rfr · H70WRFR2 · 2019-11-06 00:00:00 — Men rätt mycket av kostnaderna för svensk utbildning ligger lite halvdolt ute i de svenska företagen. De gör stora insatser i personalutveckling och personalutbildning, och de tar också egna initiativ. Huvuddelen av utbildningssystemet måste framgent vara offentligt finansierat. Det är det offentliga som ska sköta det. Men jag tror att vi ser en utveckling där allt fler delar av utbildningssystemet kommer att ha alltmer av privata inslag. Jag nämnde den gymnasiala yrkesutbildningen. Om vi tittar tillbaka på yrkesutbildningen i ett hundraårigt perspektiv var i stort sett all yrkesutbildning privat. är nästan all yrkesutbildning offentlig. Jag tror att pendeln kommer att slå tillbaka åt andra hållet. Det intressanta är hur vi ska lösa finansieringen. Många företag är beredda, om rätt incitament finns, att kliva in och ta ett större ansvar. Men då måste vi också lösa finansieringen. Företag är lika lite som individer villiga att betala dubbelt eller betala för något de inte får. (L): Fru ordförande! Tack till inbjudna gäster! Ni har tagit upp frågan om matchning. Det är inte första gången vi hör den. Det är lätt som politiker att öka resurserna för Myndigheten för eller för den delen yrkesvux. När det gäller matchningsproblemen för de högutbildade tror jag att det generellt sett löser sig för dem genom att de hittar andra jobb, även om jobben inte motsvarar den egna examen. Både och lyfte upp det som jag tycker är extra och särskilt oroande, nämligen att matchningen mellan arbetssökande och de STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET lediga jobben har försämrats. Beror det på konkurrensen vi står inför? vilägga utbildningsresurserna från samhällets sida? Eller beror det på att till exempel förutsättningarna hos dem som söker inte är sådana att de kan få jobbet, att utbildningsutbudet inte finns eller att staten genom olika regelverk inte kan ställa tillräckligt tuffa krav på att matcha den sökande mot bristyrken eller bristutbildning? Kanske från Arbetsförmedlingen eller kan kommentera. , : Det är en stor och viktig fråga. Min bild, och jag gissar att den inte skiljer sig så mycket från bild, är att det har skett två utvecklingar parallellt på den svenska arbetsmarknaden. Den ena rör de som står långt från arbetsmarknaden. Vi har hört att allt fler inte fullgör sin gymnasieutbildning och så vidare. Det finns många nyanlända som möter särskilda problem att få sina kunskaper validerade. Parallellt med detta pågår en strukturomvandling och ett omvandlingstryck som ställer oerhörda krav på nya kompetenser. Den goda konjunkturen, som möjligtvis nu mattas av, har gjort att vi inte har sett de verkligt stora problemen. Det kommer vi att göra när kostnaderna börjar skärpas och konjunkturen går nedåt. Då kommer det att bli än allvarligare. Min huvudpoäng är att hela det svenska systemet har varit inriktat på utbildning , inte på vuxenutbildning eller vidareutbildning. Även här tycker jag att man kan titta på grannländer, till exempel som har en väl utbyggd individfinansiering för studiestöd. Det finns många länder där institutionerna på ett annat sätt har uppmuntrat vuxenutbildning. Båda behövs för att få en större rörlighet och hjälpa dem som står längre från arbetsmarknaden att också komma in. , Arbetsförmedlingen: Det är en stor fråga som det inte finns något enkelt svar på. Låt oss ta som utgångspunkt att det stora problemet i matchningen ändå är bristande utbildningsbakgrund. Vi kan titta på varför det inte sker mer, varför inte fler går in i de utbildningar som finns. Det finns återigen en rad orsaker. En är ett bristande utbud av utbildningar som passar både arbetsmarknaden och individen. Vi ska också vara medvetna om att en hel del av dessa personer har tidigare erfarenheter av utbildningssystemen som inte är särskilt gynnsamma. De har ofta erfarenhet av misslyckade utbildningsinsatser, vilket innebär ett stort motivationsarbete. Vi har infört utbildningsplikt som vi ännu inte ser effekterna av fullt ut. Men om vi går vidare på det området är det betydelsefullt att förbereda utbildningssystemet på att det kommer personer som inte alls vill gå där. De är av olika system i samhället intvingade i en utbildningssituation. Där undrar jag hur väl utvecklad pedagogiken är för att ta om hand. Vi vet att det är stor STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET skillnad på ungdomsskolan och vuxenutbildning i pedagogik, men jag skulle vilja lägga till ett tredje behov om vi skruvar upp tvångsmedlen radikalt på området. Jag nämnde hastigt att ett antal myndigheter driver ett samarbete helt på eget bevåg för att identifiera var det skaver som gör att fler inte går in i utbildning. Vi ser bland annat ersättningssystemen, som många av individerna för fram. , Styr- och resursutredningen: De som kommer från högskolan hittar jobb, även om de har utbildat sig för något annat. Det är en tanke som är viktig att föra vidare. När man pratar om matchning är frågan hur noga definitionen är, om man är för smal i definitionen av kompetens. Det tror jag gäller flera olika utbildningar. Denna diskussion förs inte bara i , utan den förs också utomlands. Där kommer resonemanget om att man måste öppna för nya arbetsmarknader och nya kompetenser. Vi är lite fastlåsta i de traditionella benämningarna och yrkeskunskaperna. (C): Tack för intressanta föredragningar från flera av er. Det är intressant att fundera över livslångt lärande ur ett långsiktigt perspektiv, men jag skulle vilja lyfta upp det mer kortsiktiga perspektivet. Det matchningsproblem som har lyfts fram pekar på en avmattning eller eventuellt en lågkonjunktur. Den kan bli både djup och mindre djup. I det läget är utbildningssatsningar och möjligheter för människor att kompetensutveckla sig ett nästa steg för att få en bättre matchning när vi kommer in i nästa högkonjunk- Då står företagen och offentlig sektor bättre rustade. Jag ställer mina frågor till och . Hur upplever ni att era sektorer, och även universitet och högskolor, är rustade att möta det livslånga lärandet i det korta perspektivet? , Myndigheten för : Med de beslut som riksdag och regering har fattat när det gäller volym pågår en expansion, vilket jag var inne på tidigare. Ur det perspektivet finns någon form av beredskap. Sedan får man börja fundera på om det behövs ännu mer expansion av något skäl. En del i expansionen är att utbildningar som bedrivs av inte är utbildningar som bedrivs på terminstid, , vardagar, och bundet. Över tid måste det ske en utveckling av utbudet mot kortare och mer flexibla kurser, vilket också är ett uppdrag vi förväntar oss att få. Det stod i budgetpropositionen från . (V): Jag ska inte upprepa frågor om sådant ni redan har svarat på. Jag har två frågor. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Den ena frågan handlar om validering. Jag har tagit upp frågan i utbildningsutskottet. Det är bra att vi på något sätt påskyndar valideringsprocesserna och förbättrar organisationen. Någon talade tidigare om attityd på lärosäten, men vi skulle också behöva prata om attityd när det kommer till validering och vår självbild av hur pass hög kvalitet vi har på våra utbildningar i jämförelse med utbildningar i andra länder. Jag menar att vi ibland har en självbild där vi undervärderar utbildningar från andra länder på en orättvis grund. Det ser vi på människor som kommer från fina och bra universitet i andra länder, som har sina meriter med sig men som ändå blir nedgraderade, inte på grund av språkkompetens utan på grund av att vi tror att vi i har de absolut bästa utbildningarna inom alla områden i hela världen. Där skulle vi behöva arbeta på något sätt. Jag skulle vilja höra en kommentar kring hur vi arbetar med en sådan förändring. Det handlar ju inte bara om hur det tar eller om att folk saknar papper på sina meriter, utan det kan också finnas något fel i vårt system som gör att människor inte får sin validering på tillräckligt goda grunder. Sedan tänkte jag ta upp något annat. Jag tycker att det är fantastiskt att vi pratar om vad livslångt lärande betyder, det vill säga just det som har tagits upp, om det handlar om ständig ekonomisk tillväxt och om hur detta ska bidra till det eller om det handlar om att människorna i samhället ska lyckas bygga upp ett samhälle tillsammans och utvecklas själva. sitter alla de viktigaste personerna när det gäller dessa frågor här. Ett perspektiv som jag saknar handlar om diskriminering – det är både inom utbildningsväsendet och på arbetsmarknaden. Det kom en forskningsrapport som handlade om att exempelvis svarta individer, oavsett om de är födda i eller inte och oavsett om de har studerat på högskola eller universitet i eller inte, har färre möjligheter att få arbete. Och de har lägre lön när de väl kommer ut i arbete än en infödd svensk arbetare som kommer från arbetarklassförhållanden. Det är jättebra att vi pratar om strukturerna. Men våra universitet och våra utbildningssäten, oavsett nivå, ser inte ut som de gjorde . Vi är många människor med olika slags bakgrunder som finns där. Då måste även denna aspekt finnas med om vi ska kunna lösa detta. vet jag knappt vem som kan svara på frågan. Men egentligen rör det alla. Vad gör vi för att motverka diskrimineringen, så att man faktiskt kan gå ut och säga till ungdomar i att det lönar sig att studera? gör det inte det för dem. Ordföranden: funderar på det svaret ska jag låta från UKÄ svara på fråga. Jag glömde dig förut – förlåt. , : Det är ingen fara. Den budget vi har, som ytterst är fastställd av , för högskolornas utbildning STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET är runt 30 miljarder eller knappt 30 miljarder. Inom ramen för det rör sig utbudet faktiskt ganska kraftigt utifrån hur behovsströmmarna ser ut. Som jag nämnde förändras det. hade vi dubbelt så stor andel kurser som vi har . I termer av valmöjligheter för högskolorna tenderar man att prioritera programstudenter, det vill säga långa utbildningar som ger en säkrare relation med studenterna. Och när efterfrågan på det går ned ökar utbudet av andra delar. Inom ramen för den beslutade kostnadsmassan sker det en matchning mot behovsbilden. Sedan kan man fråga om kostnadsmassan är tillräcklig: Har vi högre ambitioner eller inte? Men inom ramen för det som finns tilldelat sker denna matchning mot behoven. Innan vi släpper in vill jag, om jag får, kommentera frågan om validering. är det faktiskt så att det är en större övergång till högre studier bland utlandsfödda som kommit till innan skolan påbörjades än bland svenska studenter – detta är lite i linje med det talade om. Och bland dem som är andra generationens invandrare är övergångsfrekvensen också större än bland svenska studenter. Den enda grupp som skiljer sig från detta är de som har kommit till skolsystemet i skolåldern, alltså . Den gruppen fångar vi inte upp till högskolan i samma utsträckning som de svenskfödda, utan där är övergångsfrekvenserna lägre. , Universitets- och högskolerådet: Jag är generaldirektör för och högskolerådet. En del av vår verksamhet är att erkänna utländska examina inom gymnasieutbildning, yrkesutbildning och högre utbildning. Vi har en verksamhet som omfattar mellan 25 000 och 30 000 sådana ansökningar , där människor får sin utbildning erkänd i det svenska systemet och därmed kan gå vidare både till arbetslivet och till fortsatta studier. , Valideringsdelegationen: Jag tycker att det är en väldigt bra aspekt som du tar upp när det gäller valideringsfrågor. Validering handlar mycket om att synliggöra, identifiera, godkänna och certifiera den kunskap som människor har med sig, oavsett bakgrund och oavsett tidigare formella kunskaper. I vår beskrivning i Valideringsdelegationen ser vi, så att säga, att en utvecklad branschvalidering men också validering i relation till det formella utbildningssystemet stärker jämställdheten. Och det stärker jämlikheten mellan inom födda och utomlands födda eftersom vi faktiskt ser en ny dimension av kunskap. Jag tror att vi med en mer omfattande validering kan ta vara på människors kunskaper, som de har fått genom livet oavsett vad de har för bakgrund och varifrån de kommer. Ordföranden: Jag vill bara säga till er som är ledamöter att det är många som vill ha ordet. Jag ser till att en från varje parti, till en början, får ordet. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Det går också, som ni förstår, i storleksordning – eller det var tanken i alla fall. (KD): Först och främst vill jag tacka för som har gett en väldigt bred bild av vuxnas lärande – jättebra. Det som är en röd tråd genom allt detta handlar om människors behov av att vidareutbilda sig och kanske byta karriär och inriktning och så vidare. Där ser jag en nyckelgrupp, som jag inte har uppfattat har nämnts här. Det är studie- och yrkesvägledarna. De hjälper unga under både grundskoletiden och gymnasietiden att välja rätt. Men det handlar också om hjälp under arbetslivets gång. Man kanske hamnar i arbetslöshet eller sjukskrivning eller får arbetsskador som gör att man måste byta karriär och så vidare. Den bild som jag har fått är att ungdomar har ytterst lite tid för personlig vägledning i förhållande till deras intressen, fallenhet, potential och möjligheter att få ett framtida arbete och försörjning. Jag tror att det i Arbetsförmedlingen också finns ett antal vägledare. Jag skulle gärna vilja fråga både och : Hur ser ni på vägledarnas roll? Är de tillräckligt många? Behöver vi rusta den delen för att bättre kunna guida personer genom och in i ett yrkesliv där allas potential och förmågor kommer till rätta och där också arbetslivet får rätt kompetens? , Arbetsförmedlingen: Tack för frågan! Det är en väldigt viktig fråga. När vi pratar om olika delar av utbildningssystemet brukar jag vilja föra in att vi befinner oss i det här landet i en situation där väldigt många personalintensiva verksamheter utlovas expansion, så jag vill också lägga på bordet att offentlig sektor inte får suga upp för stor del av de tillgängliga kompetenserna. Vi måste lämna en del till det privata näringslivet. Det där döljs lite just nu i och med att vi inte har någon inflation i ekonomin. Skulle vi ha haft denna kompetenssituation för 10–hade vi haft en fullständigt galopperande inflation, och då hade den politiska debatten troligen sett annorlunda ut i fråga om hur man väljer att expandera olika områden. Då kommer frågan: Hur ser vi på studie- och yrkesvägledning? Det är mycket viktigt. Jag tror att det är väldigt viktigt att man direkt tänker sig att det ska digitaliseras. Det är ett utmärkt yrkesområde för att säga: Det ska expanderas. Det ska byggas ut. Men vi ska minska antalet anställda i den yrkeskåren. Det är ett utmärkt yrke där vi kan få en fantastisk expansion med minskade kostnader och minskad kompetenskonkurrens. Det är mycket bättre att sätta in dem på andra delar . Jag skulle vilja säga det. Det säger jag internt, och det säger jag också i andra sammanhang. kommer vägledningen att skötas av robotar. Det kommer att bli mycket bättre. , Utredningen om planering och dimensionering av komvux och gymnasieskola: Jo, det är klart. Ska man svara på den fråga som jag ska STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET svara på kommer man inte ifrån studie- och yrkesvägledningen. Sedan är det så att vägledningsutredningen hjälper oss. Vi kommer förstås att väga in deras slutsatser. Men det är en knixighet i detta. Vi ska försöka nå de unga och verkligen ge dem ett bra stöd för deras val, men vi vet genom ett antal studier att det i väldigt stor utsträckning är föräldrarna som väljer. Om eleverna har svårt att välja rationellt är det inte säkert att föräldrarna har det lättare. Det gäller inte minst när man resonerar utifrån att man ska vara helgarderad och säger att om man väljer högskoleförberedande kommer alla vägar att vara öppna, vilket inte är sant. Vi skulle egentligen behöva en yrkesvägledning som når de unga men som också fångar in dem vars råd vi vet betyder väldigt mycket för de unga. , : Jag vill bara berätta att i Ar- betsmarknadsutredningens delbetänkande fokuserade vi specifikt på vägledning för vuxna och tog fram en del förslag. Där finns det mycket att läsa. I övrigt delar jag det nämnde. (MP): Det här seminariet har verkligen rört ett stort livsspann, från inledande utbildning till omställning senare i livet, och en rad sektorer. Min fråga fokuserar framför allt på början – gymnasiet och tidigt i skoltiden. Utskottet besökte i och hade bland annat en session om framtidens kompetensbehov. Det är något som jag uppfattar att vi kanske inte har pratat så mycket om. Det här seminariet har handlat mycket om att ge förutsättningar för omställning. Men den fråga som jag har till , som sitter med framtidens gymnasieutbildning, är: Hur jobbar ni för att se till att vi rustar nästa generation unga med de kompetenser som kommer att vara viktiga ? En bild visade frisörutbildning – vissa av oss har helt rationaliserat bort behovet av frisörer – och estetisk utbildning längst ned. Sedan var det yrkesutbildningar där det är störst möjligheter att komma i arbete efter avslutade studier. Om detta med efter avslutade studier får för stor betydelse är jag lite orolig för att vi missar behovet av till exempel kreativa kompetenser, som var någonting av det som i sitt faktiskt ganska tidiga stadium av arbete laborerade ganska mycket kring. Det är också någonting som vissa programmerare i har identifierat som ett stort behov. Det är min fråga. Sedan har jag en kort fråga till om , om vad gör som gymnasieskolan skulle kunna göra. Skulle du kunna utveckla det något mer konkret? , Utredningen om planering och dimensionering av komvux och gymnasieskola: Först gäller det statistiken över hur det går för eleverna STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET efter avslutad utbildning. Ni får inte övertolka det. Det är inte så att vi ser det som något definitivt svar. Det är mer ett sätt att stimulera tänkandet och att fundera på: Hur hjälper vi både samhället och de enskilda på bästa sätt? Men jag tycker på något sätt att din fråga understryker det som har varit ett annat tema under den här förmiddagen. Vi pratar om pendlar som slår. Vi pratar om samhälleliga behov, och vi pratar om individens rättigheter och den enskildes behov. Jag har inte hört någon som har sagt att det är antingen eller, utan det gäller att hitta balanspunkten. Det är precis det som vi också försöker göra. Du har helt rätt i din utgångspunkt. Även om vi nu kommer att föreslå detsamma som andra har varit inne på, att vi ska stärka samhällets möjligheter att ge bra beslutsunderlag för dem som planerar, kommer det att vara jättesvårt. Det är både enskilda och samhälleliga institutioner som ska planera och budgetera för utbildning. Även om de är otroligt skickliga kommer det att vara jättesvårt. Jag kan ta min egen stad som utgångspunkt, där vi just nu har en bra tillväxt med jobb. Om någon hade sagt till mig att en av de snabbast växande branscherna är visualiseringsbranschen hade jag sett förnumstig ut och sagt precis vad jag trodde. Nej, det hade jag inte gjort, utan jag hade sett fullständigt frågande ut. Men det fanns några kreativa unga Norrköpingsbor som fattade att detta nog kunde bli någonting. håller de på att se till att vi blir väldigt framgångsrika inom det området. Det gäller att hitta balanspunkten, och där tror jag att vi ändå kan göra ganska mycket från samhällets sida för att ge dem som planerar bättre underlag. , Myndigheten för : Tack för frågan! Låt mig ta upp ett par saker som skulle kunna inspirera yrkesutbildningen för ungdomar och för vuxna! Det ena är ett väldigt nära samarbete med arbetslivet och arbetslivets representanter. Det är lätt om man bestämmer sig för det. Det andra är kanske lite mer komplicerat. Det gäller innehållet på detaljnivå i gymnasieskolan eller vuxenutbildningen. är den enda skolform där det inte är staten som fastställer innehållet, utan det görs i samspel mellan arbetslivet och en utbildningsanordnare. Det gör att innehållet i utbildningen i någon direkt mening anpassas till de behov som arbetslivet har på kort sikt eller på medellång sikt. Innehållet ändras också successivt under utbildningens gång om det behövs. Vi ser till exempel inom att det digitala innehållet i många utbildningar ökar väldigt kraftigt. Detta är ett par exempel på saker som man skulle kunna titta på, tänker jag. , Styr- och resursutredningen: Jag vill lyfta att vi i utredningen lade fram hur viktigt det är att ha en ordentlig analys – och då är det samhällets olika sektorer – så att man väger samman detta. Vad är det för någonting? STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Jag tror inte heller att någon kommer att kunna förutse vad som händer inom väldigt många sektorer. Vad det gäller högskolan har det alltid varit framfört att högskolan inte bara utbildar för dagens arbetsmarknad utan gör individerna kapabla att möta en arbetsmarknad som vi kanske inte ser . Sedan vill jag ge en liten känga. Under utredningens gång, när vi frågade om det livslånga lärandet och pratade med arbetsgivarföreträdare av olika slag, var det väldigt tunt med förslag i fråga om vad det egentligen var man ville ha och vad man egentligen ville se för kurser och så vidare. Jag tror att det behövs en dialog, men jag tror att den också behöver omfattas av att det är ganska osäkert. Man får försöka att leta sig fram. Det finns inga säkra, givna delar. Men dialogen mellan olika delar är oerhört viktig. Det gäller även i det förslag som vi har i utredningen. Ordföranden: Då vill jag säga till ledamöterna att tiden för oss är ute, men alla partier har fått ställa en fråga. Passa på i minglet efteråt att haffa den ni vill ställa en fråga till! , , får avsluta seminariet. (M): Jag vill först rikta ett stort tack till alla er som har kommit hit som våra gäster, inte minst till alla er som har kommit med mycket kloka inspel under seminariet. En tanke slog mig. Jag önskar att en del av de ungdomar som jag möter – som kommer hit och guidas i huset – och som är jättestressade över sina betyg och tror att hela livet är förstört om man får dåliga betyg hade fått en chans att höra vilka fantastiska möjligheter det finns i att utbilda sig även i vuxen ålder, även om man inte har toppbetyg när man lämnar gymnasiet. Det finns många möjligheter, men det känns också som att vi har en del utmaningar framåt. Det var två siffror som fastnade i huvudet: åtta och fyra. Det är åtta myndigheter och fyra departement, så vi har många spelare eller många kockar i den svenska utbildningssoppan, om man säger så. Ord som ”olika delar” och ”stuprör” har förekommit i flera inspel. Där tror jag att vi i utskottet och vi som jobbar med övergripande politik har någonting att fundera över. Hur får vi delarna att hänga ihop och komplettera varandra, och hur gör vi det tydligt för alla intressenter? Det handlar om ungdomar och vuxna som behöver utbilda sig och om företag och offentliga arbetsgivare. Hur hänger systemet ihop, och vilka möjligheter finns? Det är jätteviktigt att vi kommer vidare. Vi har fått fantastiskt många bra inspel kring utmaningar som vi behöver ta vidare. Någonstans är detta avgörande. Vi har kompetensbrist. Vi pratar mycket om ekonomiska utveckling, som är beroende av att vi får rätt kompetens på rätt plats och tillräckligt många kompetenta medarbetare. Den ekonomiska utvecklingen har varit mycket i fokus här och de aspekter av utbildningssystemet som rör de bitarna. Det är jätteviktigt. Men det är också viktigt, som några har nämnt, med personlig utveckling och bildning. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Bildningen lägger grunden till mycket nytänkande. Det handlar om att man har en bredd i sin kunskap och kompetens. Då är bildningen väldigt viktig. Även om inte vi har pratat om den betyder den mycket för utveckling. Det handlar om ekonomisk utveckling och inte minst om att vi kan fortsätta att vara en demokratisk nation med en positiv utveckling för våra invånare. Med det avslutar vi detta seminarium, men dagen är inte slut. Det serveras lunch i sammanbindningsbanan, där vi tog kaffet.