsregeln gör att främst små och medelstora företag undgår den ökade regelbörda som EBITDA-regeln medför. Med anledning av att det har införts generellt utformade regler som begränsar ränteavdragen och att regler som motverkar vissa s.k. hybrida missmatchningar med ränteavdrag har införts har även de riktade ränteavdragsbegränsningsreglerna snävats in. Det infördes även regler som innebär att räntedelen i leasingavgiften vid finansiell leasing skattemässigt ska behandlas som en ränteutgift hos företagen som leasar. För att införandet av den generella ränteavdragsbegränsningen inte skulle påverka framför allt nyproduktion av bostäder negativt på ett sätt som inte var avsett infördes förändrade regler för värdeminskningsavdrag för hyreshus. Reglerna om värdeminskningsavdrag för hyreshus ändrades på så sätt att, utöver för värdeminskning, får dras av från det att hyreshuset färdigställs (benämnt primäravdrag). Primäravdraget gäller även utgifter för till- eller ombyggnad efter den till- eller ombyggda delen av hyreshuset färdigställts. Vissa förändringar genomfördes också i reglerna för periodiseringsfond och säkerhetsreserv. Schablonintäkten för avsättningar till periodiseringsfonden höjdes så att den numera beräknas genom att statslåneräntan multipliceras med avsättningarna, innan förändringen beräknades schablonintäkten i stället genom att av statslåneräntan multiplicerades infördes en schablonintäkt för säkerhetsreserven som beräknas på samma sätt som för periodiseringsfonden. Förändringarna av skattereglerna för företag motiveras av samhällsekonomiska och offentligfinansiella skäl. De förändrade reglerna avser att minska möjligheter till erodering av skattebasen och vinstförflyttning genom ränteavdrag, samt att förbättra den skattemässiga neutraliteten mellan eget och lånat kapital. Förändringarna leder i några fall till förändringar av för inkomstskatt som berör näringsinkomster. Införandet av en generell ränteavdragsbegränsning innebär en förändring av för inkomstskatt och inkomster av näringsverksamhet. Förändringarna leder även till en anpassning av den skattemässiga behandlingen av finansiell leasing. beräknades den beskattningsbara vinsten utan någon schablonmässig begränsning för ränteavdrag för extern finansiering. fanns det redan tidigare begränsningar för avdrag av räntor avseende interna lån. Med införandet av de nya reglerna kommer den beskattningsbara inkomsten framöver beräknas på ett sätt som begränsar ränteavdragen schablonmässigt som en andel av ett resultatmått (EBITDA) i ett givet år. kan ränteutgifter som överstiger av EBITDA och som således inte får dras av, s.k. kvarstående negativt räntenetto, dras av mot avdragsunderlag i framtida perioder. För finansiell leasing betyder regeländringarna att leasingavgifter måste delas upp mellan räntekostnader och andra kostnader. Införandet av en generell ränteavdragsbegränsningsregel är föranlett av rådets direktiv (EU) 2016/1164 av om fastställande av regler mot skatteflyktsmetoder som direkt inverkar på den inre marknadens funktion (direktivet mot skatteundandraganden) samt av mot skattebaserodering och vinstförflyttning (BEPS, Base Erosion and Profit Shifting) avseende ränteavdragsbegränsningar (åtgärd 4). Sammantaget innebär ett införande av en generell ränteavdragsbegränsning alltså en förändrad beskattningsnorm för näringsverksamhet, dvs. ingen ny avvikelse uppkommer. Den förändrade kan dock i enskilda fall medföra såväl skattesanktioner som skatteutgifter. Sådana avvikelser kan dock anses vara förenligt med en beskattningsnorm som uppvisar vissa schablonmässiga element. Ändringen av innebär dock att lättnadsregeln både för negativt räntenetto och finansiell leasing som finns för mindre företag blir en skatteutgift. Skatteutgifterna uppstår eftersom mindre företag även i fortsättningen kommer kunna dra av sina räntekostnader (negativt räntenetto) . Skatteutgiften kan inte kvantifieras. Skatteutgiften minskar de administrativa kostnaderna för mindre företag. Den nya skatteutgiften kallas C4 Förenklingsregel ränte-avdragsbegränsning. En liknande förenklingsregel införs för leasingkostnader som understiger . Storleken på skatteutgifterna kan inte kvantifieras. Förenklingsregeln minskar de administrativa kostnaderna för mindre företag Den nya skatteutgiften kallas C5 Förenklingsregel finansiell leasing. Enskilda näringsidkare omfattas inte heller av den generella ränteavdragsbegränsningen. Förändringen av inom inkomstslaget näringsverksamhet som införandet av den generella ränteavdragsbegränsningen innebär, leder även här till en skatteutgift. På grund av bristande underlag kvantifieras inte heller denna skatteutgift. Även denna skatteutgift kan motiveras av att den minskar den administrativa bördan för mindre företag. Den nya skatteutgiften kallas C15 Undantag från ränteavdragsbegränsning för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag. Införandet av primäravdraget bedöms inte ge upphov till en skatteutgift. Motivet till införandet var att bättre anpassa avskrivningstiden på hyreshus till den faktiska värdeminskningen och därmed även till den ekonomiska livslängden för sådana byggnader. Primäravdraget baseras därför på de vägledande principerna för avskrivningsreglerna i stort. Förändrade skatteregler gällande ökningen av schablonintäkten gällande periodiseringsfonden kan anses vara en skattesanktion. Detta eftersom den nya schablonintäkten överstiger räntan som krävs för att täcka skattekrediten som uppstår i samband med avsättningar till periodiseringsfonden. Den nya skattesanktionen kallas L5 Avsättning till periodiseringsfond för juridiska personer. För säkerhetsreserven är införandet delvis ett borttagande av en tidigare skatteutgift och en skattesanktion. Ökningen av schablonintäkten till nivån av den tidigare schablonintäkten för periodiseringsfonden motsvarar skatteutgiften (ökning till 0,78 *SLR). Ökningen från 0,78 till 1 avser däremot en skattesanktion. Den nya skattesanktionen kallas . De nya reglerna för företagssektorn och påverkan på skatteutgiftsredovisningen sammanfattas i tabell 2.1 nedan. Tabell 2.1 Sammanfattning nya regler för företagssektorn och påverkan på skatteutgiftsredovisningen Ändringar av den generella tsen föranleder inte någon skatteutgift/- Skatteutgift (C4 Förenklingsregel Ändringar av den generella tsen föranleder inte någon skatteutgift/- Skatteutgift (C5 Förenklingsregel finansiell Skatteutgift (C15 Undantag från näringsidkare och fysiska personer som är delägare av handelsbolag) Ingen skatteutgift, förändringen görs för att de skattemässiga avskrivningarna bättre ska återspegla förslitning över tid Skattesanktion (L5 Avsättning till periodiseringsfond för juridiska personer) Förändring för att säkerställa att företag inte ska kunna ta del av den lägre bolagsskattesatsen för räkenskapsår som Slopande av en tidigare skatteutgift samt Förändring som säkerställer att den effektiva bolagsskatten på avdrag för ökning av säkerhetsreserv som gjorts före sänkningen av bolagsskattesatsen motsvarar den vid Förändringen av skattereglerna för företag motiveras samhällsekonomiska och offentligfinansiella skäl. 2017/18:245 beskrivs att alltför förmånliga skatteregler för ränteavdrag kan leda till skattebaserosion och vinstförflyttning. Med hänsyn till detta och för att förbättra den skattemässiga neutraliteten mellan eget och lånat kapital samt möjliggöra en breddning av bolagsskattebasen föreslås att en generell begränsning av ränteavdrag i bolagssektorn. Skatteutgifterna som uppstår i samband med förenklingsregel ränte-avdragsbegränsning, förenklingsregel finansiell leasing och lättnadsregel för enskilda näringsidkare kan ses som följdändringar som krävs för att minska de administrativa kostnaderna för mindre företag.