rfr · H60WRFR5 · 2019-05-02 00:00:00 — Öppen utfrågning om den aktuella penningpolitiken bjöd in till en öppen utfrågning i om den aktuella penningpolitiken med riksbankschef och vice riksbankschef . I det följande redovisas en utskrift av de stenografiska uppteckningar som gjordes vid utfrågningen och de bilder som visades av föredragshållarna under deras presentationer. Stenografisk utskrift från den öppna utfrågningen Ordföranden: har slagit nio och finansutskottet sammanträder. Första punkten på dagordningen är en öppen utfrågning om den aktuella penningpolitiken. För ändamålet, för att det ska bli riktigt meningsfullt, har riksbankschef och vice riksbankschef kommit hit. Vi tackar så mycket för det och säger ett extra grattis till , som har fått förlängt förordnande från riksbanksfullmäktige. Den här övningen går till så att vi först får föredragningar från riksbankscheferna, och därefter får vi ledamöter möjlighet att ställa frågor. , : Stort tack för att och jag har fått möjlighet att komma hit och berätta om ekonomisk utveckling och svensk penningpolitik i synnerhet. Jag var ju här , och då pratade vi också penningpolitik. har vi höjt reporäntan från –0,50 till –0,25. Det var ingen stor höjning men ändå en märkeshändelse i den meningen att det var första gången som någonting sådant hände. Det har i grunden att göra med att vi har haft en positiv utveckling när det gäller inflationen, som ni kan se på grafen här. Inte minst har inflationen utvecklats väl . Vi har legat nära målet på i ungefär . Sedan det senaste mötet har vi också fått ett nytt inflationsutfall som är lite lägre . Man kanske inte ska fästa för stor vikt vid att ligga exakt på , men det är så det ser ut. Allmänt sett är vår bedömning att de ekonomiska förutsättningarna är goda för att vi också framöver kommer att ha en inflationstakt som ligger någorlunda i närheten av . Tittar man på hur det ser ut i allmänekonomisk mening kan man se att vi har haft en hög tillväxt i . är det rimligt att utgå från att tillväxten blir något lägre framöver, inte minst därför att bostadsinvesteringarna kommer att vara lägre . De är fortfarande höga i ett historiskt perspektiv men lägre än vad de har varit tidigare. Summa summarum kommer vi ändå, såvitt vi kan bedöma, att ha en fortsatt god efterfrågan i svensk ekonomi också , även om inte tillväxten kommer att vara lika hög som den har varit tidigare. Det ser man också om man tittar på sysselsättningsgraden i svensk ekonomi. är sysselsättningen på en rekordnivå och arbetslösheten den lägsta . Vår bedömning är att det även fortsättningsvis kommer att råda goda förhållanden på den svenska arbetsmarknaden. Eftersom är en liten, öppen ekonomi med export och import av bnp och helt fria kapitalflöden är vi också i hög grad beroende av vad som sker i vår omvärld. Ett sätt att beskriva detta är att titta på tillväxtsiffrorna. Den blå grafen beskriver svensk tillväxt, och sedan är det STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN handelsvägd tillväxt i ungefär 30 andra länder. Man kan se hur de följs åt ganska tydligt. Om man plockar ut ett land som bland många får man också förvänta sig att tillväxten svänger lite mer. Det är också precis vad de här graferna visar. I det stora hela är det ändå så att om något stort sker i omvärlden påverkar det oss förr eller . Vi kan inte hantera det till genom att ersätta det med inhemsk efterfrågan. Om ni tittar på styrränteutvecklingen – här är det betydligt färre länder som ingår – ser ni att den allmänna räntenivån i i stort sett följer räntenivån utomlands. Det är inte så att räntenivån i behöver stämma överens med räntorna på något annat håll i världen, men i det stora hela importerar vi ändå ett slags global räntenivå som vi sedan har att förhålla oss till. Det behöver man alltid komma ihåg när man pratar om utvecklingen i den svenska ekonomin. Mot den bakgrunden ställer man sig självfallet frågan hur det ser ut på global nivå. När det gäller global ekonomisk utveckling har vi haft en hög bnp-tillväxt. Man kan inte vänta sig att den förblir på den höga nivån hur länge som helst, utan vår bedömning är att man nu går in i en lugnare fas. Det syns tydligast i euroområdet. Eftersom vi geografiskt är belägna där vi är påverkas vi naturligtvis i större utsträckning av vad som händer i euroområdet än av vad som händer i den amerikanska ekonomin. I den amerikanska ekonomin har sysselsättningen ökat ungefär hundra månader i rad, och arbetslösheten ligger kring . Detta har inträffat bara vid ett fåtal tillfällen . Det här ser man också om man tittar på grafen till höger som visar arbetslösheten i euroområdet och i , där arbetslösheten dessvärre ligger bra mycket högre i euroområdet än i . Kurvorna är dock parallella när det gäller sjunkande arbetslöshet, och det är ju också ett uttryck för att den allmänna ekonomiska utvecklingen har varit god under . är det så att man aldrig får vara riktigt glad i den här branschen. Det finns alltid något nytt runt hörnet att fundera kring. En stor fråga är styrkan i den europeiska konjunkturen. Det finns en uppenbar risk när det gäller hur detta också kan påverka svensk ekonomi. Här har det kommit en del svagare statistik, men är vår bedömning att det fortsättningsvis kommer att vara en hygglig utveckling inom euroområdet. Dock är det ju inte så, och det har gällt , att euroområdet så att säga tar sig framåt i balans mellan alla länder. Det verkar alltid finnas diverse olika spänningar inom euroområdet. Det som naturligtvis är viktigt för är utvecklingen i . Vi har stor handel i , och vad som sker i när det gäller handel med resten av världen har också stor betydelse för . Den samlade bedömning vi gör är att det går lite saktare men att det inte står någon kris för dörren. När det gäller handelskonflikten mellan och är det oerhört svårt att bedöma vad som kan komma ut av den. Det växlar från den ena dagen till STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN har man för stunden skjutit på tullhöjningar. Vi får se vad som kommer ut av detta. Låt mig bara ge ett exempel på hur det här kan bli och hur det växlar över Amerikanerna höjde tullarna på kinesiska varor, och då bestämde man sig i för att helt sonika sluta importera soja från . Man stängde ned hela Då flyttade efterfrågan på soja i stället till exempelvis verkar det som att man, åtminstone lite grann, håller på att öppna upp detta igen. Det är klart att det i ekonomisk mening för de branscher som dras in i detta blir ganska osäkert vad som händer och hur det utvecklar Brexit är en evig fråga. Det är svårt att veta vad som kommer ut av detta. Alla läser vi väl tidningarna med lika stort intresse och försöker förstå hur det rör sig från den ena dagen till den andra. Detta är en svår fråga med tanke på de ekonomiska konsekvenserna i av en brexit, men den fråga som kanske påverkar i större utsträckning är hur dessa regelverk kom- mer att utvecklas och vad det då innebär. Inte minst gäller det finan- siella tjänster eller handel med tjänster i vid mening. Det är ändå ge- mensam marknad som man på något sätt ska lösa upp. Om man beaktar allt detta ser penningpolitiken som vi bedömer den i dags- läget ut som på denna bild. Vi har höjt räntan från –0,50 till –0,25 därför att efterfrågan är god i svensk ekonomi. Något som kanske har kommit lite i skymundan är att det är svårt att föreställa sig minusränta in i evig- Då skulle nog inflationen förr eller senare bli för hög. det stor osäkerhet i det här sammanhanget. Vår bedömning när det gäller vad som sker framöver är att räntan kommer att höjas men att den kommer att höjas Vi tror att det finns tillräckligt mycket efterfrågan i svensk ekonomi för att det ska vara rimligt att göra det. Men i en liten, öppen ekonomi som den svenska är som sagt vår syn en prognos, inget löfte. lingen annorlunda får vi naturligtvis ta hänsyn till det längre fram. Låt mig också passa på att ta upp en helt annan fråga med några ord. finns inte i ert material, och det har framför allt att göra med att frågan i viss mån är marknadskänslig. Det handlar om att vi har börjat göra en översyn av den penningpolitiska beslutsprocessen, framför allt hur många penningpoli- tiska möten vi ska ha . Detta har varierat över tiden. 20 möten , vilket man väl ganska fort kom fram till var i mesta laget. har vi haft sex möten . har vi när mötena blivit färre kommunicerat mer och mer. har vi en värld där vi – det är den röda stapeln – har en full prognos om allting i ekonomin . börjat grunna på hur vi ska göra, och vår slutsats är att vi tror att det vore bättre och mer lämpligt att i stället för sex möten hålla fem möten . mer resurser över till att hantera en lång rad olika frågor som har med pen- ningpolitik att göra. Om man skulle göra så med fullt beslutsunderlag skulle det se ut som på den här bilden, med fullt prognosarbete. Då får vi ett lagom STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN avstånd mellan de olika penningpolitiska mötena. När det gäller penningpolitik kan vi ju dessutom hålla ett möte precis när som helst. Det är inte så att det finns några begränsningar när det gäller detta. Då skulle det se ut ungefär så här . Vi tycker att det blir en god balans, för det är också så att vi inte vill råka ut för att trampa vatten. Om de penningpolitiska mötena ligger väldigt tätt hinner det inte komma tillräckligt mycket hårddata mellan två möten, och då blir det lätt en upprepning av vad som skedde gången innan. När vi gör detta betyder det att vi kan ägna mer tid åt att grunna på sådant som penningpolitisk strategi vid låga räntor; omvärldens löner och inflation; digitalisering, konkurrens och inflation samt migrationens effekter och demografiska trender. Låt mig betona att om vi skulle komma att fatta beslut i den här frågan handlar det inte om antalet penningpolitiska möten . Då pratar vi 2020, i grunden . Normalt sett fattar vi beslut om denna typ av frågor och publicerar en tidtabell , och i det här fallet skulle det innebära att en sådan tidtabell kommer att beslutas juli . Det är alltså mycket god framförhållning i detta. Det kan kanske också vara värt att säga att vi håller ungefär hundra anföranden om penningpolitik på olika ställen i landet. Det är två anföranden . är det mer eftersom vi pratar lite mindre då det inte finns så stor publik. Det här innebär att vi får möjlighet att prata ännu mer. Med de orden lämnar jag över till . , : Tack så mycket! Tack för att jag har fått komma hit, och tack för välgångsönskningen! Till att börja med vill jag nämna att jag har stått bakom de bedömningar vi gjorde och det penningpolitiska beslut som vi fattade vid det senaste tillfället . Det jag tänkte ägna mina minuter åt är att reflektera lite över den period som vi nu är på väg att lämna bakom oss, enligt våra prognoser. Vi har haft med mycket expansiv penningpolitik och är nu enligt våra prognoser inne i en gradvis normaliseringsprocess. Om prognosen står sig kommer vi att kunna lämna minusräntan . Vi har också slutat att nyinvestera i statsobligationer och rullar den portfölj vi har investerat i framför oss. Men det är definitivt hög tid att ge olika perspektiv på penningpolitiken och dess effekter. Det jag tänkte säga några ord om är penningpolitikens så kallade fördelningseffekter, som är en väldigt viktig fråga. En av tankarna med inflationsmålet när det presenterades 1993 var just att underlätta jämlikhetssträvandena i samhället. I pressmeddelandet från – och detta har sedan återkommit i propositionstext och i olika reflektioner kring det penningpolitiska ramverket – stod det: ”Prisstabilitet skapar goda förutsättningar för ekonomisk tillväxt, hög sysselsättning och motverkar en godtycklig inkomst- och förmögenhetsfördelning.” Om inflationen är högre än förväntat, överraskande hög, brukar låntagare tjäna på STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN det medan de som sparar förlorar. Detta var en omfördelning som var ganska vanlig innan vi fick ett inflationsmål. På bilden till höger kan man se att det var högre genomsnittlig inflation men också ganska stora svängningar. Man ska också komma ihåg att all politik – det vet ju ni mycket väl – skapar olika omfördelningar, i stunden men också . Forskningen visar entydigt att inflationsmål och stabila inflationsförväntningar bidrar till stabilitet i den reala ekonomin. Om inflationsförväntningarna är stabila blir det bland annat lättare för att motverka lågkonjunkturer eftersom den reala räntan, justerad för förväntad inflation, blir lättare att påverka. Vi kan åstadkomma att den blir tillräckligt låg när det behövs. Det blir därmed lättare att undvika att lågkonjunkturer blir för djupa och för långa. Detta är extra viktigt för olika typer av utsatta hushåll. Eftersom de ofta har just en svagare ställning på arbetsmarknaden är det också de som påverkas mer av förändringar i konjunkturen. Hushåll med låga inkomster, liten förmögenhet och svag ställning på arbetsmarknaden är mer utsatta för stora dippar i ekonomin än individer som har hög inkomst, stark ställning på arbetsmarknaden och kanske också en stor förmögenhet. Vi tror alltså att inflationsmålet, genom att hålla inflationen låg och stabil, bidrar till positiva effekter när det gäller den ekonomiska jämlikheten genom att vi minskar risken för hög och volatil inflation och utjämnar till en stabilare realekonomisk utveckling där det är lättare att undvika långa och besvärliga recessioner. Med detta sagt måste man också konstatera att de senaste årens expansiva penningpolitik, vilken som ni ju vet har syftat till att nå inflationsmålet och ha prisstabilitet i samhället, också har fördelningseffekter. Jag ska resonera lite kring dem. Till att börja med är en grundtanke med penningpolitiken att räntan varierar kring den så kallade neutrala räntan. Det blir lite som att det man förlorar på gungorna kan man ta igen på karusellerna. Exempelvis går aktiepriser upp ibland och ned ibland, och man skulle då kunna förvänta sig att fördelningseffekterna tar ut varandra över konjunkturcykeln. Så fungerar det i teorin, men det vi vet är att den neutrala räntan har fallit och är mycket låg. Detta kommer till uttryck i syn på den neutrala reporäntan, som ju har förflyttat sig ned från lite före finanskrisen till lite efter finanskrisen. För att nå inflationsmålet har vidå behövt ta i mer med expansiv penningpolitik, med låg och till och med negativ ränta och med de här obligationsköpen. Detta får en del kritik. Vissa menar att det har ökat den ekonomiska ojämlikheten i och med att priset på tillgångar som aktier och bostäder ökar, och tillgångarna är ju som vi vet inte jämnt fördelade. Vad man bör komma ihåg är att det i hög grad är den låga och fallande neutrala räntan som i sig har påverkat tillgångspriserna. Vi har haft den här utvecklingen ; det är inte primärt de senaste tre årens minusräntor som har orsakat de ökade skillnaderna när det gäller förmögenheter. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Penningpolitiken har därutöver naturligtvis bidragit till situationen eftersom vi har varit angelägna om att pressa ned ränteläget ytterligare. Det är dock inte huvudförklaringen till att exempelvis bostadspriserna har sett ut som de gjort. De har ju stigit mer eller mindre oavbrutet under en väldigt . I diagrammet till vänster ser vi att flera tillgångspriser har ökat, bland annat aktiepriser och bostadspriser. Men – och detta är väldigt viktigt att komma ihåg – penningpolitiken har också andra effekter på fördelningen. Det som är väldigt viktigt är att den bidrar till att öka sysselsättningen i ekonomin och då öka inkomsten för personer som annars hade kunnat riskera att vara arbetslösa. Sedan finanskrisen har sysselsättningen ökat. Den ligger på historiskt höga nivåer, som vi kan se i diagrammet till höger. För att ge en konkret siffra har vi 250 000 fler i sysselsättning, en kvarts miljon, sedan minusräntan infördes . Hur ska man då väga samman detta – bra för inkomstutvecklingen med penningpolitiken ur ett fördelningsperspektiv, mindre om man tittar på det ur ett förmögenhetsperspektiv? Det finns ett antal studier kring detta. Nettoeffekterna är inte uppenbara, men de flesta studier som gjorts på internationella data –vi har ju inte varit ensamma om minusränta och obligationsköp – finner att den expansiva politiken ändå ger en jämnare fördelning totalt sett, just därför att det är så viktigt att människor som annars hade varit i arbetslöshet och gått på bidrag får vara i sysselsättning och ha en inkomstutveckling. Man ska också ha i åtanke vad de mer långsiktiga effekterna hade kunnat bli om vi inte hade bedrivit den expansiva politiken. Det hade gjort det svårt att upprätthålla förtroendet för inflationsmålet. Stabil inflation och stabila förväntningar om inflation tror vi alltjämt är ett väldigt viktigt bidrag till att den ekonomiska utvecklingen i har varit jämförelsevis god . Vi var i ett besvärligt penningpolitiskt läge 2014–2015. Inflationen, som vi ser på den här bilden, hade varit under målet . Inflationsförväntningarna, i den högra bilden, var långt under målet och ganska svajiga. Det fanns allmänt en stor osäkerhet om vad kunde åstadkomma med politiken. Vi bedrev väldigt medvetet en systematiskt expansiv politik och var beredda att ta i ytterligare om det behövdes. Det har lönat sig. Hade vi inte valt att sänka räntan hade vi riskerat att tappa i förtroende, vilket hade försvårat för penningpolitiken att stimulera ekonomin och göra sitt arbete – inte bara i den situation vi var i utan också i framtida lågkonjunkturer. Vi hade haft en situation med inflation och aggregerad efterfrågan som hade varit lägre än vad den är , vilket hade medfört särskilt besvärliga omständigheter för svagare grupper genom högre arbetslöshet. Hade vi agerat annorlunda – det kan man alltid diskutera – hade vi också gett en signal om att hade en annan reaktionsfunktion än den vi har, det vill säga att vi alltid siktar på . Då hade det uppfattats som att vi kanske nöjer oss , en halv procent eller rent av inga prisökningar alls, ingen inflation alls. Då hade ekonomins aktörer ställt in sig på STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN att det blir en mycket lägre inflation , och det hade fått en negativ effekt på förväntningar och försvårat penningpolitiken. För att återkoppla till frågan om man i penningpolitiken ska ta hänsyn till fördelningseffekter när man sätter styrränta och eventuellt behöver bedriva obligationsköp vill jag säga att jag inte tror att det är en bra idé. Först och främst är det oklart hur jämlikheten påverkas, även om vi tror att nettoeffekten på sysselsättningen är det viktiga för dem som annars skulle kunna vara arbetslösa. Det är också svårt, och man riskerar att hamna i betydande målkonflikter –att både åstadkomma låg och stabil inflation och förhållandevis stabil realekonomisk utveckling och verka för jämn fördelning av inkomster och förmögenhet. Min sista reflektion kring detta är att vi inte ska överbelasta penningpolitiken. De bästa verktygen för att hantera fördelningsfrågor, om man önskar det, har ni redan, och det är inom finanspolitiken. Ordföranden: så mycket för två intressanta föredragningar! Det slog mig när jag läste protokollet att tyckte att det var lite mellan mötena redan där. Här fick vi en indikation på att det också kan få konsekvenser för mötesfrekvensen framöver, möjligen också för de utfrågningar som vi håller. Det får vi återkomma till. får vi ställa frågor, partierna i storleksordning och en i taget med svar emellan. Jag börjar själv med kronan och valutakursen, som ju har fått allt större betydelse i hur ni har motiverat och pratat om penningpolitik . Valutakurskanalen har blivit viktigare för att få effekt i penningpolitiken, förefaller det när man läser vad ni skriver och hör vad ni säger – dock inte , ska tilläggas. Jag har ofta hört en formulering om att det är viktigt att kronan inte stärks alltför snabbt. Den har varit ganska återkommande. I verkligheten har detta inte riktigt inträffat, utan kronan har fortsatt att försvagas. Den är nu betydligt svagare än vad har prognostiserat. Trots detta är de senaste utfallen för inflationen lägre. Vi har alltså både ett lägre inflationsutfall än vad ni har prognostiserat och en betydligt svagare krona. Det skulle vara intressant att höra er kommentera just den delen lite. , : Vår bedömning har varit att eftersom det går bra för svensk ekonomi och tillväxten har varit god i förhållande till många andra länder, inte minst i övrigt, är det rimligt att med något slags ”vanlig” syn på ekonomisk teori och utveckling anta att kronan sakta borde stärkas. Det har vi sagt . Vi har inte sett något skäl att komma fram till någon annan slutsats. händer det allt möjligt på kort sikt som kan få kronan att gå åt andra hållet, vilket också har skett. Men vår grundsyn är inte någon annan. Det är också viktigt att komma ihåg att när vi pratar om kronan och skriver vår penningpolitiska rapport är det vår prognos över kronutvecklingen. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN vihar en rörlig växelkurs slår prognoserna ibland in och ibland inte. Det är dock viktigt att betona att vi har ett inflationsmål; vi har inte ett mål för växelkursen. Vi har inte heller, vilket ibland diskuteras, något slags halvmål där hälften är inflation och hälften är växelkurs eller någonting sådant. Den sortens kombination brukar inte bli bra. Vi har alltså fortsättningsvis en rörlig växelkurs och ett inflationsmål. Det är det som är vägledande, och där gör vi våra inflationsprognoser. är det så, givet den tidsperiod vi lever i och givet att grundbedömningen är att kronan borde bli starkare, att när inflationen ska närma sig underifrån och inflationsförväntningarna också närmar sig underifrån är det inte bra om kronan stärks väldigt snabbt. Då blir importpriserna lägre, och inflationen kommer också rimligtvis – i alla fall – att ligga under vårt inflationsmål på . Det är det som vi har lyft fram gång på gång. Sedan kan man konstatera att det är otroligt svårt att göra växelkursprognoser på kort sikt. Men det finns också en annan stor fråga under ytan som vi jobbade med , och den ska vi fortsätta att arbeta med. Vi har försökt få ett bättre grepp om vad som kan tänkas vara något slags långsiktig utveckling för den svenska kronan och vad växelkursen kan vara på lite . Där kommer vi fram till att givet svenska handelsmönster, givet vad som sker i resten av världen och givet hur man gör denna typ av bedömningar – då talar vi om mycket breda intervall – är ändå slutsatsen att kronan torde vara lite svagare än vad vi har bedömt tidigare. Men då talar jag inte om penningpolitik från det ena mötet till det andra eller från till det andra när det gäller växelkursens utveckling, utan då talar jag om trender , eller ännu längre. Men det är viktigt att komma ihåg att vi inte har något slags dold agenda när det gäller växelkursen, utan vi har det inflationsmål som vi har och vi har en rörlig växelkurs som då blir som den blir. Och vi gör våra prognoser när det gäller hur vi tror att växelkursen kan tänkas bli . Dessvärre slår då våra prognoser fel från tid till annan. , : Riksbankschefen talade om den numera långsiktiga bilden. Jag kan lägga till en reflektion om vad vi har sett . Generellt gäller den omständigheten att förväntade framtida ränteskillnader mellan olika ekonomier är en viktig faktor för vad växelkursen är . Då kan man säga att valutamarknaden när det gäller kronan är inne i ett slags ständigt pågående samtal med sig själv om hur utvecklingen ser ut i framför allt euroekonomin och vad det kan tänkas bli för förändringar i framtida penningpolitik från ECB:s sida. Å andra sidan: Vad händer då i Sverigeekonomin, och vad kan tänkas göra med den svenska reporäntan? Detta böljar fram och tillbaka. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Det som hänt är att makrodata för och i viss mån även för euroekonomin, men definitivt för , har varit mycket sva- gare än väntat. Då bygger man ihop ett antal snabbfrekventa data – bnp och