mot · H702604 · 2019-09-27 00:00:00 — En skogspolitik för skogsbruk och biologisk mångfald ställer sig bakom det som anförs i motionen om att behålla och utveckla den svenska modellen för skogsbruk och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inte ytterligare öka totalarealen skog undantagen från skogsbruk och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av att gemensamma definitioner för skogsmark fastläggs och används av berörda myndigheter samt att dessa i möjligaste mån ska överensstämma med internationella definitioner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om grön infrastruktur och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tydligare skilja på skogspolitiken gentemot statligt ägda, bolagsägda och privatägda skogar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att formellt naturskydd från statens sida starkare ska fokusera på de allra mest sällsynta arterna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av noggrann uppföljning av vad som skyddats respektive registrerats som nyckelbiotoper, inklusive vad syftet var med skyddet och hur detta uppnåtts och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ytterligare nyckelbiotoper inte bör registreras av myndigheterna förrän problemen kring dem lösts och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att staten bör ta en aktiv roll i att få parterna att enas kring ett effektivare och mer rättssäkert system än det som finns för nyckelbiotoper och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kommande ersättare till dagens system nyckelbiotoper bör baseras i första hand på förekomst av rödlistans mest sällsynta arter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utvecklingen i skyddade skogar och nyckelbiotoper ska följas upp och att det behövs system för att avregistrera områden som inte längre effektivt fyller sin uppgift och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att restriktioner beträffande brukande av skog utöver vad som är tydligt fastlagt i lag ska åtföljas av ersättning inom rimlig och fastlagd tid och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om sänkt skatt på drivmedel för jord- och skogsbruksmaskiner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förbättra förutsättningarna för aktivt skogsbruk genom minskad byråkrati och snabbare handläggning kring skötsel och avverkning av skog och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att möjliggöra och förenkla rättslig prövning för markägare vid begränsningar av markanvändning på grund av områdesskydd och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att och andra statliga myndigheter ska värna om skogsägarnas möjligheter att bedriva lönsamt uthålligt skogsbruk och att detta behöver uttryckas tydligt i myndigheternas direktiv och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska vara den enda myndighet som i normalfallet handhar skogsbruk och skogsskydd gentemot skogsägare, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att arbetet med frivilliga naturvårdsavtal med skogsägarna ska prioriteras framför bildandet av skyddade områden där skogsbruk helt hindras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utopiska mål behöver arbetas bort ur miljökvalitetsmålen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att anpassa andelen skyddad mark av olika naturtyper efter naturtypens totala areal och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att mer fokus behöver läggas på bevarande och skötsel av vissa ovanliga naturtyper, såsom äldre typer av brukad jordbruksmark och övergångszoner mellan sådan och skog, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en nationell strategi för bevarande av inhemska trädarter bör infogas i det nationella skogsprogrammet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det behövs en tydligare lagstiftning som möjliggör för myndigheter att ingripa om skadegörande arter hotar att skada skogar och skyddade områden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om normal handläggningstid och dispens vid avverkningsanmälan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skogsägaren ska fortsätta att ha såväl lagstadgat ansvar som kontroll över sin fastighet, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kolbottnar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förenkla dispens för effektiv markavvattning, exempelvis genom samråd vid dikesrensningar av äldre befintliga diken, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om handläggningstiden för omföring till skogsmark och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om rådgivning och bidrag för att öka röjningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skogskontot behöver bevaras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att lagstiftning och tillämpning av internationella avtal och konventioner, inklusive EU:s föreskrifter och förordningar, ska utformas för att i minsta möjliga mån inskränka på svensk skogspolitik, äganderätt eller markägares förfoganderätt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att artskyddsförordningen behöver omarbetas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör agera starkare för att EU:s inflytande över skogspolitik begränsas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om subsidiaritetsprövningar för att säkerställa självbestämmandet i skogsfrågor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om LULUCF och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökad satsning på forskning och utveckling av modern träbyggnadsteknik samt anpassning av byggregler till nya träbaserade material och byggmetoder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om vägslitageskatt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om snabbare införande av 76 tons totalvikt på lastbilsekipage i och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utveckla kapaciteten att bekämpa skogsbränder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att möta behovet av utbildade specialister i skogssektorn och förläggning av utbildningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att mer forskningsresurser bör omfördelas till aktiv skogsskötsel och utveckling av nya träbaserade produkter och tillkännager detta för regeringen. Mer än halva yta består av skog och skogen har mycket stor betydelse för oss som bor här inte minst vad gäller ekonomi, sysselsättning, friluftsliv, turism, kulturarv och biologisk mångfald. Skogsbruket är en av våra viktigaste näringar och utgör en oerhört viktig länk i kedjan som håller ihop ekonomin i många regioner. Skogsbruket skapar sysselsättning över hela vårt land. Det är dessutom en viktig inkomstkälla för väldigt många jordbrukare och bidrar därför till att upprätthålla ett lönsamt jordbruk med inhemsk matproduktion och de för artskyddet viktiga öppna jordbrukslandskapen. En skogsindustri i absolut världsklass utgör ett viktigt fundament för den svenska ekonomin och är därmed en nationell angelägenhet. Regering och riksdag har därför över mycket tillsammans med skogsägare utvecklat en av världens absolut mest framgångsrika modeller för uthållig skogsskötsel. Den bygger till stor del på inhemska trädslag och på bevarande av artrikedomen i skogen. Behoven av att hushålla med resurser och att använda förnyelsebara material accentueras allteftersom befolkningen växer i och globalt. Inom ramen för det som brukar kallas bioekonomi finns en stor potential för ökat utnyttjande av skogens möjligheter, vilket kan generera tiotusentals nya jobb, exportintäkter och dessutom förnybar energi. har en fantastisk resurs i form av kunskap och erfarenhet inom skogsbruk och utveckling av skogsprodukter. Detta ska bevaras. Det behöver förbli ekonomiskt lönsamt att bruka skogen, för det är råvaran från denna som utgör bioekonomins bas. Behåll och utveckla den svenska modellen för skogsbruk Den svenska modellen för skogsskötsel, där det på samma marker drivs både skogsbruk och naturvård, har utvecklats mycket och lett till positiva resultat. Som exempel kan nämnas att såväl antalet äldre träd som mängden död ved, vilket är viktigt för många arter, har ökat . Denna skogsskötselmodell bör även fortsättningsvis utgöra fundamentet för vårt skogsbruk. Huvudprincipen bör vara att tillämpa skogsbruk med vardagshänsyn på den stora majoriteten av skogsmarken, men med möjlighet att införa ökat skydd på vissa marker Detta kan exempelvis vara genom naturskyddsområden eller skötselavtal med markägare, och på motsvarande sätt att driva mer intensiv odling på andra marker. Öka inte ytterligare totalarealen skog undantagen från skogsbruk I regeringsbeslutet om etappmål för biologisk mångfald angavs att ”Med insatser inom ramen för grön infrastruktur, tillsammans med insatser för formellt skydd, frivilliga avsättningar m.m., bör målet om av land- och sötvattensareal kunna nås till 2020.” Sammanlagt är enligt nya siffror av skogsareal undantagen från aktivt skogsbruk. Detta är en mycket hög siffra sett i ett internationellt perspektiv och motsvarar mer än , , , och tillsammans. En betydande del av den skog som är undantagen från skogsbruk är avsatt frivilligt av skogsägarna själva. Det gäller dels i mindre format som ett led i vardagshänsynen, dels i form av större avsättningar. Detta system bör med fördel utvecklas. Skogsägarnas medverkan är viktig för att skogsbruket ska bli ännu bättre på att skydda sällsynta arter och för att skogsägarna måste tillerkännas makten över sin egen mark och rätten till att bedriva skogsbruk med förutsättningar till lönsamhet. Utgångspunkten bör vara att skogens värden ska tillvaratas som biologisk tillgång och som råvarubas. Detta synsätt har betydelse inte minst för landsbygden, där skogsbruk och turism genererar arbetstillfällen. Dessutom ger skogen möjligheter för en aktiv fritid för landsbygdens befolkning där såväl lingonhyggen som svampskogar spelar en viktig roll. avslutades ett projekt med Grön infrastruktur som bedrivits av , och . Rapporter har framställts där man planerar framtida skydd tvärs över enskild mark. Principen kring att staten ska bedriva övergripande planering av detta slag på privata markägares mark är negativ. har mycket stora arealer statlig mark, där staten som ägare kan bedriva naturvård på landsbygdsnivå. På samma sätt finns många stora skogsbolag i , som även de kan bedriva naturvård i kombination med skötsel i en stor skala. Enskilda markägare däremot ska inte omfattas av denna typ av planering, som åsidosätter likheten inför lagen och kan leda till att markägare med all sin äldre skog på ”fel ställe” fråntas sin brukanderätt medan grannen kan sköta sin skog som . Befintliga landskap har i hög grad uppkommit genom bönders arbete. Den enskilt ägda skogens särart utgör en mosaik av olika skogsskötselstrategier och detta bör ses som en styrka. Exemplet Grön Infrastruktur tydliggör att det finns ett behov av att i vissa frågor skilja på statens skogspolitik beroende på ägarkategori. Det är rimligt att staten tar större naturvårdsansvar på vår gemensamt ägda statliga mark, än vad staten begär av enskilda näringsidkare. Det finns ett behov av att värna sällsynta arter i vår natur och freda arealer från avverkning när så är nödvändigt för dessas fortlevande. är det oroväckande med föregående och nuvarande regeringars målsättning att på undanta mycket stora arealer produktiv skogsmark från aktivt brukande. Den totala kostnaden för detta låter sig inte enkelt beräknas, men skulle ligga på i storleksordningen för inköp av motsvarande areal skog. Till detta kommer förlusterna i sysselsättning på landsbygden, förlorat förädlingsvärde och minskade möjligheter att utnyttja skogens positiva möjligheter att binda mer koldioxidsamt dess produkters substitutionseffekt gentemot andra mer fossilbränslekrävande material. Att ytterligare öka totalarealen skog undantagen från brukande, det behövs inte för att bevara skogslevande arter, men hotar däremot en redan utsatt landsbygd. Det totala arealmålet för skog är med råge uppfyllt, men utvärdering och korrektioner behöver göras. Gemensamma definitioner är viktiga att fastlägga och att dessa används av berörda myndigheter. Definitionerna ska i möjligaste mån överensstämma med internationella definitioner. Effektivare hänsyn till sällsynta arter Skogsbruk ska enligt skogsvårdslagen bedrivas med hänsyn till både virkesproduktion och miljövärden. De arter som finns i ska fortsätta att existera här. I massmedia kan man regelbundet läsa påståenden om att tusen skogsarter skulle vara hotade av skogsbruket. Det behöver understrykas att detta inte är sant. har såvitt känt följande åtta skogslevande arter försvunnit från , men finns kvar i andra närliggande länder: Svart stork: En tillfällig häckning 1992 gör att arten kan betraktas som försvunnen efter 1970, egentligen försvann den . Enstaka exemplar ses med olika intervall i , . Behöver grova tallar och/eller ekar. Mellanspett: Levde i . Stabil i , ökar bland annat i , , och . Behöver gammal lövskog (ek) och död ved, något som inte längre minskar i . Sällsynt gäst i , . Dacne rufifrons: Skalbagge som återkommit (2016). Känd endast från två lokaler i , senast sedd (). Växte på bar lerjord i lövskog. Siktad 1887 och 1944 i , åter på en enda lokal i 1973-1993. Påträffad i och . I har arten anpassat sig till yngre barrskog. Funnen bara 1965 på tre ställen på , Ett exemplar funnet i . Tre individer påträffades 2006 på och . Av listan ovan framgår tydligt att de flesta av de skogsarter som försvunnit efter 1970 var oerhört sällsynta och att de i flera fall förefaller fluktuera över sydliga gränser. Ingen av arterna har försvunnit på grund av hur vi sköter skogarna i barrskogsbältet, som ju utgör den absoluta merparten av skogar. Flera av arterna var knutna till övergångszoner mellan jord- och skogsbruk respektive till ädellövskog. För dessa två typer av natur behöver åtgärder fortsätta att utvecklas. Förutsättningarna för mellanspett och svart stork torde sakta förbättras tack vare bland annat förbättrad vardagshänsyn i skogsbruket där äldre träd sparas. Ett starkare fokus bör sättas på de allra mest sällsynta arterna, i stället för på hela rödlistan som innehåller över 2 600 skogsarter, varav många faktiskt relativt allmänt förekommande. Detta skulle leda till effektivare naturvård och till mycket lägre kostnad för samhället. Som exempel kan nämnas att av rödlistans 2 600 rödlistade skogsarter, är 129 listade som akut hotade. till att vi blir allt bättre på vardagshänsyn i skogsbruket och med hänsyn till att bara åtta arter försvunnit efter 1970, finns ingen hotfull situation. Det är inte bråttom. Vi kan i vara stolta över vår skogsskötsel, som bygger på inhemska trädslag och vardagshänsyn i skogsbruket. Vardagshänsynen, som utvecklas ständigt, leder bland annat till ökning av volymen död ved i brukade skogar, vilket är en viktig faktor för många sällsynta arter. Det behövs mer skötselinsatser för mångfald i framförallt sydligaste , vilket kan göras i samverkan med markägare och också utgöra en inkomstkälla. Skötsel av redan skyddade områden framför omfattande skydd av ytterligare arealer, ska prioriteras. Det är effektiviteten av de skyddsåtgärder som vidtas som måste stå i centrum. Många naturreservat sköts inte i enlighet med sina skötselplaner och det finns då till exempel ökad risk för problem med skadedjur som kan sprida sig till intilliggande skogsfastigheter. En noggrann uppföljning av vad som skyddats respektive registrerats som nyckelbiotoper behöver göras, inklusive vad syftet var med skyddet och hur detta uppnåtts. I den mån ytterligare arealer ska totalskyddas från skogsbruk, bör motsvarande areal inom samma ägoslag avvecklas där det är mindre effektivt. Det behövs system för att kunna avregistrera skyddade områden som inte längre anses effektivt fylla sin uppgift av olika skäl eller när onödigt stora arealer avsatts för att fylla samma funktion. Naturreservat och andra skyddade områden bidrar till artrikedom, men det gör även vardagshänsyn i skogsbruket. Kvarlämnade småbiotoper, inte minst runt akut hotade arter, sparade döda eller ensamma träd vid föryngring, kantzoner och skogsklädda myrar, är viktiga naturskogselement för artrikedomen. Antalet arter ökar inte linjärt med de skyddade arealernas storlek. Nyckelbiotoper kallas ett möjligt försteg till skyddade arealer, där staten kommit att medverka till att skogsägare förlorar möjligheten att sälja virke från sina avverkningar. Staten skapade systemet med nyckelbiotoper närmast för insamlande av information, därefter utlovade skogsföretagen som en del av certifieringsprocessen att inte köpa virke från registrerade nyckelbiotoper. Därefter har staten kraftigt utökat antalet nyckelbiotoper. Resultatet har blivit att allt fler markägare utan ersättning förlorar frukten av generationers arbete med att bygga upp en fin skog till avverkning. Nyckelbiotoper beskrivs ibland som en slags, av naturen givna, alldeles unika områden. I verkligheten är ett skogsbestånd vanligen karaktäriserat av mjuka övergångar mellan mindre och mer artrika partier. Vad vi kallar nyckelbiotop är därför en följd av hur vi definierar begreppet. Det är inte så att nyckelbiotoper bara finns där, hotas och i värsta fall försvinner. Det uppstår nya nyckelbiotoper när skogar växer och åldras. I både , där det mesta av dagens skogar var jordbruks- eller betesmarker , och i Bergslagen, där intensivt nyttjande av skogen pågått , registreras nya nyckelbiotoper. Med den bättre vardagshänsyn som funnits , torde antalet områden som kan definieras som nyckelbiotoper vara i starkt tilltagande i stora delar av landet. För att ett område som registrerats som nyckelbiotop ska leda fram till ekonomisk ersättning till markägaren måste det skyddas i ett formellt avtal, vanligen som ett naturreservat, biotopskyddsområde eller med ett naturvårdsavtal. Även om beslutar att inte skapa formellt skydd kvarstår nyckelbiotopen registrerad och kan därför inte avverkas eftersom inga företag kan köpa virket. Nyckelbiotoper borde enkelt kunna avregistreras, exempelvis om inom rimlig tid ej väljer att gå vidare med att skydda och ersätta området, eller om liknande områden redan finns registrerade i närheten. En mekanism behöver också införas så att gränser för enskilda nyckelbiotoper kan diskuteras mellan parterna och vid behov ändras. Detta fungerar inte . Utifrån det sätt nyckelbiotoper hanteras, hotas tilltron till såväl nyckelbiotoper, certifieringssystem och till rödlistan. Dessutom har hanteringen av nyckelbiotoperna, oavsett att certifieringssystemen och skogsföretagen bär en avsevärd del av ansvaret för den uppkomna situationen, allvarligt skadat privata skogsägares tilltro till . Hotet att inte få avverka den skog man sköter kan dessutom leda till lägre ambitioner i skogsbruket. har i ett tillkännagivande till regeringen (2017/18:MJU17) framfört att regeringen bör säkerställa att inventeringen av nyckelbiotoper är rättssäker och effektiv samt tar hänsyn till lokala och regionala förutsättningar. Flera riksdagspartier har dessutom uttryckt att ytterligare nyckelbiotoper inte bör registreras av myndigheterna förrän ett mer objektivt system skapats. En ordentlig utvärdering behöver vidare göras av samtliga nyckelbiotoper och en öppen databas skapas för forskare, beslutsfattare och andra intresserade för att möjliggöra analys, sakligt grundad debatt och tillskapandet av ett mer effektivt system för framtiden. Förslaget är att det system som ersätter dagens inte ska bygga på en så vid definition som , utan ska utgå från konstaterad förekomst av verkligt sällsynta arter. Med denna förändring säkerställs att systemet blir mer objektivt och att natursskyddsinsatser görs där de gör störst nytta i förhållande till kostnaden. Regeringen måste nu agera för att förbättra situationen genom att aktivt verka för att parterna, inklusive , berörda myndigheter, skogsföretag och certifieringsorganisationer, tillsammans löser föreliggande problem. Restriktioner som åläggs en enskild markägare beträffande dennes utnyttjande av sin skog utöver vad som är allmänt fastlagt i lag ska alltid åtföljas av ersättning och inom fastlagda tidsgränser efter att beslut fattats, oavsett hur stor andel av markägarens areal, växande volym skog eller tillgänglig avverkningsvolym som berörs. Erkänn betydelsen av skogsägarnas arbete och stötta dem Skogsägarnas intressen är centrala eftersom de är nyckelpersoner i landets viktigaste landsbygdsbaserade näring. Förutsättningarna för aktivt skogsbruk ska förbättras över hela landet. Det handlar exempelvis om sänkt skatt på drivmedel för jord- och skogsbruksmaskiner, även om minskad byråkrati kring skötsel och avverkning av skog. Skogsnäringen är en mycket viktig komponent i levande landsbygd och i ekonomin i hela landet. Det behövs en förstärkning av den behovsanpassade forskningen och ytterligare stöd till fortsatt utveckling av det svenska skogsbruket, exempelvis åtgärder för att öka tillväxten och för att minska skador på skogen. Lagstiftning och tillämpning av internationella konventioner ska utformas för att i minsta möjliga mån inskränka på äganderätten eller markägarens förfoganderätt. Den enskilde skogsägaren kan enligt nuvarande ordning finna det svårt att överklaga eller ifrågasätta myndighetsbeslut. Det bör ändras genom att möjliggöra och förenkla rättslig prövning för markägare vid restriktioner och begränsningar i markanvändning på grund av områdesskydd. Den bästa skogspolitiken uppnås genom frivillighet och kunskap snarare än genom detaljstyrande lagar och regleringar. En viktig komponent i den svenska modellen har varit regionala organisation, de tidigare skogsvårdsstyrelserna. Den regionala organisationens huvudsakliga roll har varit att utbilda och stödja aktiva skogsbrukare. Att på så vis upplevs som uppmuntrande och stödjande är avgörande för att privatskogsbruket ska fortsätta att vara basen i vår skogssektor. Det är värt att påminna om att av skogar är privatägda, varav merparten av privatpersoner. Att landets skogar även i fortsättningen sköts väl är beroende av dess ägares långsiktiga intresse. Det är oroväckande att bland många skogsägare i stället kommit att uppfattas som en hindrande organisation. Inriktningen i arbete är i hög grad en följd av politiska beslut. Det understryker vikten av att även i fortsättningen kvarstår som en organisation som värnar om skogsägarnas möjligheter att bedriva lönsamt skogsbruk. Detta gäller även andra berörda myndigheter och behöver uttryckas tydligt i , länsstyrelsernas och och regleringsbrev.