prop · H60343 · 2019-02-13 00:00:00 — Vidare anför att det vid regleringen av tillsynen över id-utfärdaren måste beaktas vad tillsynen ska innefatta i förhållande till en avtalsreglerad uppföljning av en upphandling. Lagrådet anför att det framstår som otydligt om den som förvaltningsuppgiften överlämnats till är underkastad en offentligrättsligt reglerad tillsyn eller om denne endast är underkastad den kontroll som ligger i angelägenheten av att upp- handlingsavtal följs upp. 2018/19:43 Enligt 7 kap. 6 § lagen om tobak och liknande produkter är det den myndighet som regeringen bestämmer som utövar tillsyn över att lagens bestämmelser om spårbarhet och anslutande föreskrifter följs. Detta innebär bl.a. tillsyn över att det endast säljs tobaksvaror som har korrekta unika identitetsmärkningar. I tobaksförordningen anges att Folkhälso- myndigheten utövar denna tillsyn, i andra fall än när kommunen utövar tillsyn. Det finns inga bestämmelser i lagen om tobak och liknande produkter som reglerar tillsyn över att id-utfärdaren följer bestämmelserna i genomförandeförordningen. Avsikten är att beslutet om överlämnande av uppgiften att vara id-utfärdare till en enskild ska föregås av en offentlig upphandling. Regeringen konstaterar att eventuella brister hos den upphandlade id-utfärdaren kan hanteras inom ramen för det civil- rättsliga avtal som sluts mellan och id-utfärdaren. Regeringen förutsätter att det i avtalet ställs krav på att id-utfärdaren följer gällande lag och att det framgår hur kommer att följa upp avtalet. Regeringen har för avsikt att återkomma i frågan om det skulle uppkomma behov av en offentligrättsligt reglerad tillsyn över id- utfärdaren. Förvaltningsrätten i anser att det bör anges under vilka förut- sättningar som överlämnandet kan återkallas. Eftersom överlämnandet av förvaltningsuppgiften till id-utfärdaren kommer att föregås av en offentlig upphandling ser regeringen inget behov av att införa en sådan bestäm- melse. Det kan noteras att Lagrådet anför att återkallandet kommer att vara beroende av en tolkning av bestämmelserna i ett civilrättsligt avtal om vad som ska gälla. Lagrådet vill därför betona det angelägna i att det i upphandlingsavtalet också finns tydliga bestämmelser om under vilka förutsättningar detta kan hävas, dvs. När offentliga förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning överlämnas till privaträttsliga organ brukar det i allmänhet anges i en särskild författning att vissa av förvaltningslagens (2017:900) bestäm- melser ska tillämpas vid handläggningen av ärenden. Under förutsättning att en ansökan om unik identitetsmärkning innehåller de uppgifter som anges i bilaga II till genomförandeförordningen, ska id-utfärdaren gene- rera och utfärda märkningen. Utrymmet för id-utfärdaren att pröva och avslå en ansökan är således mycket begränsat. Regeringen bedömer därför att det inte finns behov av att ange att vissa av förvaltningslagens bestämmelser ska tillämpas på id-utfärdarens handläggning. Det kan till- äggas att principerna om legalitet, objektivitet och saklighet som har sin grund i 1 kap. 1 och 9 §§ RF även gäller i verksamhet som utövas av en enskild till vilken förvaltningsuppgifter har överlåtits. Lagstöd krävs för att få ta ut avgifter Enligt artikel 3.9 i genomförandeförordningen får id-utfärdaren fastställa och ta ut avgifter av ekonomiska aktörer enbart för att generera och utfärda unika identitetsmärkningar. Avgifterna ska vara icke-diskriminerande och proportionerliga mot antalet unika identitetsmärkningar som genereras och utfärdas för ekonomiska aktörer, med hänsyn tagen till leveranssättet. För att den som utses som id-utfärdare i ska kunna ta ut avgifter för att generera och utfärda identitetsmärkningar krävs enligt 8 kap. 2 § första stycket RF lagstöd. Avgiften är belastande. Även om det finns en motprestation – nämligen den unika identitetsmärkningen – är avgiften inte frivillig. De som vill sälja tobaksvaror till konsumenter och detalj- handeln måste ansöka om sådan märkning och betala den aktuella avgiften. I promemorian föreslås att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om storleken på avgifter för unika identitetsmärkningar. anser att promemorians förslag till reglering av avgifter inte överensstämmer med artikel 3.9 i genomförandeförord- ningen. Myndigheten anser också att det så som artikel 3.9 är utformad förutsätts att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer är id-utfärdare. Regeringen instämmer i att bestämmelsen bör förtydligas så att det fram- går att avgifter får tas ut under de förutsättningar som anges i genom- förandeförordningen. Regeringen föreslår därför att bemyndigandet ska avse föreskrifter om sådana avgifter för unika identitetsmärkningar som avses i artikel 3.9 i kommissionens genomförandeförordning. Igenomförandeförordningen anges att det är id-utfärdaren som får fast- ställa avgifter. Regeringen konstaterar att enskilda inte kan bemyndigas att meddela föreskrifter (se 8 kap. 2, 3 och 10 §§ RF). Föreskrifter om de aktuella avgifterna måste därför meddelas i lag eller av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Eftersom regeringen har bedömt att bör utses till id-utfärdare bör Folkhälso- myndigheten inte få bemyndigande att meddela föreskrifter om sådana avgifter som en id-utfärdare får ta ut. Regeringen föreslår därför att stor- leken på sådana avgifter ska beslutas av regeringen. Avgiftsnivåerna kommer i praktiken att utgå från det anbud som id-utfärdaren har lämnat i samband med upphandlingen. Regeringen ser därför inte att det strider mot genomförandeförordningen att avgifternas storlek fastställs genom före- skrifter i förordning i stället för av id-utfärdaren. Id-utfärdarens behandling av personuppgifter Enligt artikel 15.10 i tobaksproduktdirektivet ska medlemsstaterna säker- ställa att personuppgifter endast behandlas i enlighet med de regler och skyddsåtgärder som fastställs i direktiv /46/EG. Detta direktiv ersattes av och rådets förordning (EU) 2016/679 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). I promemorian görs bedömningen att artikel 6.1 c och 6.1 e i data- skyddsförordningen ger rättslig grund för den behandling av person- uppgifter som en id-utfärdare måste göra för att följa genomförande- förordningens krav. Datainspektionen anser att det i promemorian saknas en närmare beskrivning av id-utfärdarens behandling av personuppgifter, exempelvis när det gäller omfattning, typ av personuppgifter, vilka registrerade som berörs och hur personuppgifterna kan komma att spridas. Enligt Data- inspektionen saknas en analys och bedömning av om lagförslaget upp- fyller dataskyddsförordningens krav i artikel 6.3 andra stycket och skäl 41. Vidare anför Datainspektionen att det inte framgår av promemorian om den föreslagna ändringen i sig anses utgöra en rättslig förpliktelse för id- 2018/19:43 utfärdaren eller om den rättsliga förpliktelsen anses följa av annan befintlig eller kommande reglering. Datainspektionen anser att det bör utredas om det är artikel 6.1 c eller artikel 6.1 e som bör anses utgöra den rättsliga grunden för den behandling som inte är nödvändig som ett led i id- utfärdarens myndighetsutövning. Regeringen konstaterar att personuppgifter enligt artikel 5 i dataskydds- förordningen bl.a. ska behandlas på ett lagligt, korrekt och öppet sätt i förhållande till den registrerade. De ska samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och inte senare behandlas på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål. Den personuppgiftsansvarige ska ansvara för och kunna visa att dessa krav efterlevs. Behandlingen av personuppgifter är laglig bl.a. om behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den person- uppgiftsansvarige (artikel 6.1 c) eller om behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den person- uppgiftsansvariges myndighetsutövning (artikel 6.1 e). Enligt artikel 6.3 ska den grund för behandlingen som avses i punkt 1 c och e fastställas i enlighet med unionsrätten eller en medlemsstats nationella rätt som den personuppgiftsansvarige omfattas av. Syftet med behandlingen ska fast- ställas i den rättsliga grunden eller, i fråga om behandling enligt punkt 1 e, vara nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning. I skäl 41 data- skyddsförordningen anges att en rättslig grund bör vara tydlig och precis och dess tillämpning bör vara förutsebar för personer som omfattas av den. I skäl 24 i genomförandeförordningen anges att de personuppgifter som behandlas i samband med spårbarhetssystemet bör skyddas i enlighet med direktiv /46/EG. I artikel 25.2 i genomförandeförordningen anges att data som lagras i databassystemet ska användas endast för de syften som avses i tobaksproduktdirektivet och denna förordning. Genomförande- förordningen är direkt tillämplig i . Det som överlämnas till medlemsstaterna är att utse id-utfärdare. I övrigt är det i genomförande- förordningen som det regleras vilka personuppgifter som id-utfärdaren måste behandla, på vilket sätt uppgifterna ska användas och hur de kommer att spridas. Exempelvis finns i artiklarna 14–19 bestämmelser om identifieringskoder för ekonomiska aktörer, anläggningar och maskiner. Ansökan om sådana koder görs hos behörig id-utfärdare. Ansökan ska innehålla de uppgifter som anges i bilaga II avsnitt 1 till genomförande- förordningen. Enligt punkt 1.1 ska bl.a. uppgift lämnas om den ekonomiska aktörens registrerade namn, adress och e-postadress. I före- kommande fall ska moms-, skatteregistrerings- och punktskattenummer anges. All information som har lämnats till id-utfärdaren i en ansökan om identifieringskod, samt identifieringskoderna, ska ingå i ett register som ska upprättas, förvaltas och hållas uppdaterat av id-utfärdaren (artiklarna 15.3, 17.3 och 19.3). Vidare ska id-utfärdaren överföra en kopia av de uppgifter som har lämnats in och register till en sekundär databas som kommissionen och medlemsstaterna har tillgång till (artikel 20.3). I artiklarna 9 och 13 finns bestämmelser om ansökan om och utfärdande av unika identitetsmärkningar. Detaljerade bestämmelser om vilka upp- gifter som ska lämnas in till id-utfärdaren finns i artiklarna 9.2 och 13.2 samt bilaga II, avsnitt 2 och 3. Av de uppgifter som ska lämnas in är det främst den ekonomiska aktörens identifieringskod som borde kunna anses utgöra en personuppgift. Enligt artikel 3.9 får id-utfärdaren fastställa och ta ut avgifter av ekonomiska aktörer enbart för att generera och utfärda unika identitets- märkningar. Avgifterna ska vara icke-diskriminerande och proportioner- liga mot antalet unika identitetsmärkningar som genereras och utfärdas för ekonomiska aktörer, med hänsyn taget till leveranssättet. För att kunna göra detta behöver id-utfärdaren behandla personuppgifter som rör den ekonomiska aktören. Personuppgifter som kan behöva behandlas är sådana som krävs för att id-utfärdaren ska kunna fakturera den ekonomiska aktören, exempelvis den ekonomiska aktörens namn eller namn på dess företrädare samt andra kontaktuppgifter. Enligt genomförandeförordningen är id-utfärdaren skyldig att utföra vissa uppgifter som innefattar behandling av personuppgifter, se artiklarna 9–11, 13, 15, 17, 19, 20, 35 och 36. Regeringen bedömer att den rättsliga grunden för behandlingen av dessa personuppgifter är artikel 6.1 c eftersom behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar id-utfärdaren som personuppgiftsansvarig. Den rättsliga grunden är fastställd i enlighet med unionsrätten. Regeringen bedömer därför att den behandling av personuppgifter som id-utfärdaren kommer behöva utföra uppfyller dataskyddsförordningens krav. Det anges i artikel 3.9 att id-utfärdaren får ta ut avgifter för unika identitetsmärkningar. Någon skyldighet att ta ut avgifter finns alltså inte. En förutsättning för det EU-gemensamma spårbarhetssystemet är dock att det ska finansieras av tobaksindustrin. Avgiftsuttag är därför nödvändigt för att spårbarhetssystemet ska fungera. Regeringen bedömer att behand- lingen av personuppgifter i samband med avgiftsuttag är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse och utgör ett led i den personupp- giftsansvariges myndighetsutövning. Den rättsliga grunden för behand- lingen av personuppgifter är alltså artikel 6.1 e. Den rättsliga grunden är fastställd i enlighet med unionsrätten. Regeringen bedömer därför att den behandling av personuppgifter som id-utfärdaren kommer att behöva utföra för att ta ut avgifter uppfyller dataskyddsförordningens krav. Det kan noteras att id-utfärdaren inte kommer att behöva behandla sådana personuppgifter som det enligt artikel 9.1 i dataskyddsförordningen är förbjudet att behandla. Inte heller finns behov av att behandla uppgifter om t.ex. fällande domar i brottmål eller förekomst i misstankeregister. Enligt lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter träder bestäm- melsen om att tobaksvaror ska förses med unika identitetsmärkningar i kraft vad gäller cigaretter och rulltobak. Enligt genomförandeförordningen ska medlemsstaterna utse en id-utfärdare. Regeringen har beslutat att utse Folkhälsomyndig- heten till id-utfärdare. Avsikten är dock att uppgiften ska lämnas över till en enskild före . måste Folkhälsomyndig- heten hinna genomföra en upphandling och fatta ett tilldelningsbeslut. I promemorian föreslås att bestämmelserna ska träda i kraft . bedömer att den föreslagna tidpunkten kan leda till förseningar av spårbarhetssystemets införande. 2018/19:43 föreslår därför att bestämmelserna träder i kraft vid ett tidigare datum än . Regeringen instämmer i detta och bedömer att det är rim- ligt med ett ikraftträdande . Lagen om tobak och liknande produkter träder enligt punkten 1 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna i kraft , förutom bestämmelserna om spårbarhet och säkerhetsmärkning som träder i kraft . Genom lagen om tobak och liknande produkter upphävs tobakslagen (1993:581) och lagen (2017:425) om elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare, se punkten 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna. Bestämmelserna som föreslås i denna proposition ska enligt regeringens förslag träda i kraft . Bestämmelserna om spårbarhet och säkerhetsmärkning (dvs. 3 kap. 7– 11 §§, 7 kap. 6 § och 11 kap. 8, 9, 19 och 20 §§) saknar motsvarighet i tobakslagen och lagen om elektroniska cigaretter och påfyllnings- behållare. Det har inte varit regeringens avsikt att dessa två lagar ska upphöra att gälla när bestämmelserna om spårbarhet och säkerhets- märkning träder i kraft. Tobakslagen och lagen om elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare upphävs således när övriga bestämmelser i lagen om tobak och liknande produkter träder i kraft. I genomförandeförordningen anges vilka uppgifter som åvilar en id- utfärdare och under vilka förutsättningar som avgifter får tas ut. Hänvis- ningarna till genomförandeförordningen bör vara dynamiska. På så sätt säkerställs att ändringar i genomförandeförordningen får genomslag i svensk rätt. De nu aktuella bestämmelserna föreslås för att uppfylla kraven i tobaks- produktdirektivet och kommissionens genomförandeförordning. tagandet av dessa rättsakter har föregåtts av ett omfattande arbete på EU- nivå inklusive konsekvensanalys, där det bl.a. har tagits i beaktande hur det föreslagna regelverket påverkar större och mindre företag. konsekvensanalyser som har gjorts i prop. 2017/18:156 och i proposi- tionen Åtgärder för ökad folkhälsa på tobaksområdet – genomförandet av EU:s tobaksproduktdirektiv (prop. 2015/16:82). Förslagen i denna proposition syftar till att ska uppfylla Förslagen är i huvudsak av lagteknisk karaktär och bedöms inte ha nämnvärda konsekvenser. proposition görs dock bedömningen att ska få befogenhet att besluta om att överlämna uppgiften att vara id-utfärdare till Detta innebär en ny uppgift för myndigheten. måste bytas ut om genomförandeförordningens krav på oberoende från tobaksindustrin inte uppfylls. I artikel 35 i genomförandeförordningen finns detaljerade kriterier som ska användas för att bedöma oberoendet. Under förutsättning att dessa kriterier iakttas vid upphandlingen bedömer regeringen att risken för att en id-utfärdare måste bytas ut inte är särskilt stor. Sammantaget bedöms Prop. 2018/19:43 denna nya uppgift kunna hanteras inom anslags- De ekonomiska aktörer som måste ansöka om unika identitetsmärk- ningar kan behöva betala en avgift till id-utfärdaren om regeringen beslutar att meddela föreskrifter om avgifter för unika identitetsmärkningar enligt förslaget till bemyndigande. En sådan avgift får enligt genomförande- förordningen endast omfatta ersättning för att generera och utfärda unika identitetsmärkningar. Avgifterna måste även vara icke-diskriminerande och proportionerliga mot antalet unika identitetsmärkningar som genereras och utfärdas för ekonomiska aktörer, med hänsyn tagen till leveranssättet. Mot denna bakgrund bedöms det inte finnas risk för att de ekonomiska aktörernas ekonomiska börda blir för stor. 19 § Regeringen får meddela föreskrifter om sådana avgifter för unika identitetsmärkningar som avses i artikel 3.9 i kommissionens genom- förandeförordning (EU) 2018/574 av om tekniska standarder för inrättande och drift av ett spårbarhetssystem för tobaks- varor. Paragrafen är ny. Normgivningsbemyndigandet avser sådana avgifter som en id-utfärdare får ta ut av ekonomiska aktörer för att generera och utfärda unika identitetsmärkningar. Enligt artikel 3.9 i kommissionens genom- förandeförordning (EU) 2018/574 får id-utfärdare fastställa och ta ut av- gifter av ekonomiska aktörer enbart för att generera och utfärda unika identitetsmärkningar. Avgifterna ska vara icke-diskriminerande och pro- portionerliga mot antalet unika identitetsmärkningar som genereras och utfärdas för ekonomiska aktörer, med hänsyn tagen till leveranssättet. Hänvisningen till genomförandeförordningen är dynamisk, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. Övervägandena finns i avsnitt 5. Överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter 20 § Den myndighet som regeringen bestämmer får till en enskild över- lämna uppgiften att vara sådan id-utfärdare som avses i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/574 av om tekniska standarder för inrättande och drift av ett spårbarhetssystem för Paragrafen är ny. I kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/574 finns bestämmelser om att medlemsstaterna ska utse en id- utfärdare samt de olika uppgifter som en id-utfärdare ska utföra. den nu föreslagna bestämmelsen ges stöd i lag för den myndighet som regeringen bestämmer att överlämna till en enskild att vara id-utfärdare. 2018/19:43 Hänvisningen till genomförandeförordningen är dynamisk, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. Övervägandena finns i avsnitt 5. Europeiska unionens officiella tidning L 96/7 KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2018/574 om tekniska standarder för inrättande och drift av ett spårbarhetssystem för tobaksvaror (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, med beaktande av och rådets direktiv /40/EU av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter och om upphävande av direktiv /37/EG (1), särskilt artikel 15.11, och av följande skäl: (1)För att motverka problemet med olaglig handel med tobaksvaror föreskrivs i direktiv /40/EU att alla styckförpackningar med tobaksvaror ska förses med en unik identitetsmärkning för att registrera transporten av dessa varor. Detta gör det möjligt att spåra sådana varor i hela unionen. Det bör fastställas tekniska specifikationer för systemets inrättande och drift samt för dess kompatibilitet i hela unionen. (2)Det bör fastställas bestämmelser om märkning av förpackningar med en unik identitetsmärkning, om registrering och överföring av uppgifter, om behandling och lagring av och tillgång till uppgifter samt om komponenternas kompatibilitet i spårbarhetssystemet. (3)Lagstiftningsåtgärder på unionsnivå är också nödvändiga för att genomföra artikel 8 i protokollet för att eliminera olaglig handel med tobaksvaror till ramkonvention om tobakskontroll (2) (nedan kallat WHO:s FCTC-protokoll), vilket har ratificerats av Europeiska unionen (3) och där det föreskrivs att parterna i WHO:s FCTC-protokoll ska inrätta ett globalt spårningssystem för tobaksvaror senast efter protokollets ikraftträdande. (4)I syfte att bekämpa flera befintliga typer av bedrägerier som leder till att olagliga varor görs tillgängliga för konsumenter, däribland verksamhet som innebär falskdeklaration av exportvaror, bör det spårbarhetssystem som föreskrivs i denna förordning i enlighet med artikel 15 i direktiv /40/EU gälla alla tobaksvaror som tillverkas inom unionen och de som tillverkas utanför unionen om de är avsedda för eller släpps ut på marknaden (5)I syfte att föreskriva ett oberoende spårbarhetssystem och garantera att det står under medlemsstaternas kontroll, ienlighet med artikel 8 i WHO:s FCTC-protokoll, är det viktigt med en tydlig uppgiftsfördelning när det gäller märkning av förpackningar med en unik identitetsmärkning. Den viktiga uppgiften att generera unika identitets märkningar på styckförpackningsnivå bör tilldelas en oberoende tredjepart som utnämns av varje medlemsstat (nedan kallad id-utfärdare). För att undanröja risken att två eller flera id-utfärdare oberoende av varandra genererar samma unika identitetsmärkning bör varje id-utfärdare identifieras genom en unik identifieringskod, som också bör ingå i de unika identitetsmärkningar de utfärdar. (6)I syfte att garantera att identitetsmärkningen är unik bör varje unik identitetsmärkning innehålla ett serienummer som genereras av id-utfärdaren och har en försumbar sannolikhet för att förfalskare ska kunna gissa sig till det. (1) EUT L 127, 29.4.2014, s. 1. (2) Protokollet för att eliminera olaglig handel med tobaksvaror till ramkonvention om tobakskontroll (EUT L 268, 1.10.2016, s. 10). (3) Rådets beslut (EU) 2016/1749 av om ingående på Europeiska unionens vägnar av protokollet för att eliminera olaglig handel med tobaksvaror till ramkonvention om tobakskontroll, med undantag av dess bestämmelser som omfattas av tredje delen avdelning V i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT L 268, 1.10.2016, s. 1). Rådets beslut (EU) 2016/1750 av om ingående på Europeiska unionens vägnar av protokollet för att eliminera olaglig handel med tobaksvaror till ramkonvention om tobakskontroll, vad avser bestämmelserna i protokollet om skyldigheter avseende straffrättsligt samarbete och fastställande av brottsrekvisit (EUT L 268, 1.10.2016, s. 6). L 96/8 Europeiska unionens officiella tidning (7)När tillverkare och importörer ansöker om unika identitetsmärkningar för styckförpackningar från en id-utfärdare bör de vara skyldiga att tillhandahålla all information som krävs för att utfärdaren ska kunna generera identitets märkningen, i enlighet med artikel 15.2 a–h i direktiv /40/EU, med undantag för datum och tid för tillverkningen, vilket kanske inte är möjligt att avgöra på förhand och därför bör läggas till av de ekonomiska aktörerna för tillverkningen. (8)Längden på en unik identitetsmärkning på stycknivå kan påverka hur snabbt tillverkare eller importörer av tobaksvaror kan anbringa den på styckförpackningarna. I syfte att undvika att denna process inte påverkas i alltför hög grad och se till att det finns tillräckligt med utrymme för all information som krävs på styckförpackningsnivå bör det fastställas ett maximalt antal tillåtna alfanumeriska tecken för den unika identitets märkningen på stycknivå.