prop · H70365 · 2019-12-18 00:00:00 — EU:s lagstiftning och finansiella ramverk behöver reformeras så att de bidrar till och inte motverkar ett fossilfritt samhälle och genomförandet av 1,5-gradersmål. För att nå EU:s klimatmål och 1,5-gradersmål behöver lagstiftningen i klimatramverket till 2030 skärpas, framför allt inom EU:s utsläppshandelssystem (EU ETS) och ESR. får regelverket inte hindra en långsiktigt ökad och hållbar produktion av bioenergi, livsmedel och fossilfria material från jord- och skogsbruket. Även EU:s sektors- och genomförandelagstiftning på klimatområdet bör skärpas, som t.ex. ekodesignregler, och inom transportområdet, såsom utsläppskrav för lätta och tunga fordon och reglerna för flyg inom EU ETS. för statsstöd och EU:s stödsystem bör reformeras så att de bidrar till och inte motverkar ett fossilfritt samhälle och genomförandet av . EU behöver även identifiera ytterligare initiativ och åtgärder som kan bidra till att klimatmålen kan nås. Skälen för regeringens bedömning Klimatfrågan är en av regeringens främsta prioriteringar i EU-arbetet. EU har en avgörande roll för att möta klimathotet som global ledare i klimatfrågan, dels genom att bidra till att nå långsiktiga mål, dels genom att visa omvärlden att det går att förena god ekonomisk tillväxt med klimatomställning. EU:s ambitionsnivå i klimatarbetet måste höjas för att EU ska kunna vidmakthålla sin ledande roll. Klimatfrågan som övergripande prioritet för kommissionen Den nya kommissionen har gjort klimatomställningen till en av de främsta politiska prioriteringarna för mandatperioden –2024. Denna ambition konkretiseras bl.a. i initiativet Den europeiska gröna given som syftar till att göra EU till världens första klimatneutrala kontinent. Kommissionen presenterade ett meddelande om den gröna given. Meddelandet redogör vilka förslag och åtgärder som kommissionen avser vidta och presentera , med syfte att uppnå nettonollutsläpp till 2050. Den europeiska gröna given är en sektorsövergripande politisk prioritering och kommer beröra centrala politikområden såsom industri-, energi-, jordbruks-, transport- och sammanhållningspolitiken. En särskild styrgrupp med berörda kommissionärer kommer arbeta fortlöpande med givens utformning och genomförande. EU:s ambitionsnivå ska vara i linje med 1,5-gradersmålet EU:s klimatpolitik bör vara i linje med 1,5-gradersmål. För det krävs att EU når nettonollutsläpp av växthusgaser , eller tidigare om vetenskapen visar att det krävs. ställde sig bakom att EU ska nå klimatneutralitet till 2050. En medlemsstat kunde dock inte ställa sig bakom målet och avser att återkomma till det . För att temperaturmålet ska nås är det också angeläget att utsläppsminskningarna i närtid accelereras. bör därför driva på för att EU:s klimatmål skärps till en minskning av växthusgasutsläppen med jämfört med och är i linje med 1,5-gradersmål. Detta förutsätter en avsevärd höjning av den nuvarande ambitionsnivån på både kort och lång sikt och det behöver analyseras löpande hur EU behöver skärpa sina mål för att vara i linje med 1,5-gradersmålet. Målet om nettonollutsläpp till 2050 bör göras rättsligt bindande i en övergripande klimatlag för EU. En sådan lag bör bygga på EU:s existerande klimatlagstiftning men sträcka sig till 2050 och innehålla grundläggande principer för klimatomställningen. EU:s klimatmål till 2030 bör skärpas ytterligare i ljuset av en höjd ambitionsnivå EU:s nuvarande klimatmål till 2030 behöver skärpas till en minskning av växthusgasutsläppen med jämfört med och vara i linje med 1,5-gradersmål. Alla de klimaträttsakter som antagits för att genomföra EU:s åtagande under till 2030 innehåller översynsklausuler som möjliggör skärpningar av lagstiftningen. Översynerna kommer att ske i takt med femåriga ambitionscykel där den första globala översynen ska ske 2023. För att nå EU:s klimatmål och 1,5-gradersmål behöver lagstiftningen i klimatramverket till 2030 skärpas, framför allt inom EU ETS och ESR. får regelverket inte hindra en långsiktigt ökad och hållbar produktion av bioenergi, livsmedel och fossilfria material från jord- och skogsbruket. Även EU:s sektors- och genomförandelagstiftning på klimatområdet bör skärpas, som t.ex. ekodesignregler, och inom transportområdet såsom utsläppskrav för lätta och tunga fordon och reglerna för flyg inom 2019/20:65 EU ETS. Även delar av energilagstiftningen har direkt påverkan på utsläppsminskningarna. T.ex. bör målsättningarna för energieffektivisering och förnybar energi inom EU skärpas. Behovet av skärpningar av EU ETS beskrivs i avsnitt 10.4. ESR behöver innebära tillräckligt skarpa åtaganden för att säkerställa att alla medlemsstater och berörda sektorer genomför den klimatomställning som krävs för att nå även de långsiktiga målen. De flexibiliteter som ESR tillåter behöver ses över i samband med de kommande översyner för att säkerställa att de uppsatta målen nås. Regeringen avser att fortsatt genom budgetpropositioner underställa beslut om annullering av allt överskott jämfört med åtagandet enligt ESR. Genom annulleringarna kan utsläppsutrymmet inte säljas vilket ger ett ökat omställningstryck och en högre ambitionsnivå inom EU. Annulleringarna innebär också en redovisning av att har genomfört de utsläppsminskningar som krävs för det nationella målet, utöver åtagandet enligt ESR. Regeringen anser att ska vara drivande i arbetet för en höjning av ambitionsnivån inom EU till 2030. EU:s olika instrument, regler och styrmedel ska vara kompatibla med EU:s fleråriga långtidsbudget och andra stödsystem inom EU behöver bidra till och inte motverka mål. av EU:s långtidsbudget bör bidra till klimatåtgärder och verkar för att budgetens innehåll är kompatibel med mål, exempelvis genom att budgeten inte finansierar fossil energi. Vid utformningen av nationella stödinsatser måste särskilt beaktas, däribland kommissionens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd och energi. Om det statsstödsrättsliga perspektivet finns med tidigt i processen, kan insatserna ofta utformas och genomföras i förenlighet med . För specifika typer av åtgärder kan gruppundantag tillämpas men i andra fall kan åtgärder behöva anmälas till kommissionen för förhandsgodkännande. I de fallen är tidsfaktorn viktig då dialogen med kommissionen inte sällan kan dra ut . för statsstöd har sammanfattningsvis stor betydelse för medlemsstaternas möjlighet att stödja klimatvänlig teknik och beteende. De av EU beviljade statsstödsgodkännandena för befrielse av energi- och koldioxidskatt i för biodrivmedel har t.ex. varit en starkt bidragande orsak till att biodrivmedel kunnat etablera sig på marknaden. Statsstödsreglerna innebär utmaningar när det gäller hur svenska åtgärder kan och bör utformas. Det är således viktigt att EU:s riktlinjer och regler för statsstöd utformas på ett sådant sätt att kan besluta om effektiva och långsiktiga klimatåtgärder. Av den anledningen anser regeringen att för statsstöd och övriga stödsystem bör reformeras så att de bidrar till och inte motverkar ett fossilfritt samhälle och genomförandet av . FN:s klimatpanels (IPCC) specialrapport om visar att det inte går att fortsätta göra nyinvesteringar i fossil teknik om mål ska nås. Regeringen driver på för att EU-finansiering, oavsett om den kanaliseras via nationella budgetar, EU-budgetar och fonder eller Internationella Finansiella Institutioner såsom Europeiska investeringsbanken (EIB) och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (), Prop. 2019/20:65 inte ska gå till investeringar i fossil verksamhet. I fall där EU-medel används för att finansiera energiomställningen ska dessa användas för investeringar som bidrar till omställningen till ett fossilfritt energisystem. verkar för att de internationella finansiella institutionernas investeringar i och stöd till fossil energi fasas ut som investeringar i förnybar energi ökar betydligt. Regeringen anser att det för att nå nettonollutsläpp till 2050 krävs en helhetssyn med åtgärder inom ett antal politikområden. Det är viktigt att lagstiftningen på olika områden bidrar till att EU kan nå målen och att medlemsstater som vill leda utvecklingen ges utrymme att göra det. För att nå nettonollutsläpp bör kommissionen identifiera initiativ och åtgärder inom alla områden som bidrar till att uppnå klimatmålen. Styrmedel bör vara kostnadseffektiva och skapa incitament för en tidig omställning. Regeringen avser tillsätta en utredning som bl.a. bör analysera hur ett förbud mot försäljning av nya bensin- och dieseldrivna bilar och hur en utfasning av fossila drivmedel kan åstadkommas i EU, och lämna ett underlag som kan ligga till grund för regeringens kommande påverkansarbete gentemot EU i det syftet (se avsnitt 12.6.4 och 12.7.2). Livsstilsförändringar är en viktig del av omställningen till nettonollutsläpp . EU behöver både underlätta och skapa incitament för hållbara val. Det kan göras genom att bygga upp konsumenters kunskap, till exempel med miljömärkning som möjliggör medvetna och aktiva val av både varor och tjänster. Kommissionens förslag om att samla olika samhällsaktörer i en europeisk klimatpakt (European Climate Pact) i syfte att främja hållbara livsstilsförändringar kan i detta sammanhang spela en positiv roll. Regeringens bedömning: bör använda de regionala samarbetena i , och Barents för att genomföra de klimatpolitiska målen och höja den globala ambitionsnivån. Skälen för regeringens bedömning Temperaturökningen i är mer än dubbelt så stor som den genomsnittliga temperaturökningen på jorden. I har temperaturerna ökat 1––2003. Enligt Arktiska rådets arbetsgrupp Arctic Monitoring and Assessment Programme (AMAP) har genomsnittstemperaturen vid marknivån ökat med . Detta har bl.a. lett till att havsisens volym minskat . Ökande temperaturer kommer bl.a. att leda till ökad nederbörd och minskat snötäcke med uppskattningsvis 30–till 2050. Höjd temperatur och minskad förekomst av snö leder också till att permafrostens djup och utbredning minskar. Klimatförändringarna påverkar dessutom havsmiljön bl.a. genom havsnivåhöjningar, syrebrist och uppvärmning. Dessutom leder höjda halter av koldioxid till havsför- Klimatförändringarna förstärker befintliga miljöproblem som övergödning och miljögifter och kommer att få stora konsekvenser för ekosystem och samhällen, inte minst för regionens urbefolkningar. Utöver de regionala samarbeten som nämns nedan är klimatförändringarna en central fråga även i andra regionala miljösamarbeten såsom de regionala havsmiljökonventionerna Ospar och Helcom. Regeringen avser därför att fortsatt använda de regionala samarbetena för att genomföra de klimatpolitiska målen och höja den globala ambitionsnivån. Nordiskt samarbete driver på för koldioxidneutralitet De nordiska statsministrarna antog en deklaration där de förbinder sig att arbeta för koldioxidneutralitet i de nordiska länderna. Deklarationen pekar ut ett stort antal områden för ökat nordiskt samarbete och ett arbete har inletts för att identifiera nya möjliga samarbetsområden. antog statsministrarna också en ny vision för det nordiska samarbetet som innebär att ska bli världens mest hållbara och integrerade region till 2030. Insatser på klimatområdet står i centrum även här. och nordiska hållbarhetslösningar har stor potential att spela en nyckelroll i den gröna omställningen av den globala ekonomin. Nordiska erfarenheter och nordiskt kunnande kan bidra till att främja höjd ambition under och också främja dialog med andra länder i internationella förhandlingar. Det nordiska samarbetsprogrammet för miljö och klimat 2019–24, som förhandlades fram under svensk ledning, har därför som målsättning att de nordiska länderna ska bidra till ett ambitiöst genomförande av och fortsatt vara föregångare i den nödvändiga klimatomställningen. Under ordförandeskapet 2018 tog initiativ till ett närmare nordiskt samarbete om hållbara nordiska städer. för att främja omställningen till klimatsmart mobilitet i städer och för att främja nordiska hållbarhetslösningar med fokus på träbyggande och hållbar arkitektur och design pågår 2018–2020 och kan bidra till erfarenhetsutbyte och gemensamma insatser. Nordiska miljöfinansieringsbolaget (NEFCO) spelar en viktig roll i den gröna omställningen. klimat, grön tillväxt, samt och Barents ligger väl i linje med regeringens prioriteringar. NEFCO är vidare den enda institution i som är ackrediterad till den Gröna klimatfonden, GCF, vilket möjliggör och underlättar för nordiska aktörer att genomföra klimatåtgärder genom samarbete med fonden. Det nordiska samarbetet är prioriterat för regeringen och regeringen arbetar för att det ska stärkas ytterligare. Samarbetet i ökar kunskapen om klimatförändringarna i är ett område med oersättliga värden. Regionen har stor lokal, nationell och global betydelse. sker nu stora förändringar av , genom klimatförändringar och föroreningar. följer, främst genom sina sex arbetsgrupper, noga denna utveckling, som, om den fortsätter, kommer att leda till mycket svåra konsekvenser för miljö och befolkningar. Vid Arktiska rådets utrikesministermöte antog medlemsländerna ett gemensamt mål för reduktion av sot. länderna gemensamt minska utsläppen av sot med minst 25–Prop. 2019/20:65 jämfört med . Inför utrikesministermötet meddelade att de inte längre ställer sig bakom målet, medan övriga sju medlemsländer har bekräftat sitt fortsatta stöd för överenskommelsen. initiativ till ett särskilt projekt för att bevara och restaurera våtmarker i de arktiska regionerna fortsätter. Våtmarker kan göra stor skillnad för att minska utsläppen av växthusgaser och även för bevarandet av den biologiska mångfalden. Arbetet planeras att fortsätta med att ta fram policyrekommendationer till 2021. är pådrivande i arbetet med att ta fram strategier för åtgärder för att minska mängden marint skräp i de arktiska haven, vilket ökar de ekosystemens resiliens mot klimatförändringar. stod värd för EU:s första Arktiska forum 3–och kommer att förnya sin Arktisstrategi. Regeringen kommer i dessa processer att prioritera behovet av ökad kunskap om klimatförändringarna i såväl som behovet av att minska utsläppen och ökad resiliens. stödjer konkreta insatser i regionen är ordförande i miljöarbetsgrupp 2017–2020 och klimat är ett av de högst prioriterade områdena. Regeringen ser att det finns goda möjligheter för regionen att bidra till genomförandet av och vill särskilt betona vikten av regionalt samarbete på klimatområdet. Inom ramen för ordförandeskapet verkar för fortsatt samarbete kring regionala klimat- och energistrategier. En klimathandlingsplan har tagits fram och en uppdaterad version antogs vid miljöministermötet i . Under svenskt ordförandeskap följs planen upp och genomförs. Även i arbetet med att avveckla särskilt förorenade områden, s.k. hot spots, har klimatpåverkan lyfts upp tydligare . Regeringen verkar för ett ökat klimatsamarbete i regionen. Det globala genomförandet av Regeringens bedömning: Inom ramen för de internationella klimat- förhandlingarna och genom EU bör fortsatt ta en ledande och pådrivande roll för ett ambitiöst genomförande av i linje med vad vetenskapen kräver för att klara temperaturmålen i Paris- För att väsentligt minska riskerna med och konsekvenserna av klimatförändringen behöver , EU:s och det internationella sam- fundets politik och åtgärder vara i linje med 1,5-graders- bör verka för att alla länder ska ha femåriga åtagande- perioder i linje med femåriga ambitionscykel för utsläpps- bör inta en ledande position när det gäller finan- siering av omställningen till klimatsmarta samhällen, både när det gäller offentliga medel samt att finansiella flöden ska göras förenliga med en väg mot låga utsläpp av växthusgaser och klimatresilient utveckling, i enlighet med våra åtaganden i . effektivt bidra till utsläppsminskningar, och klimatanpassning i utveck- lingsländer, särskilt i sårbara länder såsom de minst utvecklade län- derna och små ö-stater. Finansieringen bör bidra till ökad ambition, stärkt kapacitet och ägarskap i utvecklingsländerna. Skälen för regeringens bedömning ska ta en ledande roll i genomförandet både av och av Agenda 2030 och de globala målen för en hållbar utveckling. Klimatet är en tvärsektoriell fråga och en samstämmig politik där genomförande integreras inom alla politikområden är nödvändig. Fattigdomsbekämpning, miljö- och klimatarbete, energi, global livsmedelsförsörjning, hållbart brukande av naturresurser, mänskliga rättigheter (inklusive urfolks rättigheter), jämställdhet och fredsbyggande hör ihop. Politiken för global utveckling (PGU), som beaktar fattigare länders särskilda behov tillsammans med biståndspolitiken, är central. ska bidra till att jämställdhetsperspektivet integreras i arbetet, så att det utgår från kvinnors, flickors, mäns och pojkars olika förutsättningar samt lika möjligheter och rättigheter. Vidare ska bidra till att kopplingarna mellan havs- och klimatfrågor stärks. Ett ambitiöst genomförande av Genom besluten under tjugofjärde partsmötet i (COP24) finns nu finns ett robust och långsiktigt regelverk för hur länderna ska planera, kommunicera, genomföra, rapportera och följa upp sina åtaganden under . Det finns också regler för hur man ska följa upp hur det globala klimatarbetet svarar mot målen i . Med regelverket på plats är det viktigt att nu fokusera på att genomföra avtalet och kontinuerlig höja den globala ambitionen i klimatarbetet utifrån femåriga ambitionscykel i och i linje med målen i avtalet. Regeringen verkar för att genomförandet av ska leda till att det internationella klimatarbetet stärks i syfte att begränsa den globala temperaturökningen till , samt leda till stärkt anpassningsförmåga mot klimatförändringarna. FN:s klimatpanels (IPCC) specialrapport om effekterna av en global uppvärmning på visar tydligt att den globala temperaturökningen inte bör överskrida . Detta förutsätter att samtliga parter och FN- institutioner tar sitt ansvar i genomförandet av . ska särskilt verka för att integrera klimataspekten tydligare inom dessa institutioner. För att uppnå hög ambition vid genomförandet av , avser regeringen att verka för att alla länder ska ha femåriga åtagandeperioder i linje med femåriga ambitionscykel för utsläppsminskningar. Genom gemensamma åtagandeperioder ökar förutsättningarna för skärpta gemensamma ambitioner och för att öka insynen i ländernas klimatåtaganden. Genom internationellt samarbete angrips utsläppsutvecklingen på ett effektivare sätt och det möjliggör större utsläppsminskningar i länder med stora och växande utsläpp. Därför behöver nya internationella samarbetsformer utformas till trovärdiga instrument med hög miljöintegritet och som möjliggör kostnadseffektiva lösningar och prissättning på utsläpp. driver på för att ett robust regelverk för artikel 6 utarbetas som ska leda till ökad ambition i klimatarbetet (se även avsnitt 13.3). Under COP25 lyckades parterna inte enas om reglerna och utförandet av samarbetsmekanismerna under artikel 6 utan frågan har skjutits till nästa partsmöte. För är det viktigt att undvika dubbelräkning av utsläppsminskningar vid gemensamma samarbetsformer, dvs. att det land som genomför klimatåtgärder utomlands och det land där åtgärden sker inte räknar hem samma utsläppsminskning. Det är också viktigt att samarbetsformerna leder till riktiga och verifierbara utsläppsminskningar och för det krävs att parterna använder jämförbara och robusta bokföringsregler vid tillämpningen av samarbetsmekanismerna. Omställningen från fossila bränslen är särskilt beroende av att finansiella flöden styrs om. Alla länder behöver vidta allt mer ambitiösa åtgärder och stärka samarbetet med andra samhällsaktörer. ledande roll i klimatarbetet underlättar den globala omställningen. Genom en ambitiös nationell klimatpolitik och ett omfattande utvecklingssamarbete, bl.a. genom stora bidrag till klimatfonder, är en trovärdig samarbetspart och ledande aktör på klimatområdet. En av hörnstenarna i är att rika länder ska gå före och minska sina utsläpp, och stötta länderna i deras omställning. I enlighet med åtaganden i ska inta en ledande position när det gäller finansiering av omställningen till klimatsmarta samhällen, både när det gäller offentliga medel samt göra finansiella flöden förenliga med en väg mot låga växthusgasutsläpp och en klimatmässigt motståndskraftig utveckling, där biståndet spelar en särskild roll för sårbara länder såsom de minst utvecklade länderna, små ö-stater och . Finansieringen bör bidra till ökad ambition, stärkt kapacitet och ägarskap i utvecklingsländerna. I anges att utvecklade länder ska tillhandahålla finansiella resurser för att hjälpa utvecklingsländer med åtgärder både för att minska utsläppen av växthusgaser och för klimatanpassning. Andra parter uppmanas att tillhandahålla eller fortsätta att tillhandahålla sådant stöd frivilligt. De utvecklade länderna har åtagit sig att mobilisera 2020 och parterna har förlängt detta åtagande till 2025. ska parterna inleda diskussioner om ett nytt kvantifierat mål, som ska slås fast innan partsmötet . Det nya målet ska ha åtagandet om som golv. som utvecklade länder ska stå fast vid målet om , bedömer regeringen att den internationella diskursen om klimatfinansiering behöver fokusera mer på omställningen av globala finansiella flöden i stort och utgöra en del av resursmobiliseringen inom ramen för Addis-agendan för klimatfinansiering. Att fortsatt fokusera enbart på de 100 miljarderna riskerar att skymma sikten för de resurser som krävs för att världens länder ska klara omställningen till klimatsmarta samhällen inom de som vetenskapen ger oss. Parter till klimatkonventionen rapporterar sina respektive finansiella stöd till utvecklingsländer dels i nationella rapporter som tas fram , dels i rapporter inom ramen för UNFCCC som tas fram . I den senaste framgår att det samlade biståndet för klimatåtgärder uppgick till , fördelat på 33,6 miljarder i bilaterala program, 19,7 miljarder genom utvecklingsbankerna och 2,4 miljarder genom klimatfonderna. Dessutom noterades att världens förvaltade tillgångar uppgick till . I tillägg till dessa rapporter redovisar även EU:s medlemsstater sina respektive finansiella flöden enligt artikel 16 i EU:s MMR- 2019/20:65 förordning (525/2013), dvs. och rådets förordning (EU) nr 525/2013 av om en mekanism för att övervaka och rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information på nationell nivå och unionsnivå som är relevant för klimatförändringen. ska även fortsatt verka för att ett tydligt jämställdhetsperspektiv ska genomsyra förhandlingarna och genomförandet av , exempelvis genom att sträva efter ett jämställt deltagande i beslutsprocesser, samt att fortsatt arbeta för ett stärkt jämställdhetsperspektiv i alla förhandlingsspår. Vid COP25 enades parterna om en åtgärdsplan för jämställdhet som sträcker sig . ska i samråd med och utarbeta förslag till en strategi för att jämställdhetssäkra det nationella genomförandet av . Det är viktigt att klimatförhandlingarna och genomförandet av genomsyras av ett barnrättsligt perspektiv. arbetar med att lyfta fram barn och ungdomars aktiva deltagande och involvering i klimatfrågan, inklusive förhandlingarna, dels nationellt genom och genom samarbete med LSU – ungdomsorganisationer, dels internationellt genom att stödja flertalet internationella initiativ om barn och ungas rättigheter och inkludering kopplat till klimatförändringarna. Enligt bör parterna sträva efter att utarbeta och meddela långsiktiga strategier för utveckling mot låga växthusgasutsläpp. Partsbeslutet från bjuder in parterna att kommunicera sina långsiktiga klimatstrategier senast . EU:s medlemsstater ska utarbeta sådana långsiktiga strategier även enligt och rådets förordning (EU) 2018/1999 av om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder ska EU:s medlemsstater utarbeta sådana långsiktiga klimatstrategier. I linje med förordningen kommer regeringen att överlämna en långsiktig klimatstrategi för senast .