mot · H7023345 · 2019-10-03 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att komplettera med en barnbalk och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att de bestämmelser i socialtjänstlagen som avser barns rätt till stöd och skydd bör samlas i en särskild lag och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om målgruppsanpassad information om barnets rättigheter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att den som hör eller förhör barn ska ha särskild utbildning, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta bort delegationsförbuden för beslut inom och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa legitimation för socialsekreterare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inte lätta på behörighetskraven för socialsekreterare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa en möjlighet att förordna ett offentligt biträde till barn i fler ärenden än och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om egen handläggare till barn som förekommer i utredningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skyndsamt bereda och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett stärkt samarbete mellan skola, skolhälsovård och socialtjänst för placerade barn och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en systematisk uppföljning av placerade barns fysiska hälsa och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att uppmana regeringen att stärka IVO:s uppdrag så att placerade barn och unga i högre grad skyddas och följs upp, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att den som är ansvarig för ett HVB-hem ska ha tillräcklig kunskap för att upptäcka när ett placerat barn far illa, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör uppdra åt att ta fram kunskapsstöd för att förebygga och upptäcka övergrepp på HVB-hem, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att anmälningar om övergrepp på HVB-hem i högre grad än bör genomföras av en oberoende, extern part och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ansvarig för såväl privata som offentligdrivna HVB-hem bör få utökad anmälningsplikt direkt till eller till polis vid misstänkta missförhållanden, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskiljning inte bör vara tillåtet vid särskilda ungdomshem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stöd till familjehem också efter en vårdnadsöverflyttning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell uppföljning av barn som placerats i samhällets vård och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om riktlinjer när barn som är placerade i samhällets vård avlider, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förtydliga regelverket för att barn ska få stöd i samband med anmälningar om våld i nära relationer, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att barn som upplevt våld i nära relationer bör ses och behandlas som brottsoffer, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skolhälsovården ska fråga om våldsutsatthet, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell strategi mot våld mot barn, med tydligt fokus på barn som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att säkerställa skolgången för barn i skyddat boende och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förtydliga lagstiftningen så att barn kan söka vård utan föräldrarnas vetskap, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förtydliga särskilda ansvar för barn och unga i åldersgruppen 0–och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökad kunskap om ensamkommandes psykiska hälsa och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att upprätta en ny nationell strategi mot människohandel med barn och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör få ett särskilt uppdrag att i samarbete med Myndigheten för vård- och omsorgsanalys arbeta för att förebygga att placerade barn försvinner, liksom för att säkerställa stöd när ett barn kommer tillbaka, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett nationellt center för att uppmärksamma barn som försvinner och som utnyttjas, motsvarande amerikanska National center for missing and exploited children, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om rättsväsendets arbete mot människohandel med barn och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om Europasamarbetet mot människohandel med barn och tillkännager detta för regeringen. Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska barnets bästa komma i främsta rummet. Konventionen om barnets rättigheter (3.1) Barn ska erkännas, respekteras och skyddas som rättighetsbärare med en individuell personlighet och egna behov och intressen samt rätt till personlig integritet. Denna definition är hämtad från FN:s barnrättskommittés allmänna kommentarer nr 13. Där framkommer även att ”inget våld mot barn är motiverat, och allt våld mot barn kan förebyggas”. I kommentarer framkommer även att majoriteten av våldet sker inom familjen och att det därför krävs insatser och stöd när barn blir offer för umbäranden och svårigheter som drabbar, eller uppstår i, familjer. Enligt och svensk lagstiftning finns det en skyldighet att verka för att barn får sina rättigheter tillgodosedda inom varje verksamhetsområde. Ur ett liberalt perspektiv är det självklart att alla, oavsett ålder, både ges och tillåts ta plats i samhället. Barn ska känna att de tryggt tillåts växa som individer och utvecklas för att kunna ta ansvar för sig själva, sina medmänniskor och sin omgivning. Lika självklart är det att politiken ska utformas i enlighet med () konvention om barns rättigheter. vet vi att verkligheten skiljer sig avsevärt när det gäller vad barn får tillgång till och vad vi lyckas skydda barn från. Det handlar exempelvis om barns skolresultat, barns mående, barns utsatthet för våld, barns rätt till fritid och barns trygghet i närområdet. för barnets rättigheter har uttryckt oro över de kommunala och regionala skillnader som gäller genomförandet av i . Denna bild framkommer även i , ”Utanförskap, våld och kärlek till orten”. Rapporten bygger på att har samtalat med över 900 barn och låtit dem berätta om hur det är att växa upp i områden där barn enligt statistiken har sämre villkor än i andra delar av landet. har mött barn som bor i förorter och storstäderna, men även barn som bor i andra kommuner inklusive glesbygdskommuner. I rapporten framkommer det att barn har upplevt olika former av våld och kriminalitet i vardagen. Barn berättar även om allvarliga kränkningar, trakasserier och våld i skolan och om en vuxenvärld som inte alltid agerar. Även barn på förskolan beskriver våld på förskolan eller i sitt närområde. Barn beskriver hur våldet begränsar deras liv och hur de är rädda för att gå ut på gården. Barn beskriver även hur de känner att vuxenvärlden har låga förväntningar på dem, och andra barn tar upp att de själva har en bristande framtidstro. Barn som upplever att lärare inte trodde på deras förmåga att lära sig och hur det påverkar deras självbild och framtidstro. Barn som redan i årskurs fem tror att det kommer att bli väldigt svårt att hitta jobb . Tilltron sänks ju äldre de blir; nästan vart tredje barn i årskurs åtta tror att de kommer att ha svårt att hitta arbete . Barnen beskriver även att när de får möjlighet att påverka exempelvis fritidsaktiviteter eller politiker i kommunen känner de en större makt att förändra sin situation. Barns beskrivning av hur de påverkas av att växa upp i våldsamma miljöer är en verklighet som vi politiker måste ta in. Den stora utmaningen för politiken är att se till att alla barn ska få tillgång till sina grundläggande rättigheter. Att göra deras röster hörda är därför oerhört viktigt med tanke på att beskrivningar av den rådande situationen i vårt samhälle ofta görs av vuxenvärlden. blir lag , något Liberalerna länge har arbetat för. har ratificerat många konventioner, men har en särskild ställning eftersom den reglerar rättigheterna för de individer som ännu inte har nått den ålder där de i alla sammanhang kan föra sin egen talan och bestämma över sina egna liv. är en grundbult i den svenska barnrättspolitiken och innebär viktiga förpliktelser för och för svenska myndigheter. Även om den är folkrättsligt bindande är det en mycket viktig markering av tyngd att har beslutat att den ska bli svensk lag. Det är av största betydelse att införlivande i lagstiftningen sker på ett välgenomtänkt sätt. Konventionen behöver inkorporeras på ett sätt som gör att konsekvenserna blir tydliga och förutsebara. Det är bara då som konventionens bestämmelser kan tillämpas på ett enhetligt och effektivt sätt i vardagen. Ett otydligt införlivande, där relationen mellan konventionens artiklar och övriga delar av svensk lagstiftning inte klargörs, kan riskera att skada barnrättspolitiken. Därför bör barnrättsperspektivet förtydligas i annan lagstiftning nu när blir lag. Exempelvis bör kompletteras med en barnbalk, där utgångspunkten är barnets bästa, snarare än föräldrarnas intresse. Barns rätt till stöd och insatser, exempelvis de som regleras i socialtjänstlagen, bör samlas i en särskild lag. För att barn ska kunna påverka sin situation och vara delaktiga är det viktigt att ha tillgång till information, inte minst om vilka rättigheter barnet har. Vi som vuxna bär ansvaret för att säkerställa att det finns målgruppsanpassad och tillgänglig information, dels om barnets rättigheter, dels kring den situation barnet befinner sig i. Barn har rätt att komma till tals i frågor som rör barnet, och åsikterna ska beaktas i relation till barnets ålder och mognad. Denna rätt finns inskriven i , vilket innebär att de stater som har skrivit under också ska se till så att barnen har möjlighet att utnyttja sina rättigheter även i praktiken. Det kan handla om barnets rätt att komma till tals i frågor som rör barnet som person, exempelvis umgänge, vårdnad och boende, eller rätten att få veta vad som ska hända och varför. Information till barn och unga om vart de kan vända sig om de behöver hjälp eller stöd, anpassad för målgruppen, ska finnas tillgänglig där barn och unga är, exempelvis i skolan, på idrottsplatsen och på ungdomsgården. För att kunna leva upp till bör barn erbjudas stöd av personer som har särskild kompetens att arbeta med barn i exempelvis rättsprocesser eller utredningar. Den som hör eller förhör ett barn bör ha särskild utbildning för detta, och de instanser som har ärenden som rör barn bör ha rutiner för att säkerställa att barnen får komma till tals. Begreppet barnperspektiv började användas i samband med att ratificerade konventionen om barnets rättigheter. Liberalerna föredrar dock att använda begreppet barnrättsperspektiv. Alliansregeringen konstaterade 2010 att barnrättsperspektivet tydligare synliggör barnets rättigheter i alla de åtgärder och beslut som rör barn. Detta perspektivskifte har sin grund i att barn ska ses som rättighetsbärare och att insatser som riktar sig mot barn inte handlar om vuxnas välvillighet utan om barnens självklara rätt. Det är statens ansvar (kommuner, landsting och regioner) att se till att barn får sina rättigheter tillgodosedda. Vårt synsätt på barn påverkar vårt förhållningssätt och vårt tänkande i frågor som rör barns rätt till delaktighet och inflytande. För att vuxenvärlden ska ge det utrymme till barn som de har behov av och rätt till är det avgörande att vi ser barn som kompetenta människor. Det är viktigt att alla som kommer i kontakt med barn har den kompetens som krävs för att kunna möta barns individuella behov. Det krävs insikt om hur det är att vara barn i olika livssituationer och hur detta påverkar deras utveckling. Det är också viktigt att det finns kunskap om andra aktörers ansvar när det gäller barn och hur samverkan mellan dessa aktörer kan stärkas för barnets bästa. För att barn ska känna tillit till dessa aktörer är det viktigt att det finns kompetens kring hur vi möter barn, hur vi skapar tillitsfulla relationer och hur vi försäkrar att barn kan komma till tals. Det är också viktigt att förmågan finns att informera barn på ett adekvat sätt och att informationen är anpassad för det enskilda barnet. Det är minst lika viktigt att se till att barnet har förstått informationen. I alla insatser som rör barn måste vi efterfråga barnens synpunkter då det endast är så det blir möjligt att levandegöra barns egna perspektiv. En stärkt socialtjänst för utsatta barn När föräldrar inte förmår att ta sitt föräldraansvar och försätter barn i en utsatt situation genom exempelvis brister i omsorg, kränkande behandling, hot eller någon form av våld har kommunernas socialtjänst det yttersta ansvaret för att se till att barn som far illa får skydd och stöd. I dessa fall är det viktigt att tar utgångspunkt i den maktobalans som kan finnas mellan barn och vårdnadshavare likväl som de intressekonflikter som kan uppstå mellan vad barn ska ha rätt till och hur vårdnadshavare ser på barns rättigheter. Socialsekreterare har en avgörande roll för utsatta barn. I deras arbetsuppgifter ingår att fatta svåra och ingripande beslut som kan vara livsavgörande för barnen. Erfarenhet, kontinuitet och förtroende är viktiga förutsättningar för arbetet, men personalomsättningen i yrket är hög och vakanser täcks ofta med hjälp av bemanningsföretag. Inte sällan är det de minst erfarna som fattar de svåraste besluten som rör utsatta barn. Socialsekreterarnas status bör höjas. Liberalerna har medverkat till att införa behörighetskrav för socialsekreterare som fattar beslut i barnärenden, och vi arbetar för att höja lönerna och skapa fler karriärvägar. I flera kommuner är Liberalerna pådrivande för att införa karriärtjänster, där särskilt kvalificerade socialsekreterare får större ansvar och högre lön. är det delegationsförbud för många beslut på område. Besluten måste fattas av socialnämnden (eller ett utskott i socialnämnden) och får inte delegeras till tjänstemän. I huvudsak handlar det om ingripande beslut, ofta med inslag av tvång, som exempelvis att ansöka om omhändertaganden av barn enligt LVU, om omhändertaganden av människor med missbruksproblem enligt LVM men också om yttranden om adoption. Hur och när tvångslagstiftningarna får användas är strikt reglerat i lag. Det finns goda argument för att förtroendevalda bör ha insyn i och kontroll över hur tvång används i . är respekten för det enskilda barnet särskilt viktig när barnet befinner sig i en utsatt situation. Ledamöterna i socialnämnden får med dagens ordning insyn i de allra känsligaste delarna av utsatta människors privatliv. Även om de är noga med sin tystnadsplikt blir det en ganska stor grupp människor som får insyn i och kontroll över andras liv. Liberalerna menar därför att man bör se över delegationsordningen inom och i samband med detta införa legitimation för socialsekreterare. De mest ingripande besluten bör då fattas av erfaren legitimerad personal. I då är under hård press och det är svårt att rekrytera socialsekreterare har det lyfts förslag om att lätta på behörighetskraven. Vi menar att det är fel väg att gå. Ju större utmaningar, desto viktigare är det att de som ska fatta de tunga besluten har rätt kompetens. Däremot behöver socialsekreterarna avlastas och enklare arbetsuppgifter kan överlåtas till socialtjänstassistenter, så att socialsekreterare får mer tid till de uppgifter som de är utbildade för. Enligt socialtjänstlagen och så ska alltid ha ett barnrättsperspektiv när den handhar ärenden som rör barn. Barnen ska vara delaktiga i handläggningen. har barn som har fyllt rätt att föra sin egen talan och alla barn ska, oberoende av ålder, ges möjligheter att framföra sina åsikter. är det dock svårt för barn att komma till tals, bland annat på grund av den maktobalans som kan finnas mellan barn och vårdnadshavare. Barnrättsperspektivet behöver också bli tydligare när det är en vuxen som får insatser från . Barn påverkas och har egna intressen, även om den vuxnes skäl till kontakt med inte handlar om föräldraskapet. Då ett barn förekommer i utredningar som rör någon annan i familjen, bör barnet få en egen handläggare. Det är (SOU 2015:71) föreslog en ny lag om tvångsvård för barn och unga. Utredningens förslag skulle innebära ett stärkt barnrättsperspektiv och en ökad rättssäkerhet för barn i samhällets vård och särskilt för dem som behöver tvångsvård. Det är angeläget att lagförslaget bereds skyndsamt. Barnrättsperspektivet behöver även stärkas i vårdnadsärenden. kan föra talan om umgängesrätt även för andra än föräldrar. Det är viktigt att särskilt beakta barns behov av umgänge med andra personer som står dem nära utöver föräldrarna, exempelvis mor- och farföräldrarna. Det är barnets bästa som ska vara avgörande och barnets egen vilja ska beaktas med hänsyn till barnets ålder och mognad. Detta behöver få större genomslag i praktiken. Vi vill stärka befogenheter att besluta om obligatoriska insatser på hemmaplan. är det möjligt att använda så kallat mellantvång för ungdomar på grund av de ungas eget beteende. De kan exempelvis åläggas att delta i behandling under öppna former för missbruk eller dylikt. Däremot ger dagens lagstiftning inte utrymme att använda så kallat mellantvång när riskerna för ett barns utveckling och utsatthet hänger samman med vårdnadshavarnas agerande. Av den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, framgår att LVU ska skärpas i syfte att öka möjligheterna att utan föräldrars samtycke ge insatser till unga vid misstanke om hedersbrott. Vi välkomnar det, och konstaterar att den möjligheten bör finnas även när det finns andra orsaker eller motiv till barns utsatthet. Liberalerna anser att socialnämnden behöver ha möjlighet att besluta om sådana obligatoriska insatser även för föräldrar till ett barn . Under förutsättning att barnet inte utsätts för våld, så att mer långtgående åtgärder blir nödvändiga, är målet med en sådan tidig intervention från det allmännas sida att barn ska få tillgång till omsorg och en trygg barndom. Om detta inte är tillräckligt behöver ha beredskap att oftare gå in med omhändertagande enligt LVU i de fall då detta är nödvändigt för att skydda ett barn. Stärkt samarbete kring placerade barn Samarbetet mellan skolan, skolhälsovården och kring barn som har placerats utanför hemmet bör stärkas. Många placerade barn har eftersatta hälsoproblem och har på grund av omsorgsbrist inte fått gå på rutinmässiga hälsokontroller. Forskning visar att familjehemsplacerade barn har mycket höga överrisker för framtida problem som missbruk, kriminalitet och psykisk ohälsa. Barn reagerar olika på allvarliga händelser. Vissa barn klarar sig på egen hand medan andra får symtom som håller i sig. Det kan vara svårare att känna igen posttraumatiskt stressyndrom (PTSD) hos barn än hos vuxna. Det är därför viktigt att alla ansvariga runt barn är medvetna och uppmärksamma på symtomen och pratar med de barn som de känner oro för. Barn som har PTSD kan visa olika symtom. PTSD hos barn kan visa sig genom att barn återupplever det som har hänt. Andra barn undviker saker som påminner om det som har hänt, och vissa barn är överdrivet vaksamma. PTSD hos barn kan också leda till att barn har svårt att minnas viktiga delar av det som har hänt. Barn kan även ta på sig skuld och känna skam. Forskningen visar också att godkända skolresultat har en stor skyddande verkan för dessa barn. Skolmisslyckanden hos placerade barn beror på den utsatthet de har levt med, luckor i skolgången och stress i kombination med låga förväntningar. I några kommuner har man utvecklat modeller för ett strukturerat samarbete mellan skola och socialtjänst kring placerade barns skolgång samt systematiska uppföljningar av barnens kunskapsnivå, något som visat på mycket goda resultat. För många barn har hälsovården varit bristfällig före placeringen. finns också luckor i dokumentationen kring barnens hälsa. beslutade att alla placerade barn ska erbjudas en hälsokontroll (bet. 2016/17:SoU11). Det är viktigt att denna innebär en grundlig och systematisk uppföljning av barnens hälsa. Placerade barn som far illa Vi bär som samhälle det hela ansvaret för ett placerat barns trygghet, men har nitton domar fallit efter sexuella övergrepp på HVB-hem. Detta är oacceptabelt och går inte att försvara. Inspektionen för vård och omsorgs () uppdrag behöver förtydliga att placerade barn och unga i högre grad än ska skyddas och följas upp. Dessutom måste den som är ansvarig för ett HVB-hem ha kunskap och utbildning för att kunna förebygga och upptäcka när ett placerat barn utsätts för sexuella övergrepp och far illa. behöver få i uppdrag att ta fram kunskapsstöd för detta. HVB-hemmen utreder själva misstänkta övergrepp, söker orsaker och systemfel och vidtar därefter åtgärder. När en anställd anmäls av ett placerat barn bör sådana utredningar göras av en oberoende, extern part. Ansvariga för såväl privata som offentligdrivna HVB-hem bör även få en utökad anmälningsplikt direkt till eller till polisen vid missförhållanden. Våra allra mest utsatta barn och unga måste vara trygga. Det förekommer att barn avviker från boenden där de har placerats av samhället. Ofta beror försvinnanden på missförhållanden såsom våld, hot, övergrepp och kränkningar, på psykisk ohälsa eller på att barnen saknar familj och vänner. Ju fler placeringar ett barn har bakom sig, desto större är risken att barnet försvinner, enligt internationell forskning. Barn som är försvunna lever i en mycket utsatt situation. Det är ett mycket hårt liv, och många lever på gatan. Flickor och pojkar berättar om sexuellt utnyttjande, om hur de har utnyttjats för prostitution. möten med barn och unga visar att många far mycket illa som avvikna och kan ha stora behov av vård och behandling om de återfinns. I den senaste utvärderingsrapporten från uppmanas svenska myndigheter att öka sina ansträngningar för att motverka handel med barn, bland annat genom informationsspridning och genom att vidta åtgärder för att hindra försvinnanden av ensamkommande barn. Samhället måste inte minst förebygga att barn avviker genom att placerade barns trygghet säkerställs. bör få ett särskilt uppdrag att i samarbete med myndigheten för vårdanalys arbeta för att förebygga försvinnanden, liksom för att säkerställa stöd, skydd och den vård som behövs när ett barn kommer tillbaka. Barn som återvänder måste få berätta och bearbeta det som de har varit med om, inklusive våld, övergrepp, drogberoende och kriminalitet. Barn som har migrerat till är en särskild riskgrupp för försvinnanden. Vissa barn som migrerar till försvinner redan innan de har sökt asyl eller på annat sätt gett sig till känna för myndigheterna. Andra gör det .