prop · H60383 · 2019-03-26 00:00:00 — 2.inte lämna ut en kostnadsfri kopia av ett prospekt eller tillägg till prospekt till investerare enligt artikel 21.11, eller 3.inte lämna information till investerare enligt artikel 23.3. Paragrafen införs till följd av artikel 38.1 första stycket a i prospektförord- ningen och innehåller bestämmelser om ingripanden mot finansiella mellanhänder vid överträdelser av förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Punkt 1 avser förbudet att sälja värdepapper till icke-kvalificerade investerare om det i samband med upptagandet av värdepapperen till handel på en reglerad marknad endast har upprättats ett prospekt som är avsett för kvalificerade investerare. Det finns en definition av kvalificerade investerare i artikel 2 e i prospektförordningen. Punkt 2 avser skyldigheten att lämna ut en kostnadsfri kopia av ett prospekt eller tillägg till prospekt till investerare. Punkt 3 avser skyldigheten för en finansiell mellanhand att, när värde- papper har köpts eller tecknats genom denne, informera investerare om rätten att återkalla ett tidigare lämnat samtycke till att köpa eller teckna värdepapper. En återkallelse får ske när en ny omständighet av betydelse, sakfel eller väsentlig felaktighet har inträffat före utgången av erbjudande- perioden och leveransen av värdepapper (artikel 23.2 första stycket i för- ordningen). Motsvarande skyldighet att lämna information finns för en emittent (artikel 23.3 tredje stycket). Om emittenten har åsidosatt sin skyldighet får ingripande mot emittenten ske enligt 1 § 8. Olika typer av ingripanden 4 § Ett ingripande enligt någon av 1–3 §§ sker genom beslut om 1.föreläggande att vidta en viss åtgärd eller upphöra med ett visst agerande, 3.att inte godkänna prospekt enligt 5 §, eller 4.sanktionsavgift enligt 6 §. Ett beslut om föreläggande enligt första stycket 1 får förenas med vite. Ett ingripande får inte ske om överträdelsen omfattas av ett föreläggande som har förenats med vite och en ansökan om utdömande av vitet har gjorts. Paragrafen införs till följd av artikel 38.2 i prospektförordningen och inne- håller bestämmelser om ingripande för överträdelser som anges i 1–3 §§. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets Övervägandena finns i avsnitten 8.3 och 8.4.1–8.4.4. Första stycket innehåller en uppräkning över de åtgärder som Finans- inspektionen kan besluta om vid ett ingripande enligt någon av 1–3 §§. Åtgärderna är inte alternativa utan en kombination av dem kan komma i fråga beroende på omständigheterna i det enskilda fallet. tionen får utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall avgöra vilken eller vilka åtgärder som bör komma i fråga. Utgångspunkten bör dock vara att ingripande genom någon av åtgärderna föreläggande, anmärkning eller 2018/19:83 sanktionsavgift väljs. För ett beslut enligt 5 § gäller särskilda förutsätt- ningar. I 8, 9 och 11 §§ anges omständigheter som ska beaktas vid valet av ingripande. Föreläggande enligt punkt 1 får endast användas i de fall då det krävs för att få den som omfattas av en skyldighet att vidta en åtgärd eller att upphöra med något (jfr prop. 2006/07:115 s. 636). kan exempelvis förelägga någon att upprätta ett tillägg till prospekt när nya omständigheter har uppkommit, eller att upphöra med annonsering (marknadsföring) som strider mot artikel 22 i prospektförordningen. Anmärkning enligt punkt 2 bör användas när det inte finns något att åtgärda men överträdelsen bör föranleda en sanktion. Föreläggande och anmärkning bör inte användas vid samma överträdelse. Anmärkning är en mindre ingripande åtgärd som bör användas för mindre allvarliga över- trädelser där det inte är aktuellt att besluta om en sanktionsavgift eller någon annan typ av ingripande. Möjligheten att besluta att prospekt inte ska godkännas enligt punkt 3 är en ingripande åtgärd och bör tillämpas med försiktighet. Sanktionsavgifter enligt punkt 4 bör komma i fråga när det inte är till- räckligt att besluta om anmärkning. Sanktionsavgifter kan uppgå till högst de belopp som anges i 6 §. I de fall en sanktion ska påföras en juridisk person saknar det betydelse om verksamheten har överlåtits till någon annan efter det att den aktuella överträdelsen ägde rum (se t.ex. prop. 2003/04:121 s. 158 f.). Enligt andra stycket får ett beslut om föreläggande enligt första stycket 1 förenas med vite. Itredje stycket regleras frågan om ingripande när redan har beslutat om ett föreläggande eller förbud förenat med vite avseende samma överträdelse. Bestämmelsen är tillämplig även när någon annan myndighet har beslutat om ett vitesföreläggande avseende samma överträdelse. Så skulle kunna vara fallet om ansöker hos Patent- och om utdömande av vite i anledning av en överträdelse av ett förbud mot marknadsföring som har beslutats med stöd av marknadsföringslagen (se 1 kap. 3 § denna lag och författnings- kommentaren till den paragrafen). Bestämmelsen syftar till att förhindra att någon prövas två gånger för samma sak på ett sätt som kan strida mot dubbelprövningsförbudet. Om ett vitesföreläggande har beslutats, t.ex. ett förbud att erbjuda värdepapper till allmänheten i vissa fall enligt 3 kap. 2 §, och den som beslutet gäller bryter mot förbudet, kan Finansinspek- tionen välja att ansöka om att vitet ska dömas ut. Det faktum att ett förbud har beslutats utgör inte hinder mot ingripande enligt 1–3 §§. Den avgörande tidpunkten för när hindret uppkommer är tidpunkten då en domstolsprocess inleds om utdömande av vitet. Beslut att inte godkänna prospekt 5 § får besluta att prospekt som upprättas av en viss emittent, erbjudare eller person som ansöker om upptagande av värdepapper till handel på en reglerad marknad inte ska godkännas , högst , om emittenten, erbjudaren eller personen som ansöker om upptagande till handel allvarligt och vid upprepade tillfällen har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU:s prospektförordning. får trots ett beslut enligt första stycket godkänna ett prospekt Prop. 2018/19:83 om förutsättningarna i 2 kap. 2 § är uppfyllda. Paragrafen införs till följd av artikel 32.1 första stycket k i prospektförord- ningen. Paragrafen har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 8.4.3. Första stycket innebär att kan ingripa genom att besluta att prospekt inte ska godkännas under högst fem på varandra följande år och därigenom förhindra att en i paragrafen angiven person erbjuder värdepapper till allmänheten eller ansöker om upptagande av värdepapper till handel på en reglerad marknad. Ett sådant beslut ska avgränsas till den som är ansvarig för prospektet. Denna sanktionsåtgärd bör tillämpas restriktivt och först om personen har gjort sig skyldig till upprepade och allvarliga överträdelser av prospektförordningen. Om har fattat ett beslut enligt första stycket ska inspektionen informera , som ska informera de behöriga myndig- heterna i övriga länder inom EES (artikel 32.1 tredje stycket i prospekt- förordningen). Iandra stycket finns en upplysningsbestämmelse som hänvisar till 2 kap. 2 § där det finns ett undantag som kan tillämpa om det finns särskilda skäl. § Sanktionsavgiften för en överträdelse som anges i 1–3 §§ ska fastställas till högst det högsta av 1. för en juridisk person: a) ett belopp som per i svenska kronor motsvarade b)av den juridiska personens omsättning närmast föregående räken- skapsår eller, i förekommande fall, motsvarande omsättning på koncernnivå, eller c)två gånger den vinst som den juridiska personen gjort till följd av regel- överträdelsen, om beloppet går att fastställa, 2. för en fysisk person: a)ett belopp som per i svenska kronor motsvarade b)två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till följd av regel- överträdelsen, om beloppet går att fastställa. Avgiften tillfaller staten. Paragrafen införs till följd av artikel 38.2 c–e i prospektförordningen och anger hur storleken på den högsta sanktionsavgiften ska bestämmas i fråga om de överträdelser av prospektförordningen som räknas upp i 1–3 §§. Paragrafen är utformad efter förebild av 5 kap. 6–8 §§ lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning och 25 kap. 9 och 9 a §§ lagen om värdepappersmarknaden. Övervägandena finns i avsnitt 8.4.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om sanktionsavgift för både juridiska och fysiska personer. Det är dock sannolikt mycket sällan som en fysisk person är emittent eller erbjudare på ett sätt som omfattas av prospektförordningen. 2018/19:83 I första stycket anges sättet att beräkna storleken på den högsta sank- tionsavgiften för både juridiska och fysiska personer. Alternativa beräk- ningsmodeller anges. Det innebär att kan välja mellan de beräkningsmodeller som anges i respektive punkt. Avgifterna i beräkningsmodellerna anges som maximibelopp, vilket innebär att Finans- inspektionen har möjlighet att fastställa sanktionsavgiften upp till det högsta av de beräknade beloppen. Beräkningen i punkterna 1 a och 2 a ska göras utifrån , dvs. dagen för ikraftträdandet av prospektförordningen (se artikel 38.2 d och e i förordningen). I fråga om vilken valutakurs som bör tillämpas vid omräkning mellan euro och svenska kronor gjordes när det gäller sanktionsavgiften för fysiska personer enligt kapitaltäckningsdirektivet bedömningen att den s.k. fixingkursen som fastställs av (Stockholmsbörsen) och publiceras på webbplats bör användas (se prop. 2014/15:57 s. 46). Det är därför lämpligt att tillämpa denna fixingkurs för omräkning av sanktionsavgiften även enligt prospektförordningen. Enligt fixingkursen motsvarade . Om överträdelsen begås av ett moderföretag eller ett dotterföretag i en koncern ska den högsta sanktionsavgiften enligt punkt 1 b bestämmas utifrån omsättningen på koncernnivå. Omsättningen på koncernnivå bör bestämmas utifrån den senast tillgängliga koncernredovisning som god- känts av ledningsorganet för det yttersta moderföretaget (se artikel 38.2 d andra stycket i prospektförordningen). Med ”motsvarande omsättning” avses det som utgör omsättning enligt de redovisningsregler som gäller för den juridiska personen. Posterna för beräkningen av omsättningen på koncernnivå hämtas ur koncernredovisningen. Ur denna redovisning hämtas alltså de relevanta intäktsposter som motsvarar omsättningen enligt de redovisningsregler som gäller för det företag som ingripandet riktas mot. Utifrån tillämpliga redovisningsregler finns tre typer av omsätt- ning: omsättning från verksamhet som redovisas enligt årsredovisnings- lagen (1995:1554), omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag och omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. Om den juridiska person som en sanktion ska riktas mot upprättar sin årsredovisning enligt årsredovisningslagen, är den omsättning som ska ligga till grund för sanktionsavgiften summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter. Om sanktionsavgiften ska beräknas på koncernnivå ska motsvarande årsomsättning, dvs. summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter, ligga till grund för beräkningen av sanktions- avgiften. Om det i koncernen finns verksamhet som redovisas enligt lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag eller lagen om årsredovisning i försäkringsföretag, ska den omsättningen inte räknas med när motsvarande omsättning på koncernnivå bestäms. Hur omsättningen ska beräknas när uppgift om omsättningen saknas eller är bristfällig regleras i 7 §. Med den vinst som gjorts avses i punkterna 1 c och 2 b ett nettobelopp och omfattar de intäkter som erhållits och de förluster som undvikits, dvs. den fördel som erhållits (jfr prop. 2016/17:162 s. 640). I andra stycket anges att avgiften tillfaller staten. 7 § Om en överträdelse har skett under den juridiska personens första verksam- hetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas när den högsta sanktionsavgiften ska beräknas enligt 6 §. Paragrafen införs till följd av artikel 38.2 d andra stycket i prospektförord- ningen. Bestämmelsen är tillämplig om ska använda sig av den beräkningsmodell avseende sanktionsavgift som utgår från en juridisk persons eller, i tillämpliga fall, en koncerns omsättning och sådana uppgifter saknas. Paragrafen motsvarar 6 kap. 3 b § fjärde stycket lagen om handel med finansiella instrument som har gällt på prospekt- området. Övervägandena finns i avsnitt 8.4.4. 8 § Vid valet av ingripande ska ta hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Särskild hänsyn ska tas till graden av ansvar för den som har begått överträdelsen och skador som uppkommit till följd av överträdelsen. Paragrafen införs till följd av artikel 39.1 a, b och d i prospektförordningen och innehåller bestämmelser om val av ingripande. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 5 kap. 15 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning. Den kan också i viss mån jäm- föras med 6 kap. 3 d § lagen om handel med finansiella instrument som har gällt på prospektområdet. Övervägandena finns i avsnitt 8.5. I paragrafen anges vilka omständigheter som är hänförliga till över- trädelsen som ska beaktas vid valet mellan olika ingripanden, vid tillämpningen av detta kapitel. Paragrafen riktar sig enligt sin ordalydelse till men är tillämplig även vid överklagande av ett sanktionsbeslut till allmän förvaltningsdomstol. En sammanvägd bedöm- ning ska göras vid valet av sanktion. Uppräkningen i paragrafen, liksom i 9 och 11 §§, är exemplifierande och utgör inte hinder mot att ta hänsyn till andra omständigheter än de som anges särskilt. Överträdelsens allvarlighet och varaktighet ska utgöra utgångspunkt för valet av sanktion. I fråga om varaktighet gäller att en överträdelse som pågått är mer klandervärd än den som varat endast tillfälligt. Särskild hänsyn ska också tas till graden av ansvar för den som begått överträdelsen och skador som uppkommit till följd av överträdelsen. Med skador avses bl.a. skador som drabbat tredje man, i synnerhet icke- kvalificerade investerare (jfr 3 § 1) men även den skada marknaden kan lida av att t.ex. få felaktig information i ett prospekt. 9 § Utöver det som anges i 8 § ska det i försvårande riktning beaktas om den som har begått överträdelsen har begått en överträdelse. Vid denna bedömning ska särskild vikt fästas vid om överträdelserna är likartade och den tid som har gått mellan de olika överträdelserna. I förmildrande riktning ska det beaktas om den som har begått överträdelsen 1. i väsentlig utsträckning genom ett aktivt samarbete har underlättat Finans- inspektionens utredning, och 2. har vidtagit åtgärder efter överträdelsen för att undvika att den upprepas. Paragrafen införs till följd av artikel 39.1 f–h i prospektförordningen. I paragrafen anges hur ett antal olika faktorer som inte är hänförliga till själva överträdelsen, utan till personen som har begått överträdelsen, ska inverka på valet av ingripande. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 15 kap. 1 c § lagen om bank- och finansieringsrörelse och motsvarar i sak 6 kap. 3 e § lagen om handel med finansiella instrument som har gällt på prospektområdet. Den kan också i viss mån jämföras med bestämmelsen om straffskärpning på grund av återfall i 30 kap. 4 § andra stycket . Övervägandena finns i avsnitt 8.5. Av första stycket följer att det är en försvårande omständighet om den som har begått överträdelsen har begått en överträdelse. Vid denna bedömning är det av särskild betydelse om den nya överträdelsen är av likartat slag som den tidigare överträdelsen samt hur som har gått mellan dem. Det är särskilt försvårande om tidsperioden är kort eller om överträdelserna är identiska. Om har förflutit mellan över- trädelserna eller om de är av väsentligt olika slag, bör bestämmelsen inte tillämpas i försvårande riktning. Iandra stycket anges två omständigheter som ska betraktas som för- mildrande i valet av sanktion. När det gäller punkt 1 krävs det att det är fråga om ett samarbete av väsentlig betydelse och att den ansvarige självmant för fram viktig information som inte redan förfogar över (jfr prop. 2013/14:228 s. 312). Bestämmelsen bör inte tolkas motsatsvis. I viss mån kan denna förmildrande omständighet jämföras med bestämmelsen om strafflindring i 29 kap. 5 § första stycket . Där anges att rätten i skälig omfattning ska beakta om den tilltalade i ett brottmål frivilligt har angett sig eller lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utred- ningen av brottet. Bestämmelsen innebär således att det kan komma i fråga att välja en lindrigare sanktion med anledning av ett samarbete som skett t.ex. först efter det att har konstaterat en överträdelse, men innan utredningen är färdigställd. Av rättssäkerhetsskäl bör det inte komma i fråga att tillämpa bestämmelsen på så sätt att en lindrigare sank- tion väljs mot bakgrund av att den ansvarige har lämnat uppgifter om någon annans överträdelse. När det gäller punkt 2 är det av betydelse, särskilt om det är en över- trädelse som pågått eller satts i system, att det vidtagits snabba och relevanta åtgärder mot oegentligheterna sedan de anmälts till eller påtalats av . 10 § får avstå från ingripande, om 1.överträdelsen är ringa eller ursäktlig, 2.personen i fråga gör rättelse, 3.något annat organ har vidtagit åtgärder mot personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga, eller 4.det annars finns särskilda skäl. Paragrafen innehåller bestämmelser om när får avstå Paragrafen är utformad efter förebild av 5 kap. 17 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförord- Den kan också i viss mån jämföras med 6 kap. § lagen om handel med finansiella instrument som har gällt på prospektområdet. 2018/19:83 Övervägandena finns i avsnitt 8.5. Enligt punkt 1 får avstå från ingripande om över- trädelsen är ringa. Med ringa överträdelse bör förstås överträdelser som framstår som bagatellartade. Ingripande behöver inte heller ske om över- trädelsen är ursäktlig. Så skulle t.ex. kunna vara fallet om det är uppenbart att överträdelsen begåtts av förbiseende. Enligt punkt 2 behöver ingripande inte ske om personen i fråga gör rättelse. Det kan t.ex. handla om ett företag som upptäckt att man inte uppfyller gällande krav, åtgärdar detta och på eget initiativ anmäler åsido- sättandet till . Enligt punkt 3 behöver ingripande inte heller ske om något annat organ har vidtagit åtgärder mot personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga. Enligt punkt 4 får avstå från ingripande om det finns särskilda skäl. Bestämmelsen kan användas om det av andra skäl än de som anges punkterna i 1–3 skulle vara stötande att besluta om en sanktion. Bestämmelsen kan också bli tillämplig om någon annan myndighet har beslutat om ingripande på ett sätt som innebär att dubbelprövningsförbudet hindrar ett nytt ingripande. 11 § När sanktionsavgiftens storlek ska bestämmas, ska särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 8 och 9 §§ samt till den berörda personens finansiella ställning och, om det går att bestämma, den vinst som personen gjort till följd av regelöverträdelsen. Paragrafen införs till följd av artikel 39.2 c och e i prospektförordningen. I paragrafen anges vilka hänsyn som ska tas när sanktionsavgiftens storlek bestäms. Paragrafen är utformad delvis efter förebild av 9 kap. 26 § lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument. Den kan också i viss mån jämföras med 6 kap. 3 f § lagen om handel med finansiella instrument som har gällt på prospektområdet. Över- vägandena finns i avsnitt 8.5. Bestämmelsen innebär att de omständigheter som har påverkat valet av ingripande i skälig utsträckning ska beaktas även när sanktionsavgiftens storlek bestäms. I bestämmelsen anges även andra omständigheter som ska beaktas när sanktionsavgiftens storlek bestäms. Storleken på en sanktions- avgift ska regleras i höjande riktning för att ta hänsyn till om en över- trädelse inneburit en vinst för personen i fråga, men bestämmelsen kan också medföra att avgiften sänks till följd av personens finansiella ställ- ning. Med finansiell ställning avses t.ex. en juridisk persons årsomsätt- ning. Verkställighet av beslut om sanktionsavgift 12 § En sanktionsavgift ska betalas till efter det att ett beslut om den har fått laga kraft eller den som anges i beslutet. 13 § Om sanktionsavgiften inte har betalats inom den tid som anges i 12 §, ska lämna avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet ske enligt utsökningsbalken. 14 § En sanktionsavgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verk- ställighet inte har skett från det att beslutet fick laga kraft. Paragraferna innehåller bestämmelser om verkställighet av ett beslut om sanktionsavgift. Paragraferna är utformade efter förebild av bl.a. 7 kap. 21–23 §§ lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. De kan även jämföras med bestämmelserna om verkställighet av beslut om sanktionsavgift i lagen om handel med finansiella instrument (6 kap. 3 m och 3 n §§). Övervägandena finns i avsnitt 8.7. I12 § finns en bestämmelse som anger att sanktionsavgiften ska betalas till efter det att beslutet om den fått laga kraft, eller den som anges i beslutet. I13 § anges att om sanktionsavgiften inte betalas i rätt tid ska Finans- inspektionen lämna den för indrivning. Med formuleringen om att verk- ställighet får ske enligt utsökningsbalken avses att verkställighet får ske utan föregående dom eller utslag om avgiften inte har betalats. I14 § finns en preskriptionsbestämmelse som innebär att en sanktions- avgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet fick laga kraft. 1 § beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen införs till följd av artikel 40 första stycket i prospektförord- ningen och innehåller bestämmelser om överklagande. Paragrafen har ut- formats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Av första stycket följer att beslut får överklagas till allmän förvaltnings domstol, vilket i praktiken är förvaltningsrätten i . Andra stycket innebär att det krävs prövningstillstånd för att ett över- klagande av förvaltningsrättens beslut ska prövas av kammarrätten. 2 § får bestämma att ett beslut om föreläggande eller förbud enligt EU:s prospektförordning eller enligt denna lag ska gälla . Paragrafen införs till följd av artikel 40. Paragrafen har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Paragrafen innebär att har rätt att bestämma att vissa beslut ska gälla . Det rör sig om förbud och förelägganden vars syfte kan gå förlorat om beslutet inte gäller . 3 § Om i ett ärende om granskning och godkännande av ett prospekt enligt artikel 20 i EU:s prospektförordning inte har meddelat beslut om att godkänna eller avslå en ansökan inom den tid som anges i förordningen, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Detsamma gäller om inte har begärt några ändringar eller kompletterande informa- tion inom de tidsgränser som anges i den artikeln. Sökanden får därefter begära förklaring av domstol att ärendet onödigt uppehålls. En begäran om en förklaring som avses i första stycket ska göras hos allmän Prop. 2018/19:83 förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Om inte har meddelat ett beslut eller begärt några ändringar eller kompletterande information som avses i första stycket inom de tidsfrister som anges i artikel 20 i EU:s prospektförordning från det att en förklaring har lämnats, ska ansökan anses ha avslagits. Paragrafen införs till följd av artikel 40 andra stycket i prospektförord- ningen. Den innehåller en bestämmelse om s.k. dröjsmålstalan.