rfr · H70WRFR2 · 2019-11-06 00:00:00 — Jag håller med om en del av de saker som har sagts , men inte alla, vilket kommer att framgå av det jag säger . Vi är ganska många som har tittat på just utbildningsutbudet inom högskolan. TCO har gjort det, Haikolas högskoleutredning har gjort det, Riksrevissionen har gjort det. Utifrån lite olika sätt att titta på det här landar dessa tre utredningar i samma slutsats, nämligen att utbildningsutbudet som riktar sig till yrkesverksamma har minskat . Andelen har minskat , och det tycker vi är ett väldigt stort problem. Vi har på grund av detta föreslagit just att högskolan ska ges ett omställningsuppdrag. Med det menar vi att högskolan ska få ansvar att erbjuda ett utbildningsutbud som i form och innehåll tar sin utgångspunkt både i arbetsmarknadens behov och yrkesverksammas behov för att möta behovet av omställning. Ni är ganska många som har hört det här förut, så jag tänkte i stället säga några ord om vad vi behöver göra nu för att gå vidare med detta. Som framgick av presentation ingick i Styr- och resursutredningen ett förslag om att livslångt lärande ska in i högskolelagen. Vi tyckte i och för sig att ert förslag var lite smalt, eftersom ni egentligen framför allt lyfter fort- och vidareutbildning inom ramen för den arbetsgivare man har. Vi vill, liksom några tidigare talare, lyfta livslångt lärande som ett sätt att främja också rörlighet på arbetsmarknaden. Det är väldigt viktigt, så det tycker vi skulle behöva ske på ett lite bredare sätt. Det är därför vi just konsekvent har använt oss av uttrycket ”omställningsuppdrag”. Vi är väldigt glada över att det är många politiska partier som har anslutit sig till den idén. Socialdemokraterna och har båda beslut på kongress eller riksstämma om att man ställer sig bakom ett omställningsuppdrag, och vi har med glädje noterat att även i sina stämmohandlingar i alla fall har några formuleringar om högskolans utbildningsutbud. Det skulle kunna skärpas lite, men det är bra ändå. När det pågick en diskussion om Styr- och resursutredningens förslag uppfattade i alla fall vi att det överlag togs emot väldigt positivt att det här skulle in i högskolelagen. Men något som var väldigt tydligt inte minst från lärosäten men även andra aktörer var ju att om det här ska gå behövs både resurser till högskolorna och fler utbildningsplatser. Annars kommer ju det här utbildningsutbudet att stå i konflikt med antalet platser som går till nybörjarstudenter. Jag kan säga att det inte är TCO:s intention att man ska stryka programplatserna för nybörjarstudenter, utan vi vill ju att högskolan ska vidareutvecklas och att det här ska vara en del av den vidareutvecklingen. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Utifrån det och trots det som jag nu har sagt om den breda uppslutningen bakom idén kan man säga att vi kanske är lite oroliga över huruvida det här kommer att ske . Det fanns ju inte med i regeringsförklaringen, och det fanns inte heller med i budgeten. Vi har väl sagt att tidigare kunskapslyft har varit väldigt bra, men de har haft den stora begränsningen att de ofta har stannat vid högskolans port. Vi är lite rädda att det kommer att bli så även . Vi ser alltså ett stort behov av att man ger ett uppdrag, skjuter till pengar till högskolan och utökar antalet utbildningsplatser. Det arbetet behöver i alla fall påbörjas under den här mandatperioden eftersom det faktiskt tar ett tag för högskolan att bygga upp den kapaciteten. Det tycker vi är väldigt viktigt, och vi vill väldigt gärna se verkstad av det . Jag har ungefär en halv minut på mig, och därför tänker jag nu riva av några väldigt korta raketer relaterat till det här men inte exakt kopplat till omställningsuppdrag. Studiemedel är jätteviktigt för att det livslånga lärandet ska funka i praktiken. Det som görs , det vill säga att man ser över åldersgränser, är bra, men man måste även se över ersättningsnivåer, framför allt bidragsnivåer. Man måste också fundera på hur man kan få det här att funka bättre med partssystemet, för det finns delar av arbetsmarknadens parter som skulle vilja bygga på studiemedlet för att komma upp i högre ersättningsnivåer. Det är regelverket inte utformat för på ett bra sätt . När det gäller validering tycker vi att det har kommit jätteviktiga förslag från Valideringsdelegationen, och jag nöjer mig med att säga: Låt dem inte ligga i en byrålåda och mögla, utan gå vidare med dem, för de är väldigt viktiga! Slutligen behövs bättre tillgång till högre utbildning i hela landet. Det är viktigt att både satsa på distansutbildning och tillhandahålla utbildning genom det som kallas lärcentra. Det är förvisso bra att det har gjorts en liten satsning på distansutbildning i budgeten, men den är väldigt liten och den har ingenting med just lärcentra att göra. Vi förväntar oss förstås lite mer för att fylla upp den punkten som ändå finns med i januariavtalet. , LO: Tack för inbjudan, och framför allt tack för ett mycket viktigt initiativ! Vuxnas lärande blir allt viktigare, framför allt för individen men också för samhället som helhet liksom för näringslivet och tillväxten. Det är alltså ett mycket välkommet initiativ. Vuxenutbildningen och det livslånga lärandet har en viktig roll att spela för flera målgrupper för att lösa ett antal behov i samhället. Förutom den kompensatoriska rollen att erbjuda en andra chans till utbildning spelar vuxenutbildningen en stor roll för nyanländas etablering, för arbetslösas övergång till arbete samt för kompetensförsörjning i arbetslivet. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Med det sagt vill även LO understryka att det handlar om mer än bara instrumentella faktorer. Utbildning är inte bara till för externa behov; den är också till för individen. Vi är ju mer än bara produktionsfaktorer i samhället. Samhället består av mer än en arbetsmarknad. Vi är också medborgare, och det är viktigt för individen att också ha möjlighet till ett livslångt lärande. Det var exempelvis glädjande att se att regeringen nu satsar och tillför en hel del medel till folkhögskolorna. De har varit en viktig i samhället både historiskt och i nutid. Det var alltså ett välkommet besked. För att det ska finnas möjlighet till ett livslångt lärande för alla individer krävs det också bättre förutsättningar. Vi behöver helt enkelt sänka trösklarna för det livslånga lärandet. Alla individer har inte samma förutsättningar, och därför måste vi rigga systemet så att det blir rättfärdigt ordnat så att alla har tillgång till ett livslångt lärande. Flera initiativ har redan tagits. kommer att få tillsatta medel för fler kortare kurser, vilket är ett jättebra initiativ. Kortare kurser kan nämligen sänka trösklarna för individen. För många som kommer från exempelvis studieovana hem kan det vara ett ganska stort steg att hoppa på en utbildning. Kortare kurser kan då vara en ingång till vidare utbildning genom att man ser att man klarar detta. är det också en fråga om att ha praktiska och ekonomiska förutsättningar för att kunna utbilda sig. En kortare utbildning kan således vara en ingång utifrån de ekonomiska förutsättningar man har. Med detta sagt, och som flera har nämnt, måste också studiefinansieringen ses över. Studiemedelssystemet är rekryterande och ska så vara för kvinnor och män men givetvis även för vuxna. Då måste systemet kanske anpassas lite mer för vuxna. Det nämndes exempelvis en del om bidragsnivån. Det kanske skulle finnas en åldersgräns för ett annorlunda bidrag som skulle kunna vara kopplat till vilket behov individen har. Som också har nämnts har parterna en del i detta, och det pågår en del förhandlingar om sådana saker. Det kanske kan bli någonting bättre anpassat för individer som behöver kompetensutvecklas i vuxen ålder helt enkelt. Validering har också nämnts. Det är som sagt en viktig aspekt. Det finns mängder av individer ute i landet som har förvärvat kunskaper som inte syns på papper. Detta är en resurs som helt enkelt inte används. Att synliggöra detta för individen och visa att ”jamen, titta, du kan ju allt det här” kan sänka den mentala tröskeln för att kanske gå över till en utbildning. Det är också bra för omställningen på arbetsmarknaden och framför allt för individens rörlighet. Det är bra för individen men det är också bra för näringslivet att se efter vad det finns för kompetens inom företaget. Validering är mycket viktigt, och det är med tillförsikt vi från LO ser fram emot Valideringsdelegationens betänkande. nämnde den gymnasiala yrkesutbildningen. Det är mycket viktigt. Som vi ser är det väldigt få som läser yrkesutbildningar – . I vårt närmaste grannland är det som läser yrkesutbildningar. Det är en ganska stor skillnad. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Det här handlar inte bara om vilka förutsättningar man har att få ett jobb efteråt. Vi ser ju ganska tydligt att man väldigt snabbt får ett jobb och etablerar sig på arbetsmarknaden. Men det gäller också yrkesutbildnings attraktivitet. En del handlar om att man kanske borde återföra att man per automatik får högskolebehörighet, med möjlighet att välja bort om man vill göra det. Detta är också någonting som påpekar specifikt för : Detta bör man göra för att få fler att välja de här utbildningarna. Framför allt handlar attraktiviteten om hur vi pratar om dessa utbildningar. Säger man exempelvis att alla inte kan bli akademiker, ja, då skickar man en tydlig signal att det här inte är något för de vassaste knivarna. Det är inte ett bra sätt att prata om utbildning. Jag tror att jag känner fler hantverkare som kan bli akademiker än tvärtom. Vi måste höja diskussionen och bilden av yrkesutbildning. Det finns många bra utbildningar. Dörrarna ska inte heller stängas när man väljer en yrkesutbildning. Medskicket är att yrkesutbildningen är viktig för tillväxten, individen och samhället. Det finns ett så extremt stort behov av yrkesutbildade. SCB:s prognos visar tydligt att det finns ett stort behov , och det kommer att finnas ett långsiktigt stort behov av gymnasialt yrkesutbildade. representant nämnde att man kanske inte alltid ska utbilda sig uppåt utan också horisontellt. Det är en möjlighet om det går att göra utbildningarna mer attraktiva, det vill säga den gymnasiala yrkesutbildningen och yrkesvux. I råder en efterfrågestyrning av utbildningarna på gymnasial nivå. är unikt i detta. I , där det råder en likvärdig enhetlig modell i utbildningssystemet, är det arbetsmarknadens behov som styr utbudet. Vi anser att borde använda den modellen. I är det arbetsmarknadens parter på regional nivå som har mycket inflytande på utbudet. Med det sagt vill vi givetvis inte begränsa individens frihet att välja utifrån sina intressen, men det kanske inte ska vara intresset som styr utbudet. Det är inte bra för individen att kunna välja en utbildning som inte leder till någonting, i stället för att välja i ett utbud som leder till jobb. Hur utbudet styrs måste ses över. Vi ser med tillförsikt fram emot utredningen. Ett medskick är att utbildningssystemet är en samhällsinstitution. Samhällsinstitutionen ska se till olika intressen i samhället. Medskicket till er är att det är politikernas ansvar att se till att det sker rättfärdiga avvägningar i systemet så att de är till gagn för individen, samhället, näringslivet och alla medborgare. , : Tack för inbjudan! Ordföranden uppmanade oss i pausen att säga det viktigaste först, så jag tänkte hörsamma den anmodan. Som gammal journalist är jag van vid begreppet ingress. Här kommer min ingress! STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET I råder en allvarlig kompetenskris. Vart fjärde rekryteringsförsök i de svenska företagen misslyckas. Det ger allvarliga effekter för tillväxt och välfärd i . Tre saker är särskilt viktiga att reformera, nämligen att vässa den gymnasiala yrkesutbildningen, det vill säga bygga ut och yrkesvux, att satsa på en högskola som bygger på effektivitet, kvalitet och samverkan med näringslivet, och avslutningsvis att det är företagande och jobb som sätter mat på bordet. har en allvarlig kompetenskris. Vi vet av de undersökningar som utför att i av de rekryteringar som görs är det svårt att hitta rätt personer, och i vart fjärde fall misslyckas rekryteringarna helt. Detta får allvarliga konsekvenser, och det leder till att företag inte kan ta den extra order man hade tänkt sig och att man inte kan exponera verksamheten. Det slår tydligt ytterst på tillväxt och välfärd. Vi ser dessa problem i i princip alla branscher. Över hela landet och oavsett utbildningsbakgrund finns en betydande kompetensbrist. talare har visat att det finns en effekt av huruvida det är hög- eller lågkonjunktur på hur kompetensbristen ser ut, men det intressanta i det svenska fallet är att nästan oavsett om det är hög- eller lågkonjunktur finns allvarliga kompetensproblem. Det tyder på att det som ekonomer kallar matchningen i inte fungerar. är ett av de länder i OECD-området som har sämst matchning. genomförde en undersökning för som Vi frågade högskole- och universitetsstudenter efter examen vad de hade för typ av jobb och om jobbet motsvarade deras utbildning. Det visade sig att två av fem av högskolestudenterna inte hade ett jobb som motsvarade deras examen. Detta leder mig till slutsatsen att vi måste reformera det svenska utbildningssystemet. Det finns mycket som behöver göras också på andra håll än i utbildningssystemet. Vi kan inte lösa kompetensproblemen bara genom utbildningssystemet, men vi måste göra en hel del i utbildningssystemet också. Jag ska fokusera på tre saker. och vässa den gymnasiala yrkesutbildningen. Det nämndes tidigare att det råder en stor efterfrågan på personer med gymnasial yrkesutbildning hos våra företag. Det är den mest efterfrågade utbildningsbakgrunden hos . Jag tror att vi behöver tänka radikalt nytt när det gäller den gymnasiala yrkesutbildningen framöver. Vi måste få in företagen, avnämarna, de som ska ta emot arbetskraften, mycket tydligare i utbildningarna. Det finns några exempel på hur det kan gå till. Tekniska Gymnasium i är ett exempel. och driver gymnasiet ihop. Jag tror att vi behöver mer av den modellen framöver. En politisk uppgift är att fundera över hur vi ser till att skala upp de positiva exemplen. Vi behöver fundera över olika typer av incitament, skatteincitament och andra incitament, för att se till att de positiva exemplen skalas upp. Bygga ut och yrkesvux. Vi fick tidigare en redogörelse från om nuvarande tillväxt. Det är bra att den byggs ut . Jag tycker att vi ska ha mycket djärvare STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET mål i ett tioårsperspektiv. Vi behöver i ett tioårsperspektiv fördubbla . En del säger att det är svårt, knepigt och besvärligt. Det håller jag med om. Men som sa; vi gör det inte för att det är enkelt utan för att det är svårt. Vi behöver se till att växer. Jämför vi med andra länder runt om i är andelen yrkeshögskoleutbildade förhållandevis låg i . Vi behöver öka den andelen. Högskolan ska i större utsträckning präglas av effektivitet, bättre kvalitet och större samverkan med näringslivet. Det är en hög examens- och inträdesålder på arbetsmarknaden . Vi måste se till att förändra den. Vi måste se till att studenterna fortare kommer in på universitet och högskolor och att de tar sig fortare genom utbildningen. Detta frigör resurser till det som jag har pratat mycket om , nämligen resurser längre upp i åldrarna för att återkommande fylla på sin utbildning, vidare att ungdomar som kommer in på universitet och högskolor fortare tar sig genom utbildningarna. Vi behöver naturligtvis också ha ett resursfördelningssystem till universitet och högskolor som premierar samverkan, som premierar att människor faktiskt får ett jobb efter avslutad examen. Så är det inte . är det antalet studenter och antalet högskolepoäng som avgör resurstilldelningen. Med detta sagt: Det råder en allvarlig kompetenskris, och är det att gå till handling. , SKL: En ökande demografisk utmaning, ett ansträngt ekonomiskt läge och allt högre förväntningar på välfärden, till exempel kvalitet och tillgänglighet, är situationen i kommuner och regioner . För att vi ska kunna möta dessa frågor behöver vi tänka nytt, utveckla andra arbetssätt och ta till vara teknikens alla möjligheter. Allt detta förutsätter att det finns möjligheter att ställa om och utveckla ny kompetens under ett helt och allt längre arbetsliv. Arbetsgivarna i välfärden ska fortsätta att rekrytera många nya medarbetare som de redan anställda behöver utbildas för nya och förändrade arbetsuppgifter. Hur ser då behoven ut? Vi kan börja med dem som ännu inte har anställts, nämligen studenterna. Vi vet att högskoleutbildningarna till välfärdens yrken behöver på ett bättre sätt än rusta för den utveckling som sker i verksamheten, till exempel teknikutvecklingen. upplever sig inte studenterna vara tillräckligt rustade, och även arbetsgivarna ser bekymmer. Det kommer att krävas en nära dialog mellan utbildningsanordnare och arbetslivet för att säkerställa att kunskapen som förmedlas verkligen är relevant och aktuell. Sedan finns de redan anställda. En viktig grupp för att vi ska klara välfärdens verksamheter är de som finns i verksamheten, de som redan är anställda. Många av dem saknar rätt utbildning i grunden, och många av dem finns i äldreomsorgen och i förskolan. Sedan finns naturligtvis de som har rätt STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET utbildning eller relevant utbildning i grunden men som på olika sätt behöver bredda, specialisera eller skifta sin kompetens för att möta utvecklingen. En tredje grupp som vi behöver titta på är de som skulle kunna bli potentiella medarbetare i välfärden. Vi kan anta att det finns personer som kommer att bli arbetslösa inom branscher som kanske slås ut eller förändras av ny teknik som handel, kanske transport, kanske industri. Det är sannolikt att det finns människor här som med rätt satsningar skulle kunna bli potentiella medarbetare i välfärden. Men då krävs rätt insatser. Det som behövs är att skapa förutsättningar för ett arbetsliv där vi alla behöver fylla på kompetens successivt och möjliggöra byte av karriärinriktning, kanske till och med i livet. SKL har som arbetsgivare en lång tradition av att hitta lösningar tillsammans med facken. Vi har till exempel vår överenskommelse om tidig lokal omställning, som ju handlar om att vidareutveckla medarbetarnas kompetens i takt med att kraven förändras. Men för att vi ska klara detta behöver staten ta utmaningarna på stort allvar. Vi anser att dagens utbildningssystem inte är anpassat för behoven. Det krävs betydligt flexiblare former för utbildning , rum och form. Det behövs lösningar som gör det möjligt att kombinera utbildning och arbetsliv, till exempel distansutbildning eller deltidsstudier. Det behövs ett större utbud av fristående kurser; de behöver öka, inte minska. Utbildningarna inom komvux behöver mer än kunna erbjudas personer som behöver utveckling inom nuvarande yrke eller för att kunna byta arbete. Studiefinansieringssystemet behöver ses över och anpassas så att medarbetare kan fortbilda, utbilda och omskola sig. Validering är en fråga som har varit uppe . Vi anser också att validering är ett viktigt verktyg. Vi vill se att de förslag som kommer från Valideringsdelegationen verkligen tas om hand så att frågorna drivs framåt. Intresset för validering behöver vara stabilt och långsiktigt. Vi är inte betjänta av kortsiktiga insatser eller tillfälliga projekt. Först då kan vi bli riktigt bra på att ta till vara den kompetens som kommer med dem som kommer till . Vi behöver bli bättre och snabbare på att ta till vara utlandsutbildades kompetens. SKL har jobbat med snabbspår för förskollärare, lärare och legitimationsyrken inom hälso- och sjukvården. Vi har dragit slutsatser efter det arbetet, och vi ser att det finns stora behov av samverkan, information och kvalificerad vägledning samt att det saknas en samordning nationellt och regionalt. Samordning är över huvud taget en kritisk fråga, och därför är det här ett vällovligt initiativ, men vi ser att myndigheter utför insatser i organisatoriska stuprör, att det byggs upp parallella strukturer. Vi har sett flera statliga utredningar som rör kompetensförsörjning och livslångt lärande där var och en fördjupar sig i en fråga men där det saknas ett helhetstänk. Den nationella politiken inom utbildnings-, arbetsmarknads- och näringspolitikens område behöver samordnas för att möta behoven, och den behöver tas fram i nära samverkan med oss och arbetsmarknadens parter. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Ordföranden: för goda inspel! är det för frågor från utbildningsutskottets ledamöter. Vi tar dem i partiernas storleksordning. (S): Tack för intressanta anföranden! Det finns mycket kompetens i rummet. Det skulle vara ett seminarium för varje myndighet och utredning. Jag ställer min fråga till och till . Jag har hört att det möjligtvis kan finnas ett visst motsatsförhållande när det gäller livslångt lärande för personlig utveckling eller för att säkra kompetensförsörjningsbehov i samhället. Vi värnar alla det livslånga lärandet, och vi säger bland annat att industrin och arbetsmarknaden behöver kompetenspåfyllning under livets gång. Men i ett allt längre arbetsliv behöver vi också själva kunna ställa om till en ny karriär eller bana. Det kan vara av olika anledningar. Det kan vara för att man helt enkelt inte fysiskt orkar med en arbetsuppgift ända fram till 67–eller för att man av andra anledningar vill testa något nytt i livet. Om vi får ett system där vi säkerställer det livslånga lärandet, där vi gör det möjligt för alla att få en andra eller tredje chans till utbildning, och vi säkerställer försörjningsproblemet, den stora utmaningen, finns det då något motsatsförhållande mellan att utbildas för ett kompetensförsörjningsbehov eller för den personliga utvecklingen? , : Naturligtvis finns inget motsatsförhållande a priori mellan målen. Men jag ville illustrera frågan varför vi ska ha ett livslångt lärande och för vad. Jag försökte visa att vi ser ett skifte i vad vi menar med livslångt lärande. Vilket innehåll fyller vi i begreppet? Var läggs fokus? Min poäng är inte att säga att det inte går att kombinera utan mer att säga att är fokus på en aspekt. Det handlar om kompetensförsörjning och ekonomisk utveckling. Humanistiska värden finns med, men de är marginaliserade i den offentliga debatten när man analyserar diskussioner, debatter och texter. Men det finns a priori ingen motsättning. , LO: publicerades en krönika i av en vd för ett dataprogrammeringsföretag. Hans ingång i artikeln: Därför anställer jag bara de som har läst liberal arts för att programmera. Anledningen till det var att de var mer kreativa och hade en annan förmåga att tänka analytiskt och ur olika perspektiv. De hade också en bättre förståelse för hur människor fungerar. Nej, det råder ingen motsättning i detta. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET (M): Min fråga riktar sig till och i deras egenskap av arbetsgivarrepresentanter. Det finns behov av kompetensutveckling för att klara inte minst rekryteringsbehov hos er. Hur ser ni på det offentligas ansvar för kompetensutveckling kontra arbetsgivarens ansvar? , Kommuner och Landsting: Det är en svår och stor fråga. Det går nog inte att säga exakt var gränserna ska gå. Kompetensutveckling är också en svår fråga att avgränsa och rum. Det handlar inte bara om att åka i väg och gå på utbildningar. Jag tror att lösningen handlar om att man behöver ett tajt trepartssamarbete där alla parter, arbetsgivarna, de fackliga organisationerna och staten, deltar och naturligtvis också att individen har ett ansvar. Man behöver hitta de lösningarna inom ett samarbete. , : Tack för frågan! Det är en av de viktigaste frågorna just nu när vi diskuterar hur framtidens utbildningssystem ska se ut, inte minst med fokus på det livslånga lärandet. Inledningsvis får jag säga att företagen tar stort ansvar. När vi pratar om utbildning talar vi mycket om vad det offentliga gör, och det är naturligt att vi gör det.