prop · H603143 · 2019-06-25 00:00:00 — Enligt artikel 6.1 ska en begäran om att inrätta en rådgivande kommitté göras skriftligen till behörig myndighet från den senaste av följande dagar: dagen då sökanden tog emot en underrättelse om att de behöriga myndigheterna inte träffat en ömsesidig överenskommelse inom föreskriven tid, dagen då sökanden tog emot det senaste beslutet rörande ansökan om tvistlösning eller dagen då sökanden tog emot ett beslut om att en tidigare avvisad ansökan om tvistlösning har godtagits. Då de nämnda kriterierna utgör formella förutsättningar för begäran om inrättande ska det införas en bestämmelse med motsvarande innehåll i den nya lagen. Till begäran om att inrätta en kommitté med stöd av artikel 6.1 a ska sökanden foga en försäkran om att det enligt nationell lagstiftning i den berörda medlemsstaten inte är möjligt att överklaga beslutet om avvisning av en ansökan om tvistlösning alternativt att det inte pågår någon prövning med anledning av ett sådant överklagande eller att sökanden formellt har avstått från rätten till sådant överklagande. I svensk rätt framgår det normalt av beslutet om det är överklagbart eller inte. Hur det förhåller sig i andra medlemsstater går inte att uttala sig om. Enklast torde vara att sökanden vänder sig till berörd behörig myndighet för information såvida inte den aktuella medlemsstaten informerar om eller reglerar detta på något sätt. Med berörd medlemsstat avses i detta sammanhang den medlemsstat vars avvisade ansökan om tvistlösning ska prövas av den rådgivande kommittén. En bestämmelse av denna innebörd, som motsvarar vad som sägs i artikel 6.1 andra stycket, bör införas i den nya lagen. Förslaget genomförs genom 4 kap. 1–3 §§ i den nya lagen. 6.6.2Inrättande av en rådgivande kommitté Regeringens förslag: ska avslå en begäran om att inrätta en rådgivande kommitté om sökanden eller företrädaren för sökanden, med avseende på tvistefrågan, har dömts till påföljd enligt skattebrottslagen (1971:69). ska i samråd med utländsk behörig myndighet inrätta en rådgivande kommitté då begäran om inrättande togs emot om inte 1.begäran om att inrätta en rådgivande kommitté har avslagits på grund av att sökanden eller sökandens företrädare dömts till påföljd enligt skattebrottslagen, eller 2.utländsk behörig myndighet har avslagit en sådan begäran. Vid inrättandet ska utnämna en eller flera oberoende personer för räkning. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens Prop. 2018/19:143 förslag. I promemorian föreslås bl.a. att en begäran om att inrätta en rådgivande kommitté också ska kunna avslås om sökanden påförts skattetillägg. Promemorian innehåller dock inget uttryckligt förslag om att såväl sökandens som företrädarens för sökanden skattebrott har betydelse vid prövningen av en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté eller att ska inrätta en sådan kommitté inom . Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i , vid , Näringslivets Skattedelegation (NSD) till vars yttrande , Svensk Försäkring, och ansluter sig är kritiska till förslaget. skatteprocess (Rättvis skatteprocess) till vars yttrande Företagarna ansluter sig och avstyrker förslaget. Även har synpunkter på förslaget. De kritiska och avstyrkande remissinstanserna uttrycker att den ordning som föreslås är svårförenlig med artikel 16.6 som anger att det är fall av skattebedrägeri, avsiktlig försummelse eller grov vårdslöshet som kan ligga till grund för avslag på en begäran om att inrätta en rådgivande kommitté. i uttalar att skattetillägg kan påföras även i andra än de uppräknade fallen. Exempelvis kan skattetillägg påföras vid oavsiktliga misstag eller vid skatterättsliga felbedömningar som inte innefattar skattebedrägeri, avsiktlig försummelse eller grov vårdslöshet. Flera remissinstanser, däribland bl.a. NSD och , är kritiska till att utan prövning av omständigheterna i varje enskilt fall ges möjlighet att avslå en begäran på grund av att skattetillägg tagits ut. Förvaltningsrätten i framhåller att förslaget innebär att får vidare möjligheter att avslå en begäran om att inrätta en rådgivande kommitté och vid anför att det kan ifrågasättas om lagtexten utgör ett korrekt genomförande av direktivet i och med att det ger utökade möjligheter att neka sökanden tillgång till tvistlösningsförfarandet. Rättvis Skatteprocess m.fl. och anser att förslaget går påtagligt eller väsentligt längre än vad som följer av direktivet. Även har liknande synpunkter. framhåller att vad som är en oriktig uppgift regelmässigt är föremål för svåra bedömningar och processer i domstol. NSD m.fl. anser att avslag endast ska komma i fråga om skattetillägg har påförts på grund av uppsåt eller grov vårdslöshet medan föreslår att avslag ska vara möjligt om skattetillägg påförts om oriktig uppgift lämnats uppsåtligen eller av grov vårdslöshet. Rättvis skatteprocess, Företagarna och anser att möjligheten för att avslå en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté om sökanden påförts skattetillägg bör utgå och, enligt , således begränsas till att avse fall som omfattas av skattebrottslagen, dvs. fall som – förenklat – tar sikte på just skattebedrägerier som sker uppsåtligen eller genom grov oaktsamhet. Skälen för regeringens förslag Avslag på en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté Som framgår av avsnitt 6.6.1 är tvistlösning genom en rådgivande kommitté en del av förfarandet vid ömsesidig överenskommelse. Inrättandet av en rådgivande kommitté sker i samråd mellan behöriga myndigheter och med iakttagande av bestämmelserna i artikel 8. Inrättande förutsätter dock att samtliga behöriga myndigheter godtar begäran om inrättande av en kommitté. I direktivet finns vissa bestämmelser av betydelse i detta avseende. Av artikel 16.6 följer att medlemsstaterna får neka tillgång till tvistlösningsförfarandet i den rådgivande kommittén i fall där påföljder ålagts i medlemsstaten vad avser den justerade inkomsten eller det justerade kapitalet. De påföljder som uttryckligen nämns är skattebedrägeri, avsiktlig försummelse och grov vårdslöshet. I promemorian gjordes bedömningen att de påföljder som för svensk del kan omfattas av direktivsbestämmelsen är påföljd enligt skattebrottslagen (1971:69) och skattetillägg enligt skatteförfarandelagen (2011:1244). Bestämmelser om att ska kunna avslå en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté på någon av dessa grunder, och som anger att de behöriga myndigheterna inte är skyldiga att inrätta en rådgivande kommitté i sådana fall, föreslogs därför tas in i den nya lagen. Flera remissinstanser däribland skatteprocess m.fl. har framhållit att direktivet föreskriver att en medlemsstat endast kan neka tillgång till tvistlösningsförfarandet för skattebedrägeri, avsiktlig försummelse och grov vårdslöshet och vissa att förslaget i promemorian är allt för långtgående i och med att det också omfattar skattetillägg enligt skatteförfarandelagen. Enligt skatteförfarandelagen ska skattetillägg tas ut i följande situationer. Skattetillägg ska tas ut av den som på annat sätt än muntligen under förfarandet har lämnat en oriktig uppgift till ledning för egen beskattning. Detsamma gäller om en oriktig uppgift har lämnats i ett mål om egen beskattning och uppgiften inte har godtagits efter prövning i sak (49 kap. 4§ skatteförfarandelagen). Enligt 49 kap. 5 § skatteförfarandelagen ska en uppgift anses vara oriktig om det klart framgår att en lämnad uppgift är felaktig, eller om en uppgift som ska lämnas till ledning för beskattningen har utelämnats. En uppgift ska dock inte anses vara oriktig om uppgiften tillsammans med övriga uppgifter som har lämnats eller godkänts utgör tillräckligt underlag för ett riktigt beslut, eller uppgiften uppenbart inte kan läggas till grund för ett beslut. Skattetillägg kan enligt 49 kap. 6 § skatteförfarandelagen även tas ut vid skönsbeskattning. Skönsbeskattning kan ske i två situationer, nämligen om den som är skyldig att lämna deklaration inte har gjort det eller om skatten eller underlaget för skatten inte kan beräknas tillförlitligt på grund av brister i eller bristfälligt underlag för deklarationen (57 kap. 1 § skatteförfarandelagen). Vidare ska skattetillägg tas ut av den som har skönsbeskattats på grund av att någon inkomstdeklaration inte har lämnats, inte heller har lämnat deklaration inom viss ytterligare tid som föreskrivs i 49 kap. 7 § i den nämnda lagen och på initiativ påförs ytterligare skatt genom omprövning av skönsbeskattningsbeslutet samt av den som inte har fullgjort sin skyldighet att göra skatteavdrag (49 kap. 8 och 9 §§ skatteförfarandelagen). Bestämmelserna om skattetillägg innehåller som synes inga subjektiva rekvisit. Skattetillägg kan såsom flera remissinstanser påpekat således påföras även vid oavsiktliga misstag eller skatterättsliga felbedömningar utan att det föreligger uppsåt eller grov vårdslöshet. Även om den i promemorian föreslagna bestämmelsen genom skrivningen ”får avslå” ger utrymme för bedömning förefaller den, som flera remissinstanser har påpekat, gå utöver vad direktivet föreskriver. Även om den i promemorian föreslagna ordningen motsvarar vad som följer av skiljemannakonventionen, och således har en viss logik ur det perspektivet, kan regeringen inte se att den går att motivera utifrån direktivets bestämmelser. Frågan är då hur bestämmelsen bäst utformas för att motsvara innebörden i skattetvistlösningsdirektivet. Några remissinstanser har föreslagit att begäran ska kunna avslås om skattetillägg påförts då en oriktig uppgift har lämnats uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet eller helt enkelt om skattetillägg har påförts på grund av uppsåt eller grov vårdslöshet. Enligt regeringens bedömning skulle en sådan utformning av bestämmelsen ligga i linje med begreppen avsiktlig försummelse och grov vårdslöshet i direktivet. Eftersom beslut om skattetillägg grundas på objektiva kriterier görs emellertid ingen prövning av vare sig uppsåt eller vårdslöshet i samband med att ett beslut om skattetillägg fattas. Om det införs en möjlighet för att avslå en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté när skattetillägg påförts på grund av uppsåt eller grov vårdslöshet hos sökanden skulle således behöva göra en bedömning av subjektiva kriterier som inte görs . Det skulle följaktligen bli en slags ytterligare prövning av omständigheterna genom tillämpning av rekvisit som inte används vid eller i beslutet om skattetillägg och som inte heller förekommer i bestämmelserna om skattetillägg i skatteförfarandelagen. En sådan ordning är enligt regeringens mening inte lämplig. Regeringen anser därför att en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté över huvud taget inte bör kunna avslås på den grunden att skattetillägg har påförts. Vad gäller påföljd enligt skattebrottslagen kan konstateras att skattebrotten i de allra flesta fall kräver uppsåt eller grov oaktsamhet, uttryck som väl motsvarar vad som står i direktivet. Regeringen anser därför att det inte finns något hinder mot att i lagen ange att påföljd enligt skattebrottslagen utgör grund för avslag. Enligt direktivet är möjligheten att neka en sökande tillgång till tvistlösning genom en rådgivande kommitté kopplad till fall då påföljd ålagts när det gäller den justerade inkomsten eller den justerade förmögenheten, dvs. till det belopp som är föremål för tvisten. Detta innebär enligt regeringens bedömning att såväl en sökande juridisk person som en sökande fysisk person ska kunna få avslag på en begäran om inrättande av en rådgivande kommitté om det dömts till påföljd enligt skattebrottslagen. Ett skattebrott som begåtts inom ramen för t.ex. ett aktiebolags verksamhet lagförs genom att en företrädare för den juridiska personen ställs till ansvar. Detta bör tydligt framgå av den föreslagna bestämmelsen. Av bestämmelsen i den nya lagen bör således framgå att den omfattar avslag om sökanden eller företrädaren för sökanden dömts till påföljd enligt skattebrottslagen. Därutöver anser regeringen, i och med att påförande av skattetillägg inte föreslås vara en grund för avslag på en begäran om inrättande, att det saknas anledning för att nyansera sin bedömning. I stället för att ”får” avslå en begäran om inrättande, anser regeringen således att det bör anges att myndigheten ”ska” avslå begäran om sökanden eller företrädaren för sökanden dömts för skattebrott med avseende på fråga som omfattas av tvisten. Sammanfattningsvis bör en bestämmelse som motsvarar vad som har anförts tas in i den nya lagen. Inrättande av en rådgivande kommitté Enligt artikel 6.1 ska en rådgivande kommitté inrättas dagar från mottagandet av en begäran om att inrätta en kommitté. Den rådgivande kommittén är inte ett organ eller en funktion som kan eller bör regleras av svenska föreskrifter. Någon uttrycklig bestämmelse som reglerar den rådgivande kommittén borde därför inte kunna tas in i den nya lagen. Däremot förefaller det lämpligt att införa en bestämmelse som tydliggör att, för det fall begäran om inrättande godtas, ska i samråd med utländsk behörig myndighet som är berörd av tvisten inrätta en rådgivande kommitté. Inrättandet ska enligt regeringens uppfattning ske inom de från mottagandet av begäran som anges i artikel 6.1.Detta bör framgå av bestämmelsen. Att en kommitté ska inrättas innebär bl.a. att myndigheterna ska utse oberoende personer. ska således utse en eller flera oberoende personer för räkning i samband med inrättandet. En rådgivande kommitté ska emellertid inte inrättas om avslår begäran på grund av att det dömts till skattebrott. Vad som sagts bör framgå av bestämmelsen i den nya lagen. Bestämmelsens utformning skiljer sig således något från den i promemorian. Utöver att påföljd enligt skattebrottslagen ska vara grund för avslag framgår följande av skattetvistlösningsdirektivets artikel 16.4 och 16.7. Av artikel 16.7 framgår att får neka tillgång till en rådgivande kommitté för tvister som inte rör dubbelbeskattning. Vad som avses med dubbelbeskattning framgår av artikel 2.1 c. Mot bakgrund av att lagen endast gäller för tvister som direkt påverkar sökandens beskattning kan det antas att antalet fall då en tvist inte rör dubbelbeskattning i direktivets mening kommer att vara mycket få. Någon bestämmelse som ger möjlighet att avslå en begäran på denna grund bedöms därför inte behöva införas. Andra medlemsstater kan dock komma att genomföra artikeln med följden att behörig myndighet i en sådan annan medlemsstat avslår en begäran på denna grund och att en rådgivande kommitté därmed inte ska inrättas. Det bör därför införas en bestämmelse som tydliggör att inte kan inrätta en rådgivande kommitté i fall då en begäran om inrättande av rådgivande kommitté avslagits av utländsk behörig myndighet på den nu nämnda grunden eller av något annat skäl. Det bör således inte vara möjligt att inrätta en rådgivande kommitté tillsammans med en utländsk behörig myndighet om den utländska behöriga myndigheten har avslagit begäran om inrättande på grund av att tvistefrågan inte rör dubbelbeskattning. För det fall utländsk behörig myndighet av något annat skäl avslår begäran kommer inrättande inte heller kunna ske. Bestämmelsen ska utformas i enlighet Bestämmelsen ska också omfatta följande omständigheter i Prop. 2018/19:143 artikel 16.4 b. I artikel 16.4 b anges att om en domstol eller annan rättslig myndighet i en medlemsstat har meddelat ett beslut i den fråga som är föremål för tvisten, och den nationella rätten i den medlemsstaten inte tillåter att medlemsstaten avviker från detta beslut, får medlemsstaten välja att inte tillämpa bestämmelserna om rådgivande kommitté på en sådan tvist. Detta torde bl.a. innebära att en sådan medlemsstat får avslå en begäran om att inrätta en rådgivande kommitté om en sådan lämnas in. Mot bakgrund av att det är möjligt för att, i dess egenskap av behörig myndighet, meddela ett beslut som avviker från en domstols dom på ett sätt som är till fördel för den skattskyldige enligt 67 kap. 38 § skatteförfarandelagen (2011:1244) bör inte ges möjlighet att avslå en begäran om att inrätta en rådgivande kommitté i sådana fall. Eftersom utländsk behörig myndighet kan komma att avslå en begäran på angiven grund ska bestämmelsen i den nya lagen omfatta den situationen. Förslaget genomförs genom 4 kap. 4 och 5 §§ i den nya lagen. Regeringens förslag: Om en rådgivande kommitté inrättas ska , från mottagandet av begäran om att inrätta kommittén, underrätta sökanden om att en rådgivande kommitté har inrättats, kommitténs arbetsordning, den dag då den rådgivande kommittén senast ska lämna ett yttrande om hur tvisten ska lösas och tillämpliga skatteavtal och nationella föreskrifter. Regeringens bedömning: Bestämmelserna i skattetvistlösnings- direktivet om att den rådgivande kommitténs ordförande ska informera sökanden om kommitténs inrättande och om att behörig myndighet ska underteckna arbetsordningen för en rådgivande kommitté bör inte införas i lag. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med påpekar att förslaget tycks sakna en bestämmelse som anger exakt hur lång tid den rådgivande kommittén har till sitt förfogande för att meddela sitt Tidsfristen lämnas öppen i den föreslagna 4 kap. 6 §, vilket inte Tydliga tidsfrister är viktiga för en effektiv tvistlösning och bör inkluderas i lagen, inklusive en bestämmelse om hur en sådan tidsfrist vid behov kan förlängas. Skälen för regeringens förslag och bedömning Artikel 6 innehåller bestämmelser om tvistlösning i en rådgivande Av artikel 6.1 tredje stycket framgår att när en kommitté har inrättats ska dess ordförande utan dröjsmål informera den berörda personen om detta. I artikel 11 finns bl.a. bestämmelser om formen och innehållet i en arbetsordning för en rådgivande kommitté. Artikeln innehåller också bestämmelser om när en sådan arbetsordning och viss information ska tillhandahållas en sökande. Enligt artikel 11.1 ska varje berörd behörig myndighet, inom perioden för inrättande av en kommitté i artikel 6.1, underrätta sökanden om den rådgivande kommitténs arbetsordning och om den dag då ett yttrande om hur ärendet ska lösas senast ska lämnas. Behöriga myndigheter ska i samband härmed också lämna en hänvisning till tillämpliga bestämmelser i nationell lagstiftning och skatteavtal. I artikel 11.2 anges att arbetsordningen ska undertecknas av behöriga myndigheter i berörda medlemsstater. Det anges också vilka uppgifter arbetsordningen särskilt ska innehålla. Det rör sig bl.a. om en beskrivning av och egenskaper hos tvistefrågan, vilka riktlinjer som de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna kommit överens om när det gäller de rätts- och sakfrågor som ska lösas och tidsramen för tvistlösningsförfarandet. Även sammansättningen av den rådgivande kommittén och de logistiska arrangemangen för kommitténs förfaranden och utfärdandet av dess yttrande ska anges. Underrättelse ska ske från det att begäran om inrättande togs emot. Enligt artikel 6.1 tredje stycket ska den rådgivande kommitténs ordförande utan dröjsmål underrätta sökanden om att en rådgivande kommitté är inrättad. I avsnitt 6.6.2 föreslås att det införs en bestämmelse som tydliggör att behöriga myndigheter under vissa omständigheter tillsammans ska inrätta en rådgivande kommitté från mottagandet av en begäran om inrättande. Som anges i nämnda avsnitt kan den rådgivande kommittén som sådan inte regleras i svenska föreskrifter. På motsvarade sätt bedöms det inte heller vara möjligt att i lag reglera att ordföranden i kommittén ska underrätta sökanden om att kommittén har inrättats. Någon bestämmelse som styr ordförandens underrättelseskyldighet bör således inte tas in i den nya lagen. Inrättandet av en rådgivande kommitté har emellertid koppling till flera delar av förfarandet i den nya lagen varför det är viktigt att sökanden får information om att en kommitté har inrättats. Eftersom genom företrädare för myndigheten kommer att delta i kommittén kommer myndigheten att ha kännedom om när en kommitté har inrättats. Det framstår därför som lämpligt att i den nya lagen föreskriva att ska underrätta sökanden när en kommitté har inrättats. En bestämmelse med sådan innebörd bör därför införas. Vad gäller underrättelserna enligt artikel 11 görs följande bedömning. Syftet med artikel 11.1 jämförd med artikel 11.2 förefaller vara att säkerställa att sökanden får vetskap om hur förfarandet i den rådgivande kommittén går till och vilka som ingår i kommittén. Det anges t.ex. specifikt att arbetsordningen ska innehålla information om när ett yttrande kan förväntas, vad som anses vara själva tvistefrågan och vilka riktlinjer som de behöriga myndigheterna ska arbeta efter. I arbetsordningen ska vidare anges vilka villkoren är för sökandens deltagande, under vilka omständigheter som information och bevis kan ges in och hur processen ser ut rent allmänt. För att säkerställa att uppgifterna kommer sökanden tillhanda och för att leva upp till vad direktivet föreskriver i dessa Prop. 2018/19:143 avseenden bör det införas bestämmelser enligt vilka ska vara skyldigt att från det att begäran om inrättande av den rådgivande kommittén togs emot informera en sökande om de uppgifter som anges i artikel 11.1. Det framstår som lämpligt att dessa bestämmelser samlas i den ovan föreslagna bestämmelsen om underrättelse om att en kommitté inrättats eftersom båda underrättelserna ska skickas ut från mottagandet av begäran om att inrätta en kommitté. Eftersom sökanden enligt artikel 11.1 bl.a. ska underrättas om när kommittén senast ska lämna ett yttrande om hur tvisten ska lösas samt tillämpliga bestämmelser i nationell lagstiftning och tillämpliga skatteavtal eller konventioner anser regeringen att det inte finns anledning att införa någon ytterligare bestämmelse eller förtydligande i detta hänseende på så sätt som efterfrågat. Slutligen konstateras att kraven på undertecknande av en arbetsordning i artikel 11.2 riktar sig direkt till behöriga myndigheter inblandade i tvisten. Någon skyldighet för att agera i detta avseende bedöms inte behöva införas i den nya lagen. Förslaget genomförs genom 4 kap. 6 § i den nya lagen. En rådgivande kommittés sammansättning Regeringens bedömning: Bestämmelserna i skattetvistlösnings- direktivet om en rådgivande kommittés sammansättning och oberoende personers opartiskhet bör inte genomföras i lag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens bedömning. anser att det inte framgår inom vilken tidsfrist en prövning av bristande opartiskhet ska ske och vad effekterna blir. Skälen för regeringens bedömning: I artikel 8 finns bestämmelser om den rådgivande kommitténs sammansättning och vissa grundläggande krav på opartiskhet. Av artikeln framgår att behöriga myndigheter ska enas om regler för bl.a. utnämnande av oberoende personer och ersättare, hur en ordförande i kommittén ska utses och att ordföranden som huvudregel ska vara en domare. Enligt artikel 8.1 ska en rådgivande kommitté bestå av en ordförande och en företrädare för varje berörd behörig myndighet. myndigheterna kan dock komma överens om att utöka antalet företrädare till två för varje berörd behörig myndighet. Vidare ska även s.k. oberoende personer ingå i kommittén. Varje berörd behörig myndighet ska utse en oberoende person vardera att ingå i kommittén. heterna kan dock komma överens om att utse två oberoende personer per De oberoende personerna ska utses från den förteckning över oberoende personer som enligt artikel 9 i direktivet ska sammanställas och hanteras av Europeiska kommissionen. Bestämmelserna om den rådgivande kommitténs sammansättning bör inte regleras i svensk författning eftersom kommittén inte är ett organ eller 2018/19:143 en funktion som bedöms kunna regleras genom svenska föreskrifter. Vad som däremot bör kunna regleras är skyldigheten för svensk behörig myndighet att välja en företrädare för myndigheten som ska ingå i kommittén och att utse oberoende personer för räkning. Regeringen avser att arbeta vidare med detta och återkomma med förslag på genomförande genom föreskrifter på lägre nivå.