prop · H70313 · 2019-10-01 00:00:00 — Ett företag får inte dra av utgifter till ett företag i en stat utanför Europeiska unionen till den del motsvarande inkomst får kvittas, direkt eller indirekt, mot utgift som får dras av 1.i en stat utan att motsvarande inkomst tas upp till beskattning i en annan stat, om det är en sådan situation som avses i artikel 2.9 första stycket a–f i rådets direktiv (EU) 2016/1164 av om fastställande av regler mot skatteflyktsmetoder som direkt inverkar på den inre marknadens funktion, i lydelsen enligt rådets direktiv (EU) 2017/952, eller 2.både i den stat där utgiften betalas och i en annan stat. Första stycket gäller inte till den del – någon av de andra staterna har regler av sådant slag som avses i rådets direktiv (EU) 2016/1164, i lydelsen enligt rådets direktiv (EU) 2017/952, eller – utgifterna i första stycket 1 och 2 motsvarar inkomster som tas upp ibåda staterna när det gäller situationer som motsvarar artikel 2.9 första stycket e, f och g i rådets direktiv (EU) 2016/1164, i lydelsen enligt rådets direktiv (EU) 2017/952. Avdrag för samma utgifter Avdrag för samma utgifter i olika företag Ett företag får inte göra avdrag för utgifter om ett företag som hör hemma i en annan stat får göra avdrag för samma utgifter, till den del avdrag görs mot inkomst i ett annat företag än det företag som haft utgiften och avdrag inte nekas i den andra staten. Första stycket gäller inte till den del avdragen motsvaras av inkomst som tas upp till beskattning i båda staterna. Avdrag för samma utgifter genom fast driftställe Ett företag får inte göra avdrag för utgifter som är hänförliga till ett fast driftställe i en annan stat om avdrag för samma utgifter får göras i den stat där det fasta driftstället finns, till den del avdrag i den andra staten görs mot inkomst i ett annat företag än det företag som haft utgiften. Första stycket gäller inte till den del avdragen motsvaras av inkomst som tas upp till beskattning i båda staterna. Ett företag får inte göra avdrag för utgifter som är hänförliga till ett fast driftställe i om avdrag för samma utgifter får göras i en annan stat, till den del avdrag görs mot inkomst i ett annat företag än det företag som haft utgiften och avdrag inte nekas i den andra staten. Första stycket gäller inte till den del avdragen motsvaras av inkomst som tas upp till beskattning i båda staterna. Ett företag som har gjort avdrag för utgifter som är hänförliga till ett fast driftställe i en annan stat och som inte motsvarats av inkomster som tas upp till beskattning i båda staterna enligt 15 § andra stycket ska återföra sådana gjorda avdrag, till den del det i den andra staten görs avdrag underskott som hänförs till det fasta driftstället mot inkomst i ett annat företag än det företag som haft utgiften. Avdragen ska återföras till beskattning det beskattningsår då avdraget i den andra staten görs. Företag med dubbel hemvist En obegränsat skattskyldig juridisk person som enligt lag- stiftningen i en annan stat även är obegränsat skattskyldig i den staten får inte dra av utgifter som även dras av i den andra staten, till den del utgifterna inte motsvaras av inkomst som tas upp i båda staterna. Första stycket gäller inte om den andra staten 1.inte tillåter att avdragen görs mot inkomst i ett annat företag än det företag som haft utgiften, eller 2.är medlem i Europeiska unionen och den juridiska personen enligt ett skatteavtal mellan och den andra staten har hemvist i . 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna tillämpas första gången för beskattningsår som börjar efter . 3.Vid tillämpning av 24 b kap. 17 § ska underskott som är hänförliga till beskattningsår som börjar före inte beaktas. 4.De upphävda bestämmelserna i 24 kap. 15 a–15 e §§ gäller fortfarande för beskattningsår som börjar före . Förslag till lag om ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt Härigenom föreskrivs1 att 2 kap. 8 § lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt ska ha följande lydelse. Avräkning får ske med ett belopp som motsvarar summan av 1.den utländska skatt som får avräknas enligt 1 §, 2.utländsk skatt och annat belopp som ger rätt till avräkning enligt skatteavtal, och 3.överskjutande belopp enligt 17–20 §§. I fråga om en skattskyldig som är juridisk person ska som utländsk skatt enligt första stycket 1 och 2 inte anses sådan utländsk skatt som hänför sig till en intäkt från innehav av finansiella instrument till den del den skattskyldige medges avdrag för utdelnings- eller ränteersättning på grund av villkor vid avtal om överföring av de finansiella instrumenten. Bestämmelserna i andra stycket tillämpas bara om 1.avräkning ges för utländsk skatt på intäkten från de finansiella instrumenten också hos någon annan på grund av att denne, enligt lagstiftningen i dennes hemviststat, anses uppbära intäkten, och 2.utdelnings- eller ränteersätt- ningen ingår i ett förfarande som annars ger rätt till avräkning för den skattskyldige och den skatt- skyldige rimligen kunde ha förvän- tats känna till förfarandet. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen tillämpas första gången för beskattningsår som börjar efter . Jfr rådets direktiv (EU) 2016/1164 av om fastställande av regler mot skatteflyktsmetoder som direkt inverkar på den inre marknadens funktion och rådets direktiv (EU) 2017/952 av om ändring av direktiv (EU) 2016/1164 vad gäller hybrida missmatchningar med tredjeländer. Paragrafen fick sin nuvarande beteckning genom 2008:1350 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet Genomförande av regler i EU:s direktiv mot skatteundandraganden för att neutralisera effekterna av hybrida missmatchningar Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande 1. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229), och 2. lag om ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kansliråden och samt rättssakkunniga . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen 24 b kap. 2 § Rubriken före paragrafen lyder ”Tillämpningsområde”. Emellertid reglerar paragrafen tillämpningsområdet endast för vissa uppräknade paragrafer i kapitlet. Rubriken blir därmed något missvisande. Under föredragningen har diskuterats olika sätt att undvika detta. En lösning kan vara att som utgångspunkt ange de fall som bestämmelserna i kapitlet ska tillämpas på och sedan undanta de paragrafer som detta inte ska gälla för. De undantagna paragrafernas tillämpningsområde får då utläsas av respektive paragraf. Med denna lösning kan paragrafen inledas på följande sätt. Bestämmelserna i detta kapitel, med undantag för 12 och 15–18 §§, tillämpas på… 24 b kap. 5 § Paragrafens första stycke innebär att den nuvarande regeln om avdragsförbud för vissa ränteutgifter i 24 kap. 15 e § utvidgas till att omfatta utgifter enligt finansiella instrument. En förutsättning för att paragrafen ska tillämpas är att missmatchningen har sin grund i att den rättsliga klassificeringen i skattehänseende av det finansiella instrumentet eller betalningen skiljer sig mellan och den andra staten. fallet ska paragrafen tillämpas även om betalningsmottagarens skattemässiga status i alla händelser hade förorsakat ett avdrag utan I remissen anförs emellertid att det inte finns något krav på orsakssamband på så sätt att avdraget utan inkludering beror på skillnaderna i den rättsliga klassificeringen av det finansiella instrumentet (remissen s. 39 och 124 f.). Av den anledningen har det uttryckssätt som används i övriga paragrafer ”beror på” ersatts med ”kan hänföras till”. Lagrådet, som har svårt att helt följa remissens resonemang om orsakssamband, ser inte något hinder mot att i paragrafen använda uttrycket ”beror på”. Om uttrycket anses mindre lämpligt vid ett orsakssamband av ifrågavarande slag, kan i stället uttrycket ”kan förklaras av” användas. Under alla förhållanden är ”kan hänföras till” olämpligt eftersom det i sammanhanget har en oklar innebörd och också används i andra paragrafer i kapitlet men då har sedvanlig betydelse. Stycket kan förenklas språkligt, förslagsvis på följande sätt. Ett företag får inte dra av utgifter som betalas till ett företag enligt ett finansiellt instrument till den del motsvarande inkomst inte tas upp till beskattning i den stat där det andra företaget hör hemma eller i någon annan stat där inkomsten ska anses behandlad som mottagen, om detta beror på/kan förklaras av att den rättsliga klassificeringen av det finansiella instrumentet eller betalningen i skattehänseende är olika i och den andra staten. 24 b kap. 10 § Paragrafen reglerar komplicerade förhållanden och är alltför svårläst. Om Lagrådet har förstått innebörden rätt, kan paragrafen ges följande lydelse. Ett företag får inte dra av utgifter till ett företag, om detta företag enligt lagstiftningen i den stat där det hör hemma har ett fast driftställe och motsvarande inkomst anses hänförlig till detta fasta driftställe. Första stycket gäller till den del motsvarande inkomst inte tas upp till beskattning i någon stat, om detta beror på att den stat där det företag som har det fasta driftstället hör hemma bedömer förekomsten av det fasta driftstället annorlunda än den stat där driftstället är beläget. 24 b kap. 12 § Efter viss språklig justering föreslår Lagrådet följande lydelse av det första ledet i paragrafens första stycke. Vid fastställande av inkomst från fast driftställe i får avdrag inte göras för utgift på grund av ersättning som det fasta driftstället anses ha lämnat till en annan del av företaget till den del företaget inte beskattas för ett belopp motsvarande ersättningen i någon stat, om … 24 b kap. 14 § Paragrafen är alltför svårläst. Det går knappast att av lagtexten utläsa vilka situationer som regleringen avser. Varken allmänmotiveringen eller författningskommentaren är tillräckligt upplysande. Regleringen behöver ses över under den fortsatta beredningen. Förslaget till lag om ändring i lagen om avräkning av utländsk skatt Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , , , , , , Shekarabi, Ygeman, , , , Regeringen beslutar proposition Genomförande av regler i EU:s direktiv mot skatteundandraganden för att neutralisera effekterna av hybrida missmatchningar