prop · H603143 · 2019-06-25 00:00:00 — I artikel 8.2 anges att behöriga myndigheter i de berörda medlemsstaterna ska komma överens om reglerna för hur oberoende personer ska utses. Detta förstås som att myndigheterna ska komma överens om vilka kriterier eller egenskaper som ska vägas in vid utnämnandet av oberoende personer till den rådgivande kommittén. Efter det att oberoende personer har utsetts ska även, med tillämpning av nämnda regler, ersättare för var och en av de oberoende personerna utses. Ersättaren ska träda in om en oberoende person är förhindrad att fullgöra sina åtaganden. Någon bestämmelse som reglerar detta bör inte införas i lag. Däremot kan det finnas anledning att införa en föreskrift på lägre nivå för att det tydligt ska framgå vilka regler som gäller för vid utnämnandet av oberoende personer. Detta bör dock ytterligare beredas. Enligt artikel 8.3 ska de oberoende personerna utses genom lottning om regler för hur oberoende personer ska utses inte har upprättats enligt punkt 2. Inte heller detta bör enligt regeringen regleras i den nya lagen. Enligt artikel 8.4 får behöriga myndigheter i de berörda medlemsstaterna motsätta sig utnämnandet av var och en av de oberoende personerna på de grunder som de behöriga myndigheterna i förväg har kommit överens om. Detta gäller inte i fall då de oberoende personerna har utsetts med hjälp av en behörig domstol (se artikel 7.1 och avsnitt 6.6.6). Om myndigheterna inte är överens om några särskilda regler får behöriga myndigheter motsätta sig utnämnandet om personen i fråga –tillhör eller arbetar på en av de berörda skattemyndigheterna eller detta har varit fallet under de närmast föregående tre åren, –har eller har haft en betydande andel eller rösträtt i eller är eller har varit anställd av, eller är rådgivare till, någon av sökanden eller en annan person som är berörd av tvisten före utnämningen, –inte ger tillräckliga garantier om objektivitet för att lösa tvisten som ska avgöras, eller –är anställd på ett företag som tillhandahåller skatterådgivning eller på annat sätt lämnar sådan rådgivning på professionell basis, eller om någon av dessa omständigheter förelåg närmast före utnämningen. I artikel 8.5 anges att behöriga myndigheter i de berörda medlemsstaterna får begära att en person som har blivit utnämnd enligt artikel 8.2 eller 8.3, eller dennes ersättare, ska lämna information om intressen, förhållanden eller övrigt som rimligen kan påverka dennes oberoende eller opartiskhet eller som rimligen kan ge sken av partiskhet i förfarandet. en oberoende person som ingår i en rådgivande kommitté inte, inom en period från det att kommittén meddelade sitt beslut, får vara i en situation som skulle ha föranlett en behörig myndighet att motsätta sig utnämningen om denna situation hade förevarit vid den tidpunkt då personen utsågs till oberoende person. I artikel 8.6 anges att företrädarna för de behöriga myndigheterna och de Prop. 2018/19:143 oberoende personerna ska välja en ordförande från den förteckning som enligt artikel 9 i skattetvistlösningsdirektivet sammanställs av Europeiska kommissionen. Om inte de behöriga myndigheterna och de oberoende personerna kommer överens om något annat ska ordföranden vara en domare. Artikel 8.4–8.6 genomförs enligt regeringens bedömning lämpligast genom föreskrifter på lägre nivå. Som ett exempel på detta kan nämnas möjligheten för behörig myndighet att ställa frågor till en utnämnd oberoende person i enlighet med vad som framgår av artikel 8.5. har påpekat att det bl.a. inte finns någon tydlig tidsfrist för en sådan prövning och vad effekterna blir av brister i opartiskhet. Enligt regeringens mening kan brister i opartiskhet endast prövas i samband med inrättandet av en kommitté och efter att kommittén yttrat sig i samband med verkställandet av en överenskommelse (för den sistnämnda situationen se avsnitt 6.7.2). Eftersom en rådgivande kommitté inrättas bl.a. genom utseende av medlemmarna i kommittén däribland de oberoende personerna och då inrättande ska ske från mottagandet av en begäran om inrättande tolkar regeringen det som att det är den tidsram som gäller. Om en oberoende person brister i opartiskhet i detta inledande skede bör denne ersättas av en annan oberoende person. Då det är fråga om agerande bör utgångspunkten så som angivits ovan emellertid vara att detta inte regleras i lag. Handelskammares Skiljedomsinstituts synpunkter föranleder därför ingen åtgärd inom ramen för denna proposition. Vad gäller betydelsen av en uppgift om eller invändning mot oberoende personers opartiskhet enligt artikel 8.5 andra stycket hänvisas till avsnitt 6.7.2. 6.6.5Förteckning över oberoende personer Regeringens bedömning: Bestämmelserna i skattetvistlösningsdirektivet om förteckning över oberoende personer bör inte regleras i lag. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat bedöm- Skälen för regeringens bedömning: Artikel 9 reglerar den s.k. förteckningen över oberoende personer. Det vill säga den förteckning över de oberoende personer som medlemsstaterna förordnat och som kan utses att delta i en rådgivande kommitté. Enligt artikel 9.1 ska förteckningen över oberoende personer omfatta alla de oberoende personer som medlemsstaterna har nominerat som kandidater att ingå i en rådgivande kommitté i egenskap av oberoende personer. I detta syfte ska varje medlemsstat förordna minst tre fysiska personer som ska kunna ingå i en rådgivande kommitté eller kommitté för alternativ tvistlösning. Dessa personer ska vara sakkunniga och oberoende, kunna agera opartiskt och med integritet. kan nämnas att funktionen rådgivande kommitté även förekommer i 2018/19:143 förfarandet enligt skiljemannakonventionen och att varje medlemsstat enligt artikel 9.4 i konventionen ska utse fem personer som ska kunna ingå i en rådgivande kommitté. Enligt artikel 9.2 ska varje medlemsstat underrätta Europeiska kommissionen om vilka personer som har förordnats och förse kommissionen med fullständig och aktuell information om personernas yrkesmässiga och akademiska bakgrund, deras kompetens och expertis samt eventuella intressekonflikter som de kan ha. I meddelandet kan medlemsstaterna ange vilken av de oberoende personerna som kan utnämnas till ordförande för en rådgivande kommitté. I artikel 9.3 anges att medlemsstaterna utan dröjsmål ska underrätta kommissionen om eventuella förändringar i förteckningen. Medlemsstaterna ska vidare inrätta förfaranden för att avföra en viss person som den har förordnat från förteckningen över oberoende personer om personen är oberoende. Det anges också att om en medlemsstat, med beaktande av bestämmelserna i artikel 9 och med hänvisning till bristande oberoende, har rimlig anledning att invända mot att en viss oberoende person finns med i nämnda förteckning ska medlemsstaten underrätta kommissionen om detta. Medlemsstaten ska därvid också presentera bevisning till stöd för sin invändning. Därefter ska kommissionen underrätta den medlemsstat som förordnat personen i fråga och denna medlemsstat ska undersöka invändningen och besluta om personen i fråga ska avföras från förteckningen. Sistnämnda medlemsstat ska utan dröjsmål underrätta kommissionen om sitt beslut. Bestämmelserna i artikel 9 som träffar kommissionen bör inte regleras i svenska föreskrifter. Inte heller bedöms de skyldigheter som enligt artikeln ankommer på som medlemsstat behöva regleras i svensk författning (jfr prop. 2006/07:115 s. 394). Artikeln föranleder således inget lagförslag. 6.6.6Begäran om att utnämna oberoende personer Regeringens förslag: Om en rådgivande kommitté inte har inrättats från det att begäran om inrättande av kommittén gavs in ska en sökande kunna begära att utnämner oberoende personer för räkning. En sådan begäran ska ges in från utgången av 120-dagarsperioden. I begäran ska anges om någon utländsk behörig myndighet inte har utnämnt oberoende personer. Om en sökande som är obegränsat skattskyldig i ger in en begäran om att utnämna oberoende personer för en annan medlemsstats räkning, ska hjälpa denne till rätta. ska pröva en begäran om att utnämna oberoende personer. Om avslår begäran ska det ske i ett beslut. Om inte har utnämnt minst en oberoende person till kommittén, ska , efter begäran från sökanden, utnämna en oberoende person och en ersättare för räkning från den förteckning över oberoende personer som anges i skattetvistlösningsdirektivet. Om ingen av de behöriga myndigheterna har utsett minst var sin oberoende person till kommittén, ska utnämna två oberoende personer för räkning från förteckningen. Regeringens bedömning: Bestämmelserna i skattetvistlösningsdirektivet om lottning av en ordförande och om att utländsk behörig myndighet bör informeras om ett beslut om utnämnande av oberoende personer bör inte införas i lag. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i delar promemorians bedömning att det saknas bestämmelser i direktivet om överlämnande av en begäran om att utse oberoende personer mellan medlemsstaterna. I de fall fler än en berörd person är inblandade i förfarandet tolkar dock förvaltningsrätten direktivet som att en berörd person med hemvist i ska lämna in sin begäran i , även om det är en behörig myndighet i en annan medlemsstat som har underlåtit att utse oberoende personer. Lagförslaget motsvarar därför inte direktivet varför oklarheter om i vilken medlemsstat en begäran ska lämnas in kan uppstå. Beroende på hur andra medlemsstater tolkar direktivet kan konsekvensen vidare bli att en berörd person inte får lämna in en begäran i någon medlemsstat. Likaså skulle en begäran om att ska utse oberoende personer kunna komma från en utländsk behörig myndighet. Lagförslaget anger enbart att ”sökanden” får begära att utnämner oberoende personer. Det kan behöva tydliggöras hur denna problematik ska hanteras. vid anför att enligt lagförslaget ska tilldelas både rollen som behörig myndighet och rollen som behörig domstol. Med andra ord ska sökanden, om brister i sina åtaganden, vända sig till samma instans för att få sina rättigheter tillgodosedda. Detta kan knappast vara förenligt med syftet bakom reglerna. Den instans som ska gripa in om en rådgivande kommitté inte inrättas inom föreskriven tid bör vara fristående från . skatteprocess till vars yttrande Företagarna ansluter sig anser att det är problematiskt ur rättssäkerhetsperspektiv att en part i målet äger möjligheten att utse förhandlare. Utnämnanderätten borde i stället förläggas hos . Då minskar också risken för en beroendeställning hos den oberoende personen gentemot . Detsamma gäller avlöning av oberoende personer. har svårt att se skäl till varför en sökande måste vänta innan begäran om utnämnande av oberoende personer kan ges in om inte har agerat för att inrätta kommittén. I många internationellt vedertagna tvistlösningsregler är tidsfristen för utseende av skiljedomare satt . Ambitionen bör vara att processen ska vara så snabb som möjligt för att undvika osäkerhet och kostnad för den enskilde. Skälen för regeringens förslag och bedömning Begäran om att utnämna oberoende personer Artikel 7 i skattetvistlösningsdirektivet innehåller bestämmelser om att behöriga domstolar eller nationellt utnämnande organ i vissa fall ska inrätta den rådgivande kommittén. Enligt artikel 7.1 ska medlemsstaterna se till att en berörd person kan vända sig till en behörig domstol eller annat organ eller annan person som enligt nationell lagstiftning har utsetts att utföra sådana uppgifter (nationellt utnämnande organ), för att inrätta en rådgivande kommitté, om en sådan kommitté inte har inrättats från mottagandet av den ursprungliga begäran om inrättande. Med inrättande får i detta sammanhang förstås att medlemmarna i kommittén utses. Inledningsvis noteras att det inte verkar finnas något motsvarande förfarande i svensk rätt och att det torde vara en främmande uppgift för en domstol eller annat organ eller person att på ansökan av en fysisk eller juridisk person besluta om inrättande av en funktion för tvistlösning. Det står dock klart att det i lag behöver införas en bestämmelse som säkerställer att oberoende personer kan utses på en sökandes begäran. Att en domstol eller det nationella utnämnandeorganet ska utse oberoende personer när den får in en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté framgår av artikel 7.1. annars av respektive behörig myndighet från den förteckning över oberoende personer som Europeiska kommissionen sammanställt efter det att medlemsstaterna meddelat vilka de förordnat som oberoende personer. Detta ska göras i det inledande skedet efter det att en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté tagits emot (jfr avsnitt 6.6.2). uttalas att en sökande får begära att den behöriga domstolen i den medlemsstaten eller det nationella utnämnandeorganet utser en oberoende person och en ersättare från förteckningen över medlemsstaternas oberoende personer om behörig myndigheten i den medlemsstaten har underlåtit att utse minst en oberoende person och en ersättare. berörda behöriga myndigheter har underlåtit att utse oberoende personer, får sökanden begära att den behöriga domstolen eller det nationella utnämnandeorganet i varje underlåtande medlemsstat utser två oberoende personer från förteckningen. Vidare anges att om fler än en sökande är inblandad i förfarandet, ska varje sökande lämna sin begäran om att utse oberoende personer och deras ersättare till sin hemviststat. sökande inblandad ska begäran ges in till de medlemsstater vars behöriga myndigheter har underlåtit att utse minst en oberoende person och dennes För att leva upp till vad direktivet kräver i dessa avseenden bör det av lagen sammanfattningsvis framgå att en sökande ska kunna vända sig till en behörig domstol eller annat nationellt organ i för att begära att oberoende personer i en rådgivande kommitté utses för räkning, när svensk behörig myndighet har fallerat i detta avseende. det gäller vilken domstol eller organ som ska utföra dessa uppgifter för del görs följande bedömning. Skrivningarna i direktivet gör det möjligt att lägga uppgiften att utse oberoende personer på en domstol eller ett annat nationellt organ. Förfarandet ska kunna aktualiseras av sökanden när svensk behörig myndighet inte gjort vad som ankommer på den. Det är således fråga om ett slags ansökningsförfarande på grund av en förvaltningsmyndighets I 12 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser som gör det möjligt för en part att under vissa omständigheter begära att en förvaltningsmyndighet avgör dennes ärende om ärendet inte avgjorts av Om myndigheten inte efterkommer begäran ska myndigheten besluta att avslå den. Ett sådant avslagsbeslut kan En liknande lösning torde vara både rimlig och möjlig även i nu aktuellt fall. Eftersom det kommer att vara , i egenskap av behörig myndighet, som inte utsett en oberoende person framstår det som naturligt att sökanden vänder sig till med sin begäran om utnämnande av oberoende personer, i stället för att vända sig till en förvaltningsrätt eller allmän domstol – en ordning som skulle avvika från vad som annars gäller i svensk rätt. Det nationella utnämnandeorganet bör således vara för del, en lösning som bl.a. och vid är kritiska till. Regeringen anser att den föreslagna ordningen uppfyller syftet med bestämmelserna – att säkerställa att tvistlösningsförfarandet drivs framåt – som den ligger i linje med liknande lösningar på förvaltningsområdet. Ett avslag på begäran ska kunna överklagas till förvaltningsdomstol vilket bedöms säkerställa det krav på fristående prövning som vid efterfrågar (se avsnitt 6.14). I sammanhanget noteras att utnämnande av oberoende personer enligt skatteavtalen går till på nu föreslaget sätt, dvs. behörig myndighet (vilket så gott som uteslutande är ) utser dem från en förteckning. Regeringen anser att det är lämpligt att ha samma ordning i nu aktuella fall. Utnämnanderätten ska därför inte förläggas hos såsom föreslagit. Vad gäller skrivningen i direktivet om att begäran ska ges in till hemviststaten om fler än en person är inblandad i förfarandet vid ömsesidig överenskommelse noteras att har att utse oberoende personer för räkning och att det inte finns några bestämmelser i direktivet som reglerar överlämnande av en sådan begäran mellan medlemsstaterna. Inte heller finns det uppgift om vad ett eventuellt överlämnande kan få för konsekvenser eller vilka kostnader som är förenade med ett ingivande av en sådan begäran i en annan medlemsstat. Mot denna bakgrund och då begäran ska prövas av om myndigheten själv inte har gjort vad den ska bör direktivet tolkas som att sökandens begäran om utnämnande av oberoende personer ska ges in till ett svenskt utnämnandeorgan () om myndigheten har underlåtit att utnämna oberoende personer oaktat antalet berörda personer i tvisten. Enligt regeringens bedömning saknar det här betydelse om begäran ges in direkt av sökanden eller indirekt via behörig myndighet i sökandens hemvistmedlemsstat – begäran ska anses ha kommit in från sökanden i båda fallen. En bestämmelse som möjliggör för sökanden att ge in en begäran om utnämnande till bör därför införas i den nya lagen. I bestämmelsen bör det föreskrivas att det i begäran ska anges om det utöver är någon annan behörig myndighet som inte utsett oberoende personer. Detta då antalet personer som ska utnämnas skiljer sig åt beroende på om är ensam om att inte ha utsett oberoende personer eller om det också finns någon annan behörig myndighet som fallerat i detta avseende. Den föreslagna lösningen är enligt regeringen mera generös än direktivet i och med att den tillåter en sökande att ge in en begäran till om utseende av oberoende personer för räkning oavsett hemvist. Den löser emellertid inte situationen med en sökande som har hemvist i som behöver kunna ge in en begäran om utseende av oberoende personer för en annan Det bedöms inte lämpligt att föreskriva att ska överlämna en sådan begäran till det organ i den andra medlemsstaten som har att utse oberoende personer för den medlemsstatens räkning då det t.ex. inte går att veta om en sådan begäran kostar sökanden något. Det bör dock införas en bestämmelse enligt vilken en sökande som är obegränsat skattskyldig i som ger in en begäran om utseende av oberoende personer för en annan medlemsstats räkning ska hjälpas till rätta av . Att hjälpa till rätta kan t.ex. avse att informera sökanden om vart denne ska ge sin begäran. Detta eftersom sökanden behöver veta vart denne ska vända sig om en behörig myndighet i en annan berörd medlemsstat underlåtit att utnämna oberoende personer. Denna lösning bedöms uppfylla syftet med direktivet och ligga i linje med allmänna förvaltningsrättsliga regler. Den säkerställer också att sökanden inte står utan möjlighet att ge in begäran såsom Förvaltningsrätten i påpekat. Enligt artikel 7.2 ska utnämningen av oberoende personer och deras ersättare enligt artikel 7.1 hänskjutas till behörig domstol i en medlemsstat eller till ett nationellt utnämnandeorgan först efter utgången av den tidsperiod för inrättande av en rådgivande kommitté som anges i artikel 6.1 och efter utgången av . Skrivningarna i direktivet lämnar inte utrymme för att, såsom föreslagit, korta tidsfristerna. Bestämmelsen i lagen ska därför utformas i enlighet med vad som sagts. Detta innebär att sökanden såsom föreslagits i promemorian ska kunna begära att utnämner oberoende personer till kommittén om den inte har inrättats från det att begäran om inrättande gavs in. Begäran ska ges in från utgången av 120- dagarsperioden. Lagrådet föreslår vissa förenklingar av bestämmelsen, bl.a. att det i en begäran ska anges ”om någon utländsk behörig myndighet inte har utnämnt oberoende personer” i stället för ”om någon behörig myndighet utöver ”. Regeringen delar Lagrådets uppfattning. Förslaget bör därför justeras i enlighet med Lagrådets synpunkter. Beslut om att utnämna oberoende personer När det gäller själva förfarandet om utnämnande anges i artikel 7.3 att den behöriga domstolen eller det nationella utnämnandeorganet ska fatta ett beslut enligt artikel 7.1 och underrätta sökanden om detta beslut. Det förfarande som är tillämpligt vid den behöriga domstolen för att utse oberoende personer i fall då medlemsstaterna underlåter att utse dem ska vara detsamma som det förfarande som enligt nationella regler tillämpas i civilrättsliga och kommersiella skiljeförfaranden när domstolarna eller nationella utnämnande organ utser skiljemän eftersom parterna inte kan enas i detta avseende. Den behöriga domstolen eller det nationella utnämnandeorganet i en medlemsstat ska informera den behöriga myndigheten i den medlemsstaten, som i sin tur utan dröjsmål ska informera behöriga myndigheter i övriga berörda medlemsstater. Den behöriga myndigheten i den medlemsstat som ursprungligen underlåtit att utnämna en oberoende person och dennes ersättare ska ha rätt att överklaga beslutet från domstolen, eller det nationella utnämnandeorganet i den medlemsstaten, förutsatt att den behöriga myndigheten har rätt att göra det enligt nationell rätt. I händelse av avslag ska sökanden ha rätt att överklaga domstolens beslut i enlighet med de nationella processrättsliga reglerna. Artikel 7.3 sätter ramarna för den behöriga domstolens prövning av begäran ovan. En begäran om utnämnande av oberoende personer innebär att ska utse oberoende personer från den förteckning som avses i direktivets artikel 9. Hur processen rent faktiskt ska se ut har medlemsstaterna viss möjlighet att påverka i och med skrivningen i artikel 7.3andra meningen av vilken framgår att den behöriga domstolen eller det nationella utnämnandeorganet ska använda sig av samma förfarande som i civilrättsliga och kommersiella skiljeförfaranden. För svensk del finns lite hjälp att hämta i detta avseende, men det som ligger närmast till hands är reglerna i lagen (1999:116) om skiljeförfarande. Dessa bedöms dock behöva kombineras med allmänna förvaltningsrättsliga regler i och med att kommer att inneha uppgiften att utnämna oberoende personer. Av 44 § lagen om skiljeförfarande framgår att endast beslut om avslag på en ansökan om att utse skiljeman får överklagas. Detta förefaller vara en god ordning även i förevarande situationer. En sådan ordning säkerställer enligt regeringen också det krav på fristående prövning som Om avslår begäran ska det således ske i ett beslut. Eftersom är en förvaltningsmyndighet kan sökanden vid avslag överklaga beslutet till en förvaltningsdomstol (se avsnitt 6.14). blir då sökandens motpart. När fattat sitt beslut ska sökanden enligt direktivet meddelas om detta. Eftersom det är fråga om en förvaltningsmyndighet är förvaltningsrättsliga regler tillämpliga. Någon särskild reglering behöver därför inte införas i den nya lagen i detta avseende för att genomföra direktivet. Bestämmelserna i direktivet om att behörig myndighet ska informera behörig myndighet i berörd medlemsstat om beslutet avser regeringen bereda vidare och återkomma till genom förslag på föreskrifter på lägre nivå. I artikel 7.1 tredje stycket sista meningen anges att de oberoende personer som utsetts av behörig domstol i fall då behöriga myndigheter i alla berörda medlemsstater har underlåtit att utse sådana personer ska utse en ordförande för kommittén genom lottning. Lottningen ska ske enligt artikel 8.3, vilket innebär att ordföranden ska fram om behöriga myndigheter inte har kommit överens om reglerna för utnämning av oberoende personer. Bestämmelsen riktar sig enbart till medlemmarna i en rådgivande kommitté och varken kan eller bör genomföras genom en svensk föreskrift. Förslaget genomförs genom 4 kap. 7–9 §§ i den nya lagen. 2018/19:143 6.6.7 Komplettering av den standardiserade