prop · H70364 · 2019-12-16 00:00:00 — Därmed gäller inte kravet när åtgärden ska riktas mot den misstänktes bostad, en bostad som stadigvarande används av en person som är föremål för åtgärden i preventivlags- eller LSU-fallen eller mot tillfälliga bostäder, såsom hotellrum eller andra tillfälliga sovarrangemang i t.ex. möteslokaler eller andra liknande platser. Vid tillträdestillstånd till en stadigvarande bostad i inhämtningslags- fallen gäller alltid det strängare kravet på att det ska finnas synnerlig anledning att anta att informationssystemet finns där, vilket framgår av att en person som omfattas av inhämtning enligt inhämtningslagen inte är misstänkt och inte heller en sådan person som nämns i 7 § första stycket eller 9 § första stycket. Ett beslut om tillträdestillstånd gäller för hela tillståndstiden (om inte annat beslutas) och även efter tillståndstidens utgång till den del det avser borttagande eller avinstallation av det tekniska hjälpmedlet (25 § tredje stycket). 13 § Ett tillträdestillstånd enligt 12 § får inte avse en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas 1.för verksamhet där tystnadsplikt gäller enligt 3 kap. 3 § tryckfrihets- förordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen, 2.för verksamhet som bedrivs av advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter eller familjerådgivare enligt social- tjänstlagen (2001:453), eller 3.av präster inom trossamfund eller av dem som har motsvarande ställning inom sådana samfund, för bikt eller enskild själavård. I bestämmelsen regleras vilka platser som alltid är fredade mot tillträ- destillstånd enligt 12 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.3.2 och 10.4. Av paragrafen framgår att ett tillträdestillstånd aldrig får avse platser som stadigvarande används eller är särskilt avsedda att användas för sådana verksamheter som anges i 11 §, se kommentaren till den paragra- fen. Kravet på att en plats stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för det fredade ändamålet medför att det inte är möjligt att undvika ett tillträdestillstånd endast genom att tillfälligtvis upplåta eller inrätta en lokal för sådan skyddad verksamhet (prop. 2005/06:178 s. 102). Bestämmelsen överensstämmer med förbudet mot hemlig rumsavlyssning i 27 kap. 20 e § tredje stycket RB. 14 § Frågor om hemlig dataavläsning prövas av rätten på ansökan av åklagare. En ansökan om hemlig dataavläsning enligt 9 § ska dock göras av Säkerhetspolisen eller . I paragrafen finns regler om att rätten prövar ansökan om hemlig data- Prop. 2019/20:64 avläsning och om vem som ska göra ansökan. Av paragrafen följer att frågor om hemlig dataavläsning alltid ska prövas av rätten. Ordningen är densamma som för övriga hemliga tvångsmedel med det undantaget att rätten fattar beslut om hemlig dataavläsning även i inhämtningslagsfallen. Bestämmelsen innebär att åklagaren ansöker om tillstånd i samtliga fall utom när ansökan avser hemlig dataavläsning i LSU-fallen. En sådan ansö- kan ska i stället göras av Säkerhetspolisen eller . Att åklagaren gör ansökan i övriga fall innebär att denne också ansöker om tillstånd till hemlig dataavläsning i inhämtningslagsfallen, vilket skiljer sig från ordningen i inhämtningslagen. 15 § Frågor om hemlig dataavläsning under en förundersökning prövas av den domstol som anges i 19 kap. . Om förundersökningen avser brott som anges i 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 får frågan även prövas av . Frågor om hemlig dataavläsning enligt 7–10 §§ prövas av . Paragrafen anger vilken domstol som är behörig att pröva frågor om tillstånd till hemlig dataavläsning. Övervägandena finns i avsnitt 11.1.1. De forumregler som anges i bestämmelsen motsvarar befintliga forum- regler, både under en förundersökning, i underrättelseverksamhet och vid särskild utlänningskontroll (dock ej inhämtning enligt inhämtningslagen som inte prövas av domstol). Enligt första stycket ska den domstol som framgår av 19 kap. RB vara behörig att pröva frågor om hemlig dataavläsning när en förundersökning pågår. Som huvudregel är således rätten i den ort där brottet förövades behörig. Om det är lämpligt, får prövningen i stället göras där den miss- tänkte har hemvist eller mera varaktigt uppehåller sig. I vissa brådskande fall får frågor om tvångsmedel prövas även av domstol på annan ort (se 19 kap. 1 och 12 §§ RB). Om förundersökningen avser brottslighet som anges i 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 RB (samhällsfarlig brottslighet) får frågan prövas av . Det innebär att tings- rätt alltid har behörighet att pröva dessa frågor och motsvarar vad som gäller om tingsrätts behörighet för övriga hemliga tvångs- medel i 27 kap. 34 § RB. Av andra stycket framgår att är exklusivt forum för frågor om hemlig dataavläsning i underrättelseverksamhet och vid särskild utlänningskontroll. Bestämmelsen motsvarar 6 § preventivlagen och 21 § andra stycket LSU. Bestämmelsen avviker dock från vad som föreskrivs om beslutsordningen i inhämtningslagen, vilken aldrig kräver domstols- beslut. 16 § När en ansökan eller anmälan om hemlig dataavläsning har kommit in till rätten, ska rätten utse ett offentligt ombud i ärendet och hålla ett sammanträde. Vid sammanträdet ska den som gjort ansökan eller anmälan och det offentliga ombudet närvara. För offentliga ombud i ärenden om hemlig dataavläsning gäller 27 kap. 26 och 27 §§, 28 § andra stycket samt 29 och 30 §§ . 2019/20:64 I paragrafen finns bestämmelser om sammanträde och offentliga ombud vid domstolsprövningen av hemlig dataavläsning samt om handläggning- en i övrigt av ärenden om hemlig dataavläsning. Övervägandena finns i avsnitt 11.1.3. Av första stycket framgår att när en ansökan eller anmälan (enligt 17 §) om hemlig dataavläsning har kommit in till rätten, ska rätten utse ett offentligt ombud i ärendet och hålla ett sammanträde. Bestämmelsen innebär att ett offentligt ombud alltid ska närvara vid domstolsprövningen av ansökan om hemlig dataavläsning. Bestämmelsen avviker därmed till viss del från andra bestämmelser om hemliga tvångs- medel, eftersom offentliga ombud annars inte deltar i ärenden som gäller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation eller vid prövningen av inhämtning enligt inhämtningslagen. Vid hemlig dataavläsning finns emellertid inga undantag från det offentliga ombudets närvaroplikt. Det innebär att ett offentligt ombud ska närvara såväl vid grundbeslutet om hemlig dataavläsning som vid eventuella kompletterande beslut. Även den som gjort ansökan eller anmälan ska närvara vid sammanträdet. Den som gjort ansökan är åklagaren i alla fall utom i LSU-fallen. Då är det i stället Säkerhetspolisen eller som ansöker om tillstånd (14 § andra meningen). Den som gjort anmälan är alltid åklagaren (se 17 §). I andra stycket anges att för offentliga ombud gäller bestämmelser om offentliga ombud. Av dessa framgår det offentliga ombudets roll i förfarandet. Han eller hon ska således i enlighet med 27 kap. 26 § RB bevaka enskildas integritetsintressen i ärenden om hemlig dataavläsning och har rätt att ta del av det som förekommer i ärendet, yttra sig och överklaga rättens beslut. Vidare innebär hänvisningarna att den förordnandeprocedur som följer av 27 kap. 27 § RB gäller för offentliga ombud även enligt denna lag. Enligt 27 kap. 28 § andra stycket RB gäller ett uppdrag som offentligt ombud även i högre rätt. Även reglerna om ersättning till det offentliga ombudet och om tystnadsplikt i 27 kap. 29 och 30 §§ RB gäller för offentliga ombud enligt denna lag. 17 § Om det kan befaras att det skulle medföra en fördröjning av väsentlig betydelse för utredningen eller för möjligheterna att förebygga, förhindra eller upptäcka den brottsliga verksamheten att inhämta rättens tillstånd i frågor om hemlig dataavläsning, får tillstånd ges av åklagaren i avvaktan på rättens beslut. Ett sådant tillstånd får dock aldrig avse hemlig dataavläsning som gäller rums- avlyssningsuppgifter eller hemlig dataavläsning vid särskild utlänningskontroll enligt 9 §. Om åklagaren har gett ett tillstånd enligt första stycket, ska åklagaren utan dröjsmål skriftligt anmäla beslutet till rätten. I anmälan ska skälen för åtgärden anges. Rätten ska skyndsamt pröva ärendet. Om rätten finner att det inte finns skäl för åtgärden, ska den upphäva beslutet. Om åklagarens beslut har verkställts innan rätten gjort en prövning som avses i andra stycket, ska rätten pröva om det funnits skäl för åtgärden. Om rätten finner att det saknats sådana skäl, får de uppgifter som lästs av eller tagits upp inte användas i en brottsutredning till nackdel för den som har omfattats av åtgärden, eller för någon annan som uppgifterna avser. I paragrafen finns bestämmelser om möjligheten för åklagaren att bevilja interimistiska beslut om hemlig dataavläsning och om rättens prövning av sådana beslut. Övervägandena finns i avsnitt 11.1.4. Av första stycket framgår att åklagaren får bevilja ett interimistiskt beslut om hemlig dataavläsning. Förutsättningarna för detta är desamma som gäller för andra interimistiska beslut om hemliga tvångsmedel (27 kap. 21 a § RB och 6 a § preventivlagen). En förutsättning för ett interimistiskt beslut är att det kan befaras att det skulle medföra en fördröjning av väsentlig betydelse för utredningen eller för möjligheterna att förebygga, förhindra eller upptäcka den brottsliga verksamheten att inhämta rättens tillstånd. Med detta avses detsamma som i , inhämtningslagen och preventivlagen. Det innebär att det endast är i situationer när ändamålet med åtgärden riskerar att gå förlorat om rättens tillstånd skulle avvaktas som ett interimistiskt beslut får beviljas. Interimistiska beslut ska således beviljas endast i undantags- fall. Sådant undantag kan t.ex. aktualiseras då det inte går att få en domstolsprövning inom domstolarnas öppettider och åtgärden inte kan avvakta. På samma sätt kan det finnas behov av interimistiska beslut om behovet uppstår under domstolens öppettider men förfarandet befaras ta så att ändamålet med åtgärden riskerar att gå förlorat. Så kan vara fallet om sammanträdet (se 16 §) inte kan hållas tillräckligt snabbt, t.ex. om det tar att uppfylla kravet på att ett offentligt ombud ska medverka vid sammanträdet. På åklagarens beslut ställs samma krav som på rättens beslut (18 §). Åklagaren har samma möjlighet som rätten att bevilja grundbeslut om hemlig dataavläsning, beslut om tillträdestillstånd samt kompletterande beslut. Av första stycket framgår att interimistiska beslut inte får beviljas beträffande hemlig dataavläsning som gäller rumsavlyssningsuppgifter eller i LSU-fallen (9 §). Detsamma gäller för hemlig rumsavlyssning enligt 27 kap. 21 a § RB och för hemliga tvångsmedel enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Interimistiska åklagarbeslut om hemlig dataavläsning får alltså beviljas under en förundersökning för samtliga uppgiftstyper utom rumsavlyssningsuppgifter samt i preventivlags- och inhämtnings- lagsfallen. Andra stycket om rättens prövning motsvarar vad som anges i 27 kap. 21 a § andra stycket RB och 6 a § andra stycket preventivlagen och ska tillämpas på samma sätt som dessa bestämmelser. Om åklagaren har beviljat interimistiskt tillstånd till hemlig dataavläsning ska han eller hon utan dröjsmål skriftligt anmäla beslutet till rätten. Att anmälan ska göras utan dröjsmål innebär att den ska göras så snart någon hos domstolen kan ta emot den. Vid interimistiska beslut som beviljas under domstolens öppettider ska anmälan därmed normalt göras i samband med att beslutet beviljas, enligt propositionen Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott (prop. 2013/14:237 s. 183). Skälen för åtgärden ska anges i anmälan och rätten ska skyndsamt pröva ärendet. Om rätten finner att det inte finns skäl för åtgärden, ska den upphäva beslutet. Hemlig dataavläsning får då inte verkställas med stöd av åklagarens interimistiska beslut och eventuellt på- gående avläsning ska avbrytas. Av tredje stycket framgår att rätten, om åklagarens beslut har verkställts innan rätten gjort en prövning enligt andra stycket, ska pröva om det funnits skäl för åtgärden. Vissa åtgärder inom hemlig dataavläsning kan vidtas tämligen omgående, t.ex. avläsning eller upptagning av lagrade upp- gifter från ett avläsningsbart informationssystem. Rättens bedömning ska göras utifrån de förhållanden som förelåg för åklagarens 2019/20:64 beslut. Även om rätten finner att skäl för åtgärden saknades vid den tid- punkten, kan förhållandena ha ändrats så att förutsättningar för tvångsmed- let finns vid rättens prövning. Bestämmelsen hindrar i dessa fall inte att rätten, eller åklagaren i förekommande fall, fattar ett nytt beslut om till- stånd till hemlig dataavläsning. Inte heller hindrar bestämmelsen att upp- gifter som på grund av rättens beslut inte får användas kan hämtas in på nytt med stöd av ett senare beviljat tillstånd (prop. 2013/14:237 s. 183– 184). Om rätten finner att det saknats skäl för tillstånd, t.ex. ett tillträdestill- stånd, för åklagarens prövning, får de inhämtade uppgifter- na inte användas i en brottsutredning till nackdel för den som har omfattats av åtgärden, eller för någon annan som uppgifterna avser. Med någon annan som uppgifterna avser menas t.ex. en person som nämns när två eller flera misstänkta talar om brottslig verksamhet utan att han eller hon själv utsatts för hemlig dataavläsning (prop. 2013/14:237 s. 183). På samma sätt skyddas en person som inte varit föremål för hemlig dataav- läsning men t.ex. nämns i inhämtade dokument, syns på videor eller fotografier om sådana uppgifter har lästs av eller tagits upp. Att uppgifter- na inte får användas i en brottsutredning avser användning både i en för- undersökning och i en sådan utredning som avses i 23 kap. 22 § RB. Upp- gifterna får däremot användas om de kan fria den berörde från brottsmiss- tankar eller på annat sätt användas till dennes fördel. Det finns inte heller något hinder mot att uppgifterna används i underrättelseverksamhet. 18 § I ett tillstånd till hemlig dataavläsning ska följande anges: 1.vilken tid tillståndet avser, 2.vilket avläsningsbart informationssystem tillståndet avser, 3.vilken typ av uppgift enligt 2 § första stycket som får läsas av eller tas upp, 4.villkor för att tillgodose intresset av att enskildas personliga integritet inte kränks i onödan, och 5.vem som är skäligen misstänkt för brottet, vid åtgärd som gäller rums- avlyssningsuppgifter. Om tillståndet avser en plats enligt 4 § fjärde stycket eller 6 § andra stycket ska även platsen anges i tillståndet. Om tillståndet är förenat med ett tillträdestillstånd enligt 12 §, ska det anges i beslutet. Tiden för tillståndet får inte bestämmas längre än nödvändigt. När det gäller tid som infaller efter beslutet får tiden inte överstiga en månad för beslutet. Paragrafen reglerar vad ett beslut om tillstånd till hemlig dataavläsning ska Övervägandena finns i avsnitt 11.1.5. I första stycket anges vad som ska framgå av ett beslut om hemlig Enligt punkt 1 ska det av beslutet framgå vilken tid tillståndet avser. bestämmande av tid måste begränsningen i tredje stycket beaktas. Enligt punkt 2 ska det i tillståndet anges vilket avläsningsbart informa- tionssystem som tillståndet avser. Det betyder att det i tillståndet måste anges vilket specifikt informationssystem tillståndet gäller för. genom att exempelvis ett visst serienummer, IMEI-nummer, MAC-adress eller andra uppgifter som möjliggör identifiering anges. i vart fall vara så specificerade att det går att verkställa åtgärden och att det är möjligt att bedöma kopplingen mellan informationssystemet och den som åtgärden avser, när sådan prövning krävs, för att utesluta förväxlings- risk med andra informationssystem. När tillståndet gäller icke-fysiska informationssystem anges lämpligen det användarkonto eller andra av- gränsade delar av tjänsterna som åtgärden ska vidtas i. Det kan vara t.ex. en e-postadress, ett användarnamn till ett konto på sociala medier eller annan internetbaserad tjänst. Även i dessa fall måste uppgifterna vara så specificerade att det går att verkställa åtgärden och förhindra förväxlings- risk. Punkt 3 föreskriver att det ska anges i tillståndet vilken typ av uppgift enligt 2 § första stycket som tillståndet avser. Därmed klargörs vad åtgär- den får användas för och vilka typer av uppgifter som får läsas av eller tas upp. Det har stor betydelse för vilka anpassningar av verkställighetstek- niken som ska göras enligt 23 § första stycket. När hemlig dataavläsning får användas för avläsning eller upptagning av mer än en uppgiftstyp sam- tidigt ska samtliga uppgiftstyper som får läsas av eller tas upp framgå av tillståndet. Att det i tillståndet ska anges vilken uppgiftstyp som hemlig dataavläsning i det enskilda fallet får avse innebär i praktiken att den som ansöker om tillstånd måste ange vilken uppgiftstyp som ansökan avser. Enligt punkt 4 ska beslutet innehålla villkor för att tillgodose intresset av att enskildas personliga integritet inte kränks i onödan. Villkoren kan vara av teknisk karaktär, t.ex. en föreskrift om att den brottsbekämpande myndigheten som ska verkställa en åtgärd på en viss utpekad plats (kameraövervaknings- eller rumsavlyssningsuppgifter) måste göra det tek- niskt omöjligt att genomföra hemlig dataavläsning på annan plats än den som tillståndet avser. Villkoren kan också vara av annan karaktär, såsom att endast samtal med en viss person får vara föremål för hemlig dataav- läsning eller att tillståndet endast får avse inkommande samtal. Vidare kan det uppställas villkor för att begränsa vilka uppgifter som får läsas av eller tas upp, exempelvis genom att det i tillståndet anges att endast lagrade uppgifter av viss filtyp, viss karaktär eller med viss beteckning omfattas. Av punkt 5 följer att, när avläsning eller upptagning avser rumsav- lyssningsuppgifter, ska namnet på den som är skäligen misstänkt anges i tillståndet. Det motsvarar vad som gäller enligt 27 kap. 21 § femte stycket RB vid tillstånd till hemlig rumsavlyssning. I andra stycket finns bestämmelser om att det ska anges en plats för tillståndet när hemlig dataavläsning ska användas för att läsa av eller ta upp kameraövervakningsuppgifter eller rumsavlyssningsuppgifter, se 4 § fjärde stycket samt 6 § andra stycket. Kravet motsvarar vad som gäller för hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning enligt 27 kap. 21 § fjärde stycket RB och, för hemlig kameraövervakning, enligt 8 § tredje stycket preventivlagen. Bestämmelsen ska tillämpas på motsvaran- de sätt. Av andra stycket framgår också att om ett tillträdestillstånd beviljas ska det framgå vilken plats det gäller för. Kravet på att ange en viss plats måste anpassas till vad tillträdestillståndet avser. Om det avser en bostad eller ett kontor ska den exakta adressen anges. Om tillträdestillståndet däremot avser ett förvaringsskåp bland många behöver inte det specifika skåpet pekas ut utan det räcker att det i tillståndet anges att det avser ett förvaringsskåp i ett visst omklädningsrum eller liknande. För det fall tillträdestillståndet avser en bil behöver inte den geografiska platsen anges utan det räcker med att fordonet individualiseras. Liksom för övriga hemliga tvångsmedel gäller enligt tredje stycket att tiden inte får bestämmas längre än nödvändigt. När rätten bestämmer vad 2019/20:64 som är en nödvändig tidsram, får hänsyn tas till den tid som kan behövas för att installation eller motsvarande ska kunna utföras och att åtgärden ska bli användbar. I flera fall kommer det finnas behov av att förbereda verk- ställigheten. Vissa åtgärder kommer inte kunna företas innan tillstånd har lämnats. Om det inte krävs några mera omfattande förberedelser kan det i vissa fall finnas skäl att begränsa tillståndet till tämligen . Så kan vara fallet när tillståndet avser åtgärd enligt 2 § första stycket 6 (lagrade uppgifter) eftersom målet med åtgärden då kan vara uppfyllt när själva avläsningen eller upptagningen av den lagrade informationen är utförd. Enligt bestämmelsen gäller en bortre tidsgräns om en månad för tillståndsbeslutet. Det finns dock inte någon lagstadgad bortre tidsgräns för tiden innan tillståndet beviljades. Detta kan få betydelse när lagrade uppgifter ska läsas av eller tas upp samt när historiska meddelanden, historiska uppgifter om meddelanden och historiska platsuppgifter får läsas av eller tas upp enligt tillståndet. En tidsgräns avseende meddelanden är tämligen enkelt att ställa upp, t.ex. genom att inskränka tillståndet till att avse meddelanden som skickats eller tagits emot endast efter en viss tidpunkt. När det däremot gäller lagrade filer, t.ex. textdokument kan saken vara svårare. Sådana kan vara skapade och ändrade vid en eller flera andra tidpunkter. Ett tillstånd bör då uttryckas som att det avser filer som skapats eller ändrats efter en viss given tid- punkt. Avläsningen ska då få avse uppgifter i filer som ändrats efter den givna tidpunkten, även om de skapats före. Vid tillståndsgivningen bör rätten dock, t.ex. av integritetsskäl, begränsa de uppgifter som får tas upp även såvitt avser tiden före beslutet, eftersom tiden inte får vara längre än vad som är nödvändigt i det enskilda fallet. När det gäller tillståndstiden är det möjligt att förlänga ett tillstånd till hemlig dataavläsning enligt samma principer som gäller för övriga hemliga tvångsmedel, dvs. att den sökande före tillståndstidens utgång kommer in med en ny ansökan. Även en sådan ansökan om förlängning av tillståndet prövas av rätten enligt samma förfarande som vid den första ansökan. 19 § På förfarandet enligt denna lag tillämpas reglerna i om handläggning vid domstol av frågor om tvångsmedel i brottmål och om över- klagande av beslut i sådana frågor, om inte något annat anges i denna lag. Hand- läggningen ska ske skyndsamt. Enligt paragrafen ska reglerna i om handläggning vid domstol av frågor om tvångsmedel i brottmål och om överklagande av beslut i sådana frågor tillämpas på förfarandet enligt denna lag, om inte annat anges i lagen. Övervägandena finns i avsnitt 11.1.3 Ärenden om hemlig dataavläsning ska således hanteras på samma sätt i domstol som övriga hemliga tvångsmedelsärenden. Det innebär bl.a. att domstolens beslut om hemlig dataavläsning är ett slutligt beslut som kan överklagas enligt 49 kap. 3 § första stycket RB. Även inskränkande villkor kan överklagas. Det offentliga ombudet kan också överklaga ett tillstånds- beslut på den grunden att det inte är förenat med tillräckliga villkor i syfte att förhindra onödigt intrång i enskildas integritet. Av 52 kap. 7 § tredje stycket RB framgår att hovrätten kan inhibera verkställigheten vid ett över- klagande. Handläggningen av ärenden om hemlig dataavläsning ska ske 20 § Ett beslut i frågor om hemlig dataavläsning får verkställas . Om det inte längre finns skäl för ett tillstånd till hemlig dataavläsning, ska den som ansökt om åtgärden eller rätten upphäva beslutet. I paragrafen finns bestämmelser om omedelbar verkställighet och omedel- bart upphävande av beslut om tillstånd till hemlig dataavläsning. Övervä- gandena finns i avsnitt 11.1.6. Av första stycket följer att beslut i frågor om hemlig dataavläsning får verkställas . Bestämmelsen har samma innebörd som 30 kap. 12 § RB, som föreskriver omedelbar verkställighet av tvångsmedelsåtgär- der i 24–28 kap. RB. I andra stycket anges att om det inte längre finns skäl för ett tillstånd till hemlig dataavläsning ska beslutet om tillstånd upphävas. Det är rätten eller den som ansökt om åtgärden som ska upphäva beslutet. Med den som ansökt menas åklagaren eller, i förekommande fall, Säkerhets- polisen eller (se kommentaren till 14 §). Åtgärden ska också avbrytas om det efter tillståndsprövningen visar sig att uppgifter i det avläsningsbara informationssystem som tillståndet avser inte får läsas av eller tas upp enligt 11 §, eftersom åtgärden då inte är tillåten. 21 § När rätten har beslutat i frågor om hemlig dataavläsning ska den skyndsamt underrätta om beslutet.