prop · H70338 · 2019-11-12 00:00:00 — Regeringens proposition 2019/20:38 Samarbete mellan svenska och norska särskilda Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår lagändringar med anledning av ett avtal med om samarbete mellan särskilda insatsgrupper i krissituationer. Förslagen innebär att den svenska polisen ska få ta emot bistånd från norska särskilda insatsgrupper. Biståndet ska lämnas till en svensk särskild insatsgrupp och kan bestå av utrustning, expertis eller genomförandet av operationer där norska tjänstemän agerar i en stödfunktion. Vid operationer av det senare slaget ska norska tjänstemän få ges polisiära befogenheter i . Förslagen anknyter till de befintliga bestämmelserna om samarbete enligt Atlasrådsbeslutet, ett EU-beslut som genomfördes i svensk rätt 2017, och möjliggör ett sådant samarbete som hade kunnat ske om även tillämpat rådsbeslutet. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete ...................................... Förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67)............ Ärendet och dess beredning ............................................................ Samarbete enligt avtalet med ............................ Samarbete enligt Prümrådsbeslutet .................................. Samarbete enligt Atlasrådsbeslutet................................... Avtalet med om samarbete mellan särskilda insatsgrupper i krissituationer ......................................................... Avtalets bakgrund och innehåll ........................................ Avtalets godkännande och genomförande........................ Samarbete mellan särskilda insatsgrupper i ....................... Initiativ till samarbete....................................................... Överlåtelser av förvaltningsuppgifter ............................... Överenskommelser om samarbete.................................... Vilka norska tjänstemän ska få delta i samarbetet? Ledning över norska tjänstemän....................................... Norska tjänstemäns befogenheter..................................... Norska tjänstemäns vapenanvändning.............................. Regleringens placering och utformning ........................... Särskilt om norska tjänstemäns ställning vid samarbete mellan särskilda insatsgrupper i ......................................... Norska tjänstemäns skyldigheter ...................................... Straffrättsligt skydd och ansvar ........................................ Svensk straffrättslig jurisdiktion....................................... Tillsyn över norska tjänstemän......................................... Arbetsrätt och arbetsmiljö ................................................ Samarbete mellan särskilda insatsgrupper i ......................... Svensk straffrättslig jurisdiktion....................................... Arbetsrätt och arbetsmiljö ................................................ Underlättande av återinförsel av utrustning...................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... 11.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete .................................... Förslaget till lag om ändring i vapenlagen (1996:67)....... Avtal mellan och regering om ömsesidigt bistånd mellan polisens särskilda insatsgrupper i krissituationer.......................................... Sammanfattning av promemorian Avtal med om samarbete mellan särskilda insatsgrupper i krissituationer (Ju2019/00432/L4) .................................. Förteckning över remissinstanserna ................................ Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1.Riksdagen godkänner avtalet av mellan och om ömsesidigt bistånd mellan polisens särskilda insatsgrupper i krissituationer (avsnitt 5.2). 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete dels att 1 kap. 3 §, 5 kap. 4 § och rubriken till 5 kap. ska ha följande lydelse, dels att det ska införas ett nytt kapitel, 4 a kap., av följande lydelse. I lagen avses med –: konventionen om tillämpning av av , –avtalet med : avtalet av mellan och om polisiärt samarbete i , –Öresundsförbindelsen: den fasta förbindelsen över som den definieras i artikel 2 i avtalet med , –Prümrådsbeslutet: rådets beslut /615/RIF av om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet, –Atlasrådsbeslutet: rådets beslut /617/RIF av om förbättrat samarbete i krissituationer mellan Europeiska unionens medlemsstaters särskilda insatsgrupper, –avtalet med : avtalet av mellan och om ömsesidigt bistånd mellan polisens särskilda insatsgrupper i krissituationer, –referensuppgifter: registeruppgifter som inte röjer identiteten på en person, antingen i form av en sifferbeteckning och ett fingeravtryck eller en sifferbeteckning och en dna-profil från den ickekodifierande delen av personens dna, –CBE-direktivet: och rådets direktiv (EU) 2015/413 av om underlättande av gränsöverskridande informationsutbyte om trafiksäkerhetsrelaterade brott, i den ursprungliga lydelsen, 2019/20:38 – VIS-rådsbeslutet: rådets beslut /633/RIF av om åtkomst till informationssystemet för viseringar (VIS) för sökningar för medlemsstaternas utsedda myndigheter och för Europol i syfte att förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott, och –avtalet med : avtalet av mellan och förenta staters regering om ett förstärkt samarbete för att förebygga och bekämpa brottslighet. Operativt samarbete enligt avtalet med Regeringen, och Säkerhetspolisen får begära bistånd från en särskild insatsgrupp i enligt avtalet med . Biståndet ska lämnas till en svensk särskild insatsgrupp och kan bestå av utrustning, expertis eller genomförandet av operationer där norska tjänstemän agerar i en stödfunktion. Bestämmelserna i 4 kap. 5–11 §§ om samarbete enligt Atlasrådsbeslutet ska också tillämpas på samarbete enligt avtalet med . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regerings- ser för operativt samarbete enligt ser för operativt samarbete enligt beslutet, Atlasrådsbeslutet och statens skyldighet att ersätta skador som svenska tjänstemän vållar ska inte vara tillämpliga när skadorna vållas i en annan Bestämmelser om svenska statens skyldighet att ersätta skador som svenska tjänstemän vållar ska inte vara tillämpliga när skadorna vållas i en annan stat i ska gälla när skadorna vållas i sam- Detsamma ska gälla när skadorna band med samarbete enligt avtalet vållas i samband med samarbete beslutet eller avtalet med . Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) Härigenom föreskrivs att 11 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) ska ha följande lydelse. Regeringen får meddela föreskrifter om a)att denna lag eller vissa föreskrifter i lagen ska tillämpas även i fråga om andra föremål än sådana som anges i 1 kap. 2 och 3 §§, om föremålen är särskilt ägnade att användas vid brott mot någons liv, hälsa eller personliga säkerhet, b)att anslagsenergin eller utgångshastigheten hos en projektil från ett skjutvapen ska understiga ett visst värde eller att vapnet ska vara konstruerat på ett visst sätt för att vapnet ska anses vara effektbegränsat enligt 2 kap. 1 §, c)att bestämmelserna om tillstånd i 2 kap. 1 § inte ska gälla innehav av skjutvapen som lämnats över från staten till – statliga tjänstemän eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten, eller Säkerhetspolisen, – den som för statens räkning tillverkar krigsmateriel, eller – frivilliga försvarsorganisationer, d)att tillstånd ska krävas för överföring av skjutvapen eller ammunition från till ett annat land, e)att den som avser att föra ut ett skjutvapen från eller lånar ut ett skjutvapen till någon som är fast bosatt i ett annat land och inte ska använda vapnet endast i , ska anmäla detta till , f) att denna lag inte ska gälla i f) att denna lag inte ska gälla i fråga om skjutvapen och ammu- fråga om skjutvapen och ammu- nition som en företrädare för en nition som en företrädare för en annan stats myndighet medför vid annan stats myndighet medför vid tillfällig tjänstgöring i eller tillfällig tjänstgöring i eller vid resa för tjänsteändamål genom vid resa för tjänsteändamål genom g) storleken på de avgifter som g) storleken på de avgifter som får tas ut enligt 2 kap. 19 §. får tas ut enligt 2 kap. 19 §, och stånd i 2 kap. 1 § inte ska gälla in- försel av skjutvapen som lämnats över från staten till statliga tjänste- män eller personer som tillhör det 1Senaste lydelse 2015:335. Säkerhetspolisen, eller ammunition Prop. 2019/20:38 till sådana vapen. Denna lag träder i kraft . 3Ärendet och dess beredning och undertecknade ett avtal om samarbete mellan särskilda insatsgrupper i krissituationer (avtalet av mellan och om ömsesidigt bistånd mellan polisens särskilda insatsgrupper i krissituationer). Avtalet i dess lydelse på svenska finns i bilaga 1. I promemoria Avtal med om samarbete mellan särskilda insatsgrupper i krissituationer (Ju2019/00432/L4) föreslås författningsändringar för att genomföra avtalet i svensk rätt. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 2 och promemorians lagförslag finns i bilaga 3. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftningsärendet. Regeringen beslutade att hämta in Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkt behandlas i författningskommentaren (avsnitt 11.2). I svensk rätt regleras internationellt polissamarbete bl.a. i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete, som innehåller bestämmelser om dels operativt samarbete, dels uppgiftsutbyte. Bestämmelserna om operativt samarbete har införts vid genomförandet av , ett avtal med om polissamarbete i (avtalet av mellan och om polisiärt samarbete i ), Prümrådsbeslutet (rådets beslut /615/RIF av om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet) och Atlasrådsbeslutet (rådets beslut /617/RIF av om förbättrat samarbete i krissituationer mellan Europeiska unionens medlemsstaters särskilda insatsgrupper). ingicks 1985 för att skynda på förverkligandet av den fria rörligheten för personer. Avtalet innebar att personkontrollerna vid de gemensamma gränserna successivt skulle avvecklas och att det polisiära och rättsliga samarbetet skulle utvecklas. , som trädde i kraft och innehåller bestämmelser om praktiska åtgärder för att avtalets syfte ska uppnås fullt ut, bl.a. kontroll vid yttre gränser, en gemensam viseringspolitik och ett utvecklat polisiärt och rättsligt samarbete. Schengenstaterna bedriver numera sitt arbete inom EU:s institutionella och rättsliga ramar, och stater som ansluter sig till EU ansluter sig till . deltar 22 av EU:s medlemsstater fullt ut i samarbetet. , , och , som inte är medlemmar i , deltar fullt ut i samarbetet efter att ha anslutit sig till det genom associationsavtal. Det operativa samarbetet inom Schengen omfattar bl.a. gränsöverskridande övervakning och förföljande. De svenska reglerna om gränsöverskridande övervakning ger utländska tjänstemän från Schengenstater rätt att fortsätta en pågående övervakning in i över alla typer av territorialgränser. Det krävs att det pågår en utredning i den andra staten om ett brott som kan föranleda överlämnande eller utlämning, och som huvudregel ska en behörig svensk myndighet samtycka till gränsöverskridandet. I brådskande fall får övervakning dock fortsätta utan föregående samtycke, om den utländska utredningen avser misstanke om vissa allvarliga brott. I så fall ska gränsöverskridandet anmälas till en behörig svensk myndighet så snart det är möjligt. Dessutom ska den utländska myndigheten utan dröjsmål begära bistånd i utredningen. Gränsöverskridande övervakning ska upphöra om en behörig svensk myndighet begär det eller, om det rör sig om övervakning utan föregående samtycke, om samtycke inte har lämnats från gränsöverskridandet (2 kap. 1–3 §§ lagen om internationellt polisiärt samarbete). Reglerna om gränsöverskridande förföljande ger utländska tjänstemän rätt att fortsätta ett pågående förföljande in i över en landsgräns. För förföljanden som genomförs av danska polismän finns det en särskild reglering (se avsnitt 4.2). Det krävs att den som flyr har upptäckts på bar gärning när han eller hon begår ett brott som kan föranleda överlämnande eller utlämning eller att han eller hon har rymt från häkte eller fängelse. Som huvudregel ska en svensk behörig myndighet samtycka till gränsöverskridandet. Förföljande får dock ske utan föregående samtycke i brådskande fall eller om svenska tjänstemän inte kunnat ta över förföljandet . De utländska tjänstemännen ska i så fall anhålla om bistånd från en behörig svensk myndighet senast när gränsen passeras. Gränsöverskridande förföljande ska upphöra om en behörig svensk myndighet begär det (2 kap. 4–6 §§ lagen om internationellt polisiärt samarbete). Om utländska tjänstemän som utför gränsöverskridande förföljande begär det, ska svenska polismän omhänderta den som flyr. De utländska tjänstemännen får stoppa och omhänderta den flyende tills svenska polismän kan överta omhändertagandet eller identifiera honom eller henne. De får också kroppsvisitera den omhändertagne av säkerhetsskäl eller för att söka efter vissa föremål samt omhänderta samma slags föremål och belägga den omhändertagne med handfängsel (2 kap. 8 och 9 §§ lagen om internationellt polisiärt samarbete). Utländska tjänstemän som utför gränsöverskridande övervakning eller förföljande får bara använda tjänstevapen i nödvärnssituationer (2 kap. 11 § lagen om internationellt polisiärt samarbete). 2019/20:38 4.2 Samarbete enligt avtalet med kompletteras för svensk del av avtalet med , som trädde i kraft i samband med att Öresundsförbindelsen öppnades. De svenska regler som införts med anledning av avtalet med innebär att danska polismän får genomföra gränsöverskridande förföljande i fler fall än enligt . Danska polismän får bl.a. fortsätta ett förföljande över Öresundsförbindelsen in i för varje gärning som hör under allmänt åtal enligt svensk och dansk rätt. En annan skillnad i förhållande till Schengenreglerna är att danska polismän får inleda ett förföljande på svenskt territorium på Öresundsförbindelsen. Vid förföljande har danska polismän samma befogenheter som utländska tjänstemän som genomför gränsöverskridande förföljande enligt (3 kap. 1 § lagen om internationellt polisiärt samarbete). Danska polismän som befinner sig på svenskt territorium på Öresundsförbindelsen får dessutom ingripa mot hot mot den allmänna ordningen och säkerheten där. De har då samma befogenheter som svenska polismän. Om en dansk polisman gör ett ingripande, gäller bl.a. att ska underrättas (3 kap. 2 § lagen om internationellt polisiärt samarbete). Danska polismän som genomför förföljande eller ingriper får bara använda tjänstevapen i nödvärnssituationer (3 kap. 1 och 2 §§ lagen om internationellt polisiärt samarbete). Prümrådsbeslutet antogs av rådet och innehåller bestämmelser om gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet. De svenska regler om operativt samarbete som införts med anledning av Prümrådsbeslutet innebär att och Säkerhetspolisen får samarbeta med utländska brottsbekämpande myndigheter inom ramen för gemensamma insatser där utländska tjänstemän deltar. får också samarbeta med utländska brottsbekämpande myndigheter vid större evenemang och liknande viktiga händelser, katastrofer och allvarliga olyckor som har gränsöverskridande verkningar (4 kap. 1 och 2 §§ lagen om internationellt polisiärt samarbete). Möjligheterna gäller i förhållande till stater som tillämpar de aktuella delarna av rådsbeslutet. Ett samarbete initieras genom en begäran om bistånd till en behörig myndighet i den andra staten. Bistånd får bara begäras om det är lämpligt och för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet (4 kap. 3 § lagen om internationellt polisiärt samarbete). Innan ett samarbete påbörjas ska en överenskommelse ingås med den andra staten. Om överenskommelsen innebär att utländska tjänstemän ska delta i samarbete i , ska överenskommelsen avse en särskild insats som är klart avgränsad och reglera vissa frågor (4 kap. 8 § lagen om internationellt polisiärt samarbete). Utländska tjänstemän som deltar i samarbetet ska stå under ledning av Prop. 2019/20:38 eller Säkerhetspolisen. Om samarbetet sker inom ramen för en gemensam insats, får utländska polismän ges polisiära befogenheter. Befogenheterna ska i regel utövas i närvaro av svenska polismän (4 kap. 9 och 10 §§ lagen om internationellt polisiärt samarbete). Utländska tjänstemän som getts polisiära befogenheter har samma rätt som svenska polismän att använda tjänstevapen. Andra utländska tjänstemän får däremot bara använda tjänstevapen i nödvärnssituationer. För att få användas ska utrustningen motsvara den utrustning svenska polismän använder (4 kap. 11 § lagen om internationellt polisiärt samarbete). Prümrådsbeslutet kompletteras av Atlasrådsbeslutet, som antogs av rådet och innehåller bestämmelser om samarbete i krissituationer mellan EU:s medlemsstaters särskilda insatsgrupper. De svenska regler som införts med anledning av Atlasrådsbeslutet innebär att och Säkerhetspolisen får samarbeta med utländska särskilda insatsgrupper. Samarbetet kan bl.a. bestå i genomförandet av operationer där utländska tjänstemän agerar i en stödfunktion (4 kap. 4 § lagen om internationellt polisiärt samarbete). Möjligheterna gäller i förhållande till stater som tillämpar Atlasrådsbeslutet. Ett samarbete initieras genom en begäran om bistånd till en behörig myndighet i den andra staten. För att eller Säkerhetspolisen ska få begära bistånd, ska regeringen ha gett sitt medgivande. Kravet gäller inte i vissa brådskande fall, då regeringen i stället ska pröva om ett redan fattat beslut om att begära bistånd ska undanröjas eller bestå. Bistånd får bara begäras om det är lämpligt och för att förhindra eller på annat sätt ingripa mot en handling som kan utgöra brott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott (4 kap. 5 och 6 §§ lagen om internationellt polisiärt samarbete). Liksom vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet ska ett samarbete föregås av en överenskommelse med den andra staten. Om överenskommelsen innebär att utländska tjänstemän ska delta i samarbete i , ska överenskommelsen avse en särskild insats som är klart avgränsad och reglera vissa frågor (4 kap. 8 § lagen om internationellt polisiärt samarbete). Också när det gäller ledning överensstämmer regleringen med den som gäller vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet. Utländska tjänstemän ska alltså stå under ledning av eller Säkerhetspolisen. Om samarbetet består i genomförandet av operationer, får utländska tjänstemän som har polisiära befogenheter i sina hemstater ges polisiära befogenheter i . Till skillnad från vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet gäller inte begränsningen att befogenheterna i regel ska utövas i närvaro av svenska polismän (4 kap. 9 och 10 §§ lagen om internationellt polisiärt samarbete). Utländska tjänstemäns vapenanvändning regleras på motsvarande sätt som vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet (4 kap. 11 § lagen om internationellt polisiärt samarbete). Avtalet med om samarbete mellan särskilda insatsgrupper i krissituationer 5.1Avtalets bakgrund och innehåll Bestämmelser om samarbete i krissituationer mellan EU:s medlemsstaters särskilda insatsgrupper finns, som framgår av avsnitt 4.4, i Atlasrådsbeslutet. är inte medlem i EU och har inte ingått något avtal med unionen om anslutning till Atlasrådsbeslutet. Avtalet med har tagits fram mot den bakgrunden och för att möjliggöra ett sådant samarbete mellan svenska och norska särskilda insatsgrupper som hade kunnat ske om tillämpat rådsbeslutet. Syftet med avtalet med är att säkerställa ett effektivt samarbete mellan de särskilda insatsgrupperna i och , så att de snabbt ska kunna bistå varandra i samband med hanteringen av krissituationer när uppdraget kan genomföras på ett bättre sätt genom ett sådant samarbete. Avtalet fastställer övergripande ramar och bestämmelser som ska göra det möjligt att ge bistånd och verka på den andra statens territorium om bistånd begärs (artikel 1). Avtalet med gäller för ömsesidigt bistånd mellan svenska och norska särskilda insatsgrupper i samband med hanteringen av krissituationer på respektive stats territorium. Avtalet hänvisar till både Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet (artikel 2). Särskilda insatsgrupper definieras som brottsbekämpande myndigheters enheter som är specialiserade på att hantera krissituationer. För norsk del avses främst polisens nationella beredskapsresurser, som förklaras bestå av beredskapstruppen, helikoptertjänsten, bombtjänsten, kris- och gisslanförhandlingstjänsten samt teknisk eller taktisk spaning. För svensk del avses en brottsbekämpande enhet som för en enskild insats pekas ut av en behörig svensk myndighet i enlighet med nationell lagstiftning, exempelvis polisens nationella insatsstyrka eller det nationella bombskyddet (artikel 3). Krissituation definieras som varje situation där en behörig myndighet i en stat har skäl att tro att det föreligger en straffbar handling som innebär ett allvarligt, direkt hot mot personer, egendom, infrastruktur eller institutioner i staten. För norsk del kan det gälla situationer med terrorism, gisslantagning, kapning och annan grov kriminalitet där liv och hälsa eller viktiga samhällsintressen är hotade. kan, anges det, begära bistånd exempelvis i situationer som omfattar handlingar som kan utgöra terroristbrott enligt nationell rätt (artikel 3). En begäran om bistånd kan göras när det anses lämpligt i samband med hanteringen av en krissituation. Begäran kan omfatta operativt stöd, tillhandahållande av utrustning eller expertis. De praktiska detaljer och bestämmelser om genomförande som ska komplettera avtalet ska avtalas direkt mellan respektive stats behöriga myndighet inför varje biståndsuppdrag (artikel 4). En begäran om bistånd kan göras av en behörig myndighet i värdstaten (dvs. den stat där samarbete ska ske). Begäran ska vara skriftlig men den kan i brådskande situationer göras och behandlas muntligen, för att så snart som möjligt bekräftas i skrift. En begäran ska innehålla information som tydligt fastställer de praktiska detaljerna för genomförandet av biståndet. Begäran kan beviljas, helt eller delvis, eller avslås. Den mottagande myndigheten kan även föreslå en annan typ av åtgärd (artikel 4). När det gäller genomförandet av ett biståndsuppdrag ska inlånade tjänstemän som ingår i en särskild insatsgrupp i värdstaten vidta de åtgärder som är nödvändiga för att ge det avtalade biståndet, om så krävs med användning av maktmedel och vapen. Tjänstemännen ska verka i enlighet med värdstatens lagar och regler, samt inom ramen för sina befogenheter enligt sin stats nationella lagstiftning. Tjänstemännen ska verka på värdstatens ansvar och under dess bemyndigande och ledning. De ska följa de instruktioner som ges av värdstatens behöriga myndighet (artiklarna 5 och 6). Inlånade tjänstemän ska ges de befogenheter som är nödvändiga för att kunna ge det avtalade biståndet.