prop · H70332 · 2019-10-24 00:00:00 — I stället skulle en sådan skatt medföra kostnadsökningar och försämrad lönsamhet för förbränningsanläggningarna. Dessa kommer att i så stor utsträckning som möjligt övervältra den ökade kostnaden på fjärrvärmekunderna. Hushållens och företagens kostnader för avfallshanteringen skulle däremot inte påverkas i någon större utsträckning. En skatt på avfall som förbränns skulle med andra ord bli rent fiskal, dvs. inte på ett verkningsfullt och kostnadseffektivt sätt styra mot en mer resurseffektiv och giftfri avfallshantering. Utredningen bedömer därför att det är lämpligare att se över och vid behov skärpa de styrmedel som direkt riktar sig mot exempelvis utsortering av särskilt angelägna avfallsfraktioner samt produktdesign. Exempel på sådana styrmedel kan t.ex. vara tillståndsvillkor och ett utökat producentansvar. Utredningen har i enlighet med tilläggsdirektiven (dir. 2017:49) ändå tagit fram ett förslag på hur en skatt på förbränning av avfall kan utformas. Utredningens skatteförslag har utformats enligt en nettobeskattningsmodell. Det innebär att skatt tas ut för avfall som förs in till en skattepliktig anläggning och att avdrag medges för avfall som förs ut från anläggningen. En sådan modell kan stimulera till utsortering av material som kan återanvändas eller materialåtervinnas inne på en och samma anläggning. En skattenivå på per ton avfall innebär en kostnad om för de skattskyldiga aktörerna. Eftersom den föreslagna skatten förväntas bli så gott som verkningslös medför den inga (eller mycket små) åtgärdskostnader och inte heller några miljövinster. Motivet för en skatt är inte att minska de miljöeffekter som orsakas av de skattskyldiga förbränningsanläggningarna utan att minska de 2019/20:32 Bilaga 1 miljöeffekter som orsakas av de aktörer som genererar avfallet. Eftersom den föreslagna skatten inte kommer att föras över till de aktörer som har rådighet över avfallets uppkomst och sortering uppfylls inte heller principen om att förorenaren ska betala Förslag till lag om skatt på avfall som förbränns 2019/20:32 Bilaga 2 Härigenom föreskrivs följande. 1 § Skatt ska betalas till staten enligt denna lag för avfall som förs in till en avfallsförbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning. Innebörden av vissa uttryck 2 § Begreppet avfall har samma betydelse som i 15 kap. 1 § (1998:808). 3 § Begreppet återvinning har samma betydelse som i (1998:808). 4 § Med farligt avfall avses avfall med minst en av de farliga egenskaper som förtecknas i bilaga III till och rådets direktiv /98/EG av om avfall och om upphävande av vissa direktiv, i lydelsen enligt kommissionens förordning (EU) nr 1357/2014 av om ersättning av bilaga III till och rådets direktiv /98/EG om avfall och om upphävande av vissa direktiv. 5 § Med biobränsle avses material av biologiskt ursprung som används som bränsle. Med biobränsle avses dock inte 1.fossila material eller torv, 2.osorterat avfall, oavsett innehåll, eller 3.föremål eller ämne som avses i 2 men som har upphört att vara avfall efter en hantering som innebär återvinning. 6 § Med avfallsförbränningsanläggning avses en förbränningsanläggning 1.som är avsedd för avfallsförbränning med eller utan återvinning av alstrad energi, 2.där förbränning av avfall sker på ett sådant sätt att det huvudsakliga ändamålet med anläggningen inte kan anses vara produktion av energi eller material, 3.där av den alstrade värmen kommer från förbränning av farligt avfall, eller 4.där det förbränns annat hushållsavfall än avfall som omfattas av någon av avfallstyperna i underkapitel och är källsorterat eller i underkapitel , enligt bilaga till kommissionens beslut /532/EG av om ersättning av beslut 94/3/EG om en förteckning över avfall i enlighet med artikel 1 a i rådets direktiv /442/EEG om avfall, och rådets beslut 94/904/EG om upprättande av en förteckning över farligt avfall i enlighet med artikel 1.4 i rådets direktiv /689/EEG om farligt avfall, i lydelsen enligt kommissionens beslut /955/EU av den 2019/20:32 Bilaga 2 om ändring av beslut /532/EG om en förteckning över avfall enligt och rådets direktiv /98/EG. 7 § Med samförbränningsanläggning avses en förbränningsanläggning som 1.huvudsakligen är avsedd för produktion av energi eller material men där avfall används som normalt bränsle eller tillskottsbränsle eller värmebehandlas i syfte att kunna bortskaffas, och 2.inte är en avfallsförbränningsanläggning. 8 § Med avfallsförbränning avses värmebehandling av avfall genom oxidation eller andra värmebehandlingsprocesser som pyrolys, förgasning eller plasmaprocess, i den mån som ämnena från behandlingen sedan förbränns. Vem som är skattskyldig 9 § Skattskyldig enligt denna lag är den som bedriver verksamheten på en avfallsförbränningsanläggning eller på en samförbränningsanläggning. 10 § Skatt ska betalas med per ton avfall. 11 § För och efterföljande år ska skatten betalas med belopp som efter en årlig omräkning motsvarar det i 10 § angivna skattebeloppet multiplicerat med det jämförelsetal, uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget året närmast före det år beräkningen avser och prisläget . Belopp enligt första stycket avrundas till hela kronor. Regeringen fastställer före november månads utgång det omräknade skattebelopp som enligt denna paragraf ska betalas för påföljande kalenderår. 12 § Skyldighet att betala skatt inträder när avfall förs in till en avfallsförbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning. 13 § Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt enligt denna lag för 1.avfall som beskattats enligt denna lag och som förts ut från anläggningen, 2.farligt avfall som förts in till anläggningen, och 3.biobränsle som förts in till anläggningen. 14 § I fråga om förfarandet vid beskattningen gäller skatteförfarandelagen (2011:1244). 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna tillämpas på avfall som förs in till en avfallsförbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning efter lagens ikraftträdande. 2019/20:32 Bilaga 2 2019/20:32 Bilaga 3 Följande remissinstanser har yttrat sig över betänkandet: Avfall , , Energiföretagen , Energigas , Förvaltningsrätten i , Innovations- och kemiindustrierna (IKEM), Kammarrätten i , Kemikalieinspektionen, , , , , , , , , , , , , kommuner och landsting, Tillväxtanalys, , , och Återvinningsindustrierna. Följande remissinstanser avstår från att yttra sig eller har inte avhörts: , , IVL , , , och Världsnaturfonden WWF. Därutöver har yttranden inkommit från: , , , Fiskeby , Fortum, , , , , , , , Tekniska verken i , och . Förslag till lag om skatt på avfall som förbränns Härigenom föreskrivs följande. 1 § Skatt ska betalas till staten enligt denna lag för avfall som förs in till en avfallsförbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning. 2 § Skatt enligt denna lag ska inte betalas för 1.farligt avfall som förs in till anläggningen, 2.biobränsle som förs in till anläggningen, 3.animaliska biprodukter som förs in till anläggningen, och 4.avfall som förs in till en samförbränningsanläggning som huvudsakligen producerar material och där avfallsförbränning ingår i produktionen av materialet, under förutsättning att materialet innehåller en del av avfallet eller dess restprodukter. Ord och uttryck i lagen 3 § Med avfall avses detsamma som i 15 kap. 1 § (1998:808). Med återvinning avses detsamma som i . 4 § Med farligt avfall avses avfall med minst en av de farliga egenskaper som förtecknas i bilaga III till och rådets direktiv /98/EG av om avfall och om upphävande av vissa direktiv, i lydelsen enligt kommissionens förordning (EU) nr 1357/2014. 5 § Med biobränsle avses material av biologiskt ursprung som används som bränsle. Med biobränsle avses dock inte 1.fossila material eller torv, 2.osorterat avfall, oavsett innehåll, eller 3.föremål eller ämne som avses i 2 men som har upphört att vara avfall efter en hantering som innebär återvinning. 6 § Med animaliska biprodukter avses de produkter som definieras som kategori 1-material och kategori 2-material i och rådets förordning (EG) nr 1069/2009 av om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter och därav framställda produkter som inte är avsedda att användas som livsmedel och om upphävande av förordning (EG) nr 1774/2002 (förordning om animaliska biprodukter), i lydelsen enligt och rådets direktiv /63/EU. 2019/20:32 Bilaga 3 7 § Med avfallsförbränningsanläggning avses en förbränningsanlägg- 2019/20:32 Bilaga 4 1.som är avsedd för avfallsförbränning med eller utan återvinning av alstrad energi, 2.där förbränning av avfall sker på ett sådant sätt att det huvudsakliga ändamålet med anläggningen inte kan anses vara produktion av energi eller material, 3.där av den alstrade värmen kommer från förbränning av farligt avfall, eller 4.där det förbränns annat hushållsavfall än avfall som omfattas av någon av avfallstyperna i underkapitel och är källsorterat eller i underkapitel , enligt bilagan till kommissionens beslut /532/EG av om ersättning av beslut 94/3/EG om en förteckning över avfall i enlighet med artikel 1 a i rådets direktiv /442/EEG om avfall, och rådets beslut 94/904/EG om upprättande av en förteckning över farligt avfall i enlighet med artikel 1.4 i rådets direktiv /689/EEG om farligt avfall, i lydelsen enligt kommissionens beslut /955/EU. 8 § Med samförbränningsanläggning avses en förbränningsanläggning som 1.huvudsakligen är avsedd för produktion av energi eller material men där avfall används som normalt bränsle eller tillskottsbränsle eller värmebehandlas i syfte att kunna bortskaffas, och 2.inte är en avfallsförbränningsanläggning. 9 § Med avfallsförbränning avses värmebehandling av avfall genom oxidation eller andra värmebehandlingsprocesser som pyrolys, förgasning eller plasmaprocess, i den utsträckning som ämnena från behandlingen sedan förbränns. 10 § Med förbränningsanläggning avses en stationär eller mobil teknisk anläggning där avfall förbränns. I en förbränningsanläggning enligt denna lag ingår 1.hela anläggningen och det område som hör till anläggningen med samtliga förbränningslinjer, utrymmen, utrustning och system som hör samman med avfallets behandling, och 2.allt i anläggningen som hör samman med termisk behandling av avfallet genom oxidering eller genom en förbränningsprocess som följer därefter. Vem som är skattskyldig 11 § Skattskyldig enligt denna lag är den som bedriver verksamheten på en avfallsförbränningsanläggning eller på en samförbränningsanläggning. 12 § Skyldighet att betala skatt inträder när avfall förs in till en avfallsförbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning. 13 § Skatt ska betalas med per ton avfall. 14 § För och efterföljande år ska skatten betalas med belopp som efter en årlig omräkning motsvarar det i 13 § angivna skattebeloppet multiplicerat med det jämförelsetal, uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget året närmast före det år beräkningen avser och prisläget . Belopp enligt första stycket avrundas till hela kronor. Regeringen fastställer före november månads utgång det omräknade skattebelopp som enligt denna paragraf ska betalas för påföljande kalenderår. 15 § Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt enligt denna lag 1.för avfall som förs ut från anläggningen, och 2.för ämne eller föremål som har upphört att vara avfall och som förs ut från anläggningen. 16 § I fråga om förfarandet vid beskattningen enligt denna lag gäller skatteförfarandelagen (2011:1244). 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen tillämpas inte på avfall som förts in till en avfallsförbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning före ikraftträdandet. 3.Skatt enligt 13 § ska betalas med per ton avfall till och med samt med per ton avfall till och med . 2019/20:32 Bilaga 4 2019/20:32 Bilaga 4 Förslag till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) Härigenom föreskrivs att 3 kap. 15 § och 7 kap. 1 § skatteförfarandelagen (2011:1244) ska ha följande lydelse. Med punktskatt avses skatt enligt 1.lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, 2.lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel, 3.2 § första stycket 5 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel, 4.lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grupplivförsäkring, m.m., 5.lagen (1994:1563) om tobaksskatt, 6.lagen (1994:1564) om alkoholskatt, 7.lagen (1994:1776) om skatt på energi, 8.lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus, 9.lagen (1999:673) om skatt på avfall, 10.lagen (2007:460) om skatt på trafikförsäkringspremie m.m., 11.lagen (2016:1067) om skatt på kemikalier i viss elektronik, 12.lagen (2017:1200) om skatt på flygresor, 13. lagen (2018:696) om skatt på 13. lagen (2018:696) om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter, och vissa nikotinhaltiga produkter, 14. lagen (2018:1139) om skatt 14. lagen (2018:1139) om skatt på spel, och 15. lagen (2019:000) om skatt på avfall som förbränns. 1.den som är skyldig att göra skatteavdrag, 2.den som är skyldig att betala arbetsgivaravgifter, 3.den som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagen (1994:200), med undantag för den som är skattskyldig bara på grund av förvärv av sådana varor som anges i 2 a kap. 3 § första stycket 1 och 2 samma lag, 4.den som utan att omfattas av 19 kap. 1 § mervärdesskattelagen har rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt enligt 10 kap. 9, 11 och 11 b–13 §§ samma lag, 5.den som gör sådant unionsinternt förvärv som är undantaget från skatteplikt enligt 3 kap. 30 d § första stycket mervärdesskattelagen, 1Senaste lydelse 2018:1146. 2 Senaste lydelse 2018:1892. 6. en utländsk beskattningsbar person som är etablerad i ett annat EU- land och har rätt till återbetalning enligt 10 kap. 1–3 §§ mervärdesskattelagen utan att omfattas av 19 kap. 1 § samma lag och inte heller ska registreras enligt 3, 4 eller 5, 7.en beskattningsbar person som är etablerad i och omsätter tjänster i ett annat EU-land som förvärvaren av tjänsten är skattskyldig för i det landet i enlighet med tillämpningen av artikeln 196 i rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt, 8. den som är skyldig att jämka ingående mervärdesskatt enligt 8 a kap. eller 9 kap. 9–13 §§ mervärdesskattelagen, 9.den som är skattskyldig och redovisningsskyldig enligt lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, 10.den som är skattskyldig enligt a)lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel, b)lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grupplivförsäkring, m.m., c)10 eller 13 § eller 16 § första stycket eller 36 § 1 lagen (1994:1563) om tobaksskatt, d)9 eller 12 § eller 15 § första stycket lagen (1994:1564) om alkoholskatt, e)4 kap. 3 eller 6 § eller 9 § första stycket eller 12 § första stycket 1 eller 11 kap. 5 § första stycket 1, 2 eller 3 lagen (1994:1776) om skatt på energi, f)lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus, g)lagen (1999:673) om skatt på avfall, h)lagen (2007:460) om skatt på trafikförsäkringspremie m.m., i)8 § 1 eller 2 lagen (2016:1067) om skatt på kemikalier i viss j) lagen (2017:1200) om skatt på flygresor, k) 6 § 1 eller 2 b lagen k) 6 § 1 eller 2 b lagen (2018:696) om skatt på vissa (2018:696) om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter, eller l) lagen (2018:1139) om skatt på l) lagen (2018:1139) om skatt på m)lagen (2019:000) om skatt på avfall som förbränns. 11.den som är skyldig att använda kassaregister enligt 39 kap. 4–6 §§, 12.den som enligt 39 kap. 11 b § är skyldig att tillhandahålla utrustning så att en elektronisk personalliggare kan föras på en byggarbetsplats, och 13.den som betalar ut ersättning som är underlag för statlig ålderspensionsavgift enligt lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift. Om den som ska registreras enligt första stycket har en företrädare enligt 5 kap., ska dock företrädaren registreras i stället. Denna lag träder i kraft . 2019/20:32 Bilaga 5 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden och Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om skatt på avfall som förbränns, och 2.lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga . Förslagen föranleder följande yttrande. Förslaget till lag om skatt på avfall som förbränns I lagrådsremissen föreslås en punktskatt på förbränning av avfall. Skatten ska tas ut med ett visst belopp per ton avfall som förs in till en avfalls- eller samförbränningsanläggning. Farligt avfall, biobränsle och animaliska produkter samt visst avfall som ingår i produktion av material vid en samförbränningsanläggning är undantaget från skatteplikt. Avdrag får göras för avfall som förs ut från anläggningen. Det är den som bedriver verksamheten vid förbränningsanläggningen som är skattskyldig. Under lagrådsremissens avsnitt 6 (Konsekvensanalys) anges att förslaget syftar till att på lång sikt uppnå en mer resurseffektiv och giftfri avfallshantering i enlighet med avfallshierarkin, till att uppfylla målet att ska gå före på klimat- och miljöområdet och till att ska bli världens första fossilfria välfärdsland samt till att inte ska ha några nettoutsläpp av växthusgaser. Skatten är alltså avsedd som ett styrmedel för att uppnå dessa syften. Till Lagrådets uppgift hör att granska om förslaget är utformat så att lagen kan antas tillgodose de syften som har angetts (8 kap. 22 § 4 regeringsformen). Den utredning som föregått lagförslaget, , har analyserat förutsättningarna för avfallsförbränning och behovet av att införa en skatt på förbränning av avfall. En av utgångspunkterna för utredningen var att ekonomiska styrmedel på miljöområdet i möjligaste mån ska utformas så att förorenaren betalar för sin miljöpåverkan samt att de blir samhällsekonomiskt effektiva. Av utredningen framgår bl.a. följande. En grundregel för miljöpolitisk styrning är att styrmedel bör sättas in så nära problemkällan som möjligt. En skatt på förbränning av avfall innebär att en skatt införs i slutet av avfallsströmmen, långt ifrån de aktörer som skapar avfallet och skatten skulle därför inte påverka beslut om produktdesign och materialval. Det finns en överkapacitet på avfallsförbränning som leder till att anläggningarna konkurrerar om avfallet. En avfalls-förbränningsskatt kommer därför inte att överföras från förbrännings-anläggningarna till de aktörer som genererar avfallet. I stället skulle en sådan skatt medföra kostnadsökningar och försämrad lönsamhet för de förbränningsanläggningar som producerar fjärrvärme. De ökade kostnaderna kommer i så stor utsträckning som möjligt att övervältras på fjärrvärmekunderna. Hushållens och företagens kostnader för avfallshanteringen skulle däremot inte påverkas i någon större utsträckning. Utredningen bedömde att det fanns ett långsiktigt behov av att styra avfallshanteringen mot en ökad grad av återanvändning och återvinning av material, men att skatt på förbränning av avfall inte var ett träffsäkert och kostnadseffektivt styrmedel för att fylla detta behov. Utredningen ansåg alltså att en skatt på avfall som förbränns inte utgör ett ändamålsenligt styrmedel för att kostnadseffektivt bidra till uppfyllandet av de klimat-, energi- och avfallspolitiska målen. Utredningens slutsats var att en skatt på avfall som förbränns skulle bli rent fiskal och att det skulle vara lämpligare att vid behov justera redan befintliga styrmedel som mera träffsäkert riktar sig mot enskilda problem. Avfallsförbränningsskatten skulle inte på ett verkningsfullt och kostnadseffektivt sätt styra mot en mer resurs-effektiv och giftfri avfallshantering. Utredningen angav flera skäl för sin bedömning, bl.a. svenska erfarenheter avseende skatt på förbränning av avfall (bet. avsnitt 10). Utredningen lämnade dock, trots sin egen uppfattning, ett förslag på hur en skatt på avfall som förbränns kan utformas. Utredningen hänvisade i denna del till dess tilläggsdirektiv, kommittédirektiv 2017:49. De flesta remissinstanserna, däribland , , Kommuner och Landsting samt Energiföretagen i , har avstyrkt förslaget. I lagrådsremissens avsnitt 5.1 redogörs för remissinstansernas kritik bl.a. bestående i att förslaget inte är ett ändamålsenligt styrmedel. Med hänvisning till de klimatpolitiska målen läggs, trots den omfattande kritiken, utredningens förslag fram, med vissa smärre förändringar. I lagrådsremissen anges att regeringen avser att redan under innevarande höst ge i uppdrag att utvärdera skattens effekter på en rad av de områden som och remissinstanserna lyft fram, t.ex. på material-återvinningen, utsläpp av växthusgaser och på möjligheten att uppnå klimatmålen. Vidare ska behovet av förändringar av lagstiftningen analyseras. 2019/20:32 Bilaga 5 2019/20:32 Bilaga 5 Det kan sättas i fråga om detta är en lämplig ordning. En utvärdering av effekterna i de avseenden som anges i remissen kan knappast ge något mer vägledande resultat förrän lagen varit i kraft . Om emellertid tanken är att det är de potentiella effekterna som ska analyseras ytterligare är det en utredning som enligt Lagrådets mening borde ha varit en del av lagstiftningsärendets beredningsunderlag. I remissens konsekvensanalys (avsnitt 6) instämmer regeringen i huvudsak i utredningens analys och bedömningar. På kort sikt kan skatten, enligt regeringen, inte förväntas leda till ökad material-återvinning eller minskad import av avfall. Regeringen bedömer emellertid att skatten skulle påverka lönsamheten för den energiåtervinning som sker genom avfallsförbränning och att detta på kan påverka reinvesteringar och nyinvesteringar i avfallsförbränningskapaciteten som då skulle minska. Om kapaciteten minskar kan det enligt konsekvensanalysen leda till en övervältring av skattekostnaden på avgiften för att ta emot avfallet efter 2030 under förutsättning att inte svenska avfallslämnare kan exportera avfall till förbränningsanläggningar i andra länder för att undkomma skatt. Även om skatten övervältras på mottagningsavgifterna anges att det dock finns indikationer på att även en full övervältring sannolikt inte skulle leda till ökad materialåtervinning. I konsekvensanalysen anger regeringen att skatten – om avfallsförbränningskapaciteten minskar efter 2030 och beroende på hur kapaciteten för värme- och elproduktion ersätts – kan bidra till att uppnå det nationella klimatmålet och – om avfallsbränsle ersätts med biobränsle –kan skatten bidra till att minska territoriella fossila växthusgasutsläpp. När det gäller konsekvensen för de totala växthusgasutsläppen bedöms skatten ha en mycket begränsad påverkan. Lagrådet konstaterar att det inte anförts något konkret stöd för att det angivna syftet med förslaget skulle uppnås; vad som anges som stöd är antaganden om effekter som kan komma att uppstå under vissa förhållanden. Omfattningen av de potentiella positiva effekterna har inte ställts i relation till risker och till förutsebara negativa effekter. tvivlade på att den nya skatten träffar rätt och lutade sig mot teori och mot erfarenheterna av lag om avfallsförbränningsskatt. Såvitt Lagrådet har möjlighet att bedöma synes utredningens uppfattning av den låga träffsäkerheten hos en avfallsförbränningsskatt vara väl grundad. Många remiss-instanser har instämt i utredningens uppfattning. Enligt Lagrådets mening kan det på föreliggande material ifrågasättas att regeringen lyckats undanröja utredningens tvivel. Utöver att lagförslaget bygger på punkt 35 i den s.k. januariöverenskommelsen mellan Socialdemokraterna, de gröna, och Liberalerna saknas en mer konkret förklaring till varför lagförslaget nu läggs fram. Enligt Lagrådets mening bör frågan om den föreslagna lagen kan antas tillgodose de angivna syftena ytterligare belysas. Det är en kortfattad lag som i stor utsträckning bygger på definitioner av skilda begrepp (avfall, farligt avfall, biobränsle m.m.). Enligt Lagrådets mening skulle lagen få en bättre och mera logisk struktur om paragraferna anges i en annan ordning, underrubriken ”Ord och uttryck i lagen” utgår och 1 § följs av paragraferna 7, 8,10 och 9.