urf · H6A5URF2 · 2019-06-17 00:00:00 — När det gäller riksrevisorer finns därför ett behov av att kunna meddela övergångsrestriktioner även vid en övergång till annan statlig verksamhet. Vi föreslår därför att en riksrevisor som avser att lämna eller har lämnat sitt uppdrag ska vara anmälningsskyldig vid övergång till all annan verksamhet 50 a. prop. 7 KARENS FÖR RIKSREVISORERNA och inte som för statsråd och statssekreterare endast vid övergång till annan än statlig verksamhet. 7.6.5 Kriterier för övergångsrestriktioner De kriterier för att meddela ett statsråd eller en statssekreterare övergångsrestriktioner som framgår av 5 § i lagen med restriktioner för statsråd och statssekreterare, bör även kunna vara tillämpliga vid en prövning av om restriktioner ska meddelas en riksrevisor vid övergång till annan verksamhet. Vid prövningen av om en övergångsrestriktion ska meddelas görs inledningsvis en bedömning av om en person till följd av sitt ämbete fått känslig information eller kunskap. Om det vid en övergång till annan verksamhet finns en risk för att användning av informationen eller kunskapen kan leda till en ekonomisk skada eller förtroendeskada för staten, eller en otillbörlig fördel för en enskild, ska en övergångsrestriktion meddelas. Vid övergång till annan än statlig verksamhet kan prövningen förväntas motsvara prövningen vid ett tidigare statsråds eller en tidigare statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet. En övergångsrestriktion ska då meddelas om det finns en risk för att den känsliga information som en riksrevisor tagit del av kan leda till en ekonomisk skada för staten, en otillbörlig fördel för någon enskild eller att allmänhetens förtroende för staten skadas, om riksrevisorn övergår till den aktuella verksamheten. Vid övergång till annan statlig verksamhet är det förtroendet för staten som helt står i centrum. Blotta misstanken om att en riksrevisor i sin granskning har påverkats av framtida anställningar eller uppdrag, eller förhoppningar om sådana, skulle innebära en allvarlig skada. Det innebär att det ska ske en prövning av om det finns en risk för att allmänhetens förtroende för staten skadas om riksrevisorn övergår till en verksamhet som denne tidigare granskat eller haft i uppdrag att granska. En övergång till annan statlig verksamhet kommer inte sällan att vara utesluten, i vart fall om övergången ska ske i nära anslutning till att uppdraget som riksrevisor avslutades. Bedömningen av om det finns skäl att meddela en övergångsrestriktion måste dock göras från fall till fall och med utgångspunkt från omständigheterna för den aktuella övergången. En övergång som innebär att en riksrevisor eller en tidigare riksrevisor är aktuell för en anställning som myndighetschef för en förvaltningsmyndighet måste betraktas som särskilt känslig. I 8 § andra stycket i lagen om restriktioner för statsråd och statssekreterare anges att om nämnden meddelar en övergångsrestriktion ska nämnden även besluta om ersättning. I 10 § regleras den ersättning som ska utgå som en person omfattas av övergångsrestriktioner. Ett tidigare statsråd eller 7 KARENS FÖR RIKSREVISORERNA en tidigare statssekreterare har som tidigare nämnts rätt till ersättning, om per- sonen inte har rätt till avgångsersättning respektive avgångsvederlag. ningens storlek ska motsvara det belopp som personen fick i arvode eller lön vid avgången, och minskas i enlighet med vad som gäller för statsråds av- gångsersättning respektive en statssekreterares avgångsvederlag. När det gäller tidigare riksrevisorer bör, på motsvarande sätt som för ett tidigare statsråd eller en tidigare statssekreterare, en rätt till ersättning före- ligga när en övergångsrestriktion meddelas. Om en tidigare riksrevisor har rätt till avgångsvederlag bör emellertid inte någon ersättning utgå. från ett statsråd eller en statssekreterare kan en riksrevisor ha rätt till en in- Inte heller i ett sådant fall bör någon ersättning utgå. I de fall då en tidigare riksrevisor inte har rätt till avgångsvederlag och inte heller har rätt till inkomstgaranti bör en ersättning motsvara vad riksrevisorn fick i lön när uppdraget avslutades, och avräkningsreglerna för riksrevisorers avgångsvederlag bör gälla. Behovet av beslut om ersättning med anledning av övergångsrestriktioner till tidigare riksrevisorer kommer att vara mycket begränsat, då nämnden en- ligt vår bedömning bör besluta att de riksrevisorer som fullgör förordnandeti- den är berättigade till inkomstgaranti. I övriga fall saknas rätt till avgångsve- derlag endast om riksrevisorn skiljs från uppdraget eller om rätten till avgångs- vederlag framstår som oskälig. 7.6.7 Sekretess bör inte gälla för uppgifter i ett ärende om en riksrevisors övergångsrestriktioner I samband med att lagen om övergångsrestriktioner för statsråd och statssekreterare trädde i kraft ändrades lagen (2009:400) om offentlighet och sekretess. I 32 kap. 6 b § infördes en bestämmelse om att sekretess ska gälla i ett ärende om prövning enligt lagen om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet, för uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. Sekretess upphör att gälla när ett slutligt beslut meddelas i ärendet. Motiven för införandet av sekretessen var bl.a. att allmänintresset visserligen är stort när det är fråga om personer med uppdrag och anställning som statsråd och statssekreterare, men att det finns ett intresse såväl hos statsråd och statssekreterare som hos den tilltänkta arbets- eller uppdragsgivaren att uppgifter om den planerade övergången inte kommer till allmänhetens kännedom i ett alltför tidigt skede. Särskilt viktigt kan detta vara i en situation då övergångsfrågan aktualiseras som den enskilde är statsråd eller statssekreterare.51 Vi gör bedömningen att motsvarande behov av sekretess när en riksrevisor anmäler ett ärende för prövning inte är lika starkt och att det inte är motiverat 51 a. prop. 7 KARENS FÖR RIKSREVISORERNA att en riksrevisors anmälan om övergång till annan verksamhet omfattas av sekretess. 7.6.8 Vilken nämnd som ska pröva ärenden Vi föreslår att statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner även får i uppgift att pröva övergångsrestriktioner i samband med en riksrevisors övergång till annan verksamhet. Vi har övervägt om det finns andra möjligheter. Ett alternativ är till ombudsmän och riksrevisorerna, vilken har god kännedom om riksrevisorernas uppdrag. Prövningen av om övergångsrestriktioner ska meddelas kan vara både svår och känslig, och det är angeläget att en tydlig praxis utvecklas för att säkerställa att bedömningen genomförs utifrån gemensamma utgångspunkter och på ett likartat sätt. Antalet ärenden som kan komma att prövas när det gäller riksrevisorer förväntas bli mycket få, och möjligheten att skapa en praxis och bedömningsgrunder kan bli begränsad om uppgiften skulle läggas på till ombudsmän och riksrevisorerna eller . statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner har inrättats för bedömning av frågor om just övergångsrestriktioner. Vid utformning av de regler som gäller för nämndens verksamhet och sammansättning har beaktats både behovet av kompetens och storlek, och att ärendena ska kunna behandlas från det att anmälan är fullständig. Vi ser det som mest lämpligt att denna nämnd även får i uppdrag att pröva restriktioner vid riksrevisorers övergång till annan verksamhet, särskilt när prövningen av riksrevisorers övergångsrestriktioner föreslås ske utifrån en lag som med få undantag överensstämmer med regleringen i lagen om restriktioner för statsråd och statssekreterare. Nämndens huvudsakliga verksamhet kommer även fortsättningsvis att omfatta prövning av restriktioner i samband med statsråds och statssekreterares övergång. Det torde bli ytterst ovanligt att en prövning av eventuella restriktioner för riksrevisorer aktualiseras. Att ändra nämndens namn till följd av denna tillkommande uppgift ter sig inte motiverat. Däremot bör nämndens uppgift att även pröva restriktioner vid riksrevisorers övergång till annan verksamhet införas i 1 § i instruktionen för nämnden. 8En eventuell ställföreträdande riksrevisors avgångsförmåner och karens Förslag: En ställföreträdande riksrevisors villkor ska beslutas av till ombudsmän och riksrevisorerna. Den ändring vi föreslår i 1 § lagen med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna ska gälla även för en ställföreträdande riksrevisor. Den föreslagna lagen om restriktioner vid riksrevisorers övergång till annan verksamhet ska gälla även för en ställföreträdande riksrevisor. Bedömning: En ställföreträdande riksrevisor bör inte ges en rätt till inkomstgaranti . I det fall han eller hon fyllt då förordnandetiden fullgjorts, och ett uppdrag i motsvarande befattning inte erbjuds, bör dock en rätt till inkomstgaranti föreligga. En ställföreträdande riksrevisor bör ges en rätt till avgångsvederlag när uppdraget avslutas. Avgångsvederlag bör utgå under samma förutsättningar som för en riksrevisor. Så som tidigare framgått sammankallade riksdagsstyrelsen en parlamentarisk kommitté med uppdrag att förutsättningslöst utreda ledningsstruktur. Utredningen ska belysa för- och nackdelar med ett antal uppräknade alternativ samt lämna ett förslag till en framtida ledningsstruktur. Vid en ordning med endast en riksrevisor ska kommittén även överväga behovet av en ställföreträdande riksrevisor. Uppdraget ska redovisas . Vid samråd med kommitténs ordförande och sekreterare har framkommit att den parlamentariska kommittén avser att föreslå en ordning med endast en riksrevisor, med en ställföreträdande riksrevisor vid sin sida. Den ställföreträdande riksrevisorn föreslås få titeln riksrevisionsdirektör. Det finns därför skäl för oss att överväga vilka villkor som bör gälla för en ställföreträdande riksrevisor. De författningsförslag som dessa överväganden motiverar redovisas i bilaga 4. En ordning med en ställföreträdande riksrevisor är en följd av att myndigheten leds av en enda riksrevisor. Detta, samt att ställföreträdaren föreslås få titeln riksrevisionsdirektör, har beaktats i författningsförslagen. 8 EN EVENTUELL STÄLLFÖRETRÄDANDE RIKSREVISORS AVGÅNGSFÖRMÅNER OCH 8.2 Skälen för våra förslag och bedömningar En riksrevisor är myndighetschef för och innehar därmed det direkta ansvaret för granskningen av den statliga verksamheten. Enligt vad vi erfarit ska en ställföreträdande riksrevisor väljas av och tillgodose riksrevisorns behov av samråd och stöd vid myndighetsledningen samt tjänstgöra i riksrevisorns ställe då denne har tillfälligt förfall och vid eventuella jävssituationer. Riksrevisorn ska även samråda med den ställföreträdande riksrevisorn innan han eller hon beslutar att ett granskningsärende ska inledas inom effektivitetsrevisionen. Den ställföreträdande riksrevisorn får därmed en mycket stark ställning. Mot denna bakgrund föreslår vi att till ombudsmän och riksrevisorerna får i uppgift att även besluta om en ställföreträdande riksrevisors lön och övriga anställningsvillkor, samt att vårt förslag till 1 § lagen med instruktion för nämnden även ska gälla för en ställföreträdande riksrevisor. En riksrevisor kan inte erbjudas ett fortsatt uppdrag eller ett nytt uppdrag i motsvarande befattning då förordnandetiden är avslutad, eftersom han eller hon inte kan väljas om. För att säkra att en riksrevisor kan fullfölja uppdraget utan hänsyn till sin framtida försörjning har vi ansett att en riksrevisor även fortsättningsvis bör ges en rätt till inkomstgaranti då hela förordnandetiden fullgjorts (se vidare avsnitt 6.1.3). En ställföreträdande riksrevisors ställning är i flera viktiga hänseenden likartad den som tillkommer en riksrevisor, eftersom han eller hon i vissa situationer ska kunna fullgöra sådana uppgifter som ankommer på riksrevisorn. En ställföreträdande riksrevisors roll och ställning motsvarar likväl inte fullt ut en riksrevisors, bl.a. då denne i betydligt mindre utsträckning ska ansvara för granskningen av statlig verksamhet. En ställföreträdande riksrevisor ska även kunna väljas om för ytterligare mandatperioder. Vi anser därför att det inte är motiverat att ge en ställföreträdande riksrevisor motsvarande rätt till inkomstgaranti efter fullgjord förordnandetid som en riksrevisor. I det fall en ställföreträdande riksrevisor vid förordnandetidens utgång fyllt , och ett ytterligare uppdrag inom samma befattning inte erbjuds, bör dock en rätt till inkomstgaranti föreligga t.o.m. utgången av månaden före den månad då personen fyller . Det motsvarar vad som gäller för myndighetschefer under regeringen. I övrigt bör chefsförordningens bestämmelser om inkomstgaranti gälla i de situationer då en ställföreträdande riksrevisor får inkomstgaranti. 8 EN EVENTUELL STÄLLFÖRETRÄDANDE RIKSREVISORS AVGÅNGSFÖRMÅNER OCH Enligt vad vi erfarit ska riksrevisorn och den ställföreträdande riksrevisorn normalt väljas av för en gemensam mandatperiod för att förhållandet mellan riksrevisorn och ställföreträdaren ska stå klart redan från början. Ställföreträdaren ska inte kunna förflyttas till en annan tjänst och ska av kunna skiljas från uppdraget om denne grovt åsidosatt sina åligganden. De skäl som motiverar att en riksrevisor ska kunna erhålla ett avgångsvederlag gör sig gällande även för en ställföreträdande riksrevisor. Vi gör därför bedömningen att den ställföreträdande riksrevisorn bör ges motsvarande rätt till avgångsvederlag som en riksrevisor. Vid en ordning med endast en riksrevisor har denne ensam det yttersta ansvaret för myndigheten och för granskningsverksamheten. Avsikten med att väljer en ställföreträdande riksrevisor är dock enligt vad vi erfarit att riksrevisorn ska kunna anförtro denne den dagliga ledningen av myndigheten, även när riksrevisorn är på plats, och därutöver kunna överlämna granskningsuppgifter vid jävssituationer eller vid annat förfall. Riksrevisorn ska även som nämnts samråda med den ställföreträdande riksrevisorn innan han eller hon beslutar att ett granskningsärende ska inledas inom effektivitetsrevisionen. Den ställföreträdande riksrevisorn kommer härmed att få information och kunskap om granskningsverksamheten, även om han eller hon kommer att ansvara för endast ett begränsat antal enskilda granskningsärenden. Bestämmelserna i den föreslagna lagen om restriktioner för riksrevisors övergång till annan verksamhet bör mot denna bakgrund gälla även för en ställföreträdande riksrevisor. 9 Konsekvenser av våra förslag Enligt våra direktiv ska konsekvenserna av utredningens förslag redovisas med ledning av 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Eftersom förslagen omfattar ny reglering redovisas även bedömningar enligt förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Vad som ska uppnås med förslagen till ombudsmän och riksrevisorerna har enligt sin instruktion en avsevärd frihet att fatta beslut utifrån de särskilda omständigheterna i varje enskilt fall. Nämndens stora frihet har dock bedömts påverka förutsägbarheten i ärendehanteringen. Enligt våra direktiv ska vi lämna förslag om avgångsvillkor för riksrevisorer, särskilt riksrevisorer som avslutar uppdraget . Vi har även i uppdrag att utreda riksrevisorers rätt till pensionsförmåner. För att uppnå tydlighet och förutsägbarhet när det gäller riksrevisorers avgångsförmåner föreslås en reglering som innebär att förmåner ska beslutas med utgångspunkt från de bestämmelser som gäller för myndighetschefer under regeringen, men med vissa avvikelser till följd av de särskilda förhållanden som följer med ett uppdrag som riksrevisor. Skälen för detta redovisas närmare i avsnitt 6.1.3. Vi har inte funnit behov av att föreslå bestämmelser om riksrevisorers pensionsförmåner. Vi har i uppdrag att föreslå bestämmelser om karenstid efter avslutat uppdrag som riksrevisor och vilken myndighet som ska pröva frågor om sådan karens. Vi föreslår att det i en ny lag införs bestämmelser om att en tidigare riksrevisor kan meddelas övergångsrestriktioner vid övergång till annan verksamhet. Regleringen föreslås utgå från de bestämmelser som gäller för övergångsrestriktioner för statsråd och statssekreterare. Den nämnd som prövar restriktioner för statsråd och statssekreterare föreslås få i uppdrag att pröva riksrevisorers övergångsrestriktioner. I avsnitt 7.6.3. redovisas skälen för detta. Enligt vår bedömning bör den riksrevisor som fullgör förordnandetiden, på motsvarande sätt som , ha rätt till inkomstgaranti oavsett ålder när uppdraget avslutas. Kostnaden för varje enskild riksrevisor som fullgör förordnandetiden bedöms därmed inte öka. 9 KONSEKVENSER AV UTREDNINGENS FÖRSLAG En riksrevisor som entledigas bör enligt vår bedömning i regel få en rätt till avgångsvederlag . rar riksrevisorns lön när uppdraget avslutades och leder därmed till ökade kost- nader i varje enskilt ärende. När en riksrevisor tvingas lämna uppdraget tillkommer inte några direkta kostnader eftersom ett skiljande enligt regeringsformen inte bör ge en rätt till avgångsvederlag. Inte heller bör en riksrevisor ha rätt till avgångsve- derlag om detta skulle anses vara oskäligt. Sedan bildades har ett flertal riksrevisorer lämnat uppdraget på eget initiativ. Det är inte möjligt att förutse framtida förhållanden. Eftersom ledningsstruktur, och därmed antalet riksrevisorer, dessutom är under utredning, är möjligheten att förutse kostnaderna mycket Antalet riksrevisorer är få, även med dagens ledningsstruktur. en riksrevisors eventuella övergångsrestriktioner kan därför förväntas bli mycket sparsamt förekommande. När en prövning trots allt aktualiseras för- väntas kostnaden för prövningen bli mycket låg, i synnerhet som en redan be- fintlig myndighet föreslås ansvara för uppgiften. Eftersom en riksrevisor enligt vår bedömning bör ges en rätt till inkomst- garanti eller avgångsvederlag när uppdraget som riksrevisor avslutas, är beslut om ersättning med anledning av en meddelad övergångsrestriktion normalt Förslaget om övergångsrestriktioner bedöms därmed leda till mycket begränsade kostnader när en restriktion meddelas. Kostnader till följd av en riksrevisors rätt till inkomstgaranti, avgångsve- derlag eller eventuella ersättning till följd av en meddelad övergångsrestriktion bör enligt vår bedömning belasta myndigheten . riga kostnader med anledning av förslaget till övergångsrestriktioner för riks- revisorer bör belasta . Då kostnaderna förväntas bli mycket begrän- sade bedömer vi att det inte behövs någon särskild finansiering. De ekonomiska konsekvenserna bedöms vara positiva för de enskilda riks- Våra förslag berör nuvarande och framtida riksrevisorer. Eftersom förslagen avser att skapa ökad tydlighet och förutsägbarhet vad gäller riksrevisorers avgångsförmåner, särskilt vid en förtida avgång, förväntas förslagen och bedömningarna påverka möjlighet att rekrytera riksrevisorer på ett positivt sätt. Det går dock inte att utesluta att förslaget till övergångsrestriktioner för riksrevisorer kan komma att menligt påverka möjligheten att rekrytera riksrevisorer, men i vilken utsträckning är inte möjligt att förutspå. Förslaget till övergångsrestriktioner för riksrevisorer innebär enligt vår bedömning en minskad risk för skada för staten, både vad gäller ekonomisk 9 KONSEKVENSER AV UTREDNINGENS FÖRSLAG skada och förtroendeskada. Förslaget förväntas även bidra till att stärka allmänhetens tilltro till och därmed till statsförvaltningen i stort. Vi bedömer att förslagen inte har någon påverkan på de områden som anges i 15 § kommittéförordningen, nämligen för den kommunala självstyrelsen, för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 10.1Förslaget till lag (0000:00 om restriktioner vid riksrevisorers övergång till annan verksamhet Denna lag gäller för personer som innehar eller har avslutat ett uppdrag som riksrevisor. I den inledande bestämmelsen anges lagens tillämpningsområde. Av bestämmelsen framgår att personer som innehar eller som har avslutat ett uppdrag som riksrevisor omfattas av lagens bestämmelser. Förslaget behandlas i avsnitt 7.6.4. Bestämmelserna i 2–7 §§, 8 § första stycket, 9, 11 och 12 §§ lagen (2018:676) om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet ska även tillämpas för en riksrevisor, med den skillnaden att det som föreskrivs i 3, 4, 5 och 9 §§ om ett nytt uppdrag eller en ny anställning i annan än statlig verksamhet ska, för en riksrevisor, gälla ett nytt uppdrag eller en ny anställning i annan verksamhet. Av bestämmelsen framgår vilka bestämmelser i lagen om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet som ska tillämpas på personer som innehar eller har avslutat ett uppdrag som riksrevisor. Det som anförs i förarbetena till bestämmelserna (prop. 2017/18:162 s. 45–50) bör kunna vara vägledande även för tillämpningen av denna lag. Bestämmelsen innebär att vid en riksrevisors eller en tidigare riksrevisors övergång till annan än statlig verksamhet ska prövningen motsvara prövningen vid ett tidigare statsråds eller en tidigare statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet. Av bestämmelsen framgår vidare att en prövning även ska göras vid en riksrevisors eller en tidigare riksrevisors övergång till annan verksamhet, dvs. även annan statlig verksamhet. Vid en sådan prövning står förtroendet för staten i centrum. Blotta misstanken om att en riksrevisor i sin granskning har påverkats av framtida anställningar eller uppdrag, eller förhoppningar om sådana, skulle innebära en allvarlig skada för förtroendet för staten, och en övergångsrestriktion ska meddelas om en sådan risk föreligger. En övergång till annan statlig verksamhet kommer inte sällan att vara utesluten, i vart fall om övergången ska ske i nära anslutning till att uppdraget som riksrevisor avslutades. Bedömningen av om det finns skäl att meddela en övergångsrestriktion måste dock göras från fall till fall, och med utgångspunkt från omständigheterna för den En övergång som innebär att en riksrevisor eller en tidigare riksrevisor är aktuell för en anställning som myndighetschef för en förvaltningsmyndighet måste betraktas som särskilt känslig. Förslaget behandlas i avsnitten 7.6.3–7.6.5. Om nämnden för prövning av statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner meddelar en tidigare riksrevisor en övergångsrestriktion ska nämnden även besluta om ersättning enligt andra och tredje styckena. En tidigare riksrevisor som inte har rätt till inkomstgaranti eller avgångsvederlag, har rätt till ersättning som en övergångsrestriktion gäller, om personen till följd av restriktionen inte kan tillträda det nya uppdraget eller den nya anställningen eller etablera näringsverksamhet . Ersättningens storlek ska motsvara det belopp som personen fick i lön vid avgången. Ersättningen ska minskas i enlighet med vad som gäller för en riksrevisors avgångsvederlag. Bestämmelsen anger under vilka förutsättningar en person som avslutat ett uppdrag som riksrevisor har rätt till ersättning för en meddelad övergångsrestriktion. Av första stycket framgår att den tidigare riksrevisor som meddelats en övergångsrestriktion har rätt till ersättning enligt andra och tredje styckena. Iandra stycket anges att den tidigare riksrevisorn har rätt till ersättning om personen till följd av restriktionen inte kan tillträda det nya uppdraget eller den nya anställningen eller etablera näringsverksamheten som övergångsrestriktionen gäller. Av bestämmelsen framgår vidare att ersättningen är subsidiär i förhållande till en riksrevisors inkomstgaranti eller avgångsvederlag.