prop · H70365 · 2019-12-18 00:00:00 — ∙Hålla ökningen i den globala medeltemperaturen långt över förindustriell nivå, samt göra ansträngningar för att begränsa temperaturökningen till över förindustriell nivå. ∙Öka anpassningsförmågan till skadliga effekter av klimatförändringen och främja den klimatmässiga motståndskraften och utvecklingen mot låga växthusgasutsläpp. ∙Göra finansiella flöden förenliga med en väg mot låga växthusgasutsläpp och en klimatmässigt motståndskraftig utveckling. För att klara det långsiktiga temperaturmålet som fastställts i behöver parterna sträva efter att nå kulmen av växthusgaser och därefter genomföra snabba minskningar i enlighet med den bästa tillgängliga vetenskapen för att uppnå en balans mellan utsläpp och sänkor under andra hälften av detta sekel. Varje land ska utarbeta, meddela och upprätthålla successiva nationellt fastställda bidrag (NDC) som landet avser uppnå. Länderna ska eftersträva nationella utsläppsbegränsningsåtgärder i syfte att uppnå målet med dessa bidrag. Utvecklade länder ska tillhandahålla stöd till utvecklingsländer i genomförandet av . Parterna ska regelbundet , genom en så kallad global översyn, utvärdera genomförandet av för att bedöma de kollektiva framstegen i fråga om att uppnå syftet med avtalet och dess långsiktiga målsättningar. har inga nationella mål under , utan omfattas av EU:s gemensamma NDC. EU har en gemensam handlingslinje i klimatförhandlingarna. vid klimatkonventionens tjugofjärde partsmöte (COP24) i antogs en regelbok för genomförandet av , där bl.a. reglerna för rapportering av utsläpp och upptag av växthusgaser slogs fast. innebär att samtliga länder kommer att ha samma krav på rapportering, med viss flexibilitet för utvecklingsländer. För svensk del innebär regelboken inga väsentliga förändringar av utsläppsrapporteringen. Däremot kommer vägledning och riktlinjer för information om och uppföljning av NDC att påverka främst genom EU:s NDC, som inom EU genomförs via lagstiftning. innehåller också regler för ökad tydlighet, klarhet och förståelse i fråga om Prop. 2019/20:65 NDC och en uppmaning att använda dessa regler vid kommunikation av ländernas uppdaterade NDC . innehåller också vägledning för kommunikation om klimatanpassning, dvs. åtgärder för att anpassa samhället till ett förändrat klimat. Gemensamma regler för rapportering och granskning ska tillämpas , med flexibilitet för de parter som har begränsad kapacitet och förmåga att rapportera enligt de nya reglerna. innehåller också villkoren för den kommitté som ska underlätta genomförandet och främja efterlevnaden av genom ett tydligt mandat att både hålla parter ansvariga för sina åtaganden men också stödja dem i genomförandet. Processen för den globala översynen utifrån mål (utsläppsbegränsningar, anpassning och stöd för genomförande inklusive omställning av finansiella flöden) har tydliggjorts. Även riktlinjer för kommunikation av framåtblickande rapportering om finansiering med start beslutades under COP24. Under COP24 togs också beslut om att diskussioner om ett nytt mål om finansiering ska inledas 2020. En rapport om utvecklingsländernas behov för att genomföra konventionen och ska presenteras , med början 2020. Den första rapporten tas fram under ledning av företrädare för och . Det var i inte möjligt att enas om regler för användning av internationella samarbetsformer (mekanismer) för att uppfylla åtaganden. Kommande partsmöten ska försöka enas om ett robust regelverk för de nya internationella samarbetsformerna enligt artikel 6. och COP24 hölls också den stödjande dialogen, som också kallas Talanoadialogen. Dialogen innebar att parterna, utvärderade hur det globala klimatarbetet svarar mot temperaturmål. Dialogen kom att understryka vikten av FN:s klimatpanels (IPCC) specialrapport om effekterna av en global uppvärmning på , behovet av ökad ambition i klimatarbetet för att nå långsiktiga mål samt det omställningsarbete som pågår och den stora potential som finns för klimatåtgärder globalt. kommer att verka för att dialogens budskap tas omhand i relevanta forum och i de fortsatta förhandlingarna inom FN. Agenda 2030 och dess 17 globala mål för hållbar utveckling är en detaljerad agenda som antogs av FN:s alla medlemsstater . Agendan och målen ska vara vägledande för såväl FN som världens länder, i syfte att tillsammans uppnå en socialt, miljömässigt och ekonomiskt hållbar utveckling. De globala målen är integrerade och odelbara. –Vidta omedelbara åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna och deras konsekvenser – är av särskild relevans för klimatarbetet. Regeringen bedriver en ambitiös politik för hållbar utveckling och för att nå de globala målen. Agenda 2030 är en agenda för förändring mot ett hållbart samhälle. ska vara ledande i genomförandet av agendan. Genomförandet innebär en successiv omställning av som modern och hållbar 2019/20:65 välfärdsstat, på hemmaplan och som del av det globala systemet. Nyckeln till ett framgångsrikt genomförande av agendan är att det i samhället finns en bred delaktighet i omställningen. har antagit följande utsläppsmål som ligger till grund för EU:s klimatpolitik och även har stor betydelse för hur svensk klimatpolitik ska bedrivas: ∙Till ska EU:s totala utsläpp minska jämfört med . Detta genomförs nu med de rättsakter som antagits på EU- nivå under ett samlat klimat- och energipaket till 2020. ∙I antog slutsatser med riktlinjer för ett ramverk för EU:s klimat- och energipolitik till 2030. Enligt slutsatserna ska utsläppen av växthusgaser minska med inom EU jämfört med . Den målsättningen utgör också EU:s åtagande under (NDC). ∙EU:s långsiktiga mål, som antogs av , är att minska utsläppen av växthusgaser med 80–till 2050 jämfört med , i en kontext av nödvändiga minskningar av de utvecklade länderna globalt. Det långsiktiga klimatmålet antogs före ikraftträdande. Europeiska kommissionen presenterade 2018 meddelandet En ren jord åt alla om en långsiktig klimatstrategi för utsläppsminskningar inom EU till 2050 (COM(2018) 773 final av ) som har behandlats i ett flertal rådsformationer. Kommissionen och förordar att EU ska anta en målsättning om att nå nettonollutsläpp av växthusgaser . Målen till 2020 och 2030 är fördelade mellan EU:s utsläppshandelssystem (EU ETS) och nationella beting för medlemsstaterna för de sektorer som omfattas av EU:s ansvarsfördelningsbeslut (ESD), dvs. och rådets beslut nr 406/2009/EG av om medlemsstaternas insatser för att minska sina växthusgasutsläpp i enlighet med gemenskapens åtaganden om minskning av växthusgasutsläppen till 2020 och EU:s ansvarsfördelningsförordning (ESR), dvs. och rådets förordning (EU) 2018/842 av om medlemsstaternas bindande årliga minskningar av växthusgasutsläpp –2030 som bidrar till klimatåtgärder för att fullgöra åtagandena enligt samt om ändring av förordning (EU) nr 525/2013. ESD gäller och ESR gäller . Målet om utsläppsminskningar med jämfört med ska nås genom att utsläppen inom EU ETS minskas jämfört med . Inom EU ETS är det verksamhetsutövarna som ska genomföra utsläppsminskningarna och redovisa måluppfyllelse. ska utsläppen inom ESR minskas och ansvaret för det har fördelats i form av nationella åtaganden mellan 0 och -för medlemsstaterna. och har fått de högsta betingen om -. För perioden –2020 har medlemsstaterna åtagande för sektorn markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk under Kyotoprotokollet, men inte i sina EU-åtaganden. Genom LULUCF-för- ordningen, dvs. och rådets förordning (EU) 2018/841 av om inbegripande av utsläpp och upptag av växthusgaser från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk i ramen för klimat- och energipolitiken och om ändring av förordning (EU) nr 525/2013 och beslut nr 529/2013/EU som gäller 2021– 2030 kommer medlemsländerna även att ha ett åtagande för LULUCF-sektorn inom EU. Utgångspunkten i LULUCF-förordningen är att varje medlemsstat förbinder sig att säkerställa att utsläppen inte överskrider upptagen, beräknade som summan av de totala utsläppen och de totala upptagen inom dess territorium enligt bokföringsreglerna i förordningen. Ytterligare överväganden finns i avsnitt 13.1. bedöms nå sina EU-åtaganden enligt ESD till 2020 och ESR till 2030 med bred marginal. Till 2020 väntas de flesta medlemsstater att klara sina åtaganden och det gemensamma EU-målet nås. behövs däremot ytterligare åtgärder i förhållande till dagens styrmedel och de planerade styrmedel medlemsländerna redovisat. Enligt de prognoser medlemsländerna redovisat 2019 är det bara tre länder (, och ) som väntas klara sina ESR-åtaganden med befintlig politik och ytterligare sju medlemsländer (, , , , , och ) som redovisat ytterligare planerade åtgärder som beräknas vara tillräckliga för att länderna ska klara sina åtaganden. Enligt de nämnda rättsakterna ska översyner ske i anslutning till ambitionscykeln under . verkar för högre ambition och att den första översynen bör inledas för att möjliggöra att nå ett skärpt 2030-mål, se vidare avsnitt 14.3. har annullerat allt överskott av utsläppsenheter (Annual Emission Allocation, AEA) inom ESD för åren 2013–2016. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1) har regeringen föreslagit att den ska bemyndigas att annullera de utsläppsenheter som har tilldelats men inte behöver för avräkning mot åtaganden . Annullering innebär att utsläppsenheterna inte kan sparas till framtida år eller säljas vidare till andra EU-medlemmar, vilket innebär att EU:s totala utsläppsutrymme minskar med lika mycket som överträffat sitt mål enligt ESD med. Annullering av överskott som uppstår i förhållande till EU-åtagandet innebär en redovisning av de utsläppsminskningar som genomförs för det mer ambitiösa nationella målet. Om fortsätter på samma utsläppsminskningsbana skulle sammanlagt nästan 50 miljoner utsläppsenheter kunna annulleras inom ESD för hela perioden –2020, vilket motsvarar ungefär totala utsläpp i . Fram kan även internationella utsläppsenheter under Kyotoprotokollet i viss mån användas för måluppfyllnad. EU:s mål till 2030 ska dock nås med inhemska åtgärder och internationella utsläppsenheter kommer därför inte att kunna användas. Vid Europeiska rådets möte antogs också mål för energieffektivisering () och förnybar energi (andel av använd el) till 2030. 2019/20:65 enades rådet och om nya 2030-mål: för energieffektivisering gäller nu och förnybart . Dessa uppdaterade mål, tillsammans med antagen sektorslagstiftning som exempelvis nya utsläppsgränser för lätta respektive tunga fordon, gör att EU enligt beräkningar kommer att minska sina totala utsläpp med till 2030. Vissa beräkningar tyder på ännu större minskningar. EU:s medlemsstater, liksom EU som helhet, ska utarbeta långsiktiga klimatstrategier. Det krävs enligt och rådets förordning (EU) 2018/1999 av om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder. Se vidare avsnitt 14.3. Som del av EU:s åtaganden inom Montrealprotokollet omfattas av bindande krav på att minska användning och produktion av ozonnedbrytande ämnen. Flera av de ozonuttunnande ämnen som begränsats är även potenta växthusgaser. Genom ett tillägg till Montrealprotokollet, det så kallade Kigalitillägget, införs en bindande reglering av utsläpp av fluorerade kolväten, främst HFC, som ingår i gruppen fluorerade växthusgaser. utsläpp av fluorerade gaser motsvarade av totala växthusgasutsläpp . Kigalitillägget om HFC genomförs i EU med och rådets förordning (EU) nr 517/2014 av om fluorerade växthusgaser och om upphävande av förordning (EG) nr 842/2006. Enligt förordningen ska den sammanlagda mängden HFC (räknat i ton koldioxidekvivalenter) som ska få släppas ut på EU-marknaden och den internationella marknaden minskas . Genomförandet av Kigalitillägget förväntas vara en viktig åtgärd för att begränsa temperaturhöjningen och är således ett viktigt bidrag till att uppfylla temperaturmål. Kigalitillägget ger även möjlighet till att vidta åtgärder som förbättrar energieffektivitet vid minskning av HFC vilket bidrar till indirekta utsläppsminskningar från elproduktion. För regeringen är det en viktig prioritering att skapa förutsättningar för en ambitiös, långsiktig, samhällsekonomisk effektiv och stabil klimatpolitik i bred förankring över partigränser och mandatperioder. aktörer ska ges långsiktiga förutsättningar att inkludera klimataspekten i planeringen och genomförandet av sin verksamhet. nade därför en proposition om ett klimatpolitiskt ram- verk till , som beslutade om med stor majoritet den 2016/17:146, bet. 2016/17:MJU24, rskr. 2016/17:320). består av tre delar: nya riksdagsbundna klimatmål för klimat- politiken, en klimatlag som lagfäster att regeringens politik ska utgå från det långsiktiga, tidsatta utsläppsmål som har fastställt samt in- rättandet av ett klimatpolitiskt råd som ska utvärdera regeringens samlade Prop. 2019/20:65 politik för att se hur förenlig den är med klimatmålen. de övriga utsläppsminskningsmål som behövs för att nå det långsiktiga målet. Syftet med ramverket är att ge långsiktighet och stabilitet i svensk klimatpolitik. Sammantaget bedömer regeringen att det klimatpolitiska ramverket ökar transparensen i klimatpolitiken och underlättar granskning, vilket i sin tur skapar bättre förutsättningar för genomförandet av åtaganden under och inom EU. 7.1Nationella mål för klimatpolitiken Flera nationella mål styr den svenska klimatpolitiken. Miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan beslutades av 1999 och ingår i miljömålssystemet. Miljömålsstrukturen innehåller ett generationsmål för miljöarbetet, sexton miljökvalitetsmål som anger det tillstånd i den svenska miljön som miljöarbetet ska leda till och ett antal etappmål som anger steg på vägen till miljökvalitetsmålen och Generationsmålet (prop. 2009/10:155, bet. 2009/10:MJU25, rskr. 2009/10:377). har beslutat att miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan innebär att halten av växthusgaser i atmosfären i enlighet med om klimatförändring ska stabiliseras på en nivå som innebär att människans påverkan på klimatsystemet inte blir farlig. beslutade om en ny precisering för miljömålet som innebär att den globala medeltemperaturökningen begränsas till långt över förindustriell nivå och ansträngningar görs för att hålla ökningen över förindustriell nivå. ska verka internationellt för att det globala arbetet inriktas mot detta mål (prop. 2016/17:146, bet. 2016/17:MJU24, rskr. 2016/17:320). Den nya preciseringen ligger i linje med temperaturmålet i . har beslutat om flera etappmål inom miljömålssystemet som bidrar till miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan. Det etappmål som beskriver det långsiktiga klimatmålet innebär att inte ska ha några nettoutsläpp av växthusgaser till atmosfären, för att därefter uppnå negativa utsläpp. De kvarvarande utsläppen från verksamheter inom svenskt territorium ska vara lägre än utsläppen . Det innebär att kompletterande åtgärder får maximalt uppgå till till 2045. är kompletterande åtgärder avgörande för att uppnå nettonegativa utsläpp. Det långsiktiga utsläppsmålet förutsätter höjda ambitioner inom EU:s utsläppshandelssystem (EU ETS). var därför drivande i förhandlingarna när ambitionen i utsläppshandelssystemet höjdes för perioden –2030, då också översynsklausuler infördes som innebär att regelverket kommer att fortsätta skärpas i takt med femåriga ambitionscykel. För de sektorer som omfattas av EU:s ansvarsfördelningsförordning (ESD till 2020, därefter ESR) till 2030 gäller följande etappmål: ∙ Växthusgasutsläppen bör vara lägre än utsläppen år Regeringens ambition är att målet fullt ut ska nås med nationella ∙ Växthusgasutsläppen bör vara lägre än får ske genom kompletterande åtgärder. ∙ Växthusgasutsläppen bör vara lägre än får ske genom kompletterande åtgärder. har även antagit ett klimatmål för transportsektorn. etappmål inom miljömålssystemet och innebär att växthusgasutsläppen från inrikes transporter (utom inrikes luftfart som ingår i EU ETS) ska minska med jämfört med (etapp- målet för inrikes transporter). 7.2 Klimatlagen och uppföljning av klimatarbetet har antagit klimatlagen som trädde i kraft . Klimatlagen innehåller bl.a. bestämmelser om att regeringens klimatpolitik ska utgå från det långsiktiga, tidsatta utsläppsmål som har fastställt och hur det klimatpolitiska arbetet ska bedrivas. Regeringen ska enligt lagen bedriva det klimatpolitiska arbetet så att de klimatpolitiska målen och de budgetpolitiska målen ges förutsättningar att samverka. Regeringen ska presentera en klimatredovisning i budgetpropositionen. Vidare ska regeringen ta fram en klimatpolitisk handlingsplan. Handlingsplanen bör bl.a. beskriva historiska och prognosticerade utsläppsdata, utfallet av vidtagna åtgärder för utsläppsminskningar, i vilken grad beslutade och planerade åtgärder kan förväntas bidra till att nå de nationella och globala klimatmålen samt i vilken utsträckning beslutade och planerade åtgärder inom olika utgiftsområden påverkar möjligheterna att nå målen. Regeringen bör även beskriva vilka ytterligare åtgärder eller beslut som kan behövas för att målen ska nås. I denna klimatpolitiska handlingsplan, som är den första i sitt slag, tydliggör regeringen hur den ska verka för att nå de klimatmål som har antagit. Regeringen har tillsatt som är ett oberoende, tvärvetenskapligt expertorgan med uppgift att bistå regeringen med en oberoende utvärdering av hur regeringens samlade politik är förenlig med klimatmålen. Enligt sin instruktion ska rådet bl.a. utvärdera hur regeringens samlade politik är förenlig med de klimatmål som och regeringen har beslutat. Rådet har även i uppgift att utvärdera om inriktningen inom olika relevanta politikområden bidrar till eller motverkar möjligheten att nå klimatmålen. Rådet ska också belysa effekter av be- slutade och föreslagna styrmedel från ett brett samhällsperspektiv, identi- Prop. 2019/20:65 fiera politikområden där ytterligare åtgärder behövs, analysera hur målen kan nås på ett sätt som ger goda förutsättningar för kostnadseffektivitet samt granska och bedöma kvaliteten på de underlag och modeller som regeringen bygger sin politik på. Rådet ska även bidra till en ökad diskussion i samhället om klimatpolitiken. Ett kansli för har inrättats vid Formas. ska lämna en årlig rapport med sina bedömningar av klimatpolitiken, och även lämna en rapport om regeringens klimatpolitiska handlingsplan. Rapporten om handlingsplanen ska lämnas senast efter det att regeringen har lämnat sin klimatpolitiska handlingsplan. Rådets årsrapport , som överlämnades till regeringen , innehåller ett antal bedömningar och rekommendationer. Regeringen anser att det är angeläget att tydligt redovisa hur Klimatpolitiska rådets synpunkter har tagits om hand. En sådan redovisning finns i bilaga 1. 8 Scenarier för växthusgasutsläpp I detta avsnitt presenteras scenarier för utsläppsutvecklingen i . Utifrån scenarierna görs en bedömning av hur långt dagens styrmedel räcker i förhållande till klimatmålen. Framtagande av scenarier för växthusgasutsläpp regleras i en EU-förordning om övervakning och rapportering, nämligen och rådets förordning (EU) nr 525/2013 av om en mekanism för att övervaka och rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information på nationell nivå och unionsnivå som är relevant för klimatförändringen. Sådana scenarier tas fram . Det referensscenario som presenteras i detta avsnitt och som färdigställdes av i rapporten for on assessment of projected progress baseras på beslutade styrmedel . Det innebär att exempelvis reduktionsplikten och reviderade koldioxidkrav för transporter inom EU inte ingår i scenariot. Scenariot bygger på ett antal antaganden och beräkningsförutsättningar för olika sektorer, bl.a. från gemensamma förutsättningar för prisutvecklingen för kol, olja, naturgas och utsläppsrätter och expertmyndigheternas antaganden (bl.a. ”Scenarier över energisystem 2018”). Exempel på antaganden i referensscenariot presenteras i tabell 8.1. Ett urval av antaganden i referensscenariot Årlig BNP-utveckling - 2030 Priset på utsläppsrätter: /ton Trafikarbete (all vägtrafik) +16% (2016 - 2030) Personbil: CO2/km därefter Lätt lastbil: CO2/km , därefter /år har utöver referensscenariot tagit fram fyra alternativa scenarier där antaganden varierats. För sektorerna energi och transporter har två alternativa scenarier beräknats, ett med lägre ekonomisk tillväxt och ett med lägre fossilbränslepriser. För transportsektorn har ytterligare två alternativa scenarier beräknats, ett med lägre trafikarbete och ett med fler laddbara fordon. Bland dessa fyra alternativa scenarier ger scenariot med lägre fossilbränslepriser högst utsläpp och fallet med fler laddbara fordon lägst utsläpp. I jämförelse med klimatmålen används de fyra alternativa scenarierna för att beskriva ett intervall i utfallet (vilket visas som en grå yta runt scenariot i figur 8.1). I avsnitt 8.3, scenarier i förhållande till etappmålet för transportsektorn, beskrivs de alternativa scenarierna som gäller transportsektorn i mer detalj. Eftersom referensscenariot inte omfattar styrmedel eller beslut som fattats efter har tagit fram ett kompletterande scenario. Detta omfattar även en skärpt reduktionsplikt i enlighet med den indikativa reduktionsnivån om till 2030 och EU:s antagna CO2-krav på lätta respektive tunga fordon. Det kompletterande scenariot används vid sidan av referensscenariot för uppföljning av klimatmålen till 2030, 2040 och transportsektorn till 2030. För uppföljningen av klimatmålen till 2030 och 2040 används också en indikativ utsläppsbana från den faktiska utsläppsnivån . 8.1Utvecklingen av utsläpp och upptag av växthusgaser till 2050 De totala utsläppen av växthusgaser i var koldioxidekvivalenter 2017, exklusive utsläpp och upptag av växthusgaser från sektorn markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (land use, land use change and forestry, förkortas vanligen LULUCF), vilket är lägre än nivå. Resultatet från referensscenariot pekar mot att de totala utsläppen av växthusgaser (exkl. LULUCF) kommer att fortsätta att minska till 2045. Utsläpp och upptag från LULUCF-sektorn Nettosänkan från LULUCF-sektorn var 2017 och sektorn bedöms bidra till en nettosänka på drygt trots att avverkningen antas öka något. Inom LULUCF-sektorn redovisas utsläpp och upptag av växthusgaser från skog och skogsmark, och annan mark. om införlivandet av utsläpp och upptag av växthusgaser från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk inkluderar utsläpp och upptag från brukad och skyddad skogsmark, brukad , brukad betesmark, brukad våtmark, beskogad mark och avskogad mark. Även upptag och utsläpp till och från mark som överförts från jordbruksmark till bebyggd mark ingår i brukad respektive brukad betesmark. Sektorn ingår inte direkt i de nationella klimatmålen, däremot ingår den i åtagande under Kyotoprotokollet och kommer att ingå i åtagande gentemot EU . Ett ökat nettoupptag kan räknas som kompletterande åtgärd för uppfyllnad av de nationella klimatmålen. Figur 8.1 Historiska utsläpp och upptag av växthusgaser 1990–2017 och referensscenario till 2050 per sektor Enligt scenarierna kommer utvecklingen att se olika ut för utsläpp som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem (EU ETS) och resterande utsläpp. Så utvecklas utsläppen inom EU:s system för handel med utsläppsrätter Utsläppen från verksamheter i som omfattas av EU ETS uppgick till , vilket motsvarar av totala utsläpp. Sedan handelssystemet introducerades har de svenska utsläppen inom handelssystemet minskat (inklusive inrikes flyg och flyg inom EU). Enligt referensscenariot minskar utsläppen 2019/20:65 endast med till 2045. EU ETS omfattar av utsläppen från industrin, el- och fjärrvärmeproduktion samt från flyg mellan destinationer inom EES. Utsläppen från industrin inom handelssystemet omfattar framför allt utsläpp från järn- och stålindustrin, mineralindustrin och raffinaderier som tillsammans står för av svensk industris utsläpp inom EU ETS. I referensscenariot med beslutade styrmedel t.o.m. ligger utsläppen kvar på dagens nivå .