prop · H603138 · 2019-06-11 00:00:00 — I och för sig följer redan av orden ”särskilt beaktas” i den andra meningen att de omständigheter som nämns där endast är exempel på sådana som kan beaktas som skäl för livstids fängelse. Enligt regeringens mening finns det emellertid skäl att än tydligare lyfta fram att även andra omständigheter än de som närmare preciseras i lagtexten kan tala för ett livstidsstraff. Av särskilt intresse är då sådana mer allmänt formulerade kvalifikationsgrunder som förekommer vid gradindelade brott och som fyller funktionen att samla upp kvalificerande omständigheter som inte passar in under några av de andra grunder som anges i en bestämmelse (se prop. 2015/16:113 Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet s. 66). Detta gäller även om det nu inte rör sig om en rubricering av brottet, utan handlar om att peka ut vissa omständigheter som talar för att straffvärdet är så högt att det motsvarar livstids fängelse. Exempel på kvalifikationsgrunder som tar sikte på hänsynslöshet finns i bestämmelserna om grov misshandel (3 kap. 6 § första stycket ) och grov våldtäkt (6 kap. 1 § tredje stycket ). Enligt dessa ska det vid bedömningen av om brottet är grovt – utöver de i bestämmelserna närmare preciserade kvalifikationsgrunderna – särskilt beaktas om gärningsmannen ”annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet”. Ett annat exempel finns i bestämmelsen om grovt olaga tvång (4 kap. 4 § andra stycket 3 ) av vilken framgår att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas bl.a. om gärningen annars har varit av särskilt hänsynslös art. Kvalifikationsgrunder som avser hänsynslöshet synes i de flesta fall vara avsedda att tillämpas vid 2018/19:138 försvårande omständigheter som rör brottsoffrets situation eller karaktären på angreppet mot honom eller henne (se samma prop. s. 66). har nämnts att gärningen utförs mot en person som befinner sig i en skyddslös ställning, är i beroende ställning till gärningsmannen eller befinner sig i numerärt underläge (se t.ex. samma prop. s. 84, 88 och 92). Enligt regeringens mening bör det i straffbestämmelsen tas med en mer allmän omständighet som tar sikte på hänsynslöshet, för att fånga upp särskilt graverande omständigheter som är av sådant slag att de bör tala för ett livstidsstraff men som det inte finns skäl att lyfta fram särskilt i Att en omständighet av mer övergripande karaktär anges i bestämmelsen har ett värde genom att den påminner om den helhetsbedömning som alltid ska göras i det enskilda fallet och torde minska risken för att förhållanden som inte specifikt nämns i bestämmelsen inte beaktas tillräckligt. I det nu aktuella sammanhanget bedöms det som lämpligt att – i enlighet med hovrättens förslag – använda begreppet att gärningen ”annars varit särskilt hänsynslös”. täcker enligt regeringens mening in ytterligare omständigheter som vid lagändring ansågs tala för att livstids fängelse skulle väljas och som rör brottsoffrets situation eller karaktären på angreppet mot honom eller henne, nämligen att brottet har riktat sig mot en närstående, att brottsoffret har befunnit sig i en skyddslös ställning, att brottet har utförts i offrets hem, att brottet har förövats inför ögonen på närstående till offret, t.ex. offrets barn, och att gärningsmännen har varit i numerärt överläge. Straffbestämmelsens andra mening bör följaktligen lyda: Som skäl för livstids fängelse ska det särskilt beaktas om gärningen föregåtts av noggrann planering, präglats av särskild förslagenhet, syftat till att främja eller dölja annan brottslighet, inneburit svårt lidande för offret eller annars varit särskilt hänsynslös. Som konstateras ovan utgör de nämnda omständigheterna endast exempel på sådana förhållanden som talar för att straffet ska bestämmas till livstids fängelse. Det kan alltså finnas andra försvårande omständigheter knutna till själva gärningen som medför att straffvärdet är så högt att fängelse på livstid bör dömas ut. Exempelvis kan det röra sig om sådana omständigheter som anges i 29 kap. 2 § . Förhållanden som bör tala för livstids fängelse, som förekommit i praxis och som vid lagändring ansågs tala för ett sådant straff, är att brottet har begåtts i samband med brott i vinningssyfte och att brottet har inneburit ett angrepp på någon i dennes tjänsteutövning. straffvärdet är så högt att livstids fängelse bör väljas talar även att brottet har begåtts med sådan avsikt som anges i 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott utan att straffansvar enligt det lagrummet föreligger. Därutöver kan det förhållandet att det rör sig om återfall eller flerfaldig brottslighet innebära att påföljden bör bli ett livstidsstraff. göras en helhetsbedömning av samtliga omständigheter som är relevanta för straffmätningen i det enskilda fallet. Det ska också beaktas att dessa kan föreligga i olika grad. Att det ska göras en helhetsbedömning av alla omständigheter innebär naturligtvis att straffmätningen kan resultera i ett tidsbestämt straff, trots att det finns faktorer som talar för ett Så kan t.ex. vara fallet om det finns förmildrande omständigheter av viss styrka (för en exemplifierande uppräkning, jfr 2008/09:118 s. 43). Saknas det omständigheter som talar för livstids fängelse, ska ett tidsbestämt straff dömas ut. Det gäller oavsett om det finns några förmildrande omständigheter eller inte. Konsekvenser för det tidsbestämda straffet m.m. Den föreslagna lagändringen innebär att sådana omständigheter som tidigare talat för ett straffvärde i den övre delen av den tidsbestämda straffskalan (15–) i stället bör tala för ett livstidsstraff. Förändringen handlar alltså om fördelningen av fall inom den befintliga straffskalan, utifrån brottets straffvärde. Som en konsekvens av lagändringen påverkas även straffmätningen när det gäller sådana mord som faller inom den nedre delen av den tidsbestämda straffskalan (10–). Avsikten är inte att någon viss del av den tidsbestämda straffskalan framöver ska tillämpas i mindre omfattning, utan som uttalades i samband med lagändringen 2009 bör hela straffskalan användas vid straffmätningen (se prop. 2008/09:118 s. 43). Regeringen delar alltså inte universitets () uppfattning att domstolarna kommer att tvingas använda en kraftigt reducerad straffskala. Något skäl att, som är inne på, göra förändringar i den tidsbestämda straffskalan finns inte heller. Enligt regeringens mening ger den föreslagna lydelsen uttryck för en skärpt syn också på de fall av mord som även framöver kommer att bestraffas med ett tidsbestämt straff. Följaktligen blir en konsekvens av lagändringen att straffnivån, i enlighet med den bedömning som görs i promemorian avseende det där lämnade förslaget, höjs även för sådana brott, med tillämpning av hela den tidsbestämda straffskalan. En användning av straffskalan som innebär att den tidsbestämda delen inte utnyttjas fullt ut skulle ge upphov till oönskade tröskeleffekter och dessutom minska utrymmet för en nyanserad straffmätning (jfr samma prop. s. 26). Vad gäller risken för att den tilltänkta tillämpningen av de tidsbestämda straffen inte skulle anses ha täckning i lagtexten delar regeringen mot denna bakgrund inte de farhågor som , med hänvisning till NJA 2016 s. 3 p. 25 (se avsnitt 4.3), framför i förhållande till promemorians förslag. Slutligen konstaterar regeringen, bl.a. med anledning av vad anför om betydelsen av att det utarbetas praxis på området, att den närmare tillämpningen av den tidsbestämda straffskalan får överlämnas till rättstillämpningen. Den skärpta syn på mord som kommer till uttryck genom lagändringen påverkar straffmätningen i skärpande riktning även för mord som har begåtts av någon som inte har fyllt . () tar upp påverkar lagändringen emellertid inte förbudet att, för brott som någon har begått innan han eller hon fyllt , döma till livstids fängelse eller till längre tidsbestämda straff än fängelse (29 kap. 7 § andra stycket ). Detta kommer alltså fortsatt att gälla. När det gäller gränsdragningen mellan mord och dråp görs i promemorian bedömningen att denna inte bör påverkas av den där förespråkade lagändringen. () anser dock att det inte går att utesluta att en skärpning av straffskalan för mord kommer att få effekter också för tillämpningen av bestämmelsen om dråp. () lämnar liknande 2018/19:138 synpunkter. Avsikten med regeringens förslag är inte att gränsdragningen mellan mord och dråp ska påverkas. Den praxis som utvecklats i fråga om denna gränsdragning kan därför ge vägledning även framöver. 6 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagändringen ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens i fråga om att det inte behövs några särskilda övergångsbestämmelser. I promemorian föreslås att lagändringen ska träda i kraft . Remissinstanserna har inte några synpunkter på promemorians förslag och bedömning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringen bör träda i kraft . Regeringen föreslår att så ska ske . Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Av 5 § andra stycket lagen (1964:163) om införande av följer att den ändrade bestämmelsen inte får tillämpas på ett sådant sätt att den ges retroaktiv verkan till den tilltalades nackdel. Regeringens förslag innebär att det som skäl för att välja livstids fängelse som straff för mord särskilt ska beaktas om gärningen föregåtts av noggrann planering, präglats av särskild förslagenhet, syftat till att främja eller dölja annan brottslighet, inneburit svårt lidande för offret eller annars varit särskilt hänsynslös. Avsikten är att livstids fängelse ska kunna komma i fråga i betydligt större utsträckning än . Lagändringen bedöms leda till att fall som tidigare lett till fängelse i 15– i stället kommer att bestraffas med fängelse på livstid. tillgänglig statistik (se avsnitt 4.3) kan förutses att livstids fängelse kommer att dömas ut i en majoritet av de fall där en fängelsepåföljd väljs (jfr promemorian s. 82, 87 och 88). Ändringen bedöms vidare få till effekt att mindre allvarliga fall av mord kommer att bestraffas hårdare, liksom att straffnivån för brott begångna av personer höjs i förhållande till vad som tidigare gällt. Straffskärpningen innebär att en stor andel av de personer som döms till fängelse för mord kommer att verkställa i fängelse än . kan därför antas att kostnaderna för Kriminalvården kommer att öka. Såsom framgår av promemorian och remissyttrandet från Kriminalvården är den faktiska kostnadsökningen svårbedömd. Det kan emellertid konstateras att några beaktansvärda ekonomiska konsekvenser kommer att uppstå först på . efter ikraftträdandet kan vissa mer marginella effekter uppstå. Först efter ikraftträdandet, dvs. när de som tidigare skulle ha dömts till fängelse annars hade frigivits villkorligt, blir effekten mer påtaglig. kan lagändringen antas ha fått fullt genomslag. Som framförs i promemorian kan det därutöver konstateras att förhållandevis få personer döms för mord i och att det är sannolikt att en kraftig uppgång eller nedgång av det dödliga våldet skulle föranleda större ekonomiska konsekvenser för Kriminalvården än vad en ökad andel livstidsstraff kan medföra. Med tanke på de osäkerheter som finns i bedömningen och att de ekonomiska konsekvenserna uppstår först på är det svårt att uttala sig om hur dessa då ska hanteras. Regeringen bedömer dock att kostnaderna kan rymmas inom befintliga anslag, men avser också att noga följa utvecklingen för att kunna bedöma Kriminalvårdens långsiktiga resursbehov till följd av förslaget. När det gäller effekterna för sluten ungdomsvård rör det sig endast om ett fåtal fall där denna påföljd döms ut för mord. Den totala utdömda tiden sluten ungdomsvård torde inte öka mer än möjligen marginellt. I likhet med den bedömning som görs i promemorian bedömer regeringen därför att eventuella kostnadsökningar kan rymmas inom Statens institutionsstyrelses befintliga anslag. Enligt regeringens bedömning kommer förslaget inte få några kostnadskonsekvenser för polis eller åklagare. Som anges i promemorian kan det dock, till följd av det ökade antalet livstidsstraff, förväntas att antalet ansökningar till domstol om att omvandla straffet till ett tidsbestämt straff kommer att öka . I likhet med den bedömning som görs i promemorian bedömer regeringen dock att domstolarnas arbetsbörda till följd av detta endast kommer att öka marginellt och att eventuella kostnadsökningar kan rymmas inom befintliga anslag. lagstiftningsärende uppskattade merkostnaden för myndigheten, till följd av det då aktuella förslaget, till sammanlagt , räknat från lagens ikraftträdande. anför nu att det finns betydande osäkerhet i denna uppskattning eftersom kostnaderna kommer att uppkomma först på och att myndighetens kostnad kan komma att överstiga det nämnda beloppet. Regeringen instämmer i att storleken av kostnadsökningen kan vara svår att uppskatta. Regeringen bedömer emellertid att kostnaderna inte kommer att bli större än att de då kan rymmas inom myndighetens befintliga anslag. Förslaget bedöms i övrigt inte leda till några kostnadskonsekvenser för staten. Regeringen bedömer att förslaget inte kommer att ha någon påverkan på jämställdheten mellan män och kvinnor. 2018/19:138 8 Förslaget till lag om ändring i 1 § Den som berövar annan livet, döms för mord till fängelse , lägst tio och högst , eller på livstid. Som skäl för livstids fängelse ska det särskilt beaktas om gärningen föregåtts av noggrann planering, präglats av särskild förslagenhet, syftat till att främja eller dölja annan brottslighet, inneburit svårt lidande för offret eller annars varit särskilt hänsynslös. Paragrafen reglerar straffansvar för mord. Den ändras genom att orden ”om omständigheterna är försvårande” utgår och att en ny andra mening läggs till. Övervägandena finns i avsnitt 5. Enligt paragrafen döms den som berövar annan livet för mord till fängelse , lägst tio och högst , eller på livstid. Vidare framgår av paragrafen att det som skäl för livstids fängelse särskilt ska beaktas ett antal närmare preciserade omständigheter eller om gärningen annars varit särskilt hänsynslös. Gränsdragningen mellan mord och dråp (2 §) är inte avsedd att förändras genom lagändringen. Den praxis som utvecklats i fråga om denna gränsdragning kan därför alltjämt tjäna som ledning. Frågan om ett uppsåtligt dödande i ett enskilt fall ska anses som mord eller dråp ska avgöras innan straffmätningen för brottet sker. Omständigheter av betydelse för denna rubriceringsfråga kan utgöra omständigheter som är relevanta för straffmätningen. I vilken omfattning en sådan omständighet ska tillmätas betydelse vid straffmätningen för ett mord när den beaktats vid rubriceringen av brottet får bedömas från fall till fall. Straffet ska, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde, se 29 kap. 1 § första stycket. Vid bedömningen av straffvärdet ska, enligt andra stycket samma paragraf, beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Det ska särskilt beaktas om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Dessutom ska enligt 29 kap. 2 och 3 §§ försvårande respektive förmildrande omständigheter särskilt beaktas. I paragrafens första mening anges rekvisiten och straffskalan för brottet. I förhållande till den hittillsvarande lydelsen utgår orden ”om omständigheterna är försvårande”. Av den nya andra meningen framgår att det som skäl för livstids fängelse särskilt ska beaktas om gärningen föregåtts av noggrann planering, präglats av särskild förslagenhet, syftat till att främja eller dölja annan brottslighet, inneburit svårt lidande för offret eller annars varit särskilt hänsynslös. De nämnda omständigheterna är förhållanden med anknytning till själva gärningen som talar för att straffvärdet är så högt att straffet bör bestämmas till livstids fängelse. Vissa av omständigheterna har en motsvarighet i de försvårande omständigheter som nämns i 29 kap. 2 §, vilka särskilt ska beaktas vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp. Den första omständigheten som domstolen särskilt ska beakta som skäl för livstids fängelse är om gärningen föregåtts av noggrann planering. För att beaktas ska det vara fråga om mer ingående planering. Endast det förhållandet att gärningen har planerats är alltså inte tillräckligt, utan det ska handla om planering av mer kvalificerat slag. Så kan t.ex. vara fallet om någon kartlagt offrets vanor för att kunna utföra gärningen. Den andra omständigheten att särskilt beakta är om gärningen präglats av särskild förslagenhet. Det kan t.ex. handla om att tillvägagångssättet vid mordet varit sådant att det gjort brottet särskilt svårupptäckt. Omständigheten torde ofta sammanfalla med att gärningen har föregåtts av noggrann planering, men behöver inte göra det. För att omständigheten ska beaktas som skäl för ett livstidsstraff krävs att det är fråga om förslagenhet av mer kvalificerat slag. Att det vid gärningen förekommit inslag av förslagenhet är således inte tillräckligt, utan det krävs att gärningen är att karakterisera som särskilt förslagen. Den tredje omständigheten som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse är om gärningen syftat till att främja eller dölja annan brottslighet. Det rör sig om situationer där gärningen har samband med annan brottslighet och kan exempelvis avse att mordet ingår i en plan för genomförande av ett annat brott. Den fjärde omständigheten som särskilt ska beaktas är om gärningen inneburit svårt lidande för offret. Omständigheten skiljer sig från de föregående på så sätt att den tar sikte på brottsoffrets situation. I omständigheten att gärningen inneburit svårt lidande för offret inryms ett antal ytterligare faktorer, såsom att våldet har varit kraftigt, att offret har tillfogats omfattande eller allvarliga skador, att offret har upplevt svår smärta, att gärningen har haft karaktär av avrättning, att förloppet har varit utdraget och att offret har känt stark dödsångest. Slutligen ska som skäl för livstids fängelse särskilt beaktas om gärningen annars varit särskilt hänsynslös. Uttrycket tar sikte på sådana omständigheter vid gärningen som kan sägas vara särskilt graverande, men som inte nämns tidigare i straffbestämmelsen. Det avser främst förhållanden som rör brottsoffrets situation eller karaktären på angreppet mot honom eller henne. En gärning kan anses vara särskilt hänsynslös exempelvis på grund av att brottet har riktat sig mot en närstående, att brottsoffret har befunnit sig i en skyddslös ställning, att brottet har utförts i offrets hem, att brottet har förövats inför ögonen på närstående till offret, t.ex. offrets barn, eller att gärningsmännen har varit i numerärt överläge. Uppräkningen i den andra meningen är inte uttömmande. Det kan alltså finnas andra försvårande omständigheter knutna till själva gärningen som medför att straffvärdet är så högt att fängelse på livstid bör dömas ut. Förhållanden som bör tala för livstids fängelse är t.ex. att brottet har begåtts i samband med brott i vinningssyfte, att brottet har inneburit ett angrepp på någon i dennes tjänsteutövning (jfr t.ex. dom i mål B 211-12) eller att brottet har begåtts med sådan avsikt som anges i 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott utan att straffansvar enligt det lagrummet föreligger. Att återfall i brott kan beaktas vid straffmätningen framgår av 29 kap. 4 §. För ett livstidsstraff talar, liksom tidigare, att den tilltalade 2018/19:138 har dömts för särskilt allvarlig brottslighet eller att ett gemensamt straff ska bestämmas för flera mord eller ett mord och annan allvarlig brottslighet. Domstolen ska göra en helhetsbedömning av samtliga omständigheter som är relevanta för straffmätningen i det enskilda fallet. Det ska också beaktas att dessa kan föreligga i olika grad. Att det ska göras en samlad bedömning innebär att straffmätningen kan resultera i ett tidsbestämt straff, trots att det finns omständigheter som talar för ett livstidsstraff. Så kan t.ex. vara fallet om det finns förmildrande omständigheter av viss styrka. Det kan exempelvis röra sig om att brottet har föregåtts av ett kraftigt provocerande beteende (jfr prop. 2008/09:118 s. 43). Om det saknas omständigheter som talar för livstids fängelse, ska ett tidsbestämt straff dömas ut, oavsett om det föreligger några förmildrande omständigheter eller inte. Som en effekt av lagändringen höjs straffnivån även för mord som inte bestraffas med fängelse på livstid. Hela straffskalan bör användas vid straffmätningen. Sammanfattning av departementspromemorian Livstidsstraff för mord (Ds 2017:38) Uppdraget har gått ut på att lämna förslag på hur bestämmelsen om mord bör utformas för att åstadkomma ett skärpt straff för brottet genom en ökad användning av livstidsstraffet. Närmare bestämt kan uppdraget sägas ha gått ut på att hitta en lagteknisk lösning som innebär att påföljden för de mord där straffet bestäms till ett längre fängelsestraff än , framöver ska vara livstids fängelse. Det har inte ingått att ta ställning till om det finns ett behov av eller är lämpligt att öka användningen av livstidsstraffet. Uppdraget har enbart handlat om att hitta en lagteknisk lösning som leder till en sådan ökning. I promemorian föreslås att livstids fängelse pekas ut som normalstraff för mord. Först om omständigheterna inte påkallar ett livstidsstraff ska det vara möjligt att välja ett tidsbestämt straff. Lagändringen bör leda till en väsentlig ökning av användningen av livstidsstraffet. Tanken är att de mord som har ett mycket högt straffvärde, men som ändå leder till ett tidsbestämt straff, i fortsättningen ska bestraffas med livstids fängelse. Det kan förutses att en majoritet av de personer som döms till fängelse för mord kommer att dömas till livstids fängelse. Lagändringen föreslås träda i kraft . 2018/19:138 Bilaga 1 Den som berövar annan livet, döms för mord till fängelse på livstid. Om omständigheterna inte påkallar ett livstidsstraff får rätten i stället döma till fängelse , lägst tio och högst . 2018/19:138 Bilaga 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 3 kap. 1 § ska ha följande lydelse. Den som berövar annan livet, döms för mord till fängelse , lägst tio och högst , eller, om omständigheterna är försvårande, på livstid. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2014:274. 2018/19:138 Bilaga 3 Yttrande över promemorian har avgetts av , , Hovrätten för Nedre , , , , , , , , , , ,Säkerhetspolisen,Kriminalvården, i , i , , , , , , , (), (och ), (och Nationellt centrum för kvinnofrid), (), , , frivilliga samhällsarbetare, och kristna råd (). Utöver remissinstanserna har en enskild person inkommit med skriftliga synpunkter på promemorian. ombudsmän, , , , akademikers centralorganisation (), i (LO), Kommuner och Landsting (SKL) och har avstått från att yttra sig. Svar har inte inkommit från (), , (svenska sektionen), – Barnens rätt i samhället, – Kriminellas revansch i samhället, X- , och Civil Rights Defenders. 2018/19:138 Bilaga 4 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i . Förslaget har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunnige . Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , Y , M , , , , , , , Shekarabi, Ygeman, , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2018/19:138 Straffet för mord