rfr · H70WRFR1 · 2019-10-15 00:00:00 — Då kommer vi in på frågeställningar om bytesförhållanden, alltså vad vi producerar, vad vi importerar och så vidare. Det är dock mycket svårt att säga att växelkursen rörde sig med si och så mycket och att två tredjedelar är det ena och att något är det andra. Svensk ekonomi är inte schweizisk ekonomi. Det som är karakteristiskt för är att det är dit man söker sig när man är rädd för vad som sker på annat håll i världen. Det fenomenet har vi inte i , och då får vi leva med det och de förutsättningarna. Det är viktigt att komma ihåg att inget är gratis i detta. Man kan inte både uppnå inflationsmålet och ha en hög ränta och därigenom få en mycket starkare växelkurs än den vi har . Det går inte; det är liksom ett överbestämt system. Det är lätt att resonera så att om jag måste välja väljer jag båda. Men det är svårt att åstadkomma det. Det som har varit viktigt för oss i detta sammanhang är att inte skapa ett intryck av att vi har något slags halvfast växelkurs, utan att vi lever med detta. Jag delar dock uppfattningen att det finns andra faktorer som också påverkar växelkursen, även om det är nog så svårt att mäta eller sätta siffror på detta. Per , : Låt oss titta på extrabild 21. Bilden till vänster hade också med i sin presentation, men bilden till höger visar en gemensam trend för i princip alla små, öppna ekonomier relativt euron i försvagande riktning. Man kan rita denna bild också, och det blir precis samma bild. Här syns det tydligt att kronan har försvagats. Men den norska kronan har också försvagats trots en urstark ekonomi och en mycket högre räntenivå än vad har. Samma sak gäller den australiensiska dollarn. Små, öppna ekonomier som inte tillhör de reservvalutor som pratade om mår nog helt enkelt inte bra när det stormar ute på det stora havet, och då har valutorna en tendens att försvagas. Det är med säkerhet en korrekt bild att mycket annat än det inhemska ränteläget spelar roll för dessa valutor. (SD): Herr ordförande! Likt har jag en fråga om kronkursen. Jag önskar att riksbankscheferna utvecklar sina resonemang kring detta. Kursen påverkas givetvis av den konstaterade lågräntemiljön. Det måste dock finnas fler omständigheter som gör att marknaden värderar kronan så lågt. Vi är ju inte på något sätt unika med vår låga ränta, och det finns många jämförbara länder där valutan inte har försvagats så kraftigt. Jag önskar ett förtydligande. Vilken tyngd bör det i sammanhanget ges åt marknadens förtroende för utvecklingen i realekonomin och förtroendet för det allmänna tillståndet i landet? STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN , : Siffrorna talar sitt tydliga språk. Det har gått och fortsätter att gå bra för svensk ekonomi. Man kan ha alla möjliga synpunkter på det och jämföra med andra länder, men man kommer inte ifrån detta. En del i detta är penningpolitiken och den låga räntan, men som jag sa kan man inte välja hög ränta, stark växelkurs, uppnått inflationsmål och låg arbetslöshet . Det går inte. Man kan önska sig det, men det är en annan sak. I detta avseende är det upp till marknadsdeltagarna att själva avgöra och välja vad de tror och tycker vid var tid. Det är också värt att påminna om de fria kapitalrörelser vi har och de mycket stora flöden som finns. Då får man räkna med att en globalt sett liten valuta som den svenska svänger ganska mycket. Om en stor placerare går in i eller ur den svenska valutan är det en liten affär för denne även om det kan vara en stor affär i . Det ger effekten att små valutor svänger ganska mycket, och det får man leva med. Alternativet vore en fast växelkurs, men det testade vi tidigare. Vill man inte ha några svängningar alls ska man gå med i euron, men det är en annan fråga. Per , : Jag delar denna uppfattning. Jag skulle vara försiktig med att binda det till förtroendeproblem för . Jag tror inte att det är det som händer här. Man kan se att vi har haft mer eller mindre en spread på tioårsränta mot , vilket brukar vara ett mått vi tittar på när det gäller att se om det finns förtroendeproblem. Här ser man inga tecken på detta. Bilden när man pratar internationellt med analytiker är att är en jättestark ekonomi med god ordning i statsfinanserna och som relativt många andra länder har mycket bättre ordning och reda över huvud taget. Jag ser därför inte att det är detta som håller på att hända. Men det är bra att vara vaksam, för det ska inte få hända heller. Jag tror att det mer handlar om placeringsöverväganden än förtroendeproblem när det gäller kronan. (C): I går satt jag på min kammare och läste , och som svensk blir man stolt när riksbank i en stor artikel om utvecklingen av digitala valutor pekas ut som först och bäst i klassen och som den som jobbar med detta bäst och mest seriöst. Det kändes bra att läsa, och det är ett högt betyg till den delen av arbete. Vad gäller de frågor som har varit föremål för dagens två dragningar funderar jag på hur man egentligen ska se på normalränteläget. har vi nått inflationsmålet hyfsat, men det har varit under en penningpolitisk regim som åtminstone i ett historiskt perspektiv måste betraktas som relativt extrem. Ser vi på prognoserna tickar räntenivån snett uppåt . Jag skulle dock vilja ha ett förtydligande av vad den nya normalnivån är. Vad är en trolig långsiktig nivå för den svenska räntan? Det är givetvis nära kopplat till det internationella priset på pengar. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Många driver tesen att vi har gått in i ett nytt skede och att de gamla räntenivåerna inte kommer tillbaka . Är det också bild? I sådana fall, ungefär inom vilket spann ligger den normala räntenivån under en mer normal penningpolitisk regim? , : Det är en bra fråga som är mycket svår att svara Med referens till det som Per tog upp tidigare: Det har att göra med att det tog en massa år innan man såg att realräntorna globalt föll. har realräntorna fallit till den väldigt låga nivå som vi har med negativa realräntor på många olika håll i världen. Svårigheten att svara på frågan om det nya normalränteläget handlar om hur det tar innan realräntorna stiger igen globalt och med vilken hastighet. Ett enkelt svar, som jag inte på något sätt kan bevisa, är att det väl tar innan vi kommer tillbaka dit där vi började. Det är dock inte sannolikt. Ett annat sätt att beskriva det, som är förenligt med den räntebana vi har i vår rapport, är att det kommer att gå sakta och ta . Vi pratar de facto om räntenivåer och en tidsutdräkt som ligger bortom den tidshorisont, två , som vi normalt sett pratar om. Vi ser inte framför oss en ny normalränta på dessa låga nivåer, utan då får vi nog titta i ett 100- eller 200- årigt perspektiv. Det kommer alltså att gå sakta uppåt. Om man uttrycker detta i termer av den penningpolitiskt satta räntan, så brukade vi prata om 4–4,25 när jag började i denna bransch, vilket i och för sig är länge sedan. Någon reporänta på denna nivå ser vi dock inte för oss över huvud taget, utan det kommer att gå sakta uppåt. Ytterst kommer det att hänga på sådant som real avkastning i olika delar av världsekonomin, befolkningstillväxt, vad som händer i olika ekonomier och så vidare. Som helt korrekt säger: Med fria kapitalrörelser lever vi inte i ett vakuum, utan vi importerar så att säga den globala räntenivån. Sedan får vi studera det så gott det går. Men en ny normal räntenivå framåt som på något sätt är överblickbar uppfattar vi som betydligt lägre än de 4–4,25 som vi pratade om för 10–. Så kommer det bara att bli om det händer något helt oförutsett stort och väldigt bekymmersamt i världsekonomin som skapar stor inflation på olika håll i världen. Men ser vi inget sådant framför oss, utan det mest sannolika är att räntorna sakta kryper uppåt så att vi får en global realränta som är positiv. Om jag vänder på argumentet är det också svårt att föreställa sig att vi skulle ha negativ realränta in i evigheten. Då pågår något i den globala ekonomin och i svensk ekonomi som vi inte riktigt förstår. Alla begrepp när man säger ”annorlunda nu” brukar inte funka eftersom historien upprepar sig – inte exakt men ändå någorlunda. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Per , : Det är en svår fråga. Vi har reviderat våra ränteprognoser, vilket speglar problematiken. Vi har haft en tendens att få revidera ned. I det treårsfönster vi nu överblickar slutar räntebanan på 0,4. Det är knappt tre räntehöjningar om vi håller oss till de brukliga 25 punkterna . Det är alltså en väldigt långsam ränteuppgång. Vi gör inte längre prognoser, men skulle man dra ut denna linje ser man att det kommer att gå väldigt sakta uppåt. Ett viktigt skäl till att det gör det är att demografiförskjutningar i världsekonomin har påverkat önskat sparande och önskade investeringar, och detta är trögrörligt och inget som slår om . Alla som jag har att göra med är överens om att det kommer att vara lågt . Det är så den nya världen ser ut, och vi har att förhålla oss till den. (V): Jag tackar för dragningen. Jag tänkte beröra det penningpolitiska protokollet , närmare bestämt den ekonomiska utvecklingen och marknadsutvecklingen. Ni beskriver kort att det finns tecken på att investerare söker sig till mer riskfyllda tillgångar i en miljö där avkastningen på säkrare tillgångar är låg. Hur ser ni på riskerna med det, och vilka konsekvenser befarar ni? , : Det finns alltid en risk med det. Men hela idén med penningpolitiken under nuvarande omständigheter är ju att skapa pengar – så mycket pengar att många säger att de inte vill ha pengarna utan vill göra något annat med dem. Eftersom man måste betala för att inneha svenska statsobligationer väljer man att söka sig någon annanstans för att försöka få en hygglig avkastning på något annat sätt. Tanken är att det ska leda till ett efterfrågeläge i svensk ekonomi och på annat håll i världsekonomin som är sådant att priserna stiger och vi klarar vårt inflationsmål på . Det är grundläggande i detta. får man hålla ett öga på detta så att det inte blir för mycket av det goda och riskerna för höga. Återigen: Det finns ingen gratislunch i dessa sammanhang, utan det är alltid dessa eviga trade-offs som man har att överväga och följa. Detta är ett skäl till att vi oupphörligen pratar om bostadsmarknaden och hushållens skulder. Så länge inget händer i svensk ekonomi är det inget bekymmer att låna, men om man har lånat för mycket och något händer har man stora bekymmer längre fram. Detta är alltså väl värt att bevaka. poäng är också viktig i detta sammanhang. När det gäller de stora frågorna om befolkningsutveckling, vilken avkastning man får på de investeringar man gör på olika håll i världen och hur världshandeln ser ut vad gäller att åstadkomma en real avkastning på det som görs får vi göra så gott vi kan för att bevaka dem. Återför jag detta till bostadsmarknaden diskuteras det intensivt i olika sammanhang att det vore bättre att få låna mer i stället för mindre. Det är bara ett annat sätt att säga att vi har ett behov av lite högre ränta på bostadsmarknaden. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Men vi kan inte via penningpolitiken generera denna höga ränta, och då får man göra det på annat sätt för att försöka hantera riskerna så gott det går. (KD): Jag noterade att riksbankschefen snuddade vid bostadsmarknaden och situationen där. Jag noterade också att riksbankschefen hade en diskussion om detta, det vill säga att bostadsmarknaden kanske av flera skäl är dysfunktionell. Man kan alltid fundera på orsak och verkan och vem som har gjort så att den är dysfunktionell – politiker givetvis och . Har bidragit till situationen på bostadsmarknaden genom sin mycket expansiva penningpolitik? Eller har man hjälpt till så att den inte har blivit ännu mer överhettad? , : Ja, vi har bidragit i så måtto att det är svåra val som man måste fatta när det gäller den ekonomiska politiken. Räntenivån är globalt sett låg, räntorna är låga och vårt primära mål är inflationen och inflationsmålet på . Sänker vi då räntan till minus en halv, vilket vi gjorde, och köper 40–av statsskulden händer det givetvis något någonstans i ekonomin. När det är väldigt billigt att låna lånar man mer. Det är den tradeoff som vi var tvungna att göra givet den målfunktion som vi har och vad vi är satta att göra. Detta har vi sagt tydligt i samtliga penningpolitiska rapporter sedan räntorna blev väldigt låga. Då behöver man hantera bostadsmarknaden och de bekymmer som finns där parallellt och på annat håll. Detta är en av de svåraste saker som finns när det gäller ekonomisk politik. I ekonomisk politik behöver man ofta göra många olika saker , och det är dessutom många olika aktörer som ska göra olika saker . Vi har aldrig undvikit att resonera om frågan, och den finns med både i protokollen och i ett stort antal penningpolitiska rapporter, där vi beskriver riskerna med den penningpolitik som förs. Men man får hantera dessa risker på något annat sätt någon annanstans. Dagens problem på bostadsmarknaden trycker givetvis på ytterligare när det gäller att öka på lånen i hushållssektorn. Så som bostadsmarknaden fungerar är en av de få möjligheterna att hantera det för enskilda hushåll att låna mer och mer, vilket självfallet är en uppenbar risk i svensk ekonomi. Detta är något som många som tittar på utifrån har uppmärksammat. som nation fick i går en rekommendation från som verbalt sett, med det språkbruk som finns, var kraftigare än en varning. Man har skrivit till att man har tittat på detta utifrån och tycker att riskerna i svensk ekonomi är så pass höga att behöver hantera det. Det är dock inte lätt att hantera när den globala räntenivån är så låg som den är. Per visade en graf med växelkursen i ett antal andra öppna ekonomier, och det är ekonomier som inte hade ställt till det för sig hemma under den globala STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Samtliga dessa ekonomier har liknande frågeställningar på bo- stadsmarknaden och sliter med frågan hur man ska hantera det. Per , : Det globala ränteläget är alltså återigen en faktor att Reporäntan är en sak, men är beroende av ett globalt ränte- läge som vi importerar, vilket spelar roll i sammanhanget. Vi har varit ganska tydliga med att den räntepolitik vi har bedrivit inte har varit gynnsam för riskerna på bostadsmarknaden. Men det huvudsakliga pro- blemet tycks snarare vara utbudssidan på bostadsmarknaden, ett för klent ut- bud i genomsnitt och för få hyresalternativ. Vi har haft en brant trend uppåt i priser och skulder , och räntan har varit både minus och plus och mer därtill. Det går alltså inte att hitta ett jättestarkt sam- band mellan reporänta och hur trenden i priser och skulder har sett ut, utan det verkar mer vara grundläggande brister på bostadsmarknaden som driver detta. (L): Jag har en fråga till riksbankschef , och jag har en fråga till vice riksbankschef . Min fråga till handlar om kronan. inte har något mål för växelkursen, och i detta instämmer jag till hundra pro- Går vi tillbaka och ser hur har argumenterat för räntesättningen, särskilt då vi avvek väsentligt från vad som skedde i ECB och inte minst i , var ett starkt argument att ville använda den så kallade valutakanalen för att på detta sätt få upp infla- Vi skulle alltså importera inflation genom att värdet på valutan var lägre då vår ränta avvek från omvärldens. Det var den hypotes som Riksban- ken argumenterade rätt kraftfullt för. Debatten präglades då mycket av huruvida det fanns penningpolitiska verk- tyg kvar för att få upp inflationen, och då argumenterade kraftigt för att det fanns och att valutan var den kanal man tänkte sig. säger dock riksbankschefen att är förbryllad över att kronan har försvagats i förhållande till andra valutor. Jag får inte riktigt denna argumentation att gå ihop. om valutakanal som ett sätt att få upp inflationen längre? gärna kring detta. Min fråga till Per handlar om inflationsförväntningar. resonemang om detta i protokollet. Är det att nivån är något lägre som oroar Eller är det trenden, lutningen på kurvan, som oroar dig? det i ljuset av den avtalsrörelse som snart påbörjas. Jag tror att LO ska sam- ordna sig närmaste månaden. Det skulle vara intressant att höra era tankar om STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN , : Vi har en rörlig växelkurs. har inte haft något mål för växelkursen. Om kronan försvagas påverkar detta det svenska systemet på ett helt annat sätt än . Det blir sannolikt mindre genomslag än då, för då levde vi kvar i tankar om den fasta växelkursen. Det finns en valutakanal om räntan är väldigt låg. Men det går inte att fastställa att si och så mycket räknar vi med kommer från valutan och si och så mycket kommer från inhemsk efterfrågan eller något sådant, utan det blir som det blir. när vi sänkte räntan till minus en halv och började köpa statsobligationer i stor omfattning resonerade vi mycket om denna fråga. Varje gång frågan kom upp sa vi att det var viktigt att kronan inte stärktes för fort. Vår syn har varit att kronan borde stärkas eftersom det går bra för svensk ekonomi relativt andra ekonomier. har vi haft fel vad gäller det och dessa prognoser, och det är just svårigheten i detta. Vi får leva med det. Penningpolitiken påverkar växelkursen, men vi kan inte säga att om viändrar räntan kommer det att påverka kronan exakt si eller så. Så fungerar det inte. använde man begreppet monetary conditions index när man försökte väga ihop ränta och växelkurs. Jag var också med , och det kom inget vettigt ut av det. Det var för svårt. Vi får helt enkelt leva med dessa växelkursfluktuationer. Det är dock viktigt att komma ihåg att omständigheterna var helt annorlunda 2015 då inflationen låg långt under målet. Hade växelkursen då stärkts väldigt snabbt hade det blivit ännu svårare att få upp inflationen. viatt det inte var önskvärt, men vi hade inte heller då något särskilt mål för växelkursen. En av de stora svårigheterna när man ska göra denna typ av bedömningar är att ränteförändringar går i lugna steg som vi bestämmer själva medan växelkursen förändras snabbt och ofta. Man ska väga ihop dessa båda, och det gör det väldigt svårt att bestämma den slutliga effekten. Jag hade med notatet, som också finns i rapporten, att vi har med oss en viss effekt av tidigare kronförsvagningar. Men om kronan går åt andra hållet går effekten också åt andra hållet, och så lever vi med det. Det finns en valutakanal, men vi planerar inte för vad valutakanalen ska ge när det gäller inflationstakten. Det blir en bedömning bland många och en bedömning som med facit i hand har visat sig vara nog så svår eftersom vi har haft fel vad gäller växelkursen. Vi har sagt att kronan kommer att stärkas, och sedan har den gått åt andra hållet. Per , : Vad gäller fråga om det är nivån eller trenden är svaret att det inte är nivån. Den är fortfarande ganska , och det tycker jag att man kan känna sig rätt okej med. Men utvecklingstendensen, kanske snarare än en trend, är lite oroväckande och har gått sakta ned och det brett för alla som vi mäter förväntningarna för. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Det som upptar mig lite i hela denna historia är vad som hände 2014/15 då jag tror att vi reagerade lite . De långsiktiga förväntningarna hade fallit under en , och jag levde i föreställningen att trovärdighetspro- blem i stor sett inte kunde uppstå och att vi skulle få inflationen dit vi ville, Men sedan blev det oroväckande, framför allt i slutet av 2014 och början av 2015. Trots att vi hade lättat på penningpolitiken redan , när räntan blev negativ och vi började köpa statspapper, gick inte denna trend att få stopp på. Det krävdes att vi tog i rätt mycket för att detta Detta vill vi inte gärna upprepa, utan trovärdigheten måste vi reagera på i ett tidigt skede om vi inte ska få problem. går dessutom in en ny avtalsrörelse. Vårt bästa bidrag till den är att leverera vad gäller inflationsmålet. Somliga kanske tycker att inflationen inte spelar någon roll, men vårt bästa bidrag är nog ändå att se till att inflat- ionen håller sig . (MP): Tack för väldigt bra dragningar så här långt! ställa en fråga som gäller framtiden. kommer Riksgälden att börja ge ut gröna statliga obligationer. Den inkommande chefen för , , öppnade för några veckor sedan för att ECB kan komma att prioritera gröna tillgångar i sitt pro- gram för kvantitativa lättnader. Därför vill jag fråga hur ni ser på möjligheten att även följer denna internationella trend och skulle kunna prioritera klimatpositiva tillgångar vid stödköp av obligationer. , : Om vi talar om att hålla en valutareserv är det vik- tigaste för vår del att den är likvid. Det är nämligen det som är Om det finns likvida gröna obligationer har vi naturligtvis inget som helst bekymmer att inneha sådana, men man får inte glömma vad balansräkning är till för och vad vårt huvuduppdrag är. Vi följer naturligtvis väldigt noga vad som sker, och vi är också med i det internationella centralbankssamarbetet när det gäller dessa frågor. där och försöker förstå vad som sker. Den enda svårigheten här är att bygga marknader när det gäller gröna obligationer, och det kräver en marknadsinfra- Framför allt kräver det standardiserad information, så att man om man köper någonting som kallas grönt vet att det inte är brunt – eller någonting Där är vi inte riktigt , men vi är med som så många andra. Att däremot ta ett steg där man säger att huvudsyftet med vår verksamhet är att köpa gröna obligationer skulle göra att vi hamnar långt utanför det som är vårt egentliga uppdrag. Men som en del i vår verksamhet när det gäller att inneha likvida tillgångar i takt med att de verksamheterna utvecklas går det Vi måste dock ha vårt huvuduppdrag i åtanke. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Per , : Jag har inte så mycket att tillägga utöver att jag tycker att vi har förbättrat oss en del . Miljöaspekter har länge funnits med när det gäller frågan om kontanter, och vi har byggt in dem rejält i den nya mynt- och sedelserien – vi har mycket lättare mynt , vilket gör att transporterna kostar mindre, och vi har gjort oss av med en del andra saker som var dåliga för miljön. Vi har också på de andra policyområdena i alla fall tagit in hållbarhetsfrågan, så jag skulle säga att den finns där på ett mer levande sätt . Sedan får man se i vilken takt vi har möjlighet att göra saker här, och det tror jag också kommer att bero på hur det internationella samarbetet ter sig. Jag tycker dock ändå att vi har förbättrat oss en del. Ordföranden: flesta frågor har väl ställts på ett eller annat sätt vid det här laget, men jag ska ändå ställa en fråga själv. En av de centrala frågorna nämndes alldeles , nämligen de vikande inflationsförväntningarna och hur mycket man får ta i om trovärdigheten på det här området urholkas. Jag vill ändå koppla detta till den aktuella penningpolitiken. Ni visar de diagrammen här och talar om en avmattning i konjunkturen, men ändå säger ni att det troliga utfallet skulle vara höjda räntor framöver. Det är inte en alldeles solklar pedagogik i detta. Per har sagt att han väl får se hur det ser ut , men jag undrar ändå hur majoriteten i direktionen ser på den här pedagogiska frågan. , : Vi har haft en god utveckling i svensk ekonomi, och även om det kommer att gå lite långsammare framöver ser vi fortsättningsvis ett läge i svensk ekonomi – så långt vi nu kan överblicka – där tillväxten och den allmänna ekonomiska utvecklingen kommer att vara lite svagare än tidigare men ändå god. har vi alltså en räntenivå som är extremt låg, vi har någonstans mellan av den utestående statsskulden och vi har en synnerligen expansiv penningpolitik fortsättningsvis. Mot den bakgrunden och det efterfrågeläge vi har bedömt råder i svensk ekonomi kommer inflationen att närma sig vårt mål på . Då tror vi, om vi får rätt i våra prognoser, att det är rimligt att höja räntan något och efter det ha en väldigt flack räntebana.