prop · H603104 · 2019-04-11 00:00:00 — Det framkom tidigt kritik mot rapportens resonemang kring experternas eget ansvar. gjorde generalsekreteraren tydligt att experterna själva inte kunde lastas för det som skett, och upprepade sin utfästelse att göra vad som stod i sekretariatets makt för att se till att rättvisa skipades. Kommittérapporten utmynnade i ett antal rekommendationer, framför allt vad gäller allmänna frågor kring sanktionsexperternas säkerhet och villkor i fält. Kommittén rekommenderade också någon form av uppföljningsmekanism i ansvarsutkrävandefrågan. Vid konsultationer i rådet briefade sekretariatet rådet om kommitténs slutsatser och rekommendationer. Ett antal medlemmar betonade att alla former av uppföljning för att utkräva ansvar uteslutande kunde ske i samarbete med DRK och inom ramen för landets egen medlemmar som efterlyste en särskild utredning med mandat från hade fört omfattande diskussioner med sekretariatet om vilken väg framåt som vore bäst för att komma vidare Bedömningen efter diskussionerna i rådet var att det inte skulle gå att enas i rådet om en självständig rättslig undersökning eller någon form av internationell rättslig mekanism. En avgörande fråga var också vilket manöverutrymme generalsekreteraren hade att på eget initiativ tillsätta någon form av rättslig mekanism. genomgående att mandat från säkerhetsrådet var nödvändigt. sommaren skickade – tillsammans med – på nytt ett brev till generalsekreteraren om behovet av en uppföljningsmekanism. De olika alternativen diskuterades även med generalsekreteraren i samband med ett besök av anhöriga i Anhöriga till de båda experterna deltog också i ett möte i rådet om tillkännagav generalsekretaren att han, med DRK:s godtagande, beslutat att upprätta ett utredningsteam som skulle stödja den kongolesiska utredningen på plats och även fungera som kontaktpunkt från FN:s sida för familjerna och svenska och amerikanska myndigheter. chef utsågs den kanadensiske åklagaren med erfarenhet från bland annat Rwandatribunalen och rättegångarna mot de röda khmererna (S/PRST/2017/23). I uttalandet betonade rådet återigen behovet av att DRK fullt ut utreder morden och ställer förövarna inför rätta samt uttryckte en förväntan om fortsatt samarbete med FN:s utredning och med nationella utredningar i och . Rådet uttalade också sin avsikt att återkomma till undersökningskommitténs rekommendationer. aktivt i förhandlingarna för starkast möjliga skrivningar om uppföljningsmekanismen, samarbete från DRK:s sida samt återrapportering till rådet. Utredningsteamet deltog därefter i den kongolesiska militäråklagarens utredning i och rapporterade löpande till rådet. rådets sanktionskommitté i samband med besök i . även löpande kontakt med svenska och amerikanska myndigheter samt Av rapporterna till rådet framgick att samarbetet med teamet från kongolesisk sida brustit på flera områden och att den pågående kongolesiska utredningen och rättegången inte nått upp till godtagbar standard ur rättssäkerhetssynpunkt. arbetade under medlemskapet därför konsekvent för att stärka kraven på kongolesiska myndigheter att samarbeta med noterades en viss förbättring i samarbetet från den kongolesiske åklagarens sida och viss utveckling i Detta intryck bestod vid utgången av Vid sidan av frågan om ansvarsutkrävande följde noggrant hur rekommendationer arbetade med de mer övergripande frågorna kring Bland annat handlar det om experters Skr. 2018/19:104 introduktionsutbildning och säkerhetsträning, men framför allt om att säkerställa att hela FN-systemet, inklusive stödjande fredsinsatser på plats, är medvetet om att experterna omfattas av övergripande säkerhetssystem för utsänd personal i fält. Sekretariatets rutiner för riskbedömning specifikt för sanktionsexperterna har också stärkts. Sekretariatet har även handlat upp olika typer av fysiskt stöd, exempelvis i form av spårningsutrustning. På svenskt initiativ har rådet nu inkluderat attacker mot sanktionsexperter som ett listningskriterium i ett antal olika sanktionsregimer. En utestående fråga är i vad mån experternas anställningsvillkor kan förbättras för att på så sätt bland annat stärka experternas status i verksamhetsländerna och försäkringsskydd. För detta skulle krävas beslut i generalförsamlingens budgetutskott. anhängiggjorde följaktligen frågan om experternas anställningsvillkor i konsultationer i rådet för att sätta tryck på rådet att även fortsättningsvis befatta sig med denna fråga. meddelade generalsekreteraren att och undantagsvis skulle tilldelas Dag Hammarskjöld-medaljen som postumt tilldelas militär eller civil personal som omkommit i FN:s fredsbevarande insatser. 7.2Säkerhetsrådets arbetsgrupp för barn och väpnad konflikt Arbetsgruppen etablerades genom resolution (2005) och består av säkerhetsrådets medlemmar. Arbetsgruppen lägger fram slutsatser och rekommendationer om hur barn i väpnad konflikt kan skyddas. ledde arbetsgruppens arbete 2017–2018 (se avsnitt 5.1.4). FN:s fredsbyggandekommission (Peacebuilding Commission, PBC) är ett rådgivande mellanstatligt organ som inrättades gemensamt av säkerhetsrådet (genom resolution ) och generalförsamlingen . Kommissionen fungerar som en rådgivande plattform för länder som befunnit sig i konflikt. Den föreslår strategier för fredsbyggande, samlar relevanta aktörer och mobiliserar resurser. Kommissionen har en organisatorisk kommitté och därutöver landsspecifika konfigurationer. fungerade som koordinator mellan säkerhetsrådet och fredsbyggandekommissionen (se avsnitt 5.1.2). antog rådet, med anledning av upptäckten av ett nätverk för handel med kärnvapenteknologi, resolution om icke-spridning av massförstörelsevapen till ickestatliga aktörer. 2018/19:104 samtliga FN:s medlemsstater dels att göra det brottsligt att utveckla, inneha och använda massförstörelsevapen, dels att kontrollera exporten av material och teknologi för sådana vapen. upprättade säkerhetsrådet ett underorgan för att bevaka och främja resolutionens genomförande. Detta underorgan, den så kallade 1540-kommittén, har delat in sitt arbete i fyra arbetsgrupper. Den första arbetsgruppen följer frågan om nationellt genomförande av resolution . Den andra arbetsgruppen följer frågan om bistånd till medlemsstater. Den tredje arbetsgruppen följer frågan om samarbete med internationella organisationer, inklusive 1267-kommittén och 1373-kommittén (kommittén för bekämpning av terrorism, (se avsnitt 7.5) som också behandlar frågor om ickestatliga aktörer Den fjärde arbetsgruppen, slutligen, följer frågan om öppenhet och utåtriktat arbete. Kommittén bistås av en särskild expertgrupp. intog en aktiv roll i egenskap av vice-ordförande i 1540- kommittén. arbetade nära kommittéordföranden och andra valda länder för att tillsammans bryta låsningar mellan rådets permanenta medlemmar, som försvårat arbetet i kommittén och med ickespridningsfrågan. var ledande i arbetet med att utse sex nya experter till kommitténs expertgrupp. engagerade sig också för att lösa ut meningsskiljaktigheter mellan de permanenta medlemmarna som försenade antagandet av kommitténs årliga arbetsprogram . Inom ramen för 1540-kommitténs arbete anordnande , och expertgruppen ett evenemang för att uppmärksamma de risker som följer av nya teknologier, med särskilt fokus på syntetisk biologi. Arbetet i kommittén redovisades till säkerhetsrådet genom halvårsvisa briefingar. Som ordförande i 1540-kommittén anordnade en briefing i rådet den om de globala ansträngningarna för att förhindra spridning av massförstörelsevapen till icke-statliga aktörer. 7.5Kommittén för bekämpning av terrorism har arbetat särskilt aktivt med bekämpning av terrorism sedan terroristattackerna i . Frågan berörs i samband med en stor del av rådets dagordningspunkter. Det finns även en särskild dagordningspunkt om hot mot internationell fred och säkerhet orsakade av terroristhandlingar. har vidare genom resolution (2001) upprättat ett subsidiärt organ – kommittén för bekämpning av terrorism (, CTC) – som håller månatliga möten enligt ett arbetsprogram som förhandlas och vanligen antas av kommittén . CTC understöds av ett direktorat (Executive Directorate, CTED), vars huvudsakliga uppgift är att genomföra CTC:s beslut. I detta ingår att följa och utvärdera medlemsstaternas efterlevnad av säkerhetsrådsresolutioner på området, och återrapportera till CTC från besök i olika medlemsstater. Frågorna som rör bekämpning av terrorism var aktuella i flera olika Skr. 2018/19:104 sammanhang under rådsmedlemskap. rekordhögt antal resolutioner om bekämpning av terrorism, vid sidan av ett stort antal Arriamöten och briefingar på temat. Resolutionerna, som antogs då var ordförande för , rörde bland annat. skydd av kritisk infrastruktur mot terroristhot (resolution ), skydd av kulturarv i väpnad konflikt (resolution ), ett internationellt ramverk för motbudskap (resolution ), förhindrande av terroristers tillgång till vapen (resolution ), förlängningen av CTED:s mandat (resolution ) samt hotet från utländska terroriststridande (resolution ). Särskilt resolution föranleddes av långa förhandlingar eftersom den innehöll bindande skrivningar om hur medlemsstaterna ska lagstifta för att försvåra terrorismresor. , då var CTC-ordförande, antog CTC ett tillägg till de så kallade Madrid-riktlinjerna om utländska terroriststridande (”Guiding Principles”) . Tillägget följde antagandet av resolution (2017). antog också ett ordförandeuttalande om kopplingen mellan terrorism och organiserad brottslighet (S/PRST/2018/9). Vidare gjordes sammanlagt 19 pressuttalanden som fördömde terroristattacker i olika länder. Rådsmedlemmarna var eniga om vikten av att bekämpa terrorism, men frågan om hur detta borde ske synliggjorde ofta meningsskiljaktigheter. Detta föranledde utdragna och tidskrävande konsultationer vid förhandlingar om uttalanden och resolutioner. Undantaget var fördömanden av terroristattacker som skedde enligt en mall som användes oavsett kontexten i det enskilda fallet. arbetade nära övriga EU-rådsmedlemmar för att säkerställa att prioriterade frågor lyftes in i relevanta rådsdokument, inklusive i CTC:s arbetsprogram. verkade för att arbetet för bekämpning av terrorism ska vara effektivt, som staters folkrättsliga skyldigheter, inklusive de mänskliga rättigheterna och den internationella humanitära rätten, samt rättsstatens principer upprätthålls och respekteras. I samtliga rådsdokument som antogs värnade skrivningar om vikten av att beakta jämställdhetsaspekter, av ett långsiktigt och förebyggande förhållningssätt samt av att följa folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna, den internationella humanitära rätten och den internationella flyktingrätten. verkade också för att barnets rättigheter skulle beaktas i arbetet för bekämpning av terrorism. kunde CTC diskutera frågan om barnets rättigheter efter att begärt att frågan skulle lyftas in i resolution . 7.6Arbetsgruppen för dokumentation och andra procedurfrågor En betydande del av arbetet med att effektivisera säkerhetsrådets arbetsmetoder drivs inom ramen för arbetsgruppen för dokumentation och andra procedurfrågor. Det är inom arbetsgruppen som rådet utarbetat den så kallade not 507 som kompletterar rådets provisoriska procedurregler. Innehållet inkluderar bland annat överenskommen praxis och 2018/19:104 förhållningsregler som rör rådets dagordning, mötesformat, dokumentation och slutprodukter, interaktion och samordning med övriga medlemsstater och organ samt arbetet i underorganen. skedde en uppdatering av not 507. Under arbetet lades det fram förslag från valda medlemmar om hur rådet skulle kunna bli mer transparent gentemot övriga FN och omvärlden, och om hur man på olika sätt skulle kunna trygga de valda medlemmarnas medbestämmande och inflytande i rådsarbetet. I flera fall uttryckte permanenta medlemmar oro över att ”kodifiera” och låsa fast sig vid procedurer. Permanenta medlemmar hänsköt för fortsatt diskussion ett antal olika procedur- och praxisfrågor till arbetsgruppen, där de kunde bli liggande. Arbetsgruppen kunde dock anta en uppdaterad version av not 507 . var en av de mer aktiva medlemmarna i arbetsgruppen och verkade överlag för att rådet och inte minst rådets ordförande tillsammans med sekretariatet löpande borde anpassa dagordningen och mötesformaten för att stärka rådets relevans och effektivitet. föreslog också olika sätt att stärka samarbetet och dialogen mellan rådet och fredsbyggandekommissionen samt med berörda länder och regionala och subregionala organisationer, inklusive Afrikanska unionen (AU) och EU. En tydlig skrivning som drev igenom var den om att varje rådsdokument ska förhandlas åtminstone en omgång med alla femton medlemmar, något som därefter också i princip följdes. drev också vikten av att främja presselement från rådets konsultationer. Att rådets ordförande muntligen framför resultatet av överläggningar ökar inte bara rådets transparens, utan tvingar också rådsmedlemmarna att enas kring någon form av minsta gemenamman nämnare. drev i arbetsgruppen även frågan om vikten av rådets interaktion med generalsekreteraren och sekretariatet samt möjligheten att utnyttja sekretariatets olika funktioner för tidig varning, särskilt i det förebyggande arbetet. försvarade genomgående de valda medlemmarnas ståndpunkter men argumenterade också för vikten av flexibilitet och behovet av att kunna anpassa procedurerna för det som krävdes i stunden. fokuserade diskussionerna i arbetsgruppen bland annat på fördelningen av pennhållarskap och av ordförandeskap för de subsidiära organen. Ett antal valda medlemmar efterfrågade en tydligare definition och fördelning av pennhållarskapen. varnade bland annat för en kodifiering av reglerna. Fasta pennhållarskap är en relativt ny företeelse i rådets historia och borde ifrågasättas i sin helhet. Alla medlemmar, valda som permanenta, har rätt att ta initiativ till möten uttalanden och resolutioner om pågående situationer och på samtliga områden när så bedöms lämpligt. krävs att de valda medlemmarna går i bräschen och vågar ta för sig. dominerar , och genom att de innehar av de geografiska pennhållarskapen på rådets dagordning. Enligt artikel 47 i består militära stabskommittén av de militära representanterna för de permanenta medlemmarna i säkerhetsrådet. Militära stabskommitténs uppdrag är att ”rådgöra och bistå säkerhetsrådet med alla frågor som rör militära krav för upprätthållande av internationell fred och säkerhet, anställning och styrning av de styrkor som ställs till FN:s förfogande, utrustning och beväpning och nedrustningsfrågor”. När tog plats i säkerhetsrådet innebar platsen som inbjuden medlem i militära stabskommittén ytterligare en möjlighet att påverka och arbeta konstruktivt med att utveckla och effektivisera FN:s fredsbevarande insatser. tog även en ledande roll i arbetet med att öppna upp militära stabskommittén och göra dess arbete mer transparant, konstruktivt och relevant. 7.8Informella expertgruppen om kvinnor, fred och säkerhet upprättade en informell expertgrupp om kvinnor, fred och säkerhet genom resolution (2015). Expertgruppen är inte ett subsidiärt organ till säkerhetsrådet i formell bemärkelse. var under medlemskapet ordförande i expertgruppen tillsammans med (2017) respektive (2018). Under period i rådet utvecklades expertgruppen till att få en pådrivande funktion för rådets arbete med kvinnor, fred och säkerhet. Detta skedde genom dels bidrag till att stärka omfattningen av och kvaliteten på rådets informationsunderlag, dels bidrag till uppföljningen i fält av genomförandet av FN-insatsernas mandat om kvinnor, fred och säkerhet. Expertgruppen höll 15 möten –2018 och diskuterade bland annat situationen i , , /, , , , och . bidrog till att etablera den informella expertgruppen som en viktig plattform för att informera rådsmedlemmar och följa upp genomförandet inom FN-systemet. –2018 innehade ordförandeskapet i säkerhetsrådet : och . Den främsta uppgiften som ordförande är att leda rådets arbete och ansvara för arbetsprogram och dagordning. Ordföranden är också talesperson för säkerhetsrådet och företräder rådet, till exempel gentemot parterna i en konflikt. 2018/19:104 Utöver att arbeta mot vissa särskilt uppställda målsättningar inom substansfrågor var generella ambition att använda ordförandeskapen för att utveckla rådets arbetsmetoder genom en mer resultatinriktad, ansvarsfull, inkluderande och transparent ansats. Förberedelserna var omfattande. Varje möte hade en i förväg definierad inriktning, och vid nästintill samtliga möten kom rådet överens om slutsatser. sökte också öppna upp rådets arbete för omvärlden genom framåtsiktande kontakter med medier och ett aktivt arbete med sociala medier. Företrädare för berörda länder konsulterades fortlöpande, och civilsamhället perspektiv inhämtades genom regelbundna dialogtillfällen. Den första ordförandemånaden var också för som medlem i säkerhetsrådet. Det var även första månad som ny generalsekreterare i . En utgångspunkt var därför att ge Guterres en god start och att stärka hans roll genom att etablera ett gott samarbete mellan generalsekreteraren och säkerhetsrådet. Ett särskilt fokus för ordförandeskapet var rådets arbete med konfliktförebyggande. En öppen debatt hölls på ministernivå under ledning av utrikesminister . Intresset för mötet var mycket stort: 93 medlemsstater och internationella organisationer deltog varav 15 på ministernivå. Debatten präglades av en betydande samsyn om vikten av att arbeta med konfliktförebyggande. Det stärkte generalsekreterarens mandat att gå vidare medarbetet. Konfliktförebyggandeagendan omsattes också i praktiken under månaden. bidrog till att avvärja en förestående konflikt i . President , som förlorat presidentvalet , vägrade att avgå inför installationen av den demokratiskt valde efterträdaren . Hanteringen av situationen var intensiv. Som ordföranden var engagerad i att utarbeta ett tydligt och ansvarsfullt agerande från rådet i nära samarbete med regionala aktörer. Efter att ett enat råd antog en resolution till stöd för ett demokratiskt maktskifte så avgick Jammeh och lämnade landet (se avsnitt 6.1.8). Under ordförandeskapet diskuterades utmaningarna i i säkerhetsrådet. Grundorsaker till instabilitet i regionen lyftes fram, och inte minst belystes kopplingen till klimatförändringar. Som en uppföljning till mötet beslutades att säkerhetsrådet skulle besöka regionen, vilket senare resulterade i en resolution där rådet officiellt fastslog kopplingen mellan klimatförändringar och säkerhet (se avsnitten 5.1.3 samt 6.1.16). Vid ett möte om Tchadsjöregionen, liksom vid ett möte om , deltog representanter från civilsamhället. Berörda länders och regioners perspektiv söktes också konsekvent under månaden. AU-representanterna gav en uppdatering om situationen i respektive , medlaren bjöds in till diskussionerna om och Igads representant briefade om Sydsudan. Rådet kunde under månaden på länge tala med en röst Skr. 2018/19:104 om bland annat , , och . också enhälligt bakom generalsekreterarens engagemang för en vitaliserad fredsprocess i Sydsudan. Ett uttalande kunde också antas för att slå fast överenskommelsen om vägen till val i . Under andra ordförandemånad var ansatsen återigen att som ordförande vara engagerad, påläst, principfast och lösningsorienterad. Rådet kunde under månaden göra framsteg i några av de svåraste frågorna på dagordningen. Ett vapenembargo mot Sydsudan antogs. Ett möte arrangerades om där det särskilda sändebudet briefade rådet och en överenskommelse om gemensamma budskap kunde nås. På svenskt initiativ gjorde skyndsamt ett pressuttalande till stöd för den gemensamma fredsdeklarationen mellan och . Ett extramöte om sammankallades för att ge stöd till FN-sändebudets ansträngningar att återuppta fredsprocessen. Ett möte anordnades också med utrikesminister och utrikesminister för att upprätthålla rådets enighet i frågan om . Särskilda tematiska satsningar gjordes också under månaden. Statsminister ledde ett högnivåmöte om barn och väpnad konflikt på temat . En resolution lades fram vid mötet som antogs av ett enhälligt säkerhetsråd. Ett rekordstort antal medlemsstater, 98 stycken, valde att ansluta sig som medförslagsställare till resolutionen som hade ett förebyggandefokus. Som ett led i att följa upp resolutionen inriktades det humanitära mötet om på syriska barns utsatthet i den pågående konflikten. Kvinnors och flickors situation i det konflikt-, klimat-, och fattigdomsdrabbade stod i fokus när utrikesminister besökte regionen tillsammans med FN:s vice generalsekreterare . Resan följdes upp med ett högnivåmöte där de båda återkopplade till rådet från den gemensamma resan. Det var första gången ett geografiskt möte i säkerhetsrådet fokuserade uteslutande på kvinnor, fred och säkerhet. någonsin var det också könsbalans bland föredragande under hela månaden. Situationen i fråga om sexuellt våld i konflikt uppmärksammades genom att FN:s generalsekreterares särskilda representant för sexuellt våld i konflikt, Pramila Patten, på svenskt initiativ briefade rådet om situationen för kvinnor i Sydsudan. Utrikesministern ledde därutöver en debatt i rådet om klimatrelaterade säkerhetsrisker. Det var första gången , och tredje gången någonsin, som rådet höll ett möte på detta tema. Genom mötet kunde frågan om koppling mellan klimat och säkerhet förankras på säkerhetsrådets dagordning, och FN-systemet fick politiskt stöd att på allvar ta sig an frågan (se även avsnitt 5.1.3). 2018/19:104 I anslutning till 100-årsdagen av födelse arrangerades de återkommande konsultationerna mellan säkerhetsrådet och . De båda råden antog vid mötet en gemensam kommuniké med tydliga och enade budskap om vikten av val i och om en politisk lösning på konflikten i Sydsudan. Tack vare ett intensivt diplomatiskt förarbete kunde kommunikén antas redan i samband med mötet. Det stärkte kommunikéns relevans liksom det fortsatta samarbetet mellan de två råden. 9 Möte på Backåkra Som ett led i arbetet med att stärka rådets konfliktförebyggande roll och förbättra dess arbetsmetoder, stod värd för FN:s generalsekreterares årliga informella arbetsmöte med säkerhetsrådets ambassadörer den 21–. Mötet ägde rum på Dag utrikesminister öppnade mötet och underströk vikten av att säkerhetsrådet axlar sitt ansvar i enlighet med . Det var första gången som arbetsmötet ägde rum utanför . kom lägligt efter delvis uppslitande erfarenheter i säkerhetsrådet. Veckorna före mötet hade flera veton lagts i Syrien-frågan (se avsnitt Genom att lämna för den skånska landsbygden var avsikt att bidra till ett förbättrat samarbetsklimat, särskilt mellan de permanenta medlemmarna, och försöka göra framsteg i några av de svåraste frågorna på rådets dagordning. Förhoppningen var också att den speciella inramningen, präglad av anda, skulle inspirera till diplomatiskt och politiskt mod och ansvarstagande för FN- Det behövde skapas förutsättningar för informella och förtroendefulla samtal mellan FN-ambassadörerna. Mötet var också tänkt att vara en uppföljning av den öppna debatten på ministernivå om konfliktförebyggande som anordnat under det första Vid den debatten presenterade generalsekreteraren sin vision om konfliktförebyggande. senare erbjöd mötet på Backåkra en möjlighet att återigen sätta fokus på den för och generalsekreteraren gemensamma prioriteringen om På dagordningen för mötet stod förutom FN:s fredsfrämjande och konfliktförebyggande arbete också situationen i . mötesdagen ägnades denna fråga, och då deltog också generalsekreterarens särskilda sändebud för , . svenskt initiativ, och i nära samarbete med generalsekreteraren, kunde rådet efter en genomgripande och uppriktig diskussion enas om ett gemensamt uttalande om . ställde sig bakom behovet av stärkt dialog och en konstruktiv dynamik i säkerhetsrådet samt enades om tre punkter för att komma vidare i arbetet med : att komma tillbaka till en politisk lösning under FN:s ledning, att stärka det humanitära arbetet inklusive genomförandet av resolution