mot · H7022928 · 2019-10-03 00:00:00 — I syfte att upprätthålla och försvara släktens eller familjens heder begås omfattande övergrepp, som tvång, inlåsning, hot, misshandel och i extrema fall mord. Hedersrelaterade inskränkningar kan emellertid också handla om att förnekas delta i skolundervisning eller att inte få ha egen fritid. Föräldrar har ansvaret för sina barns uppväxt, och respekten för föräldrars olika värderingar måste vara stor. kan aldrig kompromissa om alla barns rätt till lärande, personlig utveckling och kroppslig integritet. Mer måste alltså göras för att ta itu med hedersförtrycket, och där har skolan ett särskilt ansvar. Psykisk ohälsa bland barn och unga Psykisk ohälsa bland barn och unga är ett stort och växande problem. Enligt har psykisk ohälsa hos barn i åldern 10–fördubblats . har ungefär var tionde pojke eller flicka någon form av psykisk ohälsa. Det är framför allt depression och olika ångestsyndrom som bidrar till ökningen. uppskattar att ökningen kommer fortsätta framöver, eftersom nya sjukdomsfall blir långvariga och läggs till befintliga fall. Uppföljningar visar att konsekvenserna för de drabbade barnen är allvarliga och spänner över ett brett spektrum, från svårigheter i skolan till ökad risk för självmordsförsök. Även neuropsykiatriska diagnoser bland barn och unga har ökat . har barn och unga vuxna som diagnostiseras med neuropsykiatriska tillstånd ofta samsjuklighet i annan psykisk ohälsa. Bristande tidiga insatser bidrar också till att dessa barn riskerar att hamna i aktivitetsförsörjning eller förtidspension när de blir äldre. rapporterade SVT att statistik visade att antalet unga som får aktivitetsersättning hade ökat de föregående tio åren. Tidiga insatser för att minska den psykiska ohälsan bland barn och unga är viktigt både för den enskilde och för samhället i stort. Vi behöver ta tag i problemet redan nu för att motverka att det fortsätter växa . Vi vet att ungas psykiska ohälsa riskerar att bli vuxnas psykiska ohälsa. Var tredje patient i väntrummet på en svensk vårdcentral har någon form av psykisk ohälsa. är psykiatriska diagnoser den vanligaste orsaken till sjukskrivning. låg dessa diagnoser bakom av alla pågående sjukfall, vilket motsvarar 82 000 fall. Diagnoserna omfattar bland annat depression och reaktioner på svår stress. För personer som är sjukskrivna i en psykiatrisk diagnos tar det betydligt längre att återgå till arbetet jämfört med genomsnittet för alla diagnoser, enligt . Genom tidiga insatser mot psykisk ohälsa kan vi rusta barn och unga – men också samhället – bättre för framtiden. För att vända utvecklingen krävs både förebyggande arbete och bättre stöd till de barn och unga som redan är drabbade av psykisk ohälsa. Korta väntetiderna för barn och unga med psykisk ohälsa föreslår ett återinförande av den förstärkta vårdgarantin för barn och unga med psykisk ohälsa. Åtgärder krävs i flera delar av vårdkedjan. Tillgängligheten måste bli bättre, både vad gäller första linjens insatser och inom barn- och ungdomspsykiatrin (BUP). Första linjens insatser kan ske inom ramen för till exempel en vårdcentral och rikta sig främst till barn och unga som har symptom på psykisk ohälsa och riskerar att drabbas av allvarligare besvär eller psykisk sjukdom, medan BUP erbjuder specialiserad vård. Båda formerna av vård är avgörande för att barn och unga som mår dåligt ska få den hjälp de behöver. ingick dåvarande alliansregeringen en överenskommelse med Kommuner och Landsting om en förstärkt vårdgaranti för insatser för barn och unga med psykisk ohälsa. Målet var att öka tillgängligheten inom den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin och att alla landsting, utöver de grundläggande kraven i den nationella vårdgarantin, skulle erbjuda tid för bedömning inom och därefter beslutad fördjupad utredning eller behandling inom . Satsningen förlängdes och pågick . Därefter avskaffades den av nuvarande regering. har antalet barn som väntat än på insats från BUP mer än tredubblats. Utvecklingen måste nu vändas. Barn och unga som mår dåligt eller är sjuka ska inte stå i kö, de ska ha hjälp. När man väntar på vård kan veckor och dagar kännas som en hel oändlighet – både för den drabbade och för anhöriga. I värsta fall leder väntan till att den drabbades tillstånd försämras. Insatser för ökad trygghet och förbättrad psykisk hälsa hos placerade barn och unga En grupp barn och unga med särskilt dålig psykisk hälsa är placerade barn och unga. har bland annat rapporterat att av barnen på de särskilda ungdomshemmen har minst en psykisk diagnos. Andra varningssignaler om utbredd psykisk ohälsa hos placerade barn och unga är kraftigt förhöjd förskrivning av psykofarmaka till gruppen liksom överrepresentationen av såväl självskadebeteende som självmordsförsök. Enligt är dödligheten nära fem gånger högre hos barn och unga som varit placerade jämfört med andra barn och unga. Mot denna bakgrund torde det vara uppenbart att krävs riktade insatser för att förbättra den psykiska hälsan hos denna grupp. Placerade barn och unga behöver få bättre tillgång till hälso- och sjukvård. Centralt är också att öka tryggheten för placerade barn och unga. Enligt senaste årsrapport bryr sig – när samhället blir förälder känner sig mindre än hälften av de barn och unga som placerats på särskilda ungdomshem trygga. Denna utbredda otrygghet är oacceptabel och givetvis också en grogrund för psykisk ohälsa. Regeringen behöver därför vidta åtgärder för att öka tryggheten för placerade barn och ungas, förbättra deras tillgång till hälso- och sjukvård och genom andra insatser förbättra den psykiska hälsan hos gruppen. I detta sammanhang vill vi lyfta fram vikten av att man inom ungdomsvården fortsatt strävar efter att förebygga behovet av avskiljningar. Avskiljningar måste ses som en nödåtgärd som bara används när det saknas alternativ för att skydda den enskilda ungdomen eller personer i ungdomens närhet. Regeringen presenterade ett antal åtgärder i syfte att öka tryggheten på HVB-hem och särskilda ungdomshem. Bland annat fick Inspektionen för vård och omsorg () i uppdrag att analysera situationen på HVB-hemmen liksom de särskilda ungdomshemmen. Det är bra att regeringen nu äntligen tagit initiativ till att närmare undersöka de allvarliga brister som såväl media som myndigheter rapporterat om. De initiativ som regeringen tagit är dock otillräckliga. Det räcker inte med analyser utan det krävs också konkreta åtgärder för att komma till rätta med redan kända problem och brister så som exempelvis bristande tillgång till hälso- och sjukvård. Så som lyfter fram i Vem bryr sig – när samhället blir förälder bör placeringsformerna utvecklas så att de bättre möter det samlade vårdbehovet hos de barn och unga som är i någon form av placering. Det kräver ett bättre och fördjupat samarbete med sjukvårdshuvudmännen. föreslår att resurser prioriteras till suicidforskning och suicidprevention. Därtill att utvidga dödsfallsutredningarna enligt lex till att också omfatta barn, och eventuellt även unga, som tar sitt eget liv. Detta kan vara en möjlig metod för att söka dessa svar på ett mer systematiskt sätt. förslag om att utvidga dödsfallsutredningarna enligt lex så att de också omfattar barn som tar sitt eget liv bör utredas. Detta i syfte att identifiera och därmed i förlängningen kunna åtgärda brister i samhällets skyddsnät. Genom en ökad kunskap om orsakerna bakom självmord skapas förutsättningar för en utvecklad och mer verkningsfull suicidprevention. Det är angeläget att söka svar på varför ungdomar i ökat utsträckning begår självmord när självmorden i äldre åldersgrupper ligger tämligen . har nämligen suicidtalet minskat för alla åldersgrupper utom för gruppen 15–. Suicidtalet för denna åldersgrupp har legat på en lägre men förhållandevis nivå men har en ökande trend kunnat konstateras vilket är mycket bekymmersamt Minskningen för övriga grupper skedde fram och har därefter stannat av. antog ett nationellt program för suicidprevention i . Det preventiva arbetet är mycket viktigt och behöver fortgå med kraft. Ett exempel på hur suicidpreventionen utvecklas är införandet av en psykiatrisk akutbil i . Akutbilen ser ut som en vanlig ambulans, men är utrustad med sittplatser i stället för bår. Den bemannas av specialistsjuksköterskor och dirigeras av SOS Alarm när det inkommer larm om risk för självmord. Andra åtgärder är till exempel ökad tillgänglighet till insatser i primärvården, så kallade första linjens insatser, och ökad användning av e-remisser så att patienter inte faller mellan stolarna bland olika utförare av vård. Detta är viktiga åtgärder. behövs ännu mer kunskap om hur självmord kan förebyggas. Därför behövs särskilda resurser till forskningen på området. Se över tillgången till skolsköterska och skolkurator föreslår att en översyn av skollagen bör genomföras för att elever ska få bättre tillgång elevhälsan, inklusive skolkurator. En fungerande elevhälsa kan inte ersätta primärvården eller barn- och ungdomspsykiatrin, men den utgör ett viktigt komplement. Dit kan barn och unga vända sig när de mår dåligt, men kanske inte har behov av insatser från en specialist eller husläkare. Dessutom är tröskeln ofta lägre än till vårdcentralen för just gruppen barn och unga. Elevhälsan har också en central roll för att uppmärksamma barn med neuropsykiatriska sjukdomar och som är i behov av extra stöd och resurser. Enligt den nya skollagen ska alla elever ha tillgång till bland annat skolsköterska och skolkurator. Alla barn har dessutom rätt till ett visst antal hälsobesök under sin skolgång. Det är en god utgångspunkt. Lagen anger dock inte i vilken utsträckning denna personal ska finnas tillgänglig. Det innebär stora variationer både mellan skolor och mellan kommuner, vilket i sin tur innebär varierande förutsättningar för stöd till barn som behöver det. Upprätta en nationell strategi för att stärka psykiatrin och minska psykisk ohälsa Psykiatrin är utsatt för stor press. Det är svårt att rekrytera erfarna psykiatriker, och bristen på medarbetare förväntas fortsätta att öka. Systemen för kvalitetsutveckling är otillräckliga och samarbetet mellan psykiatrin och övrig vård brister. Det finns fortfarande oklarheter om vem som bär ansvaret för att stödja och hjälpa barn och unga med psykisk ohälsa. Uppföljning saknas och skillnaderna vad gäller kvalitet och tillgänglighet varierar i olika delar av landet. Därför behövs en nationell strategi för att stärka psykiatrin och minska den psykiska ohälsan. Den nationella strategin ska bland annat innehålla följande delar: Främja hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser Förbättra förutsättningarna för mer samarbete mellan psykiatrin och den övriga somatiska vården, skolhälsovården, missbruksvården och . Återupprätta det medicinska ledningsansvaret inom psykiatrin Stärk kontinuiteten inom psykiatrin. De flesta patienter upplever ökad trygghet och kvalitet om det finns en regelbundenhet i vem man som patient får träffa inom psykiatrin Stimulera till ett ökat samarbete mellan psykiatrin och ideella sektorer såsom idrottsföreningar och kultursektorn Uppföljning och tillsyn av barn- och ungdomspsykiatrin Även uppföljningen och tillsynen av psykiatrin behöver stärkas. och Myndigheten för vård- och omsorgsanalys bör därför få i uppdrag att följa upp och analysera psykiatrins kvalitet och väntetider. Särskilt fokus bör riktas mot just barn- och ungdomspsykiatrin (BUP). Med avstamp i analysen kan det kontinuerliga förbättringsarbetet inom BUP stärkas ytterligare. Ungdomars brottsbelastning beror på en rad samspelande orsaker. De som begår brott umgås i regel med andra unga som också begår brott och där skolk och droger ofta ingår i livsstilen. Föräldrarnas kunskap om vad som pågår är i många fall liten. Mot den bakgrunden behövs effektiva brottsförebyggande åtgärder, där samhället tidigt och tydligt markerar mot brott. Ju tidigare samhället reagerar, desto större är möjligheten att bryta utvecklingen. De senaste årens utveckling i utanförskapsområdena har skapat en grogrund för gäng och organiserad brottslighet att växa sig allt starkare. Inte sällan dras unga personer in i de kriminella gängen. Ungdomsbrottsligheten har till del ändrat karaktär. Detta drabbar extra tydligt särskilt socialt utsatta barn. Polisen har också konstaterat att det behövs nya lösningar för de unga lagöverträdare som ställer sig helt utanför samhällets spelregler, till exempel genom dödligt våld och grova brott i gängmiljöer. Följdverkningarna för denna grupp är för små och betydelselösa. Statens åtgärder har mycket låg verkansgrad. När unga begår brott måste samhällets reaktion ske snabbt och effektivt för att ungdomen ska få en chans till rehabilitering. Ansvaret för ungdomar som begår grova brott ska flyttas från till särskild enhet inom föreslår att en ny enhet för unga inrättas hos . Enheten ska hantera barn och unga som begått allvarliga våldsbrott eller andra grova brott, till exempel innehaft vapen eller sålt narkotika. Det handlar alltså om att göra riktade insatser och avsätta särskild kompetens för ungdomar som kommit förhållandevis långt in i ett kriminellt beteende eller redan befinner sig i en miljö och i ett umgänge där grova brott begås. Den nya enheten hos ska bland annat ansvara för vissa ungdomspåföljder – till exempel ungdomsvård och ungdomstjänst, men även de kommande nya påföljderna ungdomstillsyn och ungdomsövervakning – då den dömde ungdomen begått allvarliga brott, återfallit i brott eller begått brotten som ett led i en brottslighet som utövas i organiserad form. Den nya enheten ska också kunna involveras för behandlingsinsatser som beslutats med stöd av 3 § LVU för denna grupp av barn och ungdomar. Vård enligt 3 § LVU ska beslutas när den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. För barn och ungdomar som begått mindre allvarliga brott eller riskerar att hamna i sammanhang där sådana brott begås ska fortfarande ansvara för både straffrättsliga påföljder och vård enligt sociallagstiftningen. insatser räcker inte till för de ungdomar som ställer sig helt utanför samhällets spelregler. Det gäller bland annat de ungdomar som begår grova brott i gängmiljöer. Denna grupp bör bli statens snarare än kommunernas ansvar. Grovt kriminella unga bör i högre grad bemötas med de rehabiliteringsåtgärder som används för kriminella generellt. Syftet är inte främst att straffa utan att använda åtgärder som har bättre förutsättningar att lyckas än traditionell socialtjänst. Det innebär också att i utsatta områden avlastas en tids- och resurskrävande grupp och får bättre möjligheter att fokusera på barn och ungdomar som befinner sig i riskzonen för att hamna i kriminalitet eller i andra sociala problem. Åtgärderna som sätts in mot unga som begår grova brott ska i större utsträckning bygga på övervakning och kontroll föreslår att åtgärder sätts in som möjliggör för fler omhändertaganden av unga lagföreträdare. Ungdomar som återfaller i grov brottslighet eller på annat sätt ger uttryck för ett hänsynslöst beteende måste kunna hållas borta från gatorna de bedöms som samhällsfarliga – både för sin egen och för andras skull. Det innebär inte att målet inte förblir rehabilitering eller att de inte ska kunna få stöd. Men när det gäller de ungdomar som begått grova brott – och särskilt de som återfallit i grov kriminalitet – bör även den samhällsfara som ungdomen faktiskt utgör beaktas i större utsträckning än vad den gör . Givetvis ska även dessa ungdomar få stöd och hjälp, men myndigheternas insatser bör i högre grad syfta till att ungdomen faktiskt förhindras från att begå nya brott. Konkret handlar det om ett större fokus på inlåsning, övervakning och kontroll. Vi bedömer att de lagliga förutsättningarna i huvudsak redan finns men att en effektivare tillämpning behövs. Det kan bland annat åstadkommas genom att staten, och Kriminalvården, tar över ansvaret för ungdomar som begår grova brott. Möjligheterna till snabba åtgärder ska förbättras och användas oftare gällande unga lagöverträdare vill att regeringen ger i uppdrag att undersöka hur LVU tillämpas i dessa fall och ta fram allmänna råd i syfte att lagen ska få ett mer effektivt genomslag. Fler ungdomar i riskzonen måste kunna få hjälp. Det bör vidare skapas möjlighet, inom ramen för en pågående brottmålsprocess, att förordna om exempelvis övervakning med fotboja förundersökning pågår. Syftet ska vara att snabbt bryta ett kriminellt beteende. Unga som kommit förhållandevis långt in i ett kriminellt beteende eller befinner sig i en miljö där grova brott begås, bör i större utsträckning bli föremål för omedelbara omhändertaganden enligt lagen om vård av unga (LVU). Sådana omhändertaganden bör till exempel ske oftare då utredningsläget inte är klart i samband med att en ung person grips av polis. vill skapa bättre förutsättningar för detta. Vård enligt LVU bör även tillämpas oftare när ungdomar är i riskzonen för att hamna i kriminalitet. Snabbare och mer rättssäker handläggning av ungdomsmål Reaktionen på ett brott som begås av en ung person ska vara tydlig och snabb. anser att särskilda ungdomsdomstolar bör inrättas för att döma i LVU-mål och i mål där barn och unga är åtalade för brott. Domstolens handläggning ska vara snabb och personalen ha hög och relevant kompetens. Den ungdom som begår ett brott ska snabbt bli varse samhällets reaktion. Fler och effektivare sociala insatsgrupper I en social insatsgrupp samverkar socialtjänst, skola och polis för att på individnivå förmå unga att sluta begå brott. Målgruppen för insatsgrupperna är barn och unga med allvarlig risk för fortsatt kriminalitet och de kan vara ett bra verktyg i det brottsförebyggande arbetet. vill se fler sociala insatsgrupper och säkerställa att arbetsformen kontinuerligt ses över och förbättras enligt de analyser och studier som gjorts. Orossamtal är ytterligare en modell som visat sig framgångsrik. I syfte att förebygga missbruk och kriminalitet genomför fältpersonal från samtal med föräldrar vars barn upplevs glida iväg eller vistas mycket i fel sammanhang. Samtalen dokumenteras inte i arkiv, men har visat sig ha god förebyggande effekt. Sekretessbrytande informationsutbyte mellan polis och socialtjänst vill att förutsättningarna ses över och säkerställs så att polis och socialtjänst har möjlighet att dela nödvändig information om unga lagöverträdare för att effektivare kunna förhindra ungdomsbrottslighet. Ett välfungerande samarbete mellan och polisen är grundläggande för att kunna förhindra ungdomsbrottslighet. Därför infördes en ny sekretessbrytande bestämmelse som innebär att en uppgift som rör en enskild person som inte fyllt i vissa fall ska kunna lämnas från till polisen. Det finns dock indikationer på att bestämmelser om sekretess fortfarande förhindrar att nödvändig information delas mellan och polisen. Noria Manouchi (M)