rfr · H60WRFR10 · 2019-06-04 00:00:00 — Det är en resa vi har gjort : att utveckla hänsynen till miljön. Det har gett och kommer att ge – vi har bara hållit på , en tredjedel av skogens omloppstid – allt rikare skogar och positiva trender. Vi känner inte till att någon skogslevande art har dött ut på grund av det moderna skogsbruket . Tvärtom har faktiskt, enligt Artdatabanken, arter som betraktades som utdöda nu återkommit i . Det finns ett viktigt hot mot den biologiska mångfalden i ett internationellt perspektiv; detta är inget att underskatta. Men det ska inte heller sammanblandas med situationen i . För att lite komma in på hur vi möts i diskussionen och var vi ibland fastnar var ju miljömålet Levande skogar en del av rubriken och frågeställningen för dagen. Jag tror att det är ett bra exempel. Inte minst ni som verkar inom politiken ställs ofta inför frågan om ni anser att vi uppfyller det miljömålet och, om inte, hur vi ska göra för att förändra skogsproduktionen. Ni behöver inte svara , men jag vet inte hur många som egentligen känner till preciseringarna och indikatorerna för detta mål. Flera av dem har långt ifrån med skogsbruk att göra. En indikator som beslutats av är vilken nivå ni i beslutar om i budgeten när det gäller naturvårdande skötsel. Om ni här i beslutar om att sänka den nivån blir indikatorn negativ, vilket pekar på att vi inte uppnår miljömålet Levande skogar. Det kommer då att framställas som att vi behöver förändra skogsbruket. Men den kopplingen är inte uppenbar, i alla fall inte enligt min uppfattning. En annan indikator är hur många nyckelbiotoper som försvinner. Det är en indikator som bara kan bli negativ. Trots att arealen nyckelbiotoper har ökat med hundratusentals hektar kommer det alltid att framställas som att vi inte uppnår miljömålet Levande skogar. Det här visar att det är svårt att mötas i diskussionen när vi använder oss av detta. Det står också på den bild jag nu visar att en del av preciseringarna är så svepande att de aldrig skulle kunna uppnås ens om vi upphörde med mänsklig aktivitet här i . En annan fråga som också är kopplad till detta är de rödlistade arterna, som viofta hör talas om. I den senaste rapporten från Artdatabanken står det att antalet rödlistade arter har ökat. Det som mer sällan nämns är den mening som kommer efter, som säger att den främsta orsaken till detta är att ett större antal arter har bedömts. Detta indikeras av den graf jag nu visar, som illustrerar förekomsten av arter och antalet arter på x-axeln. Det är klart att de allra flesta arter är ganska ovanliga; så har det alltid varit och kommer alltid att vara. De rödlistade arter som tillkommer är de som återfinns allra längst till vänster i grafen, för de har varit så pass ovanliga att de har varit svåra att kartera. Jag tycker att detta är en aspekt som är värd att ha med sig i diskussionen. Jag kommer därmed in på frågan hur vi får med oss skogsägarna på det vi vill göra med skogen. Vi har en skogspolitik som bygger på frihet under ansvar. Den utgår från en tilltro till att människor vill göra rätt. Jag tror att en del av er känner igen detta från den resa som gjort till att bli den myndighet som har högst förtroende. I det beslutet låg faktiskt före. Tyvärr är dock vår uppfattning att myndigheter som har ansvar för att implementera skogspolitiken har påbörjat en resa åt motsatt håll jämfört med . Ett exempel är ett vitesföreläggande som en skogsägare får, där det preciseras vilka träd som ska sparas och inte sparas. Man kan fundera över vad det är som säger att skogsägaren inte hade gjort detta utan att ha fått ett vite, eller vad det är som säger att det bör gälla just dessa träd och inte träden intill, som kanske hade varit lika värdefulla att spara. Listan kan tyvärr göras ganska lång. Man går mot allt fler detaljerade föreskrifter och mot att driva fler domstolsprocesser mot skogsägare. Det finns 330 000 enskilda skogsägare i , och det finns precis lika många idéer om hur skogen ska brukas. Det är detta vi behöver ta till vara. Man skulle också kunna ställa frågan: På vilket sätt tillvaratar vi dessa skogsägares drivkrafter på bästa sätt? Genom att slå dem i huvudet med ytterligare regleringar eller genom råd och kunskapsuppbyggnad? Där har egentligen redan svarat. De inledande frågorna gällde om det är möjligt att nå miljömålen och säkra tillgången på skogsråvara. Som jag beskrev är det teoretiskt omöjligt att nå miljömålet Levande skogar. Men vi kan öka tillgången på skogsråvara i ett skogsbruk som tillhör världens mest hållbara. Detta ska vi ta vara på. När det gäller den andra frågan har vi möjlighet att nyttja skogen för att olika intressen ska kunna tillgodoses. Vi tror att vi behöver en bioekonomistrategi som visar vägen framåt. Vi behöver ta tag i äganderättsfrågorna, som är väsentliga för att man ska vara med på denna resa, och vi behöver styra upp myndigheterna så att de tar vara på skogsägarnas positiva drivkrafter. Detta är framtiden och lösningen på många av våra utmaningar. Vi behöver ta till vara dem! Ordföranden: Då är passet med de längre presentationerna över. Vi i utskottet vill dock få så många inspel som möjligt, så vi har därför bett några i publiken att ge några korta kommentarer som vi kan ta med oss. , : Tack för alla de intressanta inledande anförandena! Det finns mycket man vill och kanske bör kommentera, men som representant för den nationellt samordnande miljömyndighet som är vill jag lyfta några saker. Vi har ganska lämnat den fördjupade utvärderingen av miljökvalitetsmålen till regeringen, och där trycker vi väldigt tydligt på att vi behöver jobba med att både bevara den biologiska mångfalden och stoppa klimatförändringarna, genom både snabba och kraftfulla insatser. Vi föreslår också en genomgripande analys och utveckling av styrmedel som verkligen ger incitament att gynna ekosystemtjänster och förutsättningar att agera utifrån ett landskapsperspektiv. När det gäller att bevara skogen och dess biologiska mångfald är det viktigt att tänka på att vi verkligen hanterar skogens alla ekosystemtjänster som en del i ett långsiktigt hållbart skogsbruk. Vi behöver tänka på detta med fungerande landskap. Som någon, jag tror det var Per, sa: Vi behöver tänka i termer av grön infrastruktur för den biologiska mångfalden. Detta är ett sätt att tänka på hela landskapet som fungerande för den biologiska mångfalden. I dessa landskap brukar vi med större hänsyn till mångfalden och till djur och växter och har en lite större andel skyddad natur än i de omgivande landskapen. Det handlar säkert också om att restaurera värden i dessa så kallade värdetrakter eller värdefulla skogslandskap. Om vi verkligen prioriterar vissa skogslandskap för biologisk mångfald borde vi också kunna bruka de skogar som ligger utanför dessa landskap något mer intensivt. Detta är i varje fall något som vi tycker att man borde kunna utforska i större utsträckning. Ofta blir det i diskussionen en väldigt skarp skillnad – det är antingen en etta eller en nolla. Antingen ska man lämna skogen för fri utveckling, eller också ska vi ha trakthyggesbruk. Vi ställer dessa mot varandra. Man kan fundera på om detta verkligen självklart är vägvalet. En viktig utmaning är de värdefulla kontinuitetsskogarna, som inte omfattats av kalavverkning . Det finns stora sådana skogsarealer framför allt i norra och nordvästra . De kommer inte att kunna omfattas av formellt skydd i någon större utsträckning. Vi tycker från sida att staten som stor skogsägare – äger till exempel mark – skulle kunna gå före och i större utsträckning prova ut och testa nya metoder. Man kan jobba med hyggesfritt skogsbruk och mosaikartad skötsel, gärna i ett slags lärande utvecklingsarbete, där vi kan klarlägga vad andra skötselmetoder kan ha för betydelse för såväl biologisk mångfald som kolinbindning, försurning och skogens sociala och kulturhistoriska värden. Här har man inom forskningsprojektet – detta kanske kan kommentera – visat att hyggesfritt brukande på 10–av arealen inte har någon betydande påverkan på den nationella virkesförsörjningen. Detta vore intressant att få veta mer om. Sedan är det viktigt att tänka på att dagens skogslandskap är under stark påverkan av klimatförändringarna. Vi ser att de går väldigt snabbt; det var tydligt . Vi behöver verkligen utveckla arbetet med klimatanpassning. Det handlar om vattenhushållningen i hela skogslandskapet och om att motverka riskerna för storskaliga bränder och utbrott av skadegörare samt om att tänka resiliens. Avslutningsvis vill jag säga att det behövs ett annat samtalsläge och mer fokus på lösningar framåt, vilket denna utfrågning är ett exempel på. Vi välkomnar från sida ett betydligt större fokus på hur vi kan utveckla sektorsansvaret generellt. Det är så den svenska modellen fungerar: Vi har ett ansvar för miljöarbetet inom respektive näringssektor. Vi borde ha mer konkret samverkan mellan skogsnäring, myndigheter och civilsamhälle kring hur vi på allvar utvecklar ett långsiktigt hållbart skogsbruk, där vi både tar vara på skogens klimatnytta och bevarar skogens samtliga ekosystemtjänster. , : Jag var projektledare för granskningen Skyddet av värdefull skog, som publicerades . Det är därför jag är inbjuden hit för att kommentera föregående talare. Mina kommentarer och de frågor jag skulle vilja ställa utgår naturligen från den avgränsning av granskningen som gjorde. Den gällde skyddet av skog och uppfyllandet av framför allt miljömålet Levande skogar. Vi tittade inte på klimatmålet, till exempel. Granskningen visade i korthet att det finns utrymme för ökad effektivitet i statens samlade insatser för skyddad skog och förvaltning av skyddade områden. utgick bara från målet Levande skogar, men det finns olika sätt att nå det målet. Detta glömmer man bort – det är mycket ettor och nollor i debatten. Det finns olika sätt att nå miljömålet, och de kan ha olika betydelse för möjligheten att nå produktionsmålet, som är likställt med miljömålet – det får man inte glömma bort. Ett bakomliggande motiv till granskningen var att titta på den stora budgetpost som detta naturligtvis är. Det handlar om skattepengar – används de på ett effektivt sätt? Ett annat motiv till att gick in och tittade på detta var att det finns många oklarheter kring statistiken och hur långt från målet man är på detta område. Det tycker jag att vi också i allra högsta grad har sett här . Det finns ingen samsyn kring vad målet innebär. Där har myndigheterna också delvis haft brister, som vi såg i granskningen. Det har inte tagits fram någon sammanhållen statistik. Detta gör att olika intressen kan lyfta fram olika procentuella andelar, och det går inte att jämföra siffrorna. Framför allt är de inte kopplade till de etappmål som regering och riksdag har beslutat om. Vilka arealer ska tillgodoräknas när det gäller måluppfyllelse? Det blir alltså helt omöjligt för att fatta ett välgrundat beslut så länge man inte talar om samma saker. Detta är en viktig aspekt. Det är också otroligt viktigt att det finns kunskap om vad målet innebär för att myndigheterna ska kunna göra sitt jobb när det gäller prioritering av områden. På samma sätt som myndigheterna behöver prioritera upp områden där behovet av ytterligare skydd är som störst måste de också kunna prioritera ned andra områden. Granskningen visade att många myndigheter i hög grad jobbar helt händelsestyrt. Man åker ut och inventerar områden bara när det kommer in en avverkningsanmälan. Hittar man då naturvärden vid den inventeringen kan man stoppa avverkningen och inleda skyddsärenden. Detta ökar konflikterna med markägare, som då redan har tagit beslutet att avverka och naturligtvis ser inkomsten framför sig. Här måste man jobba mycket mer proaktivt, och då behövs denna kunskap. Jag skulle också vilja ställa två frågor, som vi kanske kan ta med oss. Jag har en fråga till Per Angelstam. Du talade om det nya forskningsprojektet om behovsanalyser som har gjorts i har mest fokuserat på biologiska värden. Jag undrar om det finns ny forskning som säger något om hur de sociala värdena påverkar inriktningen när det gäller prioritering av områden. Ska samma områden prioriteras oavsett om man tittar på biologiska eller sociala värden, eller blir det en viss skillnad? Jag undrar också om det kan bli en skillnad när det gäller vilken typ av skyddsform man ska ha. Jag har också en fråga till , som lyfte att det är viktigt med skogsägarnas positiva drivkrafter. Jag undrar om LRF har några konkreta förslag till hur dessa drivkrafter kan tas till vara när det gäller skydd av skog, som jag talar mest om. , Svenska FSC: Jag vill börja med att tacka så jättemycket för att FSC har blivit inbjudna att tala på denna utfrågning. Jag tror att det är första gången vi har fått vara med i ett sådant här sammanhang – jätteroligt! Anledningen till detta tror jag är att hållbarhetscertifieringen av skogsbruket, som FSC är ett exempel på, inte är en del av vare sig myndighetsutövningen eller det politiska samtalet. Då glömmer man lätt bort den. Men påverkar FSC-systemet en stor del av både det svenska skogsbruket och faktiskt miljömålet Levande skogar. Ett exempel på det senare är att alla FSC-certifierade skogsägare avsätter av sin skogsmark för naturvårdsändamål. Om man räknar ihop alla de arealerna är det en stor andel av de frivilliga avsättningar som finns i . De flesta av er känner antagligen till FSC, men jag vill ändå passa på att poängtera några saker med FSC, eller , som akronymen står för. Systemet firar 25-årsjubileum . Det bygger på FN:s begrepp hållbar utveckling. Systemet är rätt så unikt eftersom det faktiskt ger lika stor makt åt sociala, miljömässiga och ekonomiska intressen. för ansvarsfullt skogsbruk beslutas av medlemmarna, framför allt företag och organisationer inom det sociala området och miljöområdet. I världen finns 1 100 medlemmar och i 54. I är alla de stora skogsbolagen , men närmare 29 000 privata skogsägare är också med i FSC-systemet. Tillsammans äger de av den produktiva skogsmarken. Detta betyder att reglerna faktiskt har en påverkan över hela . Precis som de två som kommenterat tidigare tycker jag att det under är ganska tydligt att olika organisationer och olika forskare har väldigt olika utgångspunkter när man diskuterar skogen som resurs och livsmiljö. Detta är inte så konstigt; det är väldigt komplexa frågor med många vinklar. I medierna är skogsdebatten just nu ganska het. Den är ofta osaklig eller onyanserad. Den som skriver har rätt, och alla andra har fel. Men precis som de tidigare talarna har sagt är naturen inte svartvit. Det finns inga enkla sanningar när det gäller hållbar utveckling, och det gör att det inte finns några enkla svar på de frågor som ställs i rubriken för denna utfrågning. dialog och intresse för andra organisationers och personers synsätt snarare än mer debatt. Där ser jag att FSC har en otroligt viktig uppgift. Vi ska vara en plattform där organisationer och företag med vitt skilda synpunkter på hur skogen ska skötas träffas och faktiskt kommer överens om vad ett ansvarsfullt skogsbruk betyder i praktiken. Då måste man komma fram till någon sorts kompromiss som alla kan leva med. Eftersom FSC är en sådan plattform för dialog måste jag säga att FSC oftast tvingas hantera frågor och målkonflikter där politiker och myndigheter har duckat. Anledningen till detta är att man måste skriva ett regelverk för vad ett ansvarsfullt skogsbruk betyder i praktiken, och då kan man inte gömma sig bakom att man tycker olika saker. Man måste hitta en gemensam lösning. Vi upplever ofta att certifieringen blir ett slagträ i debatten. Ett tydligt exempel på detta är nyckelbiotopsfrågan, som redan har varit uppe lite grann. Certifieringen beskylls för att skapa köpstopp och lägga en död hand över den svenska skogen och så vidare. Men egentligen är det och politikernas ryckiga hantering av nyckelbiotoperna som skapar spänningarna. Att det inom både FSC och vårt systersystem PFC, som LRF Skogsägarna är medlemmar i, finns ett krav på skydd av nyckelbiotoper är inte så konstigt. Det är nämligen något som både globala kunder och svenska konsumenter förväntar sig. Frågan är alltså egentligen inte om dessa områden ska skyddas utan mer hur. Jag vet att FSC:s medlemmar anser att det är väldigt viktigt att lösa ersättningsfrågan. Där måste det finnas någon sorts hjälp från staten. Det jag önskar mig från er – och det var kul att höra att det var detta som inledde med – är att ni lyssnar på alla dessa olika perspektiv, funderar på hur man ska kunna uppnå alla olika nyttor i skogen och fattar långsiktiga beslut. Det är detta som kommer att ge ett bra resultat i slutändan. , : Tack för att jag fick komma! Jag tänkte framför allt lägga tid på att ställa frågor till presentatörerna, för det är så intressanta som har varit uppe. Men jag har lite kort reflektion kopplat till de frågorna. Per visade en intressant bild där det framgår att en allt större del av skogen är . Han visade en bild från . Men jag skulle gärna vilja veta hur han ser på den skogen. Den är ju inte homogen. var inne på detta att man började ta vardagshänsyn vid skogliga åtgärder . Vad vet vi om de naturvärdena? Vilken roll kommer de värdena att spela när vi ska bedöma hur mycket skog som behöver skyddas formellt, frivilligt och så vidare? Jag tycker att det är en intressant fråga apropå nätverkstänk och så vidare. En annan reflektion jag gjorde kopplat till presentation handlar om att hon är inne på de planetära gränserna och en förhandlingslösning när det gäller vad som är hållbart. Hur viktigt är det att vi kommer överens om vad som är rätt sätt? Jag tänker att vi kanske kan komma framåt genom att vi i stället identifierar att vissa åtgärder och riktningar är hållbara. Då tar vi ett steg på vägen och lär oss, och sedan måste vi kanske konstatera att vi måste ta Kan man tänka så, tycker du, eller ser du att det är viktigt att vifaktiskt kommer överens och kommer vidare från de låsningar som vi har ? talade om vikten av att hantera de två stora utmaningar vi har, nämligen klimatet och den biologiska mångfalden, . Det är också en utgångspunkt som är väldigt tydlig i det nationella skogsprogrammet. Vi måste hålla alla bollarna i luften . Men om man utgår från helheten är jag nyfiken: Vad ser du som de viktigaste åtgärderna, insatserna och förändringarna vi måste få till här och ? Avslutningsvis tänkte jag ställa en fråga till . Det handlar om hur vi skapar drivkrafter hos skogsägarna att göra goda saker för att främja en god produktion, miljöhänsyn och så vidare. Jag uppfattar rätt tydligt att du tycker att vi som myndighet måste ha tilltro till skogsägarnas goda vilja och styra mer med ramar och mindre med detaljer. Du visade ett exempel på ett beslut från oss där vi gick in och detaljstyrde. Jag vill gärna ge utskottet en liten bild här: gjordes nästan 66 000 anmälningar för avverkning här i . Kopplat till de anmälningarna beslutade vi om ett sådant här föreläggande eller förbud i av fallen – vitalar alltså om promille, inte procent. Det är viktigt att kommentera omfattningen av detaljstyrningen här. Men, avslutningsvis, : Vad säger du är nyckeln? Vad handlar tilltron om och hur ska den skapas på bästa sätt? Hur kan vi på myndigheten bidra till att få skogsägarna att förverkliga miljömål och så vidare? Vad är viktigast? Frågor från utskottets ledamöter Ordföranden: Då har vi fått fram panelisterna till podiet, så att vi kan ha en frågestund för utskottets ledamöter. Jag förstår att det är många som vill kommentera och göra inspel, men som tidigare sas har vi inte riktigt tid för det . Men ni får gärna skicka in synpunkter och kommentarer till oss i efterhand, så kommer de utskottet till del. Vi ska börja med att ledamöterna får ställa frågor. Vi tar två frågor i taget. (S): Jag är riksdagsledamot från i och har suttit i miljö- och jordbruksutskottet och jobbat med skogsfrågorna. Vi har sett hur intensiteten i dessa frågor har ökat. Vi är fullt medvetna om att målkonflikten är stor. Vi har i riksdag stiftat lagar som har kommit till med goda avsikter och målsättningar. Vi ser nu att vi sparar mer skog . Vi avverkar mer skog. Då borde ju allt vara frid och fröjd. Men vi kan också konstatera att konflikten har ökat. Markägarna får inte alltid rätt ersättning. har vi ett nytt regeringsunderlag som särskilt har tagit på sig att lösa ersättningsfrågan, och vi i Socialdemokraterna jobbar naturligtvis för att säkerställa detta. Det vi också ser är skogens roll i klimatomställningen, där växande skog kan göra stor skillnad. Vi kan lyfta in det som talade om: Om man ska plocka ut vissa områden för att öka produktionen inom, hur ska man då välja ut dem, så att man får det långsiktigt, och vilka aspekter bör man i så fall väga in? Jag tänker också på sådant som dubbla markrättigheter. I norra har man rennäring på av landets yta. Den berörs av detta. Kanske Skogsindustrierna, , SLU och de som känner sig manade kan svara på frågan: Hur ska man få ut de områden som man i så fall ska öka produktionen inom? Vi tycker att detta är jätteviktigt. (M): Tack för en fantastiskt bra dag än så . Jag kommer från och är ganska ny i utskottet men har ett brinnande engagemang i de här frågorna. Till syvende och sist handlar hela skogsproduktionen om äganderätten och de enskilda skogsägarna. Det finns 330 000 skogsägare, som vi har sagt, och för att de ska kunna bidra och leverera råvara till skogen och allt som skogen ska göra – skogsnäringen och branschen har varit fantastiskt duktiga och innovativa – måste äganderätten vara långsiktig, och detsamma gäller lönsamheten för skogsägarna. Har man bristande lönsamhet kommer man som enskild skogsägare inte att kunna leverera vare sig biologisk mångfald eller klimatnytta. Det blir ett skogsbruk som blir hafsigt och inte långsiktigt. Jag riktar min fråga framför allt till : Vilka incitament behöver vi ge från politiken? Vilka konkreta verktyg skulle vi kunna ge för att öka produktionen, så att skogen fortsätter att vara en stark innovativ kraft, framför allt i klimatomställningen, som man kan leverera en hög lönsamhet till enskilda skogsägare? , SLU: Frågan gällde hur man väljer områden för att öka produktionen. SLU gjorde en stor utredning om ökad skogsproduktion 2009. Där var vi bra på att konstatera vilka typer av marker det kan handla om. Jag tror att vi har ganska bra koll på beståndsnivå om vad man ska välja för typ av mark om man vill ägna sig åt produktionshöjande åtgärder. Svårigheten är att lägga ut dessa arealer i landskapet. Där finns det inga tydliga råd från forskningen, utan det handlar om en förhandling mellan olika intressen och mellan markägare. Vilka incitament behöver vi då ge för att bibehålla det skogsbruk vi har? Det handlar naturligtvis om lönsamhet för skogsägare, men det handlar också om en tydlig incitamentsstruktur från politiken och tydliga riktlinjer för vad politiken väntar sig av skogen och skogsägarna. Jag tror att många upplever det som lite otydligt . Sedan tror jag också att skogsägarna håller på att förändras. De intresserar sig för fler värden . är jag inte expert på skogsägare, så kanske skulle svara på detta. Det här kommer att förändras långsamt . Det gäller att hänga med där och se vad skogsägarna vill och hur man kan bibehålla incitamenten. , Skogsindustrierna: Jag har en skogsindustriell inriktning mer än en skoglig. Jag tänkte egentligen lämna över frågan till : Är det något vifrån Skogsindustrierna vill kommentera när det gäller att avsätta skog, och även äganderättsfrågorna? , Skogsindustrierna: Det är en komplex fråga. Per Angelstam visade i sin presentation att våra medlemsföretag – SCA, , Billerud , Holmen och statliga – har stora sammanhängande arealer och kan, inom ramen för sina egna naturvårdsprogram och den FSC- certifiering de har, göra landskapsplaner, och det har de gjort. Man utgår från brister i landskapet. Det är 20–planer. Det är mycket enklare för den typen av ägare som är våra medlemmar att göra den typen av insatser.