prop · H60350 · 2019-03-05 00:00:00 — Regeringen anser mot den bakgrunden att bestämmelserna om svensk domstols behörighet och konkurrerande förfaranden bör placeras under olika rubriker. Regeringens förslag: Nuvarande regler om tillämplig lag i fråga om sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer ska i den nya lagen vara i huvudsak oförändrade. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen föreslår att lagvalsavtalet förutom att vara skriftligt även ska vara daterat och undertecknat för att vara formellt giltigt. Utredningen föreslår också att det införs lagvalsregler för att avgöra förekomsten och den materiella giltigheten av ett lagvalsavtal. Utredningen föreslår vidare en lagregel om att en efterlevande sambo får ingå ett lagvalsavtal med den avlidnes arvingar och universella testamentstagare. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot utredningens förslag. ifrågasätter om inte reg- lerna om tillämplig lag bör vara desamma för sambor som för makar, efter- som det underlättar för rättstillämparna med enhetliga regler. Skälen för regeringens förslag Sambor och blivande sambor kan, enligt 1 § andra stycket 1 och 3 § lag, skriftligen avtala om vilket lands lag som ska tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. Möjligheten att välja lag är dock begränsad så att åtminstone någon av samborna ska ha sin hemvist eller vara medbor- gare i det land vars lag väljs. EU-förordningarna om makars och regist- rerade partners förmögenhetsförhållanden ställer upp ett antal ytterligare formkrav när det gäller lagvalsavtal mellan makar respektive registrerade partner. ska vara skriftligt, daterat och undertecknat (artikel 23.1). Som en följd av att svensk rätt ställer upp ett krav på registrering av äktenskapsförord följer det av artikel 23.2 att lagvalsavtalet dessutom be- höver registreras om någon av makarna eller de registrerade partnerna har sin hemvist i vid avtalets ingående. Mot denna bakgrund föreslår regeringen i avsnitt 6.5 att det ska föras in en reglering om registrering av lagvalsavtal mellan makar i den nya lagen. Samma formkrav kommer därmed att gälla för äktenskapsförord och lagvalsavtal som ingås av makar eller registrerade partner. 2018/19:50 Lagrådet tar upp frågan om att införa ett registreringskrav för lagvals- avtal mellan sambor. Regeringen konstaterar att sambor i många fall tar in lagvalsavtalet i samboavtalet. Svensk rätt innehåller – till skillnad från vad som gäller för äktenskapsförord – inte något krav på registrering av sam- boavtal. Ett införande av en registreringsskyldighet för sambors lagvals- avtal – i syfte att åstadkomma en enhetlig reglering i förhållande till vad som gäller för lagvalsavtal mellan makar – skulle innebära att olika form- krav skulle gälla för lagvalsavtal mellan sambor och samboavtal. Det skulle vara en tyngande och opraktisk ordning. Visserligen skulle ett infö- rande av ett registreringskrav kunna öka insynen för tredje man. När reg- lerna om tredjemansskydd infördes för sambor, konstaterades det emeller- tid att det var oklart i vad mån utländsk rätt innehåller inskränkningar av en sambos skyldighet att förfoga över sin egendom eller begränsningar i hans eller hennes skyldighet att svara för sina skulder (se prop. 2000/01:148 s. 24 och 25). Möjligheterna att i ett samboförhållande dispo- nera över egendom till förfång för tredje man är också typiskt sett mer begränsade än i ett äktenskap. Några problem med den nuvarande ord- ningen har heller inte framkommit. Mot den angivna bakgrunden bedöms det inte finnas skäl att överväga frågan ytterligare. Det finns inte heller tillräckliga skäl att – som utredningen föreslår – ställa upp formkrav som innebär att lagvalsavtalet ska vara daterat och undertecknat för att vara formellt giltigt. Inte minst av bevishänsyn finns det dock givetvis fördelar om samborna daterar och undertecknar lag- valsavtalet. Enligt 1 § andra stycket och 3 § andra stycket lag får, om den ena sambon är död, en efterlevande sambo ingå ett lagvalsavtal med den avlidnes arvingar och universella testamentstagare. Denna möjlighet sva- rar väl mot den möjlighet som finns för parter att välja tillämplig lag vid en dispositiv tvist i domstol (se rättsfallet NJA 2017 s. 168 med hänvis- ningar). I den nordiska regleringen har det har inte ansetts nödvändigt att ha en särskild lagregel om möjligheten att ingå lagvalsavtal i motsvarande situation (se prop. 2006/07:60 s. 18). När en gemensam lag nu införs bör reglerna – så långt det är möjligt och ändamålsenligt – ges en enhetlig utformning. Det bedöms inte finnas skäl att föra in en särskild lagregel om detta i den nya lagen. Det finns ingen motsvarighet lag till EU-förordningarnas regler om tillämplig lag för att fastställa förekomsten och den materiella giltigheten av ett lagvalsavtal (artikel 24). Utredningen föreslår en sådan regel med EU- förordningarna som förebild. Förordningarnas reglering är utformad med ut- gångspunkt i den generella regleringen i artikel 10 i och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I-förordningen). Den svarar i svensk internationell privaträtt närmast mot vad som föreskrivs i 3 § andra stycket lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker. Regeringen konstaterar att det i praktiken sällan kommer att bli aktuellt att tillämpa en regel av det slag som föreslås. Någon motsvarande regel finns heller inte i reglerna om makars förmögenhetsförhållanden i nordiska situa- tioner. Det finns inte tillräckliga skäl att införa en särskild reglering om detta. Frågan får i förekommande fall avgöras enligt allmänna svenska internatio- nellt privaträttsliga principer. Tillämplig lag när lagvalsavtal inte finns Om samborna inte har avtalat om att en viss lag ska tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden, tillämpas, enligt 1 § andra stycket och 4 § lag, lagen i det land där de tog sin hemvist när samboförhållandet in- leddes. Om samborna ändrar sin hemvist och tar sin hemvist i ett annat land, tillämpas det landets lag. För sambor som inte båda är medborgare i det nya landet eller som inte tidigare under samboförhållandet har haft sin hemvist där måste det dock gå innan det nya hemvistlandets lag blir tillämplig. Reglerna ger uttryck för den s.k. föränderlighetsprincipen som innebär att tillämplig lag som huvudregel är lagen i det land där samboförhållandet inleddes, men att den kan förändras om samborna senare flyttar. Denna princip skiljer sig från vad som gäller enligt EU-förordningarna om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden, som bygger på oföränderlighetsprincipen. Enligt förordningarna är nämligen utgångs- punkten vid avsaknad av lagvalsavtal att tillämplig lag är lagen i det land där makarna hade sin gemensamma hemvist när äktenskapet ingicks, även om makarna tar sin hemvist i en annan stat (se avsnitt 6.3). Frågan är då om det finns anledning att gå över till att tillämpa oföränder- lighetsprincipen för tillämplig lag för sambors förmögenhetsförhållanden. För blivande makar är det naturligt att inför äktenskapet närmare överväga vad som ska gälla för deras förmögenhetsförhållanden. Ett äktenskap ingås en viss dag och registreras i många länder av en myndighet. För sambor förhåller det sig i många fall på motsatt sätt. Det är inte ovanligt att tidpunkten för ett samboförhållandes inledande är flytande och svårbestämd. Ett par kan bo tillsammans innan bosättningen blir stadigvarande och det råder inte sällan oklarhet om när samboförhållandet inletts. Det kan därför vara svårt att för- utse att tillämplig lag för deras förmögenhetsförhållanden ska avgöras med utgångspunkt i denna tidpunkt. Detta gäller i synnerhet om samboförhållan- det har inletts i ett land som inte har några särskilda lagregler för sambor. Det svenska regelverket har utformats för att möjliggöra en tillämpning av familjerättsliga regler som står i samklang med sociala värderingar och annan lagstiftning i den miljö där personen lever (se rättsfallet NJA 2017 s. 168 med hänvisningar). Regelverket är också bättre anpassat till dagens ökade rörlig- het över gränserna. Det går i det sammanhanget inte heller att bortse från att en övergång till oföränderlighetsprincipen skulle innebära att utländsk lag skulle bli tillämplig på fler samboförhållanden i . Eftersom många länder inte har några särskilda regler om sambors förmögenhetsförhållanden, skulle dessa sambor – trots att de kan ha bott i – stå utan det skydd som den svenska materiella lagstiftningen ställer upp. underlättar det givetvis – vilket för fram – med enhetliga lagvalsregler för makar och sambor. Någon fullstän- dig enhetlighet skulle dock inte kunna uppnås, eftersom EU-förordningar- nas lagvalsregler skiljer sig från lagvalsreglerna i den nordiska äktenskaps- konventionen. Det går i detta sammanhang inte heller att bortse från att de svenska materiella reglerna om makars respektive sambors förmögenhets- förhållanden skiljer sig åt i flera avseenden. Även med enhetliga lagvals- regler för makars och sambors förmögenhetsförhållanden skulle, om svensk lag blir tillämplig, alltså olika svenska materiella regler i många fall behöva tillämpas beroende på om det är fråga om makars eller sambors 2018/19:50 förmögenhetsförhållanden. Regeringen anser sammantaget att den gällande ordningen har goda skäl för sig och bör behållas för sambor. Giltigheten av rättshandlingar mellan sambor Enligt 1 § andra stycket och 5 § första stycket lag är en rätts- handling mellan sambor avseende deras förmögenhetsförhållanden giltig, om den stämmer överens med den lag som är tillämplig på frågor om för- mögenhetsförhållanden när rättshandlingen äger rum. Om rättshandlingen äger rum innan samboförhållandet inleds, är den giltig, om den stämmer överens med den lag som blir tillämplig när samboförhållandet inleds. Rättshandlingen ska vidare anses giltig till formen, om den uppfyller form- kraven enligt lagen i det land där den äger rum eller där samborna då har sin hemvist (1 § andra stycket och 5 § andra stycket i lagen). Regeringen anser att bestämmelserna om giltigheten av rättshandlingar ska föras över till den nya lagen. Den formella giltigheten av en utländsk bodelning I 1 § andra stycket och 5 a § lag finns regler om tillämplig lag för den formella giltigheten av en utländsk bodelning med anledning av en sambos död. Av paragraferna framgår att en utländsk bodelning ska anses giltig till formen, om den uppfyller formkraven enligt den lag som var tillämplig på sambornas förmögenhetsförhållanden, lagen i den stat där den ägde rum, eller lagen i den stat där den avlidne hade hemvist eller var medborgare. Regleringen bör föras över till den nya lagen. Internationellt tvingande regler och ordre public-förbehållet Liksom innehåller sambolagen bestämmelser om sambor- nas bostad och bohag som har en utpräglad skyddskaraktär (16–18 och 22– 25 §§ sambolagen). Enligt 1 § andra stycket 2 och 9 § lag tillämpas alltid skyddsbestämmelserna i sambolagen om förfogande och övertagande- rätt i fråga om sambors gemensamma bostad och bohag när bostaden och bohaget finns i . Också sambolagens regler om jämkning får alltid tillämpas när en bodelning görs i (1 § andra stycket 2 och 10 § lag). Det finns vidare ett förbehåll om ordre public, dvs. att bestämmelser i utländsk rätt inte får tillämpas när det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att göra det (1 § andra stycket och 20 § lag). Regeringen anser att de internationellt tvingande reglerna avseende sambor och regleringen om ordre public bör föras över till den nya lagen. I den nya lagen bör det tydliggöras att en av de internationellt tvin- gande reglerna även avser förlusten enligt 18 § sambolagen av rätten för en efterlevande sambo att vid bodelning få del i den avlidnes egendom vid bl.a. uppsåtligt dödande eller medverkan till sådant brott. Skydd för tredje mans intressen Det finns lag bestämmelser om inskränkningar som en utländsk lag innehåller i en sambos rätt att förfoga över sin egendom (11 §) och om begränsningar som en utländsk lag innehåller i en makes skyldighet att med sin egendom svara för skulder (12 §). Bestämmelserna syftar till att säkerställa ett tredjemansskydd som innebär att inskränkningarna och begränsningarna i en utländsk lag inte kan göras gällande fullt ut mot tredje Prop. 2018/19:50 man. Reglerna har motiverats med att en motpart vid avtal med sambor normalt inte har någon anledning att räkna med att det finns större hinder för en sambo att förfoga över sin egendom i eller större begräns- ningar i hans eller hennes skyldighet att svara för sina skulder med egen- dom som finns här i landet än vad som gäller i övrigt enligt svensk rätt. (Se prop. 2000/01:148 s. 24 och 25.) Regler om tredjemansskydd finns för makar och registrerade partner i EU:s förordningar om makars och registrerade partners förmögenhetsför- hållanden. Reglerna skiljer sig åt från reglerna lag. Visserligen kan det finnas fördelar med enhetliga regler för makars och sambors för- mögenhetsförhållanden. Det skulle kunna tala för att införa en reglering med förordningarna som förebild. Mot detta ska dock ställas att EU- förordningarnas reglering är förhållandevis svårtillgänglig och konsekven- serna svårare att förutse. Det har heller inte framkommit att det finns några problem med den nuvarande lagstiftningen. Den nuvarande ordningen bör därför behållas i den nya lagen. Frågor om tredjemansskydd behandlas även i avsnittet om lagvalsavtal ovan. Regeringens förslag: Nuvarande regler om erkännande och verkstäl- lighet av utländska avgöranden om sambors förmögenhetsförhållanden ska vara i huvudsak oförändrade i den nya lagen. En skyldighet ska införas för den som ansöker om verkställbarhet att tillsammans med ansökan ge in en översättning av handlingarna till svenska, om inte tingsrätten anser att det är obehövligt. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår ingen särskild reglering om ingivande av översätt- ning av ansökningshandlingarna. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 9.2 redogörs för flera unions- rättsakter och internationella instrument som innehåller regler om svensk domstols behörighet och som kan vara tillämpliga i fråga om sambors för- mögenhetsförhållanden. I-förordning gäller erkännande och verkställighet av avgöranden som meddelats i en annan medlemsstat i EU (inklusive till följd av ett särskilt avtal mellan och , se EUT L 299, 16.11.2005, s. 62 och EUT L 79, 21.3.2013, s. 4), medan gäller avgöranden som meddelats i , och . Utöver de i avsnitt 9.2 nämnda unionsrättsakterna och internationella instrumenten kan nämnas och rådets förordning (EG) nr 805/2004 av om införande av en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar och Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) 2015/2421 om ändring av förordning (EG) nr 861/2007 om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande och förordning (EG) nr 1896/2006 om införande av ett europeiskt betalnings- 2018/19:50 föreläggande (den reviderade småmålsförordningen). Förordningarna gäl- ler för avgöranden som meddelats i EU:s medlemsstater med undantag för . lag finns det regler om erkännande och verkställighet av utländska avgöranden (13, 14, 16 och 17 §§). Regeringen anser att de nuvarande reglerna om erkännande och verkställighet bör flyttas över i huvudsak oförändrade till den nya lagen. På motsvarande sätt som föreslås i avsnitt 8 bör det dock efter förebild i 4 kap. 4 § tredje stycket andra meningen lagen om arv i internationella situationer krävas att sökanden tillsammans med ansökan ska ge in en översättning av handlingarna till svenska, om inte tingsrätten anser att det är obehövligt. Regeringens förslag: Nuvarande lagregel som innehåller en definition av begreppet hemvist ska föras över till den nya lagen i sak oförändrad och gälla även i nordiska situationer. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen föreslår att hemvistdefinitionen bara ska gälla i frågor om sambors förmögenhetsförhållanden. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Hemvistbegreppet finns definierat i 19 § lag. Enligt bestämmelsen ska vid tillämpningen av den aktuella lagen den som är bosatt i ett visst land anses ha sin hemvist där, om bosättningen med hänsyn till vistelsens varaktighet och omständig- heterna i övrigt får anses stadigvarande. Bestämmelsen motsvarar den de- finition som finns i 7 kap. 2 § lagen (1904:26 s.1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. Definitionen infördes 1973 och var då inte någon egentlig nyhet i svensk rätt. I propositionen framhölls att det föreslagna begreppet torde stämma öve- rens med vad som ansetts gälla i nordiska situationer (se prop. 1973:158 s. 32; jfr NJA II 1932 s. 384 och 385). Avsikten var dock att skapa ett hem- vistbegrepp som i princip kunde användas inom hela den internationellt privat- och processrättsliga familjerätten. Syftet var alltså att begreppet skulle kunna tillämpas oavsett om det vara fråga om svensk domstols behörighet, tillämplig lag eller erkännande och verkställighet. Utredningen föreslår att bestämmelsen ska tillämpas när det gäller frågor om sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer. Be- greppet hemvist förekommer dock i den nya lagen även i fråga om makars förmögenhetsförhållanden i internationella situationer. Definitionen bör därför – liksom lag – gälla lagen i sin helhet. Definitionen bör flyttas över till den nya lagen i sak oförändrad. Genom att den nya lagen kommer att omfatta även nordiska situationer kommer regleringen att lag- Prop. 2018/19:50 fästa det som redan gäller enligt förarbetsuttalanden och allmänna principer på det området. I EU:s förordningar om makars och registrerade partners förmögenhets- förhållanden förekommer begreppet domicil (eng. domicile) i reglerna om förfarandet för verkställbarhetsförklaring (artikel 44.2). Domicil skiljer sig från hemvist (eng. habitual ) som i övrigt används i förord- ningarna och som har en autonom EU-rättslig innebörd som det ytterst an- kommer på att tolka (se SOU 2017:90 s. 128–130). Om en domstol under förfarandet för verkställbarhetsförklaring ska bedöma om en part har domicil i den verkställande medlemsstaten, ska domstolen tillämpa den medlemsstatens nationella lag (artikel 43). Den nya lagens hemvistbegrepp kan med fördel användas vid fastställande av domicil i . Regeringens förslag: Nuvarande regler om reservforum ska föras över till den nya lagen i sak oförändrade, men gälla även när svensk domstol är behörig i en nordisk situation. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. ningen föreslår inte att reservforumregeln ska gälla när svensk domstol är behörig i frågor om makars förmögenhetsförhållanden i nordiska situa- Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: EU-förordningarna om makars och re- gistrerade partners förmögenhetsförhållanden tillämpas för att bestämma när svensk domstol är behörig i frågor om makars och registrerade partners Även de nordiska reglerna reglerar svensk domstols behörighet (se förslaget till 3 kap. 3–5 §§ lagen om makars och sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer). lagen föreslås det också regler för att avgöra när svensk domstol är behörig i frågor om sambors förmögenhetsförhållanden (5 kap. 2 och 3 §§). domstol i som sedan är lokalt behörig avgörs enligt bestämmel- serna om behörig domstol i framför allt 10 kap. . 9 § andra stycket föreskrivs att tvist om bodelning mellan makar eller sambor ska tas upp av den rätt där någon av dem ska svara i tvistemål i Om någon av dem har avlidit, ska en bodelningstvist tas upp av den rätt där den avlidne hade att svara i tvistemål i allmänhet. stycket i samma paragraf framgår att om det inte finns någon domstol som är behörig enligt bl.a. nämnda bestämmelser, ska målet tas upp av Stock- Bodelningsforum tillämpas också för tillstånd från dom- stol att vidta åtgärder utan motpartens samtycke (se m.fl., Äkten- skapsbalken, kommentaren till 7 kap. 8 § , publicerad , Zeteo). För de frågor som aktualiseras i EU-förordningarna om makars och re- gistrerade partners förmögenhetsförhållanden är de nationella forumbe- stämmelserna i de flesta fall tillräckliga för att anvisa en behörig svensk 2018/19:50 domstol när det finns svensk internationell behörighet. Det kan dock inte uteslutas att det finns situationer där svenska domstolar är behöriga enligt förordningarna, men där svenska nationella forumbestämmelser saknas. En sådan situation skulle kunna vara att en prorogationsklausul hänvisar till svensk domstol utan att närmare ange vilken tingsrätt som är behörig (jfr prop. 2001/02:146 s. 45 och 46). För dessa fall behövs kompletterande bestämmelser till förordningarna om reservforum. Det som sagts om EU-förordningarna skulle i något fall även kunna bli aktuellt då de nordiska reglerna om svensk domstols behörighet i fråga om makars förmögenhetsförhållanden tillämpas. förordning finns det inte någon bestämmelse om reservforum. När reglerna nu samlas i en ny lag, bör reservforumregeln gälla generellt, dvs. även i nordiska situa- tioner. Det kan vidare behövas reservforum vid tvister om sambors förmögen- hetsförhållanden, eftersom bestämmelserna innebär att svensk domstol i vissa fall är behörig att ta upp en fråga i trots att svaranden inte har sin hemvist här, t.ex. om käranden har sin hemvist i och svensk lag är tillämplig. Det kan då saknas en domstol som är lokalt behörig (se prop. 2000/01:148 s. 19). Enligt 18 § lag är reservforum. Den dom- stolen är också reservforum i andra jämförbara fall. Det gäller t.ex. be- stämmelser om behörig domstol i bodelningstvister (10 kap. 9 § tredje stycket ) och äktenskapsmål (14 kap. 3 § äktenskaps- balken). Det gäller också enligt flera kompletteringslagar (se 2 § lagen [2011:603] med kompletterande bestämmelser till EU:s underhållsförord- ning och om underhållsskyldighet samt lagen [2014:912] med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöranden). För att låta även i fortsättningen vara reservforum talar inte bara intresset av enhetlighet utan även praktiska skäl. Om par- terna tvistar om fler frågor än sina förmögenhetsförhållanden, skulle ett förläggande av reservforum till någon annan domstol kunna öka risken för att tvisterna måste prövas i flera domstolar i landet. bör därför vara reservforum även i den nya lagen. Det kan vara lämpligt att överväga om ska vara reservforum eller om det finns någon annan domstol som kan vara lämplig. En sådan analys görs lämpligen i ett bredare sammanhang. Regeringens förslag: Den nya lagen och lagändringarna ska träda i kraft . Genom den nya lagen ska lag om internationella frågor rörande makars och sambors förmögenhetsförhållanden upphävas. Bestämmelser om tillämplig lag och hänsyn till den tredje mans intressen i den upphävda lagen – och i förhållande till äldre föreskrifter och upphävda paragrafer förordning om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och för- mynderskap – ska fortfarande gälla, om äktenskapet har ingåtts före och makarna inte den dagen eller därefter ingår ett lagvalsavtal som är giltigt till formen. Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla för äktenskapsförord som har getts in för registrering hos före ikraftträdandet, om inte något annat följer av EU:s förordningar om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden. I förhållande till andra nordiska län- der än ska i fråga om lagvalsavtal som har ingåtts före ikraftträ- dandet en upphävd paragraf förordning fortfarande gälla.