prop · H60356 · 2019-03-12 00:00:00 — ska i sin tillsynsverksam- het se till att bl.a. fondbolags, svenska värdepappersinstituts, försäkrings- företags och svenska AIF-förvaltares verksamheter drivs i enlighet med de aktuella lagarna, medan tillsynen över pensionsstiftelserna främst tar sikte på att stiftelserna förvaltar sina medel på det sätt som tryggandelagen kräver (34 § tryggandelagen, 10 kap. 1 § lagen om värdepappersfonder, 23 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden, 17 kap. 2 § försäkringsrörelselagen och 13 kap. 1 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). För att ska kunna fullgöra sitt tillsynsuppdrag finns det relativt långtgående skyldigheter för de institutionella investerarna och kapitalförvaltarna att lämna upplysningar till (35 § tryggandelagen, 10 kap. 2 § lagen om värdepappersfonder, 23 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden, 17 kap. 5 § försäkringsrörelselagen och 13 kap. 7 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). inspektionen har också rätt att ingripa mot åsidosättanden av gällande skyl- digheter, bl.a. genom att utfärda förelägganden och göra anmärkningar. vissa fall kan även återkalla tillstånd eller meddela varningar (35 § tryggandelagen, 12 kap. 1 § lagen om värdepappersfonder, 25 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden, 18 kap. 1 och 2 §§ för- säkringsrörelselagen och 14 kap. 1 § lagen om förvaltare av alternativa Vidare kan i vissa fall besluta om sanktionsavgifter (12 kap. 7 § lagen om värdepappersfonder, 25 kap. 8 § lagen om värdepappersmarknaden, 18 kap. 16 § försäkringsrörelselagen och 14 kap. 11 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). 2018/19:56 Det befintliga regelverket utgör en tillräcklig garanti för att de aktuella lagarna efterlevs. har effektiva möjligheter att kon- trollera att skyldigheterna efterföljs och möjlighet att ingripa i de situatio- ner när så inte är fallet. Detta gäller även i förhållande till de nya skyldig- heterna för institutionella investerare och kapitalförvaltare utan att någon författningsändring behöver göras. För att tillsyns- ansvar ska omfatta de nya skyldigheterna för pensionsstiftelser krävs dock en justering av tillsynsbestämmelsen i tryggandelagen. Regeringens förslag: Svenska och vissa utländska röstningsrådgivares verksamhet ska regleras i en ny lag. Röstningsrådgivare ska när det gäller sådana aktier som är utgivna av bolag inom EES och som är upptagna till handel på en reglerad marknad –följa en uppförandekod eller lämna en tydlig och motiverad för- till varför en sådan kod, eller rekommendationerna i den, inte följs, –lämna en årlig redogörelse för hur analyser, råd och röstningsre- kommendationer utarbetas, och –identifiera och för sina kunder redovisa intressekonflikter. Uppförandekoden, eventuella förklaringar och den årliga redogörel- sen ska publiceras på röstningsrådgivarens webbplats. En röstningsrådgivare ska anmäla sig hos , som ska ha tillsyn över röstningsrådgivarna. ska ha rätt att begära in uppgifter och handlingar för tillsynen. ska också ha rätt att ingripa vid överträdelser genom förelägganden som får förenas med vite och genom anmärkningar. beslut ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Röstningsrådgivare ska med årliga avgifter bekosta Finansinspektio- nens verksamhet. ska också få ta ut avgifter för anmälningar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska ha rätt att meddela föreskrifter om innehållet i den årliga redogörelsen. Regeringen ska också få meddela föreskrifter om avgifter till Finans- inspektionen. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens (se promemorian s. 300 f.). I promemorian föreslås det inte att röstningsråd- givare ska följa den antagna uppförandekoden och redogöra för avvikelser, att röstningsrådgivare ska anmäla sig hos eller att ska få ta ut avgifter för anmälningar och tillsyn. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna lämnar förslagen utan invändningar eller avstår från att yttra sig. av- styrker förslaget om inte den nya lagen kompletteras med dels en anmäl- nings- eller registreringsskyldighet, dels en avgiftsbestämmelse. tillstyrker förslaget och menar att någon regel om avgiftsfinansiering inte bör införas utan att en kompletterande konse- Prop. 2018/19:56 kvensbedömning först genomförs. teten) menar att en röstningsrådgivare ska vara en juridisk person, medan Kollegiet för svensk bolagsstyrning och menar att även röstningsrådgivning som bedrivs av en enskild näringsidkare ska omfattas av de krav som införs. Skälen för regeringens förslag Ändringsdirektivet syftar till ökad transparens hos röstningsrådgivare Direktivet innehåller krav som syftar till att öka transparensen i fråga om röstningsrådgivares verksamhet (den nya artikel 3j). Med röstningsråd- givare avses en juridisk person som på yrkesmässig och kommersiell basis analyserar bolagens redovisningar och, i förekommande fall, annan infor- mation om börsnoterade bolag, i syfte att informera investerarna inför deras omröstningsbeslut genom att tillhandahålla undersökningar, råd eller röstningsrekommendationer som relaterar till utövandet av rösträtten (artikel 1.2 i ändringsdirektivet). I skälen till ändringsdirektivet framhålls att röstningsrådgivarna spelar en viktig roll i bolagsstyrningen genom att bidra till minskade kostnader för analyser av bolagsuppgifter, men att de också kan ha ett betydande inflytande över röstningsbeteendet hos investerare. Med tanke på den bety- delse som röstningsrådgivare har bör de omfattas av krav på transparens (skäl 25 och 26). Direktivets krav gäller inte bara röstningsrådgivare inom unionen utan även röstningsrådgivare som varken har säte eller huvudkontor i unionen, om de bedriver verksamhet genom ett verksamhetsställe i unionen (den nya artikel 3j.4). Röstningsrådgivarnas verksamhet ska lagregleras saknas det särskilda regler om den verksamhet som bedrivs av röst- ningsrådgivare. Ändringsdirektivets krav på transparens medför att röst- ningsrådgivarnas verksamhet behöver författningsregleras. Det föreslås därför att det införs en särskild lag som reglerar den. I lagen ska det införas en definition av röstningsrådgivare. I direktivet används begreppet juridisk person i definitionen. Som Kollegiet för svensk bolagsstyrning och är inne på finns det skäl som talar för att även röstnings- rådgivning som bedrivs av enskilda näringsidkare borde omfattas av kraven. Med tanke på att direktivet uttryckligen begränsar vad som avses med röstningsrådgivare till juridiska personer och att kraven även ska tillämpas i fråga om vissa utländska aktörer förefaller det dock inte lämpligt. Det skulle kunna skapa tillämpningsproblem i gränsöverskridande fall och inte heller vara helt förenligt med direktivets harmoniseringssyfte. Behörig medlemsstat är den där röstningsrådgivaren har sitt säte eller, om röstningsrådgivaren inte har sitt säte i en medlemsstat, där röstnings- rådgivaren har sitt huvudkontor eller, om röstningsrådgivaren varken har sitt säte eller sitt huvudkontor i en medlemsstat, där röstningsrådgivaren har ett verksamhetsställe (artikel 1.1 i ändringsdirektivet). Svensk lag ska således reglera verksamheten hos svenska röstnings- rådgivare och hos röstningsrådgivare från tredje land som har huvudkontor 2018/19:56 eller verksamhetsställe här. Av ändringsdirektivet framgår inte närmare vad som avses med verksamhetsställe. Det bör dock i detta sammanhang förstås som att röstningsrådgivaren har etablerat en verksamhet här och inte endast bedriver tillfällig verksamhet i landet. Kraven i den nya artikel 3j ska tillämpas i den mån rådgivningen avser röstning i bolag som har sitt säte i en medlemsstat och vars aktier är upp- tagna till handel på en reglerad marknad (artikel 1.1 i ändringsdirektivet). En reglerad marknad är, något förenklat, ett multilateralt system inom EES som möjliggör handel med finansiella instrument, t.ex. aktier, i enlighet med särskilda regler (artikel 1.2 i ändringsdirektivet och 1 kap. 4 b § lagen om värdepappersmarknaden, som genomför artikel 4.1.21 i MiFID II- direktivet). Kraven gäller alltså bara med avseende på bolag inom EES vars aktier är upptagna till handel inom EES. Skyldigheterna ska inte gälla i förhållande till t.ex. bolag vars aktier är upptagna till handel på mark- nader utanför EES eller på multilaterala handelsplattformar. Skyldighe- terna ska inte heller gälla i förhållande till bolag från tredje land, även om bolagets aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad. Röstningsrådgivare ska följa en uppförandekod eller förklara sig Medlemsstaterna ska se till att röstningsrådgivare offentligt hänvisar till en uppförandekod som de tillämpar samt redovisar hur de har tillämpat denna uppförandekod. Om röstningsrådgivare inte tillämpar en uppfö- randekod, ska de lämna en tydlig och motiverad förklaring till varför det förhåller sig så. Om röstningsrådgivare tillämpar en uppförandekod men avviker från någon av rekommendationerna i den, ska de ange vilka delar de avviker från, lämna en förklaring till detta och i förekommande fall an- ge vilka alternativa åtgärder som har vidtagits. Informationen ska göras kostnadsfritt tillgänglig för allmänheten på röstningsrådgivarnas webb- platser och uppdateras (den nya artikel 3j.1 i direktivet om aktie- ägares rättigheter). En skyldighet för röstningsrådgivare att tillämpa en uppförandekod och följa rekommendationerna i den eller förklara sig bör införas i den nya lagen. Koden och eventuella förklaringar ska publiceras på röstningsråd- givarens webbplats och informationen ska uppdateras . Av ändringsdirektivet framgår inte vilka krav som ska ställas på en upp- förandekod. Innehållet får avgöras med utgångspunkt i att syftet med koden är att öka transparensen beträffande röstningsrådgivarnas verksamhet. Ett relevant innehåll kan inbegripa en redogörelse för de metoder som tillämpas för att hämta in de uppgifter som läggs till grund för röstnings- rekommendationerna, uppgifter om interna röstningspolicyer samt rutiner för att upptäcka och hantera intressekonflikter och för den externa kommu- nikationen i samband med utredningar. Röstningsrådgivaren ska självklart inte behöva avslöja uppgifter som är känsliga i konkurrenshänseende. Röstningsrådgivare ska också lämna en årlig redogörelse Röstningsrådgivarna ska på ett tillfredsställande sätt informera sina kunder om riktigheten och tillförlitligheten i sin verksamhet. För att säkerställa det ska medlemsstaterna enligt ändringsdirektivet se till att röstnings- rådgivarna offentligt redogör för utarbetandet av sina undersök- Prop. 2018/19:56 ningar, råd och röstningsrekommendationer. –huvuddragen i de metoder och modeller de tillämpar, –vilka informationskällor de huvudsakligen använder, –vilka förfaranden de infört för att säkra kvaliteten på sina undersök- ningar, råd och röstningsrekommendationer och för att säkra kvalifi- kationerna för berörd personal, –om, och i så fall hur, de beaktar nationella marknadsvillkor, rättsliga villkor, regleringsvillkor och bolagsspecifika villkor, –huvuddragen i de röstningspolicyer de tillämpar för varje marknad, –om de för dialoger med bolag som är föremål för deras undersökningar, råd eller röstningsrekommendationer och med bolagens intressenter samt, om så är fallet, dialogernas omfattning och natur, och –policyn för förebyggande och hantering av potentiella intressekonflik- ter. Informationen ska göras tillgänglig för allmänheten på röstningsråd- givarnas webbplatser och förbli tillgänglig kostnadsfritt under från publiceringsdatum. Information som finns tillgänglig som en del av det som redovisas i röstningsrådgivarens uppförandekod ska inte behöva redovisas separat (den nya artikel 3j.2 i direktivet om aktieägares rättig- heter). Det föreslås att en skyldighet för röstningsrådgivare att lämna en årlig redogörelse för hur analyser, råd och röstningsrekommendationer utarbe- tas ska införas i den nya lagen. Redogörelsen ska publiceras på röstnings- rådgivarens webbplats och finnas tillgänglig där under åtminstone . Det kan vara ändamålsenligt att, som promemorian föreslår, inte reglera detaljerna i hur detta ska ske i lag. Det föreslås därför att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska bemyndigas att meddela föreskrifter om den årliga redogörelsen. Föreskrifterna behöver bl.a. ange krav på redogörelsens innehåll som innefattar den uppräkning som finns i artikel 3j.2. Även i fråga om den årliga redogörelsen är det självklart att röstnings- rådgivaren inte ska behöva avslöja uppgifter som är känsliga i konkurrens- hänseende. Röstningsrådgivare ska även redovisa intressekonflikter Medlemsstaterna ska vidare säkerställa att röstningsrådgivare identifierar och för sina kunder utan dröjsmål redovisar alla faktiska eller potentiella intressekonflikter eller affärsförbindelser som kan påverka utarbetandet av deras undersökningar, råd eller röstningsrekommendationer samt de åtgär- der de har vidtagit för att undanröja, begränsa eller hantera de faktiska eller potentiella intressekonflikterna (den nya artikel 3j.3 i direktivet om aktie- ägares rättigheter). En skyldighet för röstningsrådgivare att för sina kunder redovisa faktis- ka och potentiella intressekonflikter bör föreskrivas i den nya lagen. Med potentiella avses t.ex. kontakter som i förlängningen kan leda till en in- tressekonflikt. Även affärsförbindelser som kan påverka utarbetandet av 2018/19:56 undersökningarna, råden eller röstningsrekommendationerna ska redo- visas. Slutligen ska röstningsrådgivaren redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att undanröja, begränsa eller hantera en faktisk eller poten- tiell intressekonflikt. Syftet är att kunden ska kunna avgöra om röstnings- rådgivaren vidtar tillräckliga åtgärder för att hantera situationen. ska utöva tillsyn och ges möjlighet till sanktioner Medlemsstaterna ska fastställa regler om åtgärder och sanktioner för över- trädelse av nationella bestämmelser som antas enligt direktivet och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de tillämpas. Åtgärderna och sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande (den nya artikel 14b i direktivet om aktieägares rättigheter). Det är nödvändigt att utse en myndighet med uppgift att se till att röst- ningsrådgivarna rättar sig efter kraven i den nya lagen. Verksamheten är nära förbunden med aktiemarknaden, som tillhör tillsyns- område. bör därför få i uppdrag att utöva tillsynen. För att på ett ändamålsenligt sätt ska kunna utöva sin tillsyn bör en röstningsrådgivare vara skyldig att lämna de uppgifter och handlingar som begär. En sådan skyldighet är vanlig för de aktörer som utövar tillsyn över (se t.ex. 23 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden och 6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument). Bestämmelserna om sekretess för uppgifter om affärs- eller driftförhållan- den och för uppgifter om ekonomiska eller personliga förhållanden i 30 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) kommer hos Finansinspek- tionen att omfatta uppgifter från en röstningsrådgivare. Röstningsrådgivarna kommer således ha samma sekretesskydd som övriga aktörer på finans- marknaden. Det är viktigt att ges möjligheter att ingripa mot röst- ningsrådgivare som inte rättar sig efter den nya lagens krav. Finansinspek- tionens möjligheter till ingripande varierar från verksamhet till verksamhet. Sanktionssystemen är uppbyggda av mer eller mindre ingripande åtgärder, där en återkallelse av tillstånd får anses vara den mest ingripande. I de fall ett åsidosättande kan få långtgående negativa effekter på det finansiella systemet har getts större möjligheter att ingripa, jämfört med andra fall där ett åsidosättande inte riskerar att ge lika negativa följder. För röstningsrådgivares del är det av betydelse att regleringen är be- gränsad till vissa uppgiftsskyldigheter, i första hand i förhållande till kun- derna. Ett åsidosättande av dessa skyldigheter skulle visserligen kunna försvåra för rådgivarens kunder att få en rättvisande bild av verksamheten, men inte få några mer långtgående konsekvenser. Verksamheten som om- fattas av regleringen är vidare så begränsad att den inte bör vara tillstånds- pliktig. Det är mot den bakgrunden tillräckligt att ges möjlighet att rikta förelägganden mot en röstningsrådgivare eller att göra en anmärkning (jfr 25 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden). Ett föreläggande kan exempelvis avse att röstningsrådgivaren ska upprätta en årlig redogörelse för verksamheten eller lämna uppgifter och handlingar till . En anmärkning kan riktas t.ex. om en röstningsrådgivare har offentliggjort den årliga redogörelsen . Det bör också finnas en möjlighet för att avstå från ett ingripande när en brist är ringa eller ursäktlig eller om röstningsrådgivaren gör en rättelse (jfr 25 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden). Till exempel bör kunna avstå från ett ingripande vid ett begränsat dröjsmål. Ett föreläggande bör kunna förenas med vite (jfr 25 kap. 29 § lagen om värdepappersmarknaden). I likhet med vad som gäller enligt lagen om värdepappersmarknaden bör dock inte ha rätt att döma ut ett förelagt vite. beslut bör kunna överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol och prövningstillstånd bör krävas vid ett överklagande till kammarrätten. Som påpekar är det svårt att utöva tillsyn om det inte krävs att den som utövar verksamhet som omfattas av den nya lagen har en anmälnings- eller registreringsskyldighet. En sådan skyldighet kan inte anses stå i strid med ändringsdirektivet. Så länge antalet röstningsrådgi- vare och omfattningen av tillsynen är begränsad (se nedan) bör en anmäl- ningsskyldighet vara tillräcklig. Det föreslås därför att röstningsrådgivare som bedriver verksamhet som omfattas av den nya lagen ska anmäla detta till . Det föreslås också att ska kunna ingripa mot röstningsrådgivare som inte rättar sig efter anmälnings- kravet. Vilket innehåll en anmälan ska ha och andra detaljer om anmälan kan regeringen meddela föreskrifter om (8 kap. 7 § regeringsformen). ska ha rätt att ta ut avgifter tillsyn över röstningsrådgivarna kommer framför allt att bestå av en årlig tillsyn av att uppförandekoden och eventuella förklaringar publiceras och uppdateras och att den årliga redogörelsen publiceras. För skyldigheten att redovisa intressekonflikter är det av bety- delse för tillsynen att redovisningen ska ske direkt till kund och i samband med att intressekonflikten identifieras, rimligtvis i samband med att en analys eller rekommendation levereras. Även i denna del borde den huvud- sakliga tillsynen bestå i årliga kontroller, eftersom relevant information om intressekonflikter i de allra flesta fall kan antas framgå av upp- förandekoden, eventuella förklaringar till varför koden inte har följts och den årliga redogörelsen. Särskilda kontroller på eget initiativ eller i anledning av klagomål från kunder kan väntas förekomma i endast begrän- sad omfattning. Därtill kommer att den svenska röstningsrådgivnings- branschen har en mycket begränsad omfattning. finns det endast en svensk aktör, . Därutöver finns det såvitt känt en utländsk aktör som har ett verksamhetsställe i , ISS (). Det finns inga indikationer på att den svenska marknaden är på väg att förändras i någon nämnvärd omfattning. tillsynsuppdrag enligt den nya lagen kommer således att ha en begränsad omfattning . tillsynsverksamhet finansieras i huvudsak via an- slag på statens budget. De aktörer som inspektionen har tillsyn över betalar därefter årliga avgifter som totalt ska motsvara kostnaderna. Avgifterna förs till inkomsttitel på statens budget. Det finns inte skäl att särbehandla 2018/19:56 tillsynen över röstningsrådgivare i detta hänseende. De kostnader som uppstår för till följd av uppgifter enligt den nya lagen behöver inspektionen därför ha rätt att ta ut avgifter för. Det bör därför, som påpekar, tas in en bestämmelse i den nya lagen med en skyldighet för röstningsrådgivare att betala årliga avgifter till . Vid valet mellan att ta ut avgifterna från röstningsrådgivarna och de bolag som kan vara föremål för en röstningsrådgivares verksamhet måste det beaktas att långt ifrån alla bolag anlitar röstningsrådgivare. Det fram- står därför som lämpligast att avgiften tas ut från röstningsrådgivarna, som sedan kan föra över kostnaden på sina kunder vid prissättningen av sina tjänster. bör också ha rätt att ta ut avgifter för sin prövning av anmälningar enligt den nya lagen. Den närmare utformningen av avgifterna bör inte regleras i lagen. Det föreslås därför att regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om av- gifterna. 8Aktieägares inflytande över ersättningar 8.1Riktlinjer för ersättning till ledande befattningshavare Regeringens förslag: Noterade aktiebolag ska ha riktlinjer för ersätt- ning till ledande befattningshavare. Riktlinjerna ska omprövas av bolagsstämman minst . De ska tas in i bolagets förvalt- ningsberättelse och hållas tillgängliga på bolagets webbplats. I riktlinjerna ska det bl.a. finnas en förklaring till hur de bidrar till bolagets affärsstrategi, långsiktiga intressen och hållbarhet samt hur lö- nen och anställningsvillkoren för bolagets anställda har beaktats. Det ska vara möjligt att frångå riktlinjerna om det finns särskilda skäl för det. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag (se promemorian s. 326 f.). Promemorian föreslår att en bredare krets av ledande befattningshavare ska omfattas av riktlinjerna och att riktlin- jerna ska omprövas . Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser tillstyrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. Några remissinstanser, bl.a. och , motsätter sig att riktlinjerna omfattar fler personer i bolagets ledning än vad ändringsdirektivet kräver. Många remissinstanser, bl.a. , Svenskt Närings- liv och , motsätter sig att riktlinjerna ska omprövas år- ligen och menar att det är tillräckligt att det sker , såsom ändringsdirektivet tillåter. i (LO) avstyrker förslaget om att bolag ska kunna göra avsteg från riktlinjerna. Skälen för regeringens förslag Ett av de övergripande syftena med ändringsdirektivet är att säkerställa att aktieägarna i bolag som har aktier upptagna till handel på en reglerad marknad kan påverka ramarna för ersättning till bolagets ledande befatt- Att skapa en sund ersättningskultur i ett bolag främjar bola- gets långsiktiga intressen (jfr skäl 29). Enligt direktivet ska medlemsstaterna ställa krav på att bolagen ska fast- ställa riktlinjer för ersättning till sina ledande befattningshavare. na ska ha möjlighet att lämna synpunkter på riktlinjerna. De ska vara tydliga och begripliga och bidra till bolagets affärsstrategi, långsiktiga intressen och Bolagen ska som utgångspunkt inte få betala ersättning till sina ledande befattningshavare på ett sätt som avviker från riktlinjerna. infördes ett antal bestämmelser i den svenska aktiebolagslagen bl.a. med syftet att säkerställa aktieägarnas insyn i och möjlighet att påverka ersättningen till bolagets ledande befattningshavare (se prop. 2005/06:186). Ändringarna hade sin grund i förslag i betän- kande Näringslivet och förtroendet (SOU 2004:47). tillsatts mot bakgrund av den försämring av allmänhetens förtroende för näringslivet som uppstått. En av anledningarna till försämringen var enligt brister inom bolagens löne- och ersättningssys- En av de bestämmelser som infördes var att det alltid är stämman som ska besluta om styrelsearvode (8 kap. 23 a §). Vidare infördes ett krav på att bolag vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad i ska ta fram riktlinjer för ersättning till bolagets ledande befatt- ningshavare (8 kap. 51 §). Genom riktlinjerna drar aktieägarna vid års- stämman upp de ramar inom vilka styrelsen har att hålla sig vid utbetalning av ersättning till de ledande befattningshavarna. ringen uppfyller i stora drag ändringsdirektivets krav, men behöver I ändringsdirektivet används ordet ersättningspolicy, medan ordet rikt- linjer används i aktiebolagslagen. I förarbetena anges att det av uttrycket