rfr · H60WRFR4 · 2019-01-01 00:00:00 — För svar på fråga 3 och 4 finns det ett tiotal respektive femtontal domar vardera som ger viss ledning för hur domstolen ser på frågan. Bilaga 4 innehåller ett urval av förvaltningsrätternas domar. Av de kam- marrättsdomar som har ingått i underlaget är det endast ett fåtal som berör någon av de fyra frågeställningarna. Kammarrätternas domar, samt några av förvaltningsrätternas domar, tas upp nedan. Det bör nämnas att det fullständiga underlaget i målen inte har varit till- gängligt vid genomgången av domarna. 6 AVGIFTSBESTÄMMELSERNA OCH RÄTTSPRAXIS Sammanfattningsvis bekräftar genomgången av domarna att bestämmel- serna om kontrollavgift för personalliggare ger utrymme för olika tolkningar. Tillämpar domstolarna en tröskel för avgiftsskyldighet? I en dom159 upphävde Förvaltningsrätten i beslut att ta ut den högre kontrollavgiften för att uppgifterna om näringsidkaren var felakt- iga i personalliggaren. Förvaltningsrätten ansåg att det inte var fråga om en sådan brist att kontrollen in te kunnat utföras. Det fanns därmed inte förutsätt- ningar för att ta ut en avgift. Förvaltningsrätten har således tillämpat den trös- kel som anges i förarbetena vad gäller den högre avgiften. I ett annat mål160 hade tagit ut kontrollavgift bl.a. för att det saknades fullständigt namn och personnummer bakåt i tiden för flera verk- Förvaltningsrätten i konstaterade att det inte hade framkommit att inte kunnat utföra sin kontroll vid besöket. detta ansåg förvaltningsrätten att det fanns grund för att påföra avgift. ningsrätten tillämpade alltså inte någon tröskel, men medgav delvis befrielse med hälften av avgiften. Dessa domar ger därmed uttryck för två olika synsätt. Av de domar som avser SFL är det ingen dom som innebär att kammarrätten har upphävt beslut på den grunden att domstolen anser att per- sonalliggaren, trots bristerna, har kunnat ligga till grund för kontroll. Kammarrätten i Stockholm161 har i en dom bl.a. hänvisat till att personal- liggaren enligt mening varit så bristfällig att den inte kunnat ligga till grund för kontroll och att det därmed har funnits grund för att påföra den högre kontrollavgiften. Kammarrätten ansåg att näringsidkaren hade brus- tit genom att inte ha kontrollerat att nödvändiga uppgifter förts in i personalliggaren. Skälen får läsas som att domstolen ansåg att det finns en tröskel för avgiftsskyldigheten i SFL. Det finns exempel i rättspraxis som visar att det finns utrymme för domsto- larna att göra olika bedömningar av om det finns en tröskel för avgiftsskyldig- heten, vilket bekräftar att bestämmelsernas innebörd inte är helt klar. 159Förvaltningsrätten i dom i mål nr 3518-15 och 3519-15, dom 7 i bil. 160Förvaltningsrätten i dom i mål nr 8688-12 E, dom 2 i bil. 161Kammarrätten i dom i mål nr 3723-13. 6 AVGIFTSBESTÄMMELSERNA OCH RÄTTSPRAXIS 2.Vilken avgift ska påföras när verksamma personer inte är inskrivna i personalliggaren? I ett mål162 som redan nämnts under fråga 1 var det fråga om att uppgifterna om näringsidkaren i personalliggaren var felaktiga och att en verksam person inte var inskriven i liggaren. hade tagit ut såväl den högre avgif- ten för kontrolltillfället som den lägre avgiften för den verksamma personen. Förvaltningsrätten i hänvisade till förarbetena och behandlade de två avgifterna separat. Den högre avgiften undanröjdes enbart av det skälet att de felaktiga uppgifterna om näringsidkaren inte var en sådan brist att kontrollen inte kunnat utföras. Förvaltningsrätten ansåg att det fanns skäl att påföra den lägre avgiften. Domen får därmed anses innebära att den högre avgiften inte ska påföras när den enda bristen består i att en verksam person inte är införd i personalliggaren. Det finns också domar där förvaltningsrätten i sina domskäl bekräftar att det var korrekt av att inte ta ut den högre avgiften för kontrolltill- fället när bristen består i att verksamma personer inte har varit inskrivna i per- sonalliggaren.163 I vissa domar har tagit ut den högre kontrollavgiften för kon- trolltillfället med motiveringen att personalliggaren inte var förd för dagen och därmed inte kunde ligga till grund för kontroll, medan förvaltningsrätten i sina skäl endast har tagit upp att avgiften ska påföras för att det vid kontrolltillfället fanns verksamma personer som inte var inskrivna i personalliggaren.164 För- valtningsrätten har således i domskälen enbart utgått från bestämmelsernas or- dalydelse och har inte vägt in att personalliggaren inte var förd för dagen eller gjort någon bedömning av om personalliggaren kunde ligga till grund för kon- troll. I en av domarna165 hade påfört såväl avgift för kontrolltillfället som avgift för den verksamma person som vid kontrolltillfället inte var inskri- ven i personalliggaren. Motiveringen var att personalliggaren inte var förd vid kontrolltillfället. Förvaltningsrätten i menade i stället att personal- liggaren inte kunde ligga till grund för kontroll mot bakgrund av att personen inte hade skrivits in i personalliggaren. Enligt domstolen måste skyldigheten att anteckna uppgifterna i nära anslutning till att arbetspasset påbörjas innebära att en anteckning i personalliggaren ska göras innan personalen påbörjar sina arbetsuppgifter. Detta talar för att domstolen ansåg att även den högre avgiften ska tas ut när det saknas uppgifter om en verksam person i personalliggaren. 162Förvaltningsrätten i dom i mål nr 3518-15 och 3519-15, dom 7 i bil. 163Se t.ex. Förvaltningsrätten i Malmös dom i mål nr 838-17, dom 15 i bil. 164Se t.ex. Förvaltningsrätten i Malmös dom i mål nr 313-14, dom 6 i bil. 165Förvaltningsrätten i dom i mål nr 16413-13, dom 4 i bil. 6 AVGIFTSBESTÄMMELSERNA OCH RÄTTSPRAXIS Kammarrätten i avslog i en dom166 överklagande av förvaltningsrättens beslut att medge befrielse från den högre avgiften. hade konstaterat att personalliggaren var bristfällig i vissa avseenden; bl.a. var inte den vid besöket verksamma personen inskriven Kammarrätten ansåg att det inte fanns grund för att ta ut den högre avgiften av det skälet. Motiveringen var bl.a. att personalliggaren förts samt- liga dagar utom den dag då kontrollen utfördes och att näringsidkaren uppgett att han av olika skäl ännu inte hade hunnit fylla i liggaren. för tolkningen att kammarrätten under vissa omständigheter hade kunnat komma till slutsatsen att det fanns grund för att ta ut den högre avgiften på grund av att en verksam person inte var införd i personalliggaren. ten kom till samma slutsats som förvaltningsrätten vad gällde avgiftens be- Grunderna var dock olika. Medan förvaltningsrätten medgav delvis be- frielse ansåg kammarrätten att det inte fanns grund för att ta ut den högre av- Det framgår inte av domskälen hur domstolen såg på frågan om den lägre kontrollavgiften som hade tagit ut för den person som var verk- sam vid kontrollbesöket. Den frågan tas dock upp av en ledamot som var skilj- Ledamoten hänvisade till att syftet med reglerna om personalliggare, kontrollbesök och kontrollavgift är att ge verktyg för att kunna bedöma rimligheten av den arbetskraft som redovisats i kontrolluppgifter och För att kontrollen ska fungera ansågs att verksamma per- soner måste registreras som arbetspasset påbörjas. med såväl det högre som det lägre beloppet skulle därför tas ut redan på grund av att det vid kontrollbesöket ännu inte gjorts någon notering om verksamma personer den aktuella dagen. Det finns exempel i rättspraxis som visar att det finns utrymme för olika be- dömningar vad gäller om den högre avgiften för kontrolltillfället ska tas ut när bristen består i att verksamma personer inte är införda i personalliggaren. här bekräftas att det finns oklarheter i bestämmelsernas innebörd. Vilken kontroll ska en personalliggare ligga till grund för? I en dom167 tog Förvaltningsrätten i hänsyn till att personalliggaren inte kunde ligga till grund för kontrollen vid kontrollbesöket, dvs. I vissa andra domar har förvaltningsrätten i stället lagt vikt vid om personalliggaren kan ligga till grund för en kontroll av 166Kammarrätten i dom i mål nr 384-10. 167Förvaltningsrätten i dom i mål nr 16413-13, dom 4 i bil. 4; domen är även nämnd under fråga 2. 6 AVGIFTSBESTÄMMELSERNA OCH RÄTTSPRAXIS kontrolluppgifter och skattedeklarationer, dvs. en kontroll av uppgiftsskyldig- heten.168 I domen från Kammarrätten i som nämndes under fråga 2 var det fråga om tre brister. Att det saknades tider för när arbetspass påbörjats och avslutats ansågs inte vara en sådan brist att personalliggaren inte kunnat utgöra grund för kontroll. Kammarrätten konstaterade att kontrol- len genom personalliggare främst syftar till en kontroll av att antalet verk- samma inte underdrivits under andra tidpunkter än tiden för kontrollbesöket. Med det torde avses skattekontroll, eftersom kontrollen vid kontrollbesöket inte kan användas för kontroll av att historiska uppgifter är riktiga. De övriga bristerna var att den verksamma personen inte var införd i personalliggaren och att näringsidkarens namn saknades i liggaren. Kammarrätten ansåg att de bristerna inte kunde anses utgöra sådana brister att kontrollen inte kunnat ge- nomföras. Kammarrätten torde här avse kontrollen vid kontrolltillfället, inte en framtida skattekontroll. Kammarrätten tog alltså i dessa delar inte ställning till om personalliggaren kunde ligga till grund för kontrollen. Den ledamot som var skiljaktig i målet hänvisade enbart till skattekontrollen. I en dom från Kammarrätten i Göteborg169 (avser BKL), var det fråga om en verksam person som hade skrivit in sig i personalliggaren i en annan lokal än den lokal där personen var verksam vid kontrollbesöket. Kammarrätten fastställde beslut att ta ut en avgift med . Enligt kammarrätten är syftet med krav på personalliggare att möjliggöra effektiva kontroller utifrån jämförelser av det som antecknats i liggaren och de iaktta- gelser som görs i den lokal som kontrolleras. Kammarrätten torde därmed hän- visa till kontrollen vid kontrollbesöket, dvs. Be- frielse medgavs inte. Sammanfattningsvis är det svårt att av domstolspraxis dra slutsatser om vilken kontroll domstolen avser när den tar ställning till om personalliggaren kan ligga till grund för kontroll. Den frågan har enligt förarbetena betydelse när domstolen ska ta ställning till om en kontrollavgift ska tas ut och i så fall med vilket belopp. 168Se t.ex. Förvaltningsrätten i dom i mål nr 23970-13 och 24257-13. 169Kammarrätten i dom i mål nr 223-08. 6 AVGIFTSBESTÄMMELSERNA OCH RÄTTSPRAXIS När anses en verksam person vara dokumenterad? Den lägre kontrollavgiften ska tas ut om en person som är verksam vid kon- trollbesöket inte är dokumenterad i personalliggaren. Det finns domar där för- valtningsrätterna har gjort olika bedömningar av vad som krävs för att en verk- sam person ska anses dokumenterad. Exempelvis finns det en dom170 där För- valtningsrätten i ansåg att de verksamma personerna var dokumen- terade i personalliggaren, trots att tidpunkten för när deras arbetspass påbörja- des inte var inskriven i personalliggaren. I en annan dom171 ansåg dock För- valtningsrätten i att två verksamma personer inte var dokumente- rade i personalliggaren på grund av bristande tidsangivelser. I en dom från Kammarrätten i Stockholm172 var ett personnummer felaktigt på så sätt att två nior skulle ha varit nollor. Förvaltningsrätten ansåg att det fel- aktiga personnumret kunde vara ett skrivfel. Med hänvisning till att ett rätt angett personnummer är av central betydelse för att uppnå syftet med bestäm- melserna om personalliggare ansåg förvaltningsrätten att bristen hade motver- kat möjligheten till kontroll. Kammarrätten instämde i bedömningen att det fanns fog för en avgift på men medgav befrielse då bristen var av så ringa beskaffenhet att det vore oskäligt att ta ut avgiften. Varken förvalt- ningsrätten eller kammarrätten för något närmare resonemang kring begreppet dokumenterad. Det kan noteras att kammarrättens dom kom före de två ovan- nämnda domarna från Förvaltningsrätten i . Även i frågan om vad som avses med att en verksam person är dokumenterad finns exempel i rättspraxis som visar att det finns utrymme för att göra olika bedömningar och att innebörden av bestämmelserna således är oklar. 6.3 Förutsättningar för befrielse från kontrollavgift 6.3.1 Befrielse från kontrollavgift – lag och förarbeten ska besluta om hel eller delvis befrielse från kontrollavgiften om det är oskäligt att avgiften tas ut med fullt belopp (51 kap. 1 § SFL). Vid den bedömningen ska särskilt beakta bl.a. om •överträdelsen kan antas ha berott på ålder, hälsa eller liknande förhållande 170Förvaltningsrätten i dom i mål nr 5811-13 och 7311- 13, dom 3 i bil. 171Förvaltningsrätten i dom i mål nr 4354-15, dom 10 i bil. 172Kammarrätten i dom i mål nr 8394-12. 6 AVGIFTSBESTÄMMELSERNA OCH RÄTTSPRAXIS •överträdelsen kan antas ha berott på en felbedömning av en regel eller be- tydelse av de faktiska förhållandena eller •avgiften inte står i rimlig proportion till överträdelsen. I bestämmelsens förarbeten hänvisas till de exempel som nämns i förarbetena till BKL.173 Ett exempel som nämns där är när en verksam person är antecknad i personalliggaren och är identifierbar men det angivna personnumret är ofull- ständigt. En felaktig bedömning av om verksamheten omfattas av kraven en- ligt lagen utgör enligt förarbetena i de allra flesta fall inte skäl för befrielse. Omständigheterna i det enskilda fallet kan dock i enstaka fall vara sådana att det är svårt att avgöra om lagen är tillämplig eller inte. I ett sådant fall kan det finnas skäl för befrielse. Befrielse anges också vara möjlig om överträdelsen legat helt utanför näringsidkarens kontroll, såsom vid sabotage, och överträ- delsen inte hade kunnat förhindras av näringsidkaren genom bättre struktur eller organisation av företaget. Vidare uttalas att bedömningen av om det finns skäl för befrielse ska vara nyanserad och inte alltför restriktiv.174 Utrymmet för befrielse från avgift anges dock vara begränsat.175 I senare förarbeten ses som ett argument för flexibla och generösa bestämmelser om befrielse.176 6.3.2 om befrielse från kontrollavgift I 5 av de 400 domar från förvaltningsrätterna som granskats har förvaltnings- rätten beslutat om hel befrielse. Av de 51 kammarrättsdomar som granskats innebär 7 att kammarrätten har ändrat förvaltningsrättens dom och beslutat om hel befrielse. I 16 av de 400 granskade domarna har förvaltningsrätten beslutat om delvis befrielse, dvs. kontrollavgift tas ut med ett lägre belopp än vad som anges i lagen. Kammarrätterna har ändrat förvaltningsrättens dom och beslutat om delvis befrielse i 8 av de 51 domar som granskats. Av förvaltningsrätternas domar avser en frisörverksamhet och två bygg- verksamhet. De övriga gäller restaurangverksamhet. Tre av kammarrättsdo- marna avser frisörverksamhet, medan de övriga gäller restaurangverksamhet. Korta referat av domarna finns i bilaga 5. Sammanfattning av domstolarnas praxis om befrielse Hel befrielse från kontrollavgiften Skäl för hel befrielse från kontrollavgiften i förvaltningsrätten har bl.a. varit anhörigas sjukdom och oklar eller bristfällig information från . 2010/11:165 s. 964. 2005/06:169 s. 54; jfr även prop. 2014/15:6 s. 68. 2005/06:169 s. 129. 2010/11:165 s. 964, där det hänvisas till artikel 6 i till skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna; artikel 6 rör rätten till en rättvis rättegång; jfr även prop. 2014/15:6 s. 67–68. 6 AVGIFTSBESTÄMMELSERNA OCH RÄTTSPRAXIS ett fall handlade det om att en verksam person hade visat upp en falsk identi- tetshandling för näringsidkaren. Kammarrätten har i fyra fall medgett hel befrielse från avgiften när det en- ligt domstolen varit fråga om en engångsföreteelse eller ett tillfälligt förbise- ende att en eller flera av de verksamma personerna inte har varit införda i per- Domstolen har även vägt in olika andra omständigheter, såsom att verksamheten bedrevs utan vinstsyfte av en ideell förening och att det inte kunde anses ligga någon brottslig avsikt bakom bristen. Regeringsrätten har vidare medgett hel befrielse från kontrollavgiften i en dom177 som rör skyldigheten för ett bolag att ha en personalliggare tillgänglig i ett utrymme för tillfällig servering på en mässa. Motiveringen var att det måste anses ha varit svårt för bolaget att avgöra att en särskild personalliggare krävdes vid den tillfälliga serveringen och att bestämmelserna hade Regeringsrätten hänvisade till uttalanden i förarbetena om förutsätt- ningarna för befrielse vid en felaktig bedömning av om verksamheten omfattas Domstolen hänvisade också till att bedömningen enligt förarbetena ska vara nyanserad och inte alltför restriktiv.178 Delvis befrielse från kontrollavgiften I flera av förvaltningsrätternas domar har beslutet om delvis befrielse från kon- trollavgiften grundats på att avgiften ansetts oproportionerligt hög. som har angetts har varit t.ex. att verksamheten har varit nystartad och att nä- ringsidkaren i förväg vidtagit åtgärder för att uppfylla kraven. andra skäl för delvis befrielse är att näringsidkaren inte normalt omfattades av kravet på personalliggare och att bristen fick betraktas som en engångsförete- I de två sistnämnda fallen synes domstolen ha ansett att avgiften är opro- portionerlig i förhållande till omständigheterna bakom överträdelsen, inte till I en dom ansågs avgiften inte stå i rimlig proportion till felaktigheten mot bakgrund av bolagets låga omsättning. omsättning brukar normalt inte vara skäl för befrielse. i flera fall vägt in att det kan antas att det saknas brottslig avsikt bakom bristen. I ett par fall har förvaltningsrätten motiverat beslutet om delvis befrielse med att bedömningen ska vara nyanserad och inte alltför restriktiv, t.ex. i ett fall där näringsidkaren gjort anteckningar med blyerts i personalliggaren. Bland de omständigheter som kammarrätterna har beaktat i sina domar om delvis befrielse finns uppgifter om att personalliggaren varit korrekt ifylld vid tidigare eller senare kontrollbesök eller i en annan av näringsidkarens verk- Det förekommer också att hänsyn har tagits till att verksamheten var I en dom ansåg kammarrätten att näringsidkaren hade lämnat en trovärdig förklaring till varför verksamma personer inte var införda i perso- Domstolen antog att bristen var en enstaka händelse. 177 RÅ 2009 ref. 18, se referat i avsnitt 5.2.3. 2005/06:169 s. 54 och 129. 6 AVGIFTSBESTÄMMELSERNA OCH RÄTTSPRAXIS I flera fall har kammarrätten vägt in att det inte kan antas att det ligger nå- gon brottslig avsikt bakom bristen. Det kan konstateras att domstolen ska göra en bedömning i det enskilda fallet när den tar ställning i frågan om befrielse från kontrollavgiften. Det är ofta fråga om att väga samman flera omständigheter i målet. Domstolarnas skäl har också utformats på olika sätt. Mot den bakgrunden är det svårt att dra generella slutsatser av domarna om befrielse från kontrollavgift. Det har dock framkom- mit att domstolarna har olika inställning till om hänsyn ska tas till att det kan antas att det saknas brottslig avsikt bakom en brist. Den frågan tas därför upp i avsnitt 6.3.3. 6.3.3 Betydelsen av att det saknats brottslig avsikt Det finns domar om befrielse från kontrollavgift där domstolen har tagit hän- syn till att det har saknats brottslig avsikt bakom en brist. Det gäller fem domar från förvaltningsrätterna, varav tre är från Förvaltningsrätten i och en vardera är från Förvaltningsrätten i respektive . Vidare har kammarrätten tagit sådana hänsyn i åtta domar, varav sex är från Kammarrät- ten i och två är från Kammarrätten i . I de av beslut som granskats nämns dock endast undantagsvis något om avsikten bakom en brist. anser i sin vägledning att det inte finns något stöd för att avsaknad av brottslig avsikt generellt ska motivera befrielse från kontrollavgift. Däremot anser att den omständig- heten kan beaktas när det finns andra omständigheter som talar för befrielse. Om det kan antas att det finns en brottslig avsikt eller att felet har gjorts med- vetet bör enligt befrielse normalt sett inte komma i fråga.179 Att hänsyn ska tas till att det inte funnits någon brottslig avsikt bakom en brist nämns varken i lagtexten eller av regeringen i förarbetena. Bakgrunden till att vissa domstolar ändå väger in den omständigheten finns i följande uttalande i Lagrådets yttrande över förslaget till branschkontrollag.180 Genom den föreslagna lagen åläggs vissa näringsidkare en skyldighet att föra en personalliggare i vilken det fortlöpande för varje verksamhetsdag skall göras anteckningar om de personer som arbetar i verksamheten och om tidpunkten då varje persons arbetspass påbörjas och avslutas. Detta lägger på de berörda näringsidkarna en tung administrativ börda, vilken kan vara svår att korrekt fullgöra för många småföretagare. Det kan därför antas att det kommer att påträffas många brister i hur dessa personalliggare förs. Därtill kommer att påföljderna för överträdelse av lagen genom påfö- 179Skatteverket (2018b). 2005/06:169 s. 217. 6 AVGIFTSBESTÄMMELSERNA OCH RÄTTSPRAXIS rande av kontrollavgifter är stränga och kan bli mycket allvarliga för före- tagare med små vinstmarginaler. Lagrådet finner det därför angeläget att kontrollavgifter inte åläggs företagare slentrianmässigt utan att möjlighet- erna till befrielse från dessa avgifter tillämpas generöst i fall då det saknas skäl att anta brottslig avsikt bakom bristerna i förande av personalliggare. Lagrådets uttalande kommenterades inte av regeringen i propositionen, och det togs inte heller upp under riksdagsbehandlingen. Det finns alltså varken stöd i lagen eller lagstiftarens uttalanden i förarbetena för att i ett beslut om befrielse från kontrollavgift ta hänsyn till att det saknas brottslig avsikt bakom en brist. Lagrådet yttrade sig vid samma tillfälle över förslaget till kassaregister- lag181 som också innehöll bestämmelser om kontrollavgift och befrielse från sådan avgift. Lagrådet gjorde dock inte något motsvarande uttalande om brottslig avsikt i den delen. Frågan om brottslig avsikt togs inte heller upp av Lagrådet i yttrandet över förslaget till skatteförfarandelag.182 Det framgår inte närmare vad Lagrådet avser med brottslig avsikt. Begrep- pet har inte heller någon självklar innebörd. Att inte fullgöra sin skyldighet att dokumentera uppgifter i personalliggaren är inte brottsligt i sig och kan inte ge något straff. Den sanktion som finns är i stället en kontrollavgift. Konsekvenser av att avsaknad av brottslig avsikt anses vara ett skäl för befrielse Det kan konstateras att lagstiftaren – trots Lagrådets uttalande – inte har gett uttryck för att hänsyn ska tas till avsaknaden av brottslig avsikt när Skattever- ket tar ställning till frågan om befrielse från kontrollavgiften. Det kan också ifrågasättas om sådana hänsyn är förenliga med lagstiftningens syfte. Den frå- gan har tagits upp av Kammarrätten i Göteborg183 och Kammarrätten i Stock- holm184 i domar där domstolen inte har medgett befrielse. Kammarrätten i ansåg i sin dom att Lagrådets uttalande ska vägas mot det syfte som lagstiftaren i förarbetena har angett med lagstift- ningen, vilket är att uppnå en effektiv kontroll i praktiken av näringsverksam- heters anställda och omfattning.185 För att en effektiv kontroll ska kunna upp- nås krävs enligt kammarrätten att i så hög utsträckning som möj- ligt kan förlita sig på de personalliggare som förs. En förutsättning för detta är enligt kammarrätten att har tillgång till effektiva sanktioner som träffar näringsidkare som inte följer sina skyldigheter enlig BKL. Kammarrät- ten konstaterade också att lagen har utformats med ett strikt ansvar för nä- ringsidkaren. Vidare konstaterade kammarrätten att en bedömning av nä- ringsidkarens avsikt med brister i personalliggaren inte finns med bland pro- positionens exempel på situationer som kan medföra befrielse. 2005/06:169 s. 213–217. 2010/11:165 s. 1 814–1 815. 183Se domarna i mål nr 1751-09, i mål nr 219-11 och i mål nr 4425-14. 184Se dom i mål nr 9513-08.