urf · H6A5URF2 · 2019-06-17 00:00:00 — Först om en rätt till inkomstgaranti eller avgångsvederlag saknas ska en särskild ersättning för övergångsrestriktionen lämnas. De situationer då ersättning kommer att kunna lämnas är om en tidigare riksrevisor skiljs från uppdraget av med stöd av regeringsformen eller om till ombudsmän och riksrevisorerna beslutat att en rätt till avgångsvederlag framstår som oskälig, och att avgångsvederlag därför inte utgår. Av tredje stycket framgår att storleken på ersättningen ska motsvara det belopp som personen fick i lön när han eller hon lämnade uppdraget som riksrevisor samt att avräkningsreglerna motsvarar vad som gäller för avgångsvederlag för riksrevisorer. Förslaget behandlas i avsnitt 7.6.6. 2018/19:URF2 10 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna till ombudsmän och riksrevisorerna ska bestämma det belopp som ska betalas i lön till ombudsmän, riksrevisorerna och tillförordnade riksrevisorer. Nämnden ska också besluta om avgångsförmåner och om övriga anställningsförmåner för ombudsmän, riksrevisorerna och tillförordnade riksrevisorer. Riksrevisorernas avgångsförmåner ska beslutas med utgångspunkt från vad som gäller för chefer för myndigheter som lyder direkt under regeringen. Hänsyn ska dock tas till de särskilda förhållanden som följer med uppdraget som riksrevisor. Nämnden är en myndighet under . I andra stycket ersätts begreppet avgångsersättning med begreppet avgångsförmån. Avgångsförmåner är ett begrepp som överensstämmer med terminologin chefsförordning (2016:411) och omfattar förmåner av olika slag, såsom inkomstgaranti och avgångsvederlag. Förslaget behandlas i avsnitt 6.1.3. I ett nytt tredje stycke anges att riksrevisorernas avgångsförmåner ska beslutas med utgångspunkt från vad som gäller för chefer för myndigheter direkt under regeringen. Hänsyn ska dock tas till de särskilda förhållanden som följer med uppdraget som riksrevisor. Bestämmelsen tydliggör utgångspunkten för nämndens beslut avseende riksrevisorers avgångsförmåner, dvs. vad som gäller för myndighetschefer som lyder direkt under regeringen, men att de särskilda förhållandena som följer med uppdraget ska beaktas. I den allmänna motiveringen behandlas närmare de särskilda förhållanden som föreligger och de särskilda villkor som de föranleder. Myndighetschefer som lyder direkt under regeringen är t.ex. generaldirektörer. Förslaget behandlas i avsnitt 6.1.3. Det nya fjärde stycket motsvarar tredje stycket i nuvarande lydelsen. 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:677) med instruktion för statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner Bestämmelser om uppgifter för statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner finns i lagen (2018:676) om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet. Bestämmelser om uppgifter för nämnden finns även i lagen (0000:00) om restriktioner vid riksrevisorers övergång till annan verksamhet. Nämnden är en myndighet under . Av det nya andra stycket framgår att bestämmelser om uppgifter för nämnden även finns i lagen (0000:00) om restriktioner för riksrevisorers övergång till annan verksamhet. Förslaget behandlas i avsnitt 7.6.8. Det nya tredje stycket motsvarar andra stycket i nuvarande lydelsen. betänkande 2001/02:KU25 – ändringar i regeringsformen betänkande 2002/03:KU12 betänkande 2006/07:KU21 Fastställande av löner för betänkande 2017/18:KU15 Översyn av – grundlagsfrågor betänkande 2017/18:KU42 Vissa villkor för statsråd och statssekreterare betänkande 2018/19:KU4 Översyn av – grundlagsfrågor (vilande grundlagsbeslut, m.m.) Proposition 1993/94:117 Inkorporering av och andra fri- och rättighetsfrågor Proposition 1997/98:40 ställning Proposition 2001/02:73 – ändringar i regeringsformen Proposition 2001/02:190 Proposition 2017/18:162 Vissa villkor för statsråd och statssekreterare Riksdagsskrivelse 2002/03:9 Riksdagsskrivelse 2017/18:212 Riksdagsskrivelse 2017/18:305 Riksdagsskrivelse 2018/19:21 2016/17:URF1 Översyn av – grundlagsfrågor 2017/18:URF2 Översyn av – slutbetänkande Framställning 2017/18:RS4 Översyn av – grundlagsfrågor SOU 2011:81 Myndighetschefers villkor SOU 2017:3 Karens för statsråd och statssekreterare Direktiv för en utredning om karenstid och avgångsvillkor för riksrevisorer Dnr 33-2018/19 En särskild utredare ska föreslå bestämmelser om karenstid efter avslutat uppdrag som riksrevisor och vilken myndighet som ska pröva frågor om sådan karenstid. Utredaren ska utreda rätten till pensionsförmåner för riksrevisorer samt lämna de förslag som utredaren finner vara möjliga och relevanta. Utredaren ska dessutom lämna förslag om avgångsvillkor för riksrevisorer. Förslagen bör även omfatta villkor för riksrevisorer som avslutar sitt uppdrag . Utredaren ska överväga om en karenstid för en riksrevisor som har avslutat sitt uppdrag bör påverka riksrevisorns avgångsvillkor. Utredaren ska biträdas av sakkunniga, experter och sekreterare. Uppdraget ska redovisas . är en del av kontrollmakt , som bildades , är en myndighet under och en del av kontrollmakt. granskar hur regeringen använder skattepengarna i den statliga verksamheten. Myndighetens mål är att bidra till att statens resurser används på ett bra sätt och att den statliga förvaltningen sköts effektivt. genomför både årliga revisioner och effektivitetsrevisioner. Den obligatoriska årliga revisionen omfattar drygt 250 myndigheter och stiftelser. Vid denna revision granskas och bedöms om myndigheternas redovisning med underliggande räkenskaper är rättvisande samt om ledningen följer regler och särskilda beslut som påverkar årsredovisningen. Genom effektivitetsrevision granskar hur effektiv den statliga verksamheten är. bedriver även en mångsidig internationell verksamhet. leds enligt regeringsformen (RF) av tre riksrevisorer, som väljs av . Riksrevisorerna beslutar självständigt, med beaktande av de bestämmelser som finns i lag, vad som ska granskas. De beslutar självständigt och var för sig hur granskningen ska bedrivas och om slutsatserna av sin granskning (13 kap. 8 §). Riksrevisorerna beslutar gemensamt om fördelningen av granskningsområden mellan sig. Riksrevisorerna beslutar inom sina respektive granskningsområden vilken huvudsaklig inriktning granskningen ska ha. De ska samråda med varandra. DIREKTIV FÖR EN UTREDNING OM KARENSTID OCH AVGÅNGSVILLKOR FÖR RIKSREVISORER Riksrevisorerna ska vara svenska medborgare (12 kap. 6 § RF). Övriga formella krav som ställs på en riksrevisor är att han eller hon inte får sakna rättshandlingsförmåga. En riksrevisor får således enligt riksdagsordningen (RO) inte vara i konkurs, omfattas av näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . En riksrevisor får inte heller ha anställning eller uppdrag eller utöva verksamhet som kan påverka riksrevisorns självständiga ställning (13 kap. 5 §). Vidare får enligt propositionen ingen av revisorerna vara riksdagsledamot eller statsråd. Det finns även andra befattningar eller uppdrag som det inte är lämpligt att en riksrevisor har. Det är t.ex. otänkbart att en riksrevisor skulle kunna ha en ledande ställning eller vara styrelseledamot i en myndighet eller ett statligt aktiebolag eller en statlig stiftelse som ska eller får granska (prop. 2001/02:190 s. 110). Bestämmelserna om jäv i förvaltningslagen (2017:900) innebär bl.a. att en riksrevisor inte kan granska sådant som han eller hon själv har tagit del i (16 och 17 §§). En riksrevisors mandatperiod är utan möjlighet till omval (13 kap. 6 Val av riksrevisor bereds av (RO:s tilläggsbestämmelse 13.6.1). Den som har valt till ett uppdrag får inte lämna uppdraget utan att medger det (12 kap. 4 § RO). Om en riksrevisor självmant vill avgå måste avsägelsen alltså godkännas av . Vidare får på begäran av skilja en riksrevisor från uppdraget (13 kap. 7 § första stycket RO). får skilja en riksrevisor från uppdraget endast om riksrevisorn inte längre uppfyller de krav som gäller för uppdraget eller om riksrevisorn har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse (13 kap. 8 § första stycket RF). Om en riksrevisor avgår ska välja efterträdare för en ny sjuårsperiod (13 kap. 7 § andra stycket RO). Det har gjorts en översyn av Till följd av rapportering i massmedia om bl.a. interna arbete och förfarandet vid rekryteringar begärde alla de tre dåvarande riksrevisorerna sitt entledigande från uppdraget som riksrevisor, vilket beviljade. Riksdagsstyrelsen beslutade att sammankalla en parlamentarisk kommitté med uppdrag att göra en översyn av . I kommitténs direktiv anges bl.a. att kommittén ska pröva om det bör finnas en karenstid efter att ha varit riksrevisor. Det anges också att kommittén ska överväga om det finns skäl att utveckla vilka villkor som bör gälla för en riksrevisor som slutar, särskilt om han eller hon slutar , och hur en eventuell karenstid bör påverka avgångsvillkoren. Kommittén antog namnet riksrevisionsutredning. BILAGA 1: DIREKTIV FÖR EN UTREDNING OM KARENSTID OCH AVGÅNGSVILLKOR FÖR Kommittén överlämnade sitt delbetänkande Översyn av – grundlagsfrågor (2016/17:URF1) till riksdagsstyrelsen . I sin framställning till Översyn av – grundlagsfrågor (framst. 2017/18:RS4) lämnade riksdagsstyrelsen förslag som grundar sig på utredningens förslag och remissvar. I framställningen föreslås bl.a. att bestämmelsen om riksrevisorernas antal flyttas från RF till RO för att antalet riksrevisorer lättare ska kunna ändras . Det föreslås också att krav införs på kvalificerad majoritet för ett beslut av om att skilja en riksrevisor från uppdraget. föreslås få besluta om en särskild utredning som kan ligga till grund för att skilja en riksrevisor från uppdraget. Lagstiftningen föreslås träda i kraft . beslutade i enlighet med förslagen , men eftersom det bl.a. handlar om grundlagsändringar måste besluta om förslagen på nytt efter ett riksdagsval (bet. 2017/18:KU15, rskr. 2017/18:212). Kommittén överlämnade sitt andra betänkande, Översyn av –slutbetänkande (2017/18:URF2), till riksdagsstyrelsen . I betänkandet anges bl.a. att en möjlighet till karens bör införas för den riksrevisor som lämnar sitt uppdrag och att frågan om karens, bedömning av karenstidens längd samt eventuell ersättning ska prövas av en nämnd. De närmare formerna för regleringen bör dock enligt kommittén utredas vidare (s. 67 f.). Kommittén bedömer också att formerna och förutsättningarna för beslut om avgångsvillkor bör utredas närmare (s. 76 f.). Uppdraget att föreslå bestämmelser om karenstid Det finns redan bestämmelser om karenstid för vissa befattningar inom staten angav i sitt delbetänkande Uppföljning av Riksrevisionsreformen (2008/09:URF1) att antog att de personer som skulle komma i fråga för uppdraget som riksrevisor befann sig i slutet på sin yrkeskarriär och således i de flesta fall förväntades gå i pension efter avslutat uppdrag. ansåg att i de fall en riksrevisor efter avslutad ämbetstid inte går i pension utan i stället ämnar ta sig an nya arbetsuppgifter eller uppdrag kan frågan om restriktioner för detta aktualiseras. Det kunde nämligen enligt utredningen finnas en risk för att en riksrevisor anpassar sin granskningsverksamhet efter möjligheterna till en framtida anställning. En riksrevisors oberoende i förhållande till granskningsobjekten kan därmed komma att ifrågasättas. konstaterade utredningen att det inte fanns anledning att ifrågasätta de dåvarande avgångna riksrevisorernas oberoende i förhållande till granskningsobjekten. Mot bakgrund av detta, och erfarenheterna från riksbanksfullmäktiges beslut, var det enligt utredningen inte aktuellt att införa några restriktioner för f.d. riksrevisorer i detta avseende (s. 90). DIREKTIV FÖR EN UTREDNING OM KARENSTID OCH AVGÅNGSVILLKOR FÖR RIKSREVISORER Av lagen (1988:1385) om riksbank framgår att ledamöter av direktion inte, efter det att deras anställning har upphört, utan fullmäktiges medgivande får vara ledamot eller suppleant i styrelsen för en bank eller annat företag som står under tillsyn. Ledamoten får inte heller inneha annan anställning eller annat uppdrag som, om han eller hon hade varit direktionsledamot, hade gjort vederbörande olämplig att vara direktionsledamot (3 kap. 1 § första och fjärde styckena). , som benämns karensperiod eller karenstid, motiveras i propositionen ställning med att ledamöterna i direktionen genom sin ställning får kunskap i frågor som är av utomordentligt stor betydelse för vissa verksamheter i framför allt det privata näringslivet, t.ex. banksektorn. En ledamot som lämnar sin anställning besitter därför en kunskap som, om den utnyttjas, skulle kunna vara till skada för (prop. 1997/98:40 s. 72). I lagen (2018:676) om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet, som trädde i kraft , finns bestämmelser om statsråds och statssekreterares övergång till uppdrag eller anställning i annan än statlig verksamhet eller etablering av näringsverksamhet. Statsråd och statssekreterare är enligt lagen skyldiga att i förväg anmäla de nya uppdrag och anställningar i annan än statlig verksamhet eller etablering av näringsverksamhet som de planerar att påbörja från det att de avslutat sitt uppdrag eller sin anställning. Anmälaren ska lämna de uppgifter som behövs för prövningen, men det organ som svarar för prövningen enligt lagen kan också under vissa förutsättningar hämta in uppgifter från någon annan än anmälaren. Prövningen ska ske från det att en fullständig anmälan har kommit in. Om vissa kriterier är uppfyllda ska organet meddela en s.k. övergångsrestriktion. En typ av övergångsrestriktion är karens. En övergångsrestriktion i form av karens innebär att statsrådet eller statssekreteraren inte får påbörja ett nytt uppdrag eller en ny anställning i annan än statlig verksamhet, etablera näringsverksamhet eller ha kontakter av annat än praktisk natur med den framtida arbetsgivaren. Organet kan också meddela en övergångsrestriktion i form av en ämnesrestriktion. Den innebär att statsrådet eller statssekreteraren inom ramen för det nya uppdraget, anställningen eller näringsverksamheten inte får befatta sig med vissa särskilt angivna frågor eller områden. De båda typerna av restriktioner kan kombineras. En övergångsrestriktion ska meddelas om statsrådet eller statssekreteraren inom ramen för sitt uppdrag eller sin anställning har förvärvat sådan information eller kunskap som gör att det till följd av en viss övergång finns en risk för ekonomisk skada för staten, otillbörlig fördel för någon enskild eller att allmänhetens förtroende för staten skadas. Vid bestämningen av den tid under vilken en övergångsrestriktion ska gälla ska hänsyn tas till hur som den information eller kunskap som personen har förvärvat i samband med sitt uppdrag eller anställning kan orsaka en risk för sådan skada eller otillbörlig fördel. En övergångsrestriktion får dock inte gälla efter BILAGA 1: DIREKTIV FÖR EN UTREDNING OM KARENSTID OCH AVGÅNGSVILLKOR FÖR det att statsrådet eller statssekreteraren avslutat sitt uppdrag respektive sin an- Ett tidigare statsråd eller en tidigare statssekreterare som inte har rätt till avgångsersättning respektive avgångsvederlag har enligt lagen rätt till ersätt- ning som en övergångsrestriktion gäller, om personen till följd av restriktionen inte kan tillträda det nya uppdraget eller den nya anställningen eller etablera näringsverksamhet . Den nyinrättade statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner, som är en myndighet under , svarar för pröv- ningen enligt lagen. Nämnden består av fem ledamöter. eller hennes ersättare ska vara eller ha varit ordinarie domare. Det kan behövas en karenstid även för riksrevisorer Utbytet av personal mellan offentlig och privat sektor har, som riksrevisionsutredning lyfter fram, utvecklats under . Utbytet är i flera avseenden positivt, men kan leda till en ökad risk för intressekonflikter av olika slag. Att vara riksrevisor är ett ansvarsfullt uppdrag med i princip obegränsad möjlighet till insyn i offentlig verksamhet, vilket innebär en risk för skada om informationen används otillbörligt då en riksrevisor lämnar sitt uppdrag. Förtroendet för riksrevisorsämbetet kan påverkas av om en riksrevisor efter sin mandatperiod ingår ett anställnings- eller uppdragsförhållande i en organisation som är eller kan vara föremål för granskning, eller ett annat anställnings- eller uppdragsförhållande som medför en risk för intressekonflikter. En svensk lagstadgad karenstid för tjänstemän och uppdragstagare i statlig tjänst finns i princip endast för statsråd och statssekreterare och ledamöter i direktion. Inom privat verksamhet förekommer dock inte sällan konkurrensklausuler som syftar till att undvika intressekonflikter i samband med övergång av personal. Den senaste riksrevisionsutredningen har bedömt att en möjlighet till karens bör införas då ett uppdrag som riksrevisor upphör. Liksom enligt den nya lagen om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet bör enligt utredningen en nämnd pröva frågan om eventuell karens i den aktuella situationen. Utredningen anser att den nya statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner, som prövar statsråds och statssekreterares eventuella karens, även kan vara aktuell för att bedöma en karens för riksrevisorer. Liksom flera andra remissinstanser tillstyrker Statskontoret att det bör införas en möjlighet att pröva och besluta om karens för en riksrevisor som lämnar uppdraget. En sådan möjlighet framstår enligt Statskontoret som angelägen för att bibehålla allmänhetens förtroende för att inte tar otillbörliga hänsyn i sin verksamhet. DIREKTIV FÖR EN UTREDNING OM KARENSTID OCH AVGÅNGSVILLKOR FÖR RIKSREVISORER Utredaren ska därför föreslå bestämmelser om karenstid efter avslutat uppdrag som riksrevisor och vilken myndighet som ska pröva frågor om sådan karenstid. Uppdraget att lämna förslag om avgångsvillkor Riksrevisorerna kan få avgångsersättning till ombudsmän och riksrevisorerna, som är en myndighet under , beslutar om löner och andra anställningsförmåner för riksrevisorerna. Nämnden beslutar också om avgångsersättningar. Denna ordning tillkom efter förslag från . Utskottet angav att det är angeläget att riksrevisorernas löner och andra anställningsförmåner bestäms på ett sätt som inte kan anses inkräkta på riksrevisorernas oberoende. Enligt utskottet borde det också finnas ett utrymme för avgångsersättning eftersom riksrevisorerna inte kan omväljas. Utskottet angav att det inte heller kan uteslutas att detta särskilda förhållande gör sig gällande när det gäller pensionsförmåner. Övriga förmåner borde enligt utskottet i huvudsak utgå i enlighet med de regler som gäller för statstjänstemän, men med hänsyn till de särskilda förhållanden som gäller för riksrevisorerna (bet. 2002/03:KU12 s. 16). I förordningen (2016:411) om tjänstepension, inkomstgaranti och avgångsvederlag till myndighetschefer (chefsförordningen) regleras villkoren för statliga chefstjänstemän under regeringen. Riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2016:8) om tillämpningen av förordningen (2016:411) om tjänstepension, inkomstgaranti och avgångsvederlag till myndighetschefer innebär att chefsförordningen ska gälla för riksrevisorerna om inte annat följer av beslut av till ombudsmän och riksrevisorerna. Nämnden beslutar alltså med ledning av förordningen i frågor om tjänstepension, inkomstgaranti och avgångsvederlag, dvs. om olika former av avgångsersättning. Riksrevisorernas avgångsvillkor behöver förtydligas När en riksrevisor avslutar sitt uppdrag uppkommer frågor om den avgångnes fortsatta utkomst. I många fall kan saken vara löst genom att vederbörande pensioneras. I andra fall kan förhållandena vara av det slag som reglerna om inkomstgaranti är avsedda att täcka. Om den som har avgått är i sådan ålder att en ny anställning eller annat arbete kommer i fråga liknar situationen emellertid mera den för vilken reglerna om avgångsvederlag till myndighetschefer är utformade. Dessa regler syftar till att skapa ekonomisk trygghet för arbetstagaren i den omställningssituation som kan uppstå efter att en anställning har avslutats. till ombudsmän och riksrevisorerna kan i de nämnda fallen besluta om olika former av avgångsersättning. Om en riksrevisor slutar efter fullgjord tjänstetid kan ledning hämtas från chefsförordningen. BILAGA 1: DIREKTIV FÖR EN UTREDNING OM KARENSTID OCH AVGÅNGSVILLKOR FÖR Situationen kan emellertid vara en annan om en riksrevisor avgår . ordningen ger då inte någon omedelbar vägledning. skilja en riksrevisor från uppdraget på grund av allvarlig försummelse torde någon avgångsersättning knappast komma i fråga. Förhållandena kan dock ut- vecklas på ett sätt som mera påminner om den situation då chefen för en myn- dighet under regeringen kan behöva förflyttas av hänsyn till myndighetens En riksrevisor kan också avgå på eget initiativ, möjligen under omstän- digheter som skulle kunna leda till att inleder en proce- dur för entledigande. Den avgångnes bakgrund och övriga förhållanden kan i sådana situationer få läggas till grund för en bedömning av vad som kan anses skäligt och ändamålsenligt i fråga om avgångsersättning. Nämnden behöver visserligen inte strikt tillämpa chefsförordningen utan har enligt sin instruktion en avsevärd frihet att fatta beslut med hänsynstagande till de särskilda omständigheterna i varje enskilt fall. Nämnden kan när det är påkallat i särskilda situationer fatta beslut om avgångsersättning utöver vad som förutses i förordningen. Nämndens stora frihet i detta avseende kan dock inverka menligt på förutsebarheten i ärendehanteringen. Detta kan i sin tur få negativa konsekvenser för möjligheter att rekrytera lämpliga per- soner till uppdraget som riksrevisor. Den som överväger att åta sig revisors- uppdraget kan vilja veta vilka ekonomiska och andra villkor som gäller för uppdraget, t.ex. vilka ekonomiska konsekvenser som en förtida avgång kan få, innan personen accepterar uppdraget. Att villkoren är gynnsamma har stor be- tydelse för att ska kunna välja de bäst lämpade personerna för upp- Det finns alltså ett behov av att närmare precisera riksrevisorernas av- Enligt riksrevisionsutredning bör som regel en avgångsersättning som svarar mot ett avgångsvederlag enligt chefsförordningen kunna lämnas. En utgångspunkt bör enligt utredningen vara att den som åtar sig att vara riks- revisor i vart fall inte ska förlora på det i ekonomiskt avseende. Om det införs en karenstid för ny anställning efter avslutat uppdrag som riksrevisor kan enligt utredningen ett skäl för avgångsersättning också vara att den som har avgått är hindrad att själv sörja för sin utkomst på ett sätt som personen är kvalificerad för. Utredningen anger vidare att inte minst frågan om rätten till pensionsför- måner för riksrevisorer kan vålla komplikationer i praktiken. ningen kan dock nämndens frihet att fatta beslut vara begränsad när det gäller pensionsförhållanden, eftersom regleringen av sådana förhållanden på det stat- liga området är beroende av övergripande pensionsavtal. Utredningen anser därför att det behöver göras en närmare utredning av formerna och förutsättningarna för beslut om avgångsvillkor för riksrevisorer. till ombudsmän och riksrevisorerna instämmer i utredningens bedömning och anger i sitt remissyttrande att det med hänsyn till frågornas eventuella vikt för de berörda är angeläget att utredningsarbetet be- DIREKTIV FÖR EN UTREDNING OM KARENSTID OCH AVGÅNGSVILLKOR FÖR RIKSREVISORER Utredaren ska därför utreda rätten till pensionsförmåner för riksrevisorer samt lämna de förslag som utredaren finner vara möjliga och relevanta. Utredaren ska även lämna förslag om avgångsvillkor för riksrevisorer, särskilt riksrevisorer som avslutar sitt uppdrag . Utredaren ska överväga om en karenstid för en riksrevisor som har avslutat sitt uppdrag bör påverka riksrevisorns avgångsvillkor.