rfr · H60WRFR2 · 2019-01-01 00:00:00 — Det finns också oroande tendenser från kanske den viktigaste finansiella marknaden, , där presidenten och hans olika myndigheter verkar vara i ständig fejd med varandra. Är det något som behövs för att hantera kriser är det förtroende. Förtroende behövs inom länder. Jag kan känna en oro över utvecklingen i . Men det behövs också mellan länder när vi ska försöka hantera risker och kriser. Även där tycker jag att den tendens vi ser till protektionism och mindre vilja till samverkan och samarbete är oroande. Där behövs det starka aktörer som har en stark röst för att samarbete och samverkan ska vara vägen framåt. Där är en av de starkaste rösterna internationellt, och det kommer vi att fortsätta vara. Frågan om proportionalitet är en fråga som har tagit upp. Det finns anledning att fundera över om det finns möjlighet att anpassa regelverken efter storleken och risktagandet i de finansiella instituten, inte minst för att försöka skapa en bredare marknad med fler aktörer som kan ha olika pusselbitar i det finansiella systemet. I samband med till exempel bankpaketet har vi fått genomslag för att minska rapporteringskraven när det gäller de mindre aktörerna. Det är ju något som av många upplevs som betungande både ekonomiskt och administrativt. kommer man att kunna justera både mängden data som ska rapporteras och också rapporteringstillfällena. Detta visar att vi inte bara diskuterar utan också kommer till konkreta beslut för att skapa möjligheter för mindre aktörer. Låt mig nu ta upp viktiga frågor. Vi ska vara ärliga och säga att de regleringar vi genomför har ett pris. Vi måste vara öppna med det, och vi måste också kunna analysera värdet av dem i relation till priset. För bara betalade jag min bilförsäkring. Det är en massa tusenlappar som går åt och som skulle kunna användas till mycket roligare saker. kan jag känna: Vad fick jag egentligen för att jag betalade försäkringen? Jag har inte utnyttjat försäkringen, och jag har kört försiktigt, så det var kanske en onödig kostnad. Men är det en försäkring som jag självklart behöver, för när det väl händer något är jag väldigt glad över att jag har byggt upp ett försäkringsskydd. Det är på detta sätt vi ska se de åtgärder som vi vidtar . Det är ett sätt att skapa större trygghet i det finansiella systemet och därmed kunna hantera svåra kriser framåt. Jag tycker att det nu finns möjlighet att börja göra analyser av hur det regelverk vi har inrättat nationellt och internationellt börjar få effekt. Vi kan till exempel se på bostadsmarknaden, där vi har en balanserad prisutveckling snarare än de väldigt snabbt stigande priser som vi har sett och som skapar många utmaningar. Inte minst ökar de inträdesbarriärerna för människor som ska ta sig in på bostadsmarknaden. Vi har också en lugnare utveckling som gör att det finns möjlighet för eftertanke i de beslut som oftast har den största ekonomiska bäringen på vår STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN privatekonomi genom hela livet, nämligen bostadsaffärer. finns det en möj- lighet att hinna reflektera och inte fångas upp i stressen att behöva fatta stora beslut på väldigt . Jag tror att detta också gör att vi får en större trygghet, en mer balanserad utveckling och därmed kan hantera risker bättre. Min slutsats är alltså att det pris vi har betalat absolut har varit värt kostnaden och skapar mycket större stabilitet framåt. När det gäller den europeiska utvecklingen och utvecklingen med alterna- tiva marknader tycker jag att vi måste vara medvetna om att det kan slå åt två Det är självklart inte bra om vi bara för över riskerna till aktörer som vi inte har lika bra kontroll på och inte vet lika mycket om. Jag tycker inte att vi ska dra slutsatsen att det är enda vägen, utan det finns också en annan väg. Till exempel kan man föra över de dåliga lånen till aktörer som har bättre förmåga att hantera dem och kanske till och med har möjlighet att få in en del av dem, vilket ju de europeiska bankerna inte har visat särskilt stor förmåga till. Därmed är de också potentiellt bättre lämpade att hantera de risker som de dåliga lånen innebär. Jag tycker att det skulle vara en utveckling i rätt riktning. Skulle det däremot visa sig att vi bygger upp risker i andra delar av det finansiella systemet måste vi vara beredda att agera även på de riskerna. Det är därför som jag lyfter fram att frågan om finansiell stabilitet inte är en fråga där vi kommer att vara klara, utan vi kommer att behöva arbeta med att möta nya risker i ekonomin. (C): Ordförande! Jag ska gå direkt på mina frågor. tog upp det faktum att års finanskris var orosmol- nen ändå tydliga. De faktorer som sedermera skapade krisen var inte okända. När krisen var ett faktum var det förhållandevis enkelt att peka på vad som var anledningen till att det gick som det gick. Det finns ju liknande orosmoln . Om det kommer en förnyad kris kommer det också då att vara ganska enkelt att peka på varför det blev som det blev. Därför vill jag fråga er som sitter på rik kompetens på området: Om man jämför orosmolnen års kris med de orosmoln som finns , vad Jag är särskilt intresserad av att höra vad , som inte drog hela sitt cv, har att säga. Vilka paralleller drar du mellan läget nu och de risker vi då såg? Den andra frågan går till den som känner sig hugad. Det riktigt nya i de föredragningar vi har hört här är tydligheten när det gäller cyberhoten och vär- det av att värja sig inför dem. Detta visar på samhällets komplexitet. göra något politiskt kring detta behöver både finansutskottet, justitieutskottet, försvarsutskottet och andra att behöva ha ett ord med i laget. Vilka aktörer är det som bör ha lead på detta? Ska vi behandla det som en finansiell fråga, en försvarsfråga, en fråga för den civila rättsstaten eller är det STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Utvecklingen kommer ju att ställa nya krav på den svenska rättsstaten. Det vore intressant att höra hur ni ser på det. (SD): Tack för bra föredragningar! Det verkar som om det ändå råder samsyn om att det svenska banksystemet har förhållandevis god motståndskraft. Vi kan därmed klappa oss själva på axeln och konstatera att vi har gjort ett hyfsat jobb på den fronten. Min första fråga riktar sig till och gäller hur man ser på ett scenario där tillsynen skulle hamna hos eller delas med ECB. Ni har ju erfarenhet av samarbete med dem. Jag skulle därför vilja höra hur ni tror att deras förutsättningar ser ut när det gäller att bedriva lika kvalificerad tillsynsverksamhet som deras nationella motparter. Min andra fråga fortsätter på samma tema och handlar om bankunionen, som ju är direkt kopplad till frågan om euron, eftersom euron är en förutsättning för tillsyn i bankunionen. Vid ett inträde i bankunionen lämnar vi ifrån oss kontrollen över de svenska bankerna till ECB men får ett närmast obefintligt inflytande i den gemensamma tillsynsmekanismen SSM. Då undrar jag om ministern ser några fördelar med ett upplägg där ett land avstår från kontroll över den inhemska banksektorn i exempelvis kristider. (V): Tack för era föredragningar! Vi har fått mycket reglering av finanssektorn, men vi ska vara medvetna om att regleringen hade varit ännu starkare om inte finanssektorn hade bedrivit så stark lobbyism. Detta är det värt att ha med sig, tycker jag. Jag är inne på att vi borde ha en högre bruttosoliditet i bankerna än vad vi har . Riskbaserade modeller har både fördelar och nackdelar. Bankägarna har alltid ett egenintresse av att kunna ta emot vinst. Därför tycker jag att det är rimligt att öka bruttosoliditeten. Det är självklart också bra att man stramar åt de riskbaserade modellerna. En fråga som jag tycker hamnar lite i bakvattnet gäller bankernas sammanflätning med varandra. Vi tänker oss att hushållens skuldsättning är mycket stor och utgör en stor risk och lyfts upp i internationella sammanhang. vise att har en mycket intressant siffra. Den visar att de fyra storbankernas exponering mot varandra i form av värdepapper utgör 30– , lite beroende på vad man räknar med, av deras så kallade kärnprimärkapital. Om vi tänker på hushållens skuldsättning och att bankerna har en sammanflätning i den storleksordningen, vilken enorm dominoeffekt det skulle få i det här landet! Det utgör en väldigt stor risk för den finansiella stabiliteten. Visst, man kan då kräva att bankerna ska ha större bruttosoliditet eller mer kärnprimärkapital, men kan man göra mer? Kan man på något sätt reglera att bankernas sammanflätning med varandra ska utgöra en mindre andel? Jag förstår att man i och med detta också kan flytta risken någon annanstans, men jag tycker ändå att det är värt en diskussion. Jag tycker inte att den här STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN frågan lyfts upp tillräckligt i debatten. Min fråga går alltså främst till berörda myndigheter: Hur resonerar ni? Vad har ni valt bort, och vad finns att ta till? Skulle ni tycka att detta behöver ses över? Min andra fråga gäller likviditeten. vill att man ska ha den i fler valutor och att det ska regleras. verkar inte tycka så. Jag skulle vilja veta varför inte tycker så. stresstest verkar det ju som om det skulle behövas. , Nordea: Fru ordförande! Man kan säga att varje kris är Det är det flera som har sagt . Men ser man till historien är det alltid en sak som de handlar om, nämligen för höga kreditrisker. har fått låna för mycket. Det är grunden i alla kriser. Därför är det viktigt att ha koll på de bitarna. var det frågan om fonder som fick ett utflöde och blev tvungna att sätta stopp. Det var en stor fransk bank som fick göra det. en av de frågor jag tog upp i mitt anförande. Den risken har ökat, skulle jag säga, eftersom det inte finns någon köpare på andra sidan av de tillgångarna i kan jag konstatera att de två saker som lyftes som huvudorsaker i krisen – vi talar om subprime i och låneförmedlingen av aktörer som inte behöll någon risk på sin egen balansräkning utan skickade den vidare – är företeelser som i har vuxit sedan krisen och alltså blivit vanligare. andra delen som man talade om var too-big-to-fail-banker, alltså för stora ban- Stora banker i har blivit större . Har man då lyckats han- Det är jag tveksam till. I tillägg till detta har vi det som jag har pratat om, alltså att risker har flyttat Även om nordiska banker är hårt reglerade – ni har kanske noterat att jag inte har invänt mot detta här, för jag tycker att det som har skett har varit rimligt – flyttar man riskerna någon annanstans. Låt mig också lite kort kommentera detta med cyberhot. Jag bakar ihop hela området cyberhot, säkerhetsskydd och informationssäkerhet. Det finns ingen bank i världen som vill att systemen ska bli hotade på något sätt, dels för att man sitter på banksekretess, dels för att de måste fungera för att ekonomin ska fungera. Vad vi nu ser i är ett exempel på den dubbla reglering jag tog upp När det gäller de här frågorna har vi tre olika myndigheter som i prin- cip reglerar samma sak, det vill säga , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och Säkerhetspolisen. Man kan tycka att dessa myndigheters uppgifter var för sig är rimliga, men när det finns tre myndig- heter som ställer olika krav på samma område blir det besvärligt att bedriva Det är en kostnad som ekonomin får ta, helt enkelt, om man tycker att det ska vara på det sättet. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN När det gäller finansiering och sammanflätning delar jag uppfattning. Jag tycker att det är bra om man har en diversifierad finansiering. Det är därför stora banker väljer att ha en global finansiering av sin balansräkning. Finansmarknadsminister (MP): Låt mig börja med fråga om cyberhot. Det är ju ett brett hot som kan påverka många olika delar av samhället. I det här sammanhanget är det ett hot som är väldigt uppenbart när det gäller det finansiella systemet. Jag skulle säga att det inte finns någon aktör i samhället som inte har ett ansvar för att göra vad de kan för att förebygga och rusta oss för att klara av den typen av störningar. Självklart finns det ett övergripande ansvar hos försvarsaktörer och rättsvårdande myndigheter att se hoten och vara beredda, att fånga upp signaler om att det kan vara något på gång. Där vet jag att det pågår ett aktivt arbete som regeringen också har varit djupt involverad i. Men självklart har också finansiella aktörer ett stort ansvar, inte minst för att bygga upp resilienta, motståndskraftiga system. Skulle man få en störning i en del finns det möjlighet att flytta verksamheten till en annan. Då handlar det om konkreta saker som serverhallar och att det finns flera system, så att uppgifter och data finns på många ställen och inte bara på ett enda ställe, för det blir väldigt sårbart. Det finns alltså väldigt mycket som behöver hanteras av det finansiella systemet. Jag är glad över att våra myndigheter och också de finansiella aktörerna nu har en större medvetenhet om hotet . Jag fick också en fråga om bankunionen. Jag tror att det är viktigt att vara medveten om att det finns för- och nackdelar med nationell och internationell reglering. har en hård erfarenhet av att ha haft ett stort finansiellt system i ett relativt litet land . Det var svårt att hantera. har bankernas balansräkningar vuxit avsevärt efter det också. Kan man dela risken med andra kan det vara ett sätt att hantera risken bättre. Det är detta som bankunionen är till för att göra. Man ska gemensamt hantera stora finansiella störningar. I den andra vågskålen finns det kostnader, precis som påpekar. Vi har mindre möjlighet att utforma tillsyn och myndigheters arbete efter nationella perspektiv och nationella företeelser. Det finns också saker som särskiljer det svenska finansiella systemet från andra finansiella system. Vi får mindre direkt möjlighet att påverka utformning och liknande. Just eftersom detta är en komplex fråga där det finns både fördelar och nackdelar har vi bett en utredning att titta på frågan om bankunionen och komma med ett bättre underlag. Bankunionen finns nu på plats, och man börjar kunna analysera detta. Utredningen kommer med sin analys . Då kommer vi också att ha bättre underlag för att väga fördelar och nackdelar mot varandra. , : Fru ordförande! Detta med cyberhot är en väldigt bra fråga. illustrerade detta bra. Jag tror att det finns väldigt STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN många olika krav. Låt mig återgå till detta med e-kronan. kritiska till införandet av e-kronan, men vårt viktigaste budskap är att det bör bli föremål för en offentlig utredning. En fördel med e-kronan skulle kunna vara att man möjligtvis skulle kunna bygga upp ett mer autonomt system som skulle kunna klara en kris bättre. då bör det sättas i ett perspektiv. Jag tror att det skulle vara bra med en utred- ning som handlar om motståndskraft i betalningssystemet. en av de absolut viktigaste frågorna att ta upp. Jag tror att dessa frågor kan länkas ihop. Därför har vi varit skeptiska till att gå på e-kronan ur ett Riksbanksperspektiv, utan vi vill ta det bredare betal- Låt mig gå in på detta om banktillsynen. Systemet heter ju SSM – Dioukarev sa ECB, men själva banktillsynsdelen av ECB heter SSM. arbetet fungerar alldeles utmärkt. Vi ska inte överdriva hur stort det samarbetet Vi har fortfarande många nordiska banker som inte har någon koppling till Det kommer då oftast via och de baltiska länderna men ändå i Men det blir större och större, för Nordea är ju den stora Frågan om bankunionen har redan besvarats här. Det är ju en utredning som tittar på detta. Generellt kan man inte säga att det ena är mycket bättre än det Man får väga för- och nackdelar med internationell samordning kontra lokal och regional kunskap och expertis. Sedan har vi beslutsfrågan: Vem fat- tar de ultimata besluten? Vi kommer inte att kunna komma in i det högsta beslutande organet om vi inte går med i euron. Men det får utredningen titta och jag har diskuterat detta med bruttosoliditet vid flera Jag vidhåller att jag inte är emot det. Jag vill ha modeller som är strama, för det är enda sättet att behålla det riskbaserat. Men vill man bara ha bruttosoliditet säger man att det inte ska vara riskbaserat. Jag förstår inte hur man kan försvara en sådan uppfattning, för då får vi ett system där krediter med hög risk får samma kapitalkrav som krediter med låg risk. Det svåra är att hitta en mätmetod här. Den måste vara stram och reglerad, så att bankerna inte får fritt spelrum. När det gäller att reglera stora banker delar jag dock oron. Utmaningar skrev jag också om stora bankkoncerner som är verksamma i många olika länder. Det nya är att de också har stora filialer. delvis ett nytt regelverk från , där man försöker ta hand om detta. Men jag vet inte om detta är möjligt att reglera. Då måste man nog göra det närmast på global nivå. Det är svårt att tänka sig ett EU-perspektiv på detta. Jag tror att vi får försöka hantera det som det är. vill jag ta upp detta med likviditetskrav. Man ska inte överdriva Vi tycker också att man ska ha likviditet i väsentliga valutor. Vi tycker att bankerna ska uppfylla 100 procents LCR. Det gör de, punkt slut. Men frågan är hur de uppfyller detta. Jag tycker lite schematiskt att det är bättre att de har 150 procents anpassning av dollarexponeringen och 60– STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN på kronor än tvärtom. I kris finns det ingen i att ringa som har dollar. Då är det bra om bankerna har det själva. har de det till och med direkt i Fed. har de på marginalen lite mindre kronor. Det är den balansgången som vi har velat ha, och därför har vi hårdreglerat detta med euro och dollar. Jag är dock enig med : Det ska inte vara noll kronor i kassakistan. Det är inte syftet. Det kommer vi också att vara tydliga med i vår tillsyn framöver. , : Cyberfrågan är en bred fråga. Det är en fråga i den finansiella sektorn, en försvarsfråga, en infrastrukturfråga med mera. Det är något som vi kommer att få leva med , och det har i grunden att göra med hur staten ger sig till känna i en helt digitaliserad värld och vad andra gör i en helt digitaliserad värld. Detta behöver man säkert jobba med . Utöver det jag just har nämnt finns det också frågeställningar om vad som ska vara i , vad som ska vara utomlands och vad som redan finns utomlands när det gäller finansiella tillgångar och hur de ska registreras. Här finns det mycket viktiga frågeställningar som vi säkert kommer att ha god anledning att diskutera framöver. Detta om SSM är det svårt för mig att svara på, för jag har inte tillsyn. Men låt mig säga att jag 2006 höll ett tal där jag framhöll att det är angeläget att det finns en europeisk tillsyn. Om EU behåller sin nuvarande form kommer vi förr eller senare att få så pass mycket gränsöverskridande bankverksamhet att det inte kommer att fungera att ha regional eller lokal tillsyn när alltmer blir paneuropeiskt i en eller annan form. Detta tror jag fortfarande på. Från min egen synpunkt är det mer en fråga om när detta inträffar ur ett svenskt perspektiv. När det gäller tillsyn som sådan tror jag att det är mycket bättre om man är långt hemifrån när man utövar den. Det finns alltid en risk för att man är lite för nära dem man ska ha tillsyn över. I det avseendet tror jag att SSM är mycket bra för , helt oberoende av om går med i SSM eller inte. Låt mig ta upp frågan om interdependens mellan banker. viregler om stora exponeringar. Det är ungefär så långt det har gått att komma när det gäller det internationella arbetet. Men det väcker bara den grundläggande frågan: bostäder och kommersiella fastigheter är säkerhetsgrundbulten i det svenska finansiella systemet. Det är detta som gör att det är så oerhört viktigt att det inte blir bekymmer på den kanten. Om man går långt tillbaka i tiden hade vi i vad vi kallar för affärsbanker. De lånade ut pengar till företag som gör affärer. Sedan hade vi bostadsinstitut som skötte bostadsfinansiering och lånade ut till bostäder. Sedan har det blivit så att vi har gjort om affärsbankerna till bostadsbanker. En viktig strukturell fråga för framtiden är om detta är ett lämpligt och bra sätt att ha det. Mot den bakgrunden tror jag att det är både nyttigt och bra att det nu förs en diskussion i om hur det ska se ut med diverse STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN nya långivare för bostadssektorn, förutsatt att de sköts på ett korrekt och bra Jag tror inte att det vore helt fel om pendeln svänger lite tillbaks i riktning mot hur vi hade det tidigare. , : Vem bör ta ansvar när det gäller cyberho- MSB och Försvarsmakten har initialt tagit ansvar, och jag tror att detta är Detta är en oerhört viktig sak. Det går hand i hand med att många myndigheter har blivit utsedda till beredskapsmyndigheter och ska rusta upp sig i allmänna lag. Vad kan man då göra? Vi på Riksgälden är ansvariga för statens internbank. Det är en liten verksamhet som spänner . att myndigheter kan betala ut pengar. Vi kommer att sätta igång ett projekt som kommer att titta på ett nytt internbankssystem. Jag kan mycket väl tänka mig att det systemet blir helt slutet inom staten. Det kanske är åt det hållet man ska gå, att man har slutna system för att öka säkerheten och för- Jag vill inte att de ska komma och hacka våra system eller riks- systemet, där alla pengar och betalningar samlas vid dagens slut. Det finns många olika saker att tänka igenom. Jag tror att de behöver dis- kuteras, men de kan absolut inte diskuteras i offentliga sammanhang. hitta former för hur man ska prata om detta. Vad kan man göra när det gäller bankernas sammanflätning? ringsramverket finns det regler om att den efterställda skuld som man ska ha och som man ska kunna konvertera inte får vara sådan att man skapar förluster och spridningseffekter om man skriver ned den, utan den ska helst inte ägas av andra banker. Där finns det regler och gränser. Man har försökt tänka ige- nom detta lite, för man ska kunna hantera en bank i kris utan att själva kris- hanteringen skapar spridningseffekter, vilket annars blir fallet med samman- (KD): Tack för bra föredragningar! Det finns mycket intres- sant som man skulle vilja djupdyka i. Detta med dark pole låter till exempel som en tv-serie på Netflix i flera obehagliga säsonger. Jag har två frågor. Den första går till Ingves och , som båda talade lite om detta med normal räntemiljö. Ingves har i ett antal tal varit inne på att vi när inflationstrycket återkommer behöver komma tillbaka till en normal räntemiljö. Vad är det ? Är det det som rådde före finanskrisen, eller är det något annat? Intuitivt tänker man att det som avses kanske är det som rådde tidigare, och jag tror kanske att det är detta som avses, men det blir inte riktigt explicit vad det handlar om. Den andra frågan handlar om bolånen. är detta ingen kritik mot Finans- inspektionen, som ju har ett uppdrag som gäller framför allt makronivån. geringen gör mycket fel, men en sak som man har gjort rätt är att man har samlat ihop uppdragen som bostadsminister och finansmarknadsminister i en STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Det är klart att de makrorestriktioner vi lägger på detta för att minska utlåning också får mikrokonsekvenser som är rätt betydande. nämnde själv möjligheten till eftertanke när man ska köpa ett hus eller en lägenhet. Den är rätt stor om man inte får någon kredit. Man får gott om tid för eftertanke om man i stället drivs in i en dyr hyresrätt och inte kan bygga upp en kapitalbuffert. Jag tycker att det är ett stort problem att priset för överskuldsättningen och de risker som finns är väldigt ojämnt fördelade. Det är alltför få som betalar detta pris. Frågan går till Per , men även Thedéen kan få reflektera över detta. Vad skulle krävas av Per för att skulle kunna lätta en del på kreditriskerna? Jag tänker på två saker där jag gärna vill ha en reflektion.