urf · H6A5URF2 · 2019-06-17 00:00:00 — Kapitel 1 innehåller författningsförslagen. Utredningsuppdraget och genomförandet redovisas i kapitel 2. I kapitel 3 redogörs översiktligt för regleringen av myndigheten , riksrevisorernas uppdrag och till ombudsmän och riksrevisorerna. En beskrivning av myndighetschefers avgångsförmåner och riksrevisorernas nuvarande avgångsvillkor redovisas i kapitel 4 och 5. Våra överväganden och förslag om riksrevisorernas avgångsvillkor och pensionsförmåner redovisas i kapitel 6. I kapitel 7 ges inledningsvis en beskrivning av övergångsrestriktioner för statsråd och statssekreterare samt av statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner. Även karenstid för ledamöter i direktion beskrivs översiktligt. I kapitlet redovisas slutligen våra överväganden och förslag om karens för riksrevisorer. I kapitel 8 redovisas våra överväganden och förslag om avgångsvillkor och karens för en eventuell ställföreträdande riksrevisor. De förväntade konsekvenserna av förslagen framgår av kapitel 9, medan kapitel 10 innehåller författningskommentarer. Utredningsdirektiven finns i bilaga 1. Statsråds och statssekreterares avgångsvillkor redovisas översiktligt i bilaga 2. I bilaga 3 finns lagen (2018:676) om restriktioner för statsråd och statssekreterare. I bilaga 4 finns de författningsförslag som följer av våra överväganden beträffande avgångsförmåner och karens för en eventuell ställföreträdande riksrevisor. 3Regleringen av riksrevisorernas uppdrag m.m. , som bildades , är en myndighet under och är en del av kontrollmakt. uppdrag är att granska genomförandet och resultatet av statliga insatser genom effektivitetsrevision och årlig revision. I avsnitt 3.2 redovisas regleringen av myndigheten översiktligt och i avsnitt 3.3 regleringen av riksrevisorernas uppgifter och ansvar. En särskild nämnd, till ombudsmän och riksrevisorerna, beslutar om riksrevisorernas lön och andra anställningsförmåner. I avsnitt 3.4 lämnas en översiktlig redovisning av nämnden. verksamhet regleras i huvudsak i regeringsformen (RF), riksdagsordningen (RO), lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m.och lagen (2002:1023) med instruktion för . är en myndighet under med uppgift att granska den verksamhet som bedrivs av staten. Vidare anges i 13 kap. 7 § första stycket RF att bestämmelser om att granskning kan avse också annan än statlig verksamhet meddelas i lag. genomför både årlig revision och effektivitetsrevision. Den obligatoriska årliga revisionen omfattar drygt 250 myndigheter och stiftelser. Vid denna revision granskas och bedöms om redovisningen med underliggande räkenskaper är rättvisande samt om ledningen följer regler och särskilda beslut som påverkar årsredovisningen. Genom effektivitetsrevision granskar hur effektiv den statliga verksamheten är. bedriver även en internationell verksamhet. De viktigaste iakttagelserna vid effektivitetsrevisionen och den årliga revisionen redovisas i en årlig rapport som beslutas av riksrevisorerna gemensamt och överlämnas till . lämnar dessutom en uppföljningsrapport om resultatet av granskningsverksamheten inom såväl effektivitetsrevisionen som den årliga revisionen. lämnas även en uppföljningsrapport om internationella utvecklingssamarbete. 3.3 Riksrevisorernas uppdrag och ansvar leds av en eller flera riksrevisorer, som väljs av (13 kap. 8 § första stycket RF). Av riksdagsordningen framgår att antalet riksrevisorer ska vara tre (13 kap. 5 § andra stycket RO). 3 REGLERINGEN AV RIKSREVISORERNAS UPPDRAG M.M. Riksrevisorerna väljs för en mandatperiod utan möjlighet till om- val (13 kap. 6 § andra stycket RO). Val av riksrevisor bereds av konstitutions- utskottet (RO:s tilläggsbestämmelse 13.6.1). En av riksrevisorerna ska vara riksrevisor med administrativt ansvar och svara för myndighetens administra- Det är som bestämmer vem av riksrevisorerna som ska ha denna uppgift (13 kap. 5 § andra stycket RO). Enligt 13 kap. 8 § andra stycket RF beslutar en riksrevisor självständigt, med beaktande av de bestämmelser som finns i lag, vad som ska granskas. framgår vidare av bestämmelsen att riksrevisorn beslutar självständigt hur granskningen ska bedrivas och om slutsatserna av sin granskning. Riksrevisorerna beslutar gemensamt om fördelningen av granskningsområ- den mellan sig. Varje riksrevisor beslutar därefter vilken inriktning gransk- ningen ska ha inom respektive granskningsområde, men efter samråd med öv- Riksrevisorernas beslut om granskningens huvudsakliga in- riktning redovisas i en gemensam granskningsplan (4 § lagen med instruktion En riksrevisor ska vara svensk medborgare (12 kap. 6 § RF). mella krav som ställs på en riksrevisor är att han eller hon inte får sakna rätts- En riksrevisor får således inte vara i konkurs, omfattas av näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . visor får inte heller ha anställning eller uppdrag eller utöva verksamhet som kan påverka riksrevisorns självständiga ställning (13 kap. 5 § fjärde stycket Bestämmelserna om jäv i 16 och 17 §§ förvaltningslagen (2017:900) inne- bär bl.a. att en riksrevisor inte kan granska sådant som han eller hon själv har tagit del i. En riksrevisor får inte lämna uppdraget utan att medger det (12 kap. 4 § RO). Om en riksrevisor vill avgå måste alltså avsägelsen först godkännas av innan riksrevisorn får lämna uppdraget. Vidare får på begäran av skilja en riksre- visor från uppdraget (13 kap. 7 § första stycket RO). 13 kap. 8 § första stycket RF, skilja en riksrevisor från uppdraget endast om riksrevisorn inte längre uppfyller de krav som gäller för uppdraget eller om riksrevisorn har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse. delar av de röstande och mer än hälften av ledamöter måste enas om beslutet att skilja en riksrevisor från uppdraget (13 kap. 8 § första stycket Om en riksrevisor avgår ska välja efterträdare för en ny sjuårsperiod (13 kap. 7 § tredje stycket RO). 3 REGLERINGEN AV RIKSREVISORERNAS UPPDRAG M.M. till ombudsmän och riksrevisorerna I samband med tillkomst inrättades på initiativ en särskild av riksrevisorernas löner och vissa andra anställningsförmåner. Utskottet anförde bl.a. följande.3 Enligt utskottets mening är det angeläget att riksrevisorernas löner och andra anställningsförmåner bestäms på ett sätt som inte kan anses inkräkta på riksrevisorernas oberoende. Efter mönster av arvodena till statsråden och riksdagsledamöterna bör därför lönerna bestämmas av en särskild nämnd, till riksrevisorerna. En sådan nämnd bör förutom lön till riksrevisorerna också besluta i fråga om avgångsersättning, pensionsförmåner och andra anställningsförmåner. Skälet för att det bör finnas ett utrymme för avgångsersättning är det särskilda förhållandet att riksrevisorerna inte skall kunna omväljas. Det kan inte heller uteslutas att detta särskilda förhållande gör sig gällande när det gäller pensionsförmåner. Övriga förmåner bör i huvudsak utgå i enlighet med de regler som gäller för statstjänstemän, men med hänsyn till de särskilda förhållanden som gäller för riksrevisorerna. Nämndens arbete regleras i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna. Av lagen framgår att nämnden bestämmer det belopp som ska betalas till riksrevisorerna samt om avgångsersättning och övriga anställningsförmåner (1 §). Lagen innehåller i övrigt regler om nämndens sekreterare, ärendenas handläggning, förbud mot överklagande av nämndens beslut samt om hur arvodet till nämndens ledamöter fastställs. Nämnden består av ordförande och två andra ledamöter och utses genom val av efter beredning i (13 kap. 16 § första stycket RO och RO:s tilläggsbestämmelse 13.16.1). Nämnden är en myndighet under . 2002/03:KU12 s. 16. 4Avgångsvillkor för myndighetschefer under regeringen Av riksdagsstyrelsens föreskrift RFS 2016:84 framgår att de avgångsförmåner som gäller för myndighetschefer under regeringen även ska gälla för chefsanställningar beslutade av , såvitt annat inte följer av beslut av till ombudsmän och riksrevisorer. Av protokoll från till ombudsmän och riksrevisorerna (i fortsättningen nämnden) framgår att nämnden beslutat att de förordningar som reglerar myndighetschefers avgångsförmåner ska tillämpas i fråga om de enskilda riksrevisorernas villkor. Bestämmelserna som reglerar avgångsförmåner för myndighetschefer under regeringen gäller därmed som utgångspunkt även för riksrevisorernas avgångsersättningar. I det följande redovisas därför de bestämmelser som reglerar avgångsvillkor för myndighetschefer under regeringen. Nämnden har dock beträffande inkomstgaranti i två avseenden beslutat om avvikande villkor för riksrevisorerna (se vidare avsnitt 5.3.2). Vilken förordning som reglerar den enskilda myndighetschefens villkor avgörs av den förordning som gäller när myndighetschefen tillträder anställningen. I de fall då en myndighetschef lämnar en tidsbegränsad chefsanställning för att tillträda en motsvarande befattning på en annan myndighet, gäller enligt huvudregeln förordningen från den tidigare anställningen även fortsättningsvis. Nämnden har på motsvarande sätt ansett att villkoren från en tidigare anställning som myndighetschef även fortsättningsvis ska gälla för en person som åtar sig ett uppdrag som riksrevisor. Förordningen (2016:411) om tjänstepension, inkomstgaranti och avgångsvederlag till myndighetschefer (i fortsättningen benämnd chefsförordning) är den nu gällande förordningen avseende myndighetschefers avgångsförmåner. I avsnitt 4.4.2 redovisas förordningens bestämmelser om avgångsförmåner närmare. har emellertid ännu inte valt någon riksrevisor som nämnden beslutat att den förordningen ska tillämpas på. I stället tillämpas de äldre förordningar som reglerar myndighetschefers villkor, och bestämmelserna i dessa förordningar redovisas därför översiktligt i avsnitt 4.4.3. I avsnitt 4.4.4 behandlas myndighetschefers tjänstepension. Inledningsvis behandlas i avsnitt 4.2 vad som gäller för en anställning som myndighetschef, och i avsnitt 4.3 redogörs för anställningsvillkoren. 4Riksdagsstyrelsens föreskrift om tillämpning av förordningen (2016:411) om tjänstepension, inkomstgaranti och avgångsvederlag till myndighetschefer. 4 AVGÅNGSVILLKOR FÖR MYNDIGHETSCHEFER UNDER REGERINGEN 4.2 Särskilt om anställningen Myndighetschefer anställs av regeringen och svarar inför regeringen. I förhållande till regeringen är myndighetschefen en arbetstagare, men han eller hon företräder staten som arbetsgivare. Myndighetschefers uppdrag innehåller vissa särdrag som leder till att anställningsvillkoren avviker från vad som i allmänhet gäller på arbetsmarknaden. Regeringen har behov av att regelbundet analysera vilken chefskompetens den efterfrågar, och chefer som leder myndigheter under regeringen har därför tidsbegränsade anställningar. Vid en första anställning som myndighetschef är anställningen som huvudregel , men regeringen kan därefter förlänga anställningen vid en och samma myndighet . Regeringen har dock möjlighet att avvika från denna huvudregel. Den enskilda myndighetschefen har ett starkt anställningsskydd för sin tidsbegränsade anställning. Anställningen kan inte sägas upp , vare sig av arbetsgivaren eller arbetstagaren, men det finns inga lagliga hinder mot att anställningen upphör om parterna är överens. Regeringen har också valt att entlediga de myndighetschefer som själva önskat avsluta sin anställning . Regeringen kan dock erbjuda en myndighetschef en befattning som myndighetschef på en annan myndighet. Myndighetschefen kan då fullfölja sin anställning i den nya befattningen, med motsvarande villkor som tidigare, eller påbörja en ny anställning med helt eller delvis nya villkor. Regeringen kan förflytta en myndighetschef från en anställning om det är påkallat av organisatoriska skäl eller om regeringen anser att det är nödvändigt av hänsyn till myndighetens bästa (33 § andra stycket lagen [1994:260] om offentlig anställning, ). Förflyttningen innebär inte att anställningen upphör, utan den består till anställningstidens utgång. För den enskilde innebär förflyttningen att han eller hon skiljs från befattningen på den aktuella myndigheten, men inte från regeringen som arbetsgivare. Vanligtvis förflyttas myndighetschefen till en anställning som generaldirektör i . I de aktuella situationerna aktualiseras inte frågan om avgångsförmåner, utan det kan bli aktuellt först om någon ny anställning inte erbjuds vid anställningstidens utgång. Då tillämpas bestämmelserna i den förordning som reglerar myndighetschefens avgångsförmåner, dvs. den förordning som gällde när den anställde tillträdde den första anställningen som myndighetschef, om den anställde innehaft chefsanställningar oavbrutet . En myndighetschef kan avskedas om vederbörande grovt åsidosatt sina åligganden gentemot arbetsgivaren (32 § andra stycket ). Ett sådant beslut fattas av och leder till att avgångsförmåner enligt förordningarna inte utgår. Enligt lagen (1974:371) om rättegång i arbetstvister 4 AVGÅNGSVILLKOR FÖR MYNDIGHETSCHEFER UNDER REGERINGEN kan dock nämndens beslut överklagas och därefter prövas av Arbetsdomsto- Vid anställningstidens utgång har en myndighetschef inte rätt till fortsatt anställning eller rätt till en annan tjänst. En myndighetschef som anställts tids- begränsat har inte heller rätt att få stanna kvar i anställningen efter pensions- åldern , till skillnad från vad som gäller för andra statligt anställda arbets- För myndighetschefer gäller individuell lönesättning vid tillsättningen. En myndighetschefs lön är föremål för lönerevision, men någon garanti för en viss årlig löneutveckling finns inte. Regeringen beslutar ensidigt om en eventuell förändring av myndighetschefens lön. Även vad gäller myndighetschefernas allmänna anställningsvillkor har regeringen stor frihet. De allmänna anställningsvillkoren, såsom semester och annan ledighet, bestäms dock som huvudregel genom kollektivavtal på motsvarande sätt som för andra arbetstagare vid statliga myndigheter. Regeringen har fastställt särskilda villkor för myndighetschefer i ett par avseenden. En myndighetschef kan få rätt till en förmånsbil7 och en myndighetschef som väljer att inte flytta till arbetsorten, och därmed har s.k. dubbel bosättning, kan få ersättning från myndigheten för hemresor samt ersättning för att hyra en mindre lägenhet.8 En myndighetschef som är anställd för en bestämd tid omfattas inte av de trygghetsregler som följer med en anställning tills vidare. För att en anställning som myndighetschef ska vara attraktiv för arbetstagare med rätt kompetens och erfarenhet, och för att skapa ekonomisk trygghet, har det därför ansetts behövas särskilda regler om avgångsförmåner när en anställning som myndighetschef upphör. För myndighetschefer under regeringen omfattar det möjlighet till inkomstgaranti eller avgångsvederlag. Myndighetschefernas avgångsförmåner regleras i förordning, och det till förordningen kopplade pensionsavtalet. Bestämmelserna i förordningen gäller som tillägg till och undantag från det gällande pensionsavtalet. 5 Under vissa förhållanden är tingsrätten på den ort där arbetstagaren har sitt hemvist första instans. Mål som tagits upp av tingsrätten kan därefter överklagas till Arbetsdomstolen (2 kap. 1–3 §§ lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister). 6 SOU 2011:81 s. 70. 7 a. SOU s. 84. 8 a. SOU s. 85. 4 AVGÅNGSVILLKOR FÖR MYNDIGHETSCHEFER UNDER REGERINGEN Den nu gällande chefsförordningen trädde i kraft . Förordningen gäller enligt 2 § som tillägg till och undantag från bestämmelser i för arbetstagare inom det statliga avtalsområdet 2016 (PA 16). Chefsförordningen omfattar arbetstagare som har en tidsbegränsad anställning som chef för en myndighet som lyder direkt under regeringen. Förordningen ska även tillämpas på en myndighetschef som har fått en annan statlig anställning enligt 33 § andra stycket , dvs. en myndighetschef under regeringen som förflyttas därför att det är påkallat av organisatoriska skäl eller annars är nödvändigt av hänsyn till myndighetens bästa (1 §). Avgångsförmåner i form av inkomstgaranti eller avgångsvederlag kan enligt förordningen erhållas om vissa angivna förutsättningar är uppfyllda. En sådan förutsättning är att hela anställningstiden fullgörs. Om en myndighetschef får en anställning på en annan myndighet måste den nya anställningstiden fullgöras för att en rätt till avgångsförmån ska föreligga. Enligt chefsförordning syftar en inkomstgaranti till att skapa ekonomisk trygghet för den arbetstagare som befinner sig nära pensionsåldern och som vid anställningstidens utgång står utan en ny anställning (3 §). Inkomstgaranti kan jämföras med vad som gäller för andra statligt anställda och deras rätt att få pensionsersättning när anställningen upphör på grund av arbetsbrist före pensionsåldern, en form av ”förtida pension”. För rätt till inkomstgaranti ska arbetstagaren vid anställningstidens utgång, dvs. när förordnandetiden upphör, ha fyllt , haft en eller flera chefsanställningar oavbrutet , och inte erbjudits fortsatt anställning i samma befattning (4 §). Underlaget för inkomstgarantin beräknas utifrån den pensionsgrundande lönen för de fem kalenderåren närmast före avgångsåret, på samma sätt som pensionsunderlaget fastställs för arbetstagaren enligt det statliga pensionsavtalet PA 16 (10 §). Inkomstgarantin uppgår till av pensionsunderlaget till den del detta uppgår till högst 20 inkomstbasbelopp. För den del av underlaget som överstiger 20 men inte 30 inkomstbasbelopp uppgår inkomstgarantin till (11 §). Inkomstgarantin ska minskas med inkomst av anställning eller annat förvärvsarbete enligt beräkningsgrunder som anges i förordningen (12 §) och inkomstgarantin kan även jämkas under vissa förutsättningar (13–15 §§). Om arbetstagaren tillträder en ny anställning som omfattas av chefsförordningen, upphör inkomstgarantin så länge den anställningen pågår (7 §) och när förmånstagaren får rätt till en förmånsbestämd ålders- eller sjukpension räknas inkomstgarantin om till pension (17 §). 4 AVGÅNGSVILLKOR FÖR MYNDIGHETSCHEFER UNDER REGERINGEN Syftet med avgångsvederlag är enligt chefsförordning att skapa ekonomisk trygghet för arbetstagare i den omställningssituation som kan uppstå efter att en anställning har avslutats (21 §). Den anställde behöver därför inte, till skillnad från rätten till inkomstgaranti, ha uppnått en viss ålder för att en rätt till avgångsvederlag ska föreligga.9 En förutsättning för avgångsvederlag är dock att anställningstiden löper ut och att regeringen inte erbjuder arbetstagaren fortsatt anställning i samma befattning. Rätt till avgångsvederlag förutsätter dessutom att den anställde har haft en eller flera chefsanställningar oavbrutet och att arbetstagaren inte får inkomstgaranti eller ålderspension (22 §). Avgångsvederlaget utgörs av den pensionsgrundande lönen den sista anställningsmånaden i chefsanställningen (24 §) och utgår (23 §). Även avgångsvederlag kan jämkas och minskas om förmånstagaren t.ex. erhåller inkomster som är pensionsgrundande (25 §). Särskilda bestämmelser om avgångsförmåner för myndighetschefer med tidsbegränsade anställningar har funnits . Eftersom den anställde omfattas av den förordning som gällde då han eller hon tillträdde sin första anställning som myndighetschef, finns det arbetstagare för vilka bestämmelser i de äldre förordningarna gäller. Som nämnts gäller motsvarande även för riksrevisorer. Bestämmelserna i den nu gällande chefsförordningen och bestämmelserna i de äldre förordningarna överensstämmer i flera avseenden. Det kan dock konstateras att de äldre förordningarna i vissa avseenden är mer förmånliga för arbetstagaren. En skillnad mellan chefsförordningen och de äldre förordningarnas ordalydelse är att det tidigare fanns en uttalad möjlighet för regeringen att ge dispens från förutsättningar som uttalas i förordningen, om det fanns särskilda skäl. Nå- gon motsvarande bestämmelse finns inte chefsförordning. Regeringen har dock med stöd av 12 kap. 8 § RF möjlighet att även fortsättningsvis medge undantag (dispens) från sin egen förordning. Någon dispens har emellertid aldrig medgetts av regeringen, varken från förutsättningarna enligt de äldre förordningarna eller från förutsättningarna enligt den nu gällande chefsförordningen. Förutsättningarna för att avgångsvederlag ska utgå har inte ändrats sedan möjligheten infördes i samband med chefsförordning. 9Om arbetstagaren vid anställningstidens utgång har fyllt och innehaft en chefsanställning föreligger emellertid inte en rätt till avgångsvederlag utan en rätt till inkomstgaranti. 4 AVGÅNGSVILLKOR FÖR MYNDIGHETSCHEFER UNDER REGERINGEN nedan begränsas därför till frågan om när en rätt till inkomstgaranti ska föreligga. Förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning Enligt 3 § chefsförordning har en arbetstagare rätt till hel inkomstgaranti om han eller hon fyllt vid anställningstidens utgång. Till skillnad från chefsförordningens krav , ska en arbetstagare enligt förordningen även ha haft en eller flera chefsanställningar oavbrutet . Även en arbetstagare som fyllt vid anställningstidens slut och som innehaft chefsanställningar oavbrutet , har enligt förordning rätt till inkomstgaranti. Har arbetstagaren haft chefsanställningar i mindre än avkortas dock på visst sätt inkomstgarantin för den anställningstid som understiger (8 §). Motsvarande bestämmelse saknas chefsförordning. Som längst utgår inkomstgaranti tills dess att förmånstagaren fyllt . Efter den tidpunkten är det individens intjänade ålderspensionsförmåner som bestämmer pensionens storlek. Bestämmelserna chefsförordning är utformade som tillägg till och undantag från det statliga pensionsavtalet (PA 16). Genom beslut av till ombudsmän och riksrevisorerna gäller förordning för de två riksrevisorer som innehar uppdraget. Detsamma gäller för fem av de tidigare riksrevisorerna. Förordningen (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. Enligt chefsförordning har en arbetstagare under vissa förutsättningar rätt till s.k. chefspension. Enligt förordningen har den arbetstagare rätt till chefspension som fyllt vid anställningstidens utgång och som då haft chefsanställningar oavbrutet (5 § första stycket). Rätt till chefspension har också den arbetstagare som fyllt och som inte erbjuds förlängd anställning när anställningstiden löper ut, om förordnandetiden varat (5 § andra stycket). För hel chefspension krävs i chefsställning eller motsvarande, och för den arbetstagare som har färre år reduceras pensionen enligt förordningens bestämmelser (11 §). Till skillnad från bestämmelserna förordning kan chefspension utgå såväl före som efter det att individen fyllt . Chefspension som avser tid är dock att likställa med det som förordning benämns inkomstgaranti. Bestämmelserna i förordningen är utformade som tillägg till och undantag från den statliga pensionsplanen (PA-91). 4 AVGÅNGSVILLKOR FÖR MYNDIGHETSCHEFER UNDER REGERINGEN Genom beslut av till ombudsmän och riksre- visorerna gäller chefsförordning för de riksrevisorer som valdes när Förordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m. Enligt chefsförordning har den arbetstagare som omfattas av förord- ningen rätt till förordnandepension när han eller hon avgår vid anställningsti- dens utgång, om arbetstagaren har haft en eller flera chefstjänster i oavbruten följd (3 §). Även en arbetstagare som inte erbjuds förlängd an- ställning när förordnandet löper ut har enligt förordningen rätt till förordnan- depension, under förutsättning att förordnandetiden varat . Arbetstagaren måste inte ha uppnått en viss ålder för att rätt till förordnande- pension ska föreligga enligt förordningen, men däremot regleras hur pensionen ska beräknas om arbetstagaren vid avgången inte fyllt (9–11 §§). Till skillnad från de senare förordningarna finns det enligt chefs- förordning inte någon rätt till avgångsvederlag. Bestämmelserna i förordningen är utformade som tillägg till och undantag från den statliga pensionsplanen (PA-91). För tre tidigare riksrevisorer gäller bestämmelserna chefsförord-