mot · H702219 · 2019-09-25 00:00:00 — Klimat- och miljöfrågans påverkan på utrikespolitiken 1 Förslag till riksdagsbeslut 3.1 Konflikter i miljö- och klimatförändringarnas spår 3.1.1 Resursbrist drabbar fattiga hårdare än rika 3.1.2 Klimat- och miljökatastrofer, höjda vattennivåer och ökenspridning 4 Behov av ökat samarbete och klimaträttvisa 4.1 Klimat- och miljöförändringarna ställer nya krav på samarbete 4.2 Bättre resursfördelning, mer jämställdhet och jämlikhet 4.3 Kräv att handelsavtal ska vara miljö- och klimatvänliga 4.4 Ställ klimat- och miljökrav på export- och investeringsinsatser 4.4.1 AP-fondernas klimat- och miljöansvar 4.5 Stärk miljön och klimatet i utvecklingspolitiken 4.6 Stärk företagens ansvar för miljön och klimatet 4.6.1 Stärk bankernas ansvar för miljön och klimatet klimat 4.7 Rätt till rent vatten 1 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen konsekvent bör adressera de klimat- och miljörelaterade förändringarnas koppling till säkerhetspolitiken i utrikespolitiska relationer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att i internationella klimatförhandlingar och övriga forum som berör klimatfrågan bör uppmärksamma de globala skillnaderna liksom klass- och genusaspekter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att EU ställer krav på efterlevnad av i alla förhandlingar om handelsavtal och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att stoppa handelsavtalet med och kräva bindande klimat- och miljöåtaganden för fortsatta förhandlingar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att kapitlen om hållbarhet i de handelsavtal som EU ingår med andra länder ska stipulera sanktioner ifall parterna inte håller sina åtaganden, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med nya riktlinjer som stoppar stöd från statliga bolag och myndigheter till miljö- och klimatskadliga investeringar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om de riktlinjer avseende miljö och etik som AP-fondernas placeringar ska vägledas av och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att den europeiska investeringsbanken omvandlas till en klimatinvesteringsbank och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med tydliga förslag på hur man ska hantera de hinder för utveckling som beskrivs i skrivelsen Politiken för global utveckling i genomförandet av Agenda 2030 och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att EU:s klimatbistånd ska vara additionellt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att IMF:s och verksamhet anpassas till Agenda 2030 och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag utifrån Statskontorets rapport vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter – utmaningar i statens arbete och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utreda möjligheten att även införa klimat- och miljöperspektiv enligt environmental due diligence i regelverken för företags agerande utomlands och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att som enskilt land såväl som medlem i EU och FN samt inom IMF och bör verka för att privatisering av vattenresurser stoppas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att arbete med att säkra rätten till vatten behöver fokusera på att långsiktigt stärka och bygga nationella system och institutioner som kan tillhandahålla hållbara vattentjänster och tillkännager detta för regeringen. Klimat- och miljörelaterade förändringar hotar tillgången på resurser som är nödvändiga för människors överlevnad. Översvämningar och torka gör områden obeboeliga och försämrar tillgången på mat. som dessa förändringar innebär hot som hela mänskligheten står inför, drabbar de olika delar av världen på olika sätt. Hur vi möter hoten från de klimat- och miljörelaterade förändringarna kommer att få avgörande betydelse för framtida generationer. Det går att genomföra de omställningar som krävs på ett sätt som minskar inkomstklyftan, fördelar välståndet jämlikt samt ökar och stärker det internationella samarbetet – den multilaterala världsordningen. Om vi inte väljer den vägen är risken stor att efterfrågan på de allt knappare resurserna skapar konflikter där grupper ställs emot varandra i en kamp om överlevnad. I då den multilaterala världsordningen är ifrågasatt och hotad, när nationalistiska, reaktionära, patriarkala och rasistiska krafter är på frammarsch kan ökad resursbrist leda till svåra konflikter. Ökad utsatthet till följd av resursbrist, klimat- och miljökatastrofer orsakade av klimat- och miljörelaterade förändringar utgör allvarliga hot mot överlevnaden för en stor del av jordens befolkning. De områden som är värst drabbade är framförallt befolkade av den fattigaste delen av jordens befolkning, kvinnor drabbas hårdare än män. Den del av befolkningen som har minst påverkan på klimat- och miljöförändringarna har dessutom sämst förutsättningar att skydda sig mot dem. I då nationalism och reaktionära, patriarkala och fascistiska krafter är på frammarsch kan de förändringar vi står inför leda till allvarliga konflikter. I flera av de konflikter vi ser har förändringar i klimat och miljö varit en bidragande orsak bakom konflikten. Problemen som beskrivs i denna motion handlar därför inte enbart om framtiden, de är redan här. 3.1 Konflikter i miljö- och klimatförändringarnas spår Kopplingen mellan klimatförändringar och säkerhet togs upp i . antog säkerhetsrådet resolution om konflikten kring . Resolutionen slår fast att klimatförändringarna och deras konsekvenser som vattenbrist, torka och markförstöring har betydelse för konflikten. Till följd av en svår torrperiod i och framåt tvingades omkring 1,5 miljoner människor att flytta till storstäder som . Kombinerat med flyktingar från kriget i ökade befolkningen i syriska städer med under . Den kraftiga befolkningsökningen anses av flera experter ha varit en bidragande orsak bakom de ökade spänningar i landet som ledde till det grymma krig som pågått . Svår torka i , och fick de globala vetepriserna att stiga kraftigt. I delar av – världens största veteimportör – steg priset . När människor inte kunde få mat för dagen förvärrades redan befintliga spänningar. Det höga vetepriset var därmed en bidragande orsak bakom de folkliga protester i landet som blev en del av den arabiska våren. Även i inbördeskriget i anses klimatförändringarna ha spelat en viktig roll. Torka ledde till ökade konflikter om de bristande resurserna mellan den bofasta jordbrukande befolkningen och de nomadfolk som levde i samma områden. De bofasta och nomadfolken tillhörde olika etniska grupper varför konflikten fick en etnisk dimension och förenklades till att handla om etnicitet och kultur. 3.1.1 Resursbrist drabbar fattiga hårdare än rika I en rapport publicerad varnar FN:s rapportör för extrem fattigdom och mänskliga rättigheter, , för klimatkrisens konsekvenser på fattigdomsbekämpningen och efterlevnaden av de mänskliga rättigheterna. understryker att fattiga människor drabbas mycket hårdare av klimatförändringarnas konsekvenser än rika. Han lyfter flera exempel på att så redan är fallet, men förutspår att det kommer bli ännu tydligare och använder ordet klimatapartheid för att beskriva risken för ett samhälle där rika människor köper sig fria från konsekvenserna av de utsläpp de själva till stor del skapat. menar vidare att klimatförändringarna riskerar att omintetgöra de senaste 50 årens framsteg inom fattigdomsbekämpningen och lyfter fram tidigare forskning som säger att 140 miljoner människor kan bli hemlösa till 2050 i den fattiga delen av världen, till följd av klimatförändringarna. Han understryker också orättvisan i att utvecklingsländerna väntas bära av kostnaderna för klimatförändringarna, trots att den fattigaste halvan av jordens befolkning endast är ansvariga för av de globala utsläppen och dessutom har sämst förutsättningar att hantera deras konsekvenser. menar att klimatförändringarna därigenom utgör ett hot mot grundläggande mänskliga rättigheter som rätt till liv, vatten, mat och boende, men också demokrati och rättsstatens principer då kriser och resursbrist till följd av klimatförändringarna kommer att skapa oro och leda till splittringar i samhället som hotar dessa grundläggande principer. Xenofobi och ökad nationalism riskerar också att följa i klimatförändringarnas spår som konsekvenser av resursbrist. Därför menar att klimatfrågan måste bli mycket mer närvarande i allt människorättsarbete. Enligt står de rikaste för omkring hälften av världens alla koldioxidutsläpp och den fattigaste hälften endast för . Genomsnittssvensken släpper ut koldioxid medan människor som lever i extrem fattigdom i exempelvis eller kan släppa ut så lite som koldioxid per person och år. presenterades en studie som slår fast att den globala uppvärmningen orsakar svåra ekonomiska förluster i majoriteten av världens låginkomstländer och att effekten väntas förvärras när utsläppen ökar. Enligt studien är BNP lägre till följd av den uppvärmning som redan skett. För låginkomstländer som , och beräknas BNP vara lägre på grund av uppvärmningen. Därigenom överstiger de ekonomiska skadorna från klimatförändringarna det samlade biståndet dessa länder mottar. Enligt en annan studie i beräknas medeltemperaturen öka med ytterligare hela om de fattigastes inkomster ökar till utan ökad ekonomisk omfördelning. Ytterligare en studie i World Social and menar att med dagens fördelning av den globala tillväxten skulle världsekonomin behöva växa sig 175 gånger större innan alla tjänar . Det är uppenbart att en omfördelning av resurser krävs för att kunna kombinera fattigdomsbekämpning med en hållbar utveckling. 3.1.2 Klimat- och miljökatastrofer, höjda vattennivåer och ökenspridning Extremväder i form av långvarig torka, tropiska stormar och översvämningar blir allt vanligare till följd av den globala uppvärmningen. På utsatta öar som har många människors hem redan slukats av havet. Cyklonen som slog mot bland annat och var en av de värsta katastroferna som någonsin drabbat det södra halvklotet. FN:s generalsekreterare kallade den för ”ytterligare en larmklocka om klimatförändringarnas faror”. bor omkring en miljard människor i kustområden strax över havsytan. Stigande havsnivåer och återkommande översvämningar utgör redan hot i stora delar av världen, men om förändringen kommer snabbare än väntat kan hotet bli ännu allvarligare. I då fler människor än befinner sig på flykt och de humanitära hjälpbehoven också är större än någonsin är de humanitära hjälpinsatserna redan underdimensionerade och oförmögna att möta de behov som uppstår vid allvarliga katastrofer. menar att det humanitära systemet behöver starkare finansiering som kopplingen mellan de förebyggande insatserna och de humanitära svaren på akuta kriser behöver stärkas. I de fall där hjälporganisationer och det internationella samfundet finns representerade redan före katastrofer inträffar kan hjälpen nå de behövande både snabbare och effektivare. som det förebyggande arbetet kan mildra effekterna av katastroferna. FN:s klimatpanel IPCC konstaterar i en rapport som publicerades att en halv miljard människor lever i områden som är utsatta för ökad ökenspridning och att jord försvinner tio till hundra gånger snabbare än den bildas. För att motverka ökenspridningen krävs ett mer hållbart jord- och skogsbruk som betonar resiliens (förmåga att hantera förändringar och fortsätta utvecklas). Agroforestry och småskaliga jordbruk baserade på lokala villkor är några av de metoder som ofta lyfts upp i sammanhanget. ser att , inte minst inom ramen för vårt internationella utvecklingssamarbete, kan ta en mer framträdande roll i att främja ett hållbart jord- och skogsbruk. Vi avser att återkomma med mer konkreta förslag . 4 Behov av ökat samarbete och klimaträttvisa Klimat- och miljörelaterade förändringar har blivit allt mer närvarande i den politiska debatten . Frågorna har också i större utsträckning kommit att ses som sammankopplade med andra politiska frågor, en utveckling som är nödvändig för att kunna förstå och hantera de risker som de klimat- och miljörelaterade förändringarna medför. För att möta de risker som de klimat- och miljörelaterade förändringarna innebär måste vi minska vår påverkan på klimatet och miljön. Utsläppen av växthusgaser, skogsskövlingen, nedsmutsningen av haven måste minska. Vi måste också bättre anpassa våra levnadsmiljöer för att kunna hantera riskerna som följer av de klimat- och miljöförändringar vi har att vänta. Det krävs en omfattande omställning av vårt sätt att leva. För att klara av den omställning vi står inför måste vi även förstå vilka ekonomiska och sociala effekter som omställningen kan få och hur de påverkar lokalsamhället och sammanhållningen i det. Om dessa utmaningar hanteras på rätt sätt, genom att bygga motståndskraftiga samhällen med fungerande skyddsnät, diversifierad produktion som sprider risker, utformade utifrån lokala förutsättningar tillsammans med lokalbefolkningen, kan de utmaningar vi står inför vändas till något positivt. För att lyckas med detta krävs ett fungerande internationellt samarbete. Det handlar både om samarbetet för att stoppa vår negativa påverkan på klimatet och miljön, men också om exempelvis utvecklingspolitiken och handelspolitiken. Omställningen måste vara rättvis. 4.1 Klimat- och miljöförändringarna ställer nya krav på samarbete De klimat- och miljörelaterade förändringarna utgör problem som påverkar oss alla, även om effekterna drabbar oss på olika sätt. Att möta dem kräver omställning, en ny politik. Problemen är gemensamma, det är också lösningarna. Det handlar dels om hur vi gemensamt ska minska utsläppen av växthusgaser, men också om hur sjöar, vattendrag och andra naturresurser som sträcker sig över landgränser ska skyddas och administreras så att alla får ta del av dem utan att de överexploateras eller förstörs av utsläpp. Även förberedelser för och insatser vid klimat- och miljökatastrofer och kriser kräver multilateralt samarbete. har förutsättningarna för det multilaterala samarbetet förändrats. har under presidentskap minskat sitt ekonomiska stöd till FN-systemet i sin helhet och vissa valda delar i synnerhet. Man har också gjort tydligt att FN-systemet och den multilaterala världsordningen inte är prioriterade delar av administrationens utrikespolitik. Besluten att lämna , och kärnenergiavtalet med är tre tydliga och oroväckande exempel på denna utveckling. ser vi en allt mer expansionistisk politik från exempelvis och ett som agerar destabiliserande i flera regioner runt om i världen. I flera länder, däribland regionala stormakter som , och styr numera konservativa, auktoritära, patriarkala och nationalistiska ledare som ifrågasätter eller nedprioriterar klimat- och miljöfrågor. Vi har sett hur den demokratiska utvecklingen går tillbaka i fler länder än den går framåt. Denna utveckling är mycket oroväckande i då multilateralt samarbete krävs för att möta våra gemensamma klimat- och miljöutmaningar. pekar i rapporten – Making it #Doable på svårigheterna med att möta klimatrelaterade säkerhetsrisker genom internationellt samarbete. De menar att det ofta är svårt att klargöra vem som äger problemen och hur lösningarna ser ut, delvis eftersom problemen ofta är mångfacetterade och berör flera politikområden. Detta faktum gör även frågorna svårhanterade inom nationella regeringar. Dessutom finns spänningar mellan korta och långa perspektiv samt mellan kortsiktig ekonomisk utveckling å ena sidan och hänsyn till miljö och klimat å den andra. Enligt rapporten har framsteg gjorts inom FN-systemet . I rapporten nämns särskilt det ökade antalet säkerhetsrådsresolutioner som inkluderar formuleringar om behovet av adekvata klimatriskbedömningar och strategier för att hantera dem samt bildandet av ”a Group of Friends on Climate and Security” som leds av och . Rapporten lyfter också etablerandet av en klimatsäkerhetsmekanism och att den oberoende expertarbetsgruppen om klimatrelaterade säkerhetsrisker har försett säkerhetsrådet och övriga FN-systemet med kunskap och strategier för att möta utmaningarna. har under medlemskapet i 2017–2018 haft en viktig roll i att ytterligare lyfta upp frågan på dagordningen. Rapporten lyfter också framsteg som gjorts i arbetet med att adressera och begränsa klimatrelaterade säkerhetsrisker inom regionala samarbetsorganisationer. Utvecklingen inom organisationer som AU (Afrikanska unionen), EU (Europeiska unionen), Asean (), SAARC (), Ecowas (the Economic Community of West African States) och Caricom (Caribbean Community and Common Market) visar på en ökad medvetenhet om problematiken. Frågorna kommer allt högre på samtliga organisationers agendor, vilket också leder till att de prioriteras högre inom det internationella samfundet. finns mycket kvar att göra. Bland annat menar rapportförfattarna att det inom EU finns ett glapp mellan politiska ambitioner och konkreta politiska förslag. De menar vidare att de regionala organisationerna – för att kunna hantera utmaningarna på ett tillfredsställande sätt – behöver utveckla bättre interna samordningsmekanismer som kan hantera de mångfacetterade och komplexa utmaningar som det handlar om. Ett konkret förslag från rapportförfattarna är att de regionala organisationerna bör följa FN:s exempel med inrättandet av en klimatsäkerhetsmekanism. I rapporten lyfts också betydelsen av de regionala stormakterna inom de regionala organisationerna. Deras intresse och vilja att agera i dessa frågor är ofta avgörande. menar att regeringen förtjänar beröm för att den lyft frågan om de klimat- och miljörelaterade förändringarnas koppling till säkerhetspolitiken i . Det är nu viktigt att den ambitionen lever vidare och finns med övriga bi- och multilaterala relationer. Regeringen bör konsekvent adressera de klimat- och miljörelaterade förändringarnas koppling till säkerhetspolitiken i utrikespolitiska relationer. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.2 Bättre resursfördelning, mer jämställdhet och jämlikhet eftersträvar att länder, regioner och individer ska hålla sig inom ett rättvist miljöutrymme, dvs. den mängd resurser som vi kan använda utan att tvinga andra människor att använda sig av en mindre mängd resurser, nu eller . Tanken om ett rättvist miljöutrymme har två beståndsdelar. Den första delen är den grundläggande utgångspunkten att det finns ett givet miljöutrymme som vi människor har att röra oss inom. Vi har bara en jord med vissa givna ekologiska gränser. De ramarna kan inte tänjas hur som helst, utan vi måste se till att leva inom dem. Lever vi över ett givet miljöutrymme, över ett ekosystems bärkraft, drabbar det oss själva men även andra länders invånare och kommande generationer. På samma sätt drabbar tidigare generationers överskridande av ramarna oss . Vi kan inte alltid helt objektivt slå fast hur stort miljöutrymmet är, men vi kan göra kvalificerade bedömningar, exempelvis gällande nivåer av klimatpåverkande växthusgaser. Miljöutrymmet är inte statiskt. Det kan minskas ytterligare genom rovdrift och miljöförstöring, men också ökas genom mer miljövänliga produktionsmetoder. Den andra delen av det rättvisa miljöutrymmet är frågan om rättvisa. Om man tror på alla människors lika värde borde tillgången till pengar inte vara grunden för en fördelning av världens resurser. Jorden är vårt gemensamma arv och borde då också förvaltas på det sättet. Men är det de individer, företag och länder som har mycket pengar som lägger beslag på en långt mycket större andel av det totala miljöutrymmet än vad fattiga länder eller individer gör. Det är inte rättvist. Det behövs politiska beslut för att rika länder ska minska sin miljö- och klimatpåverkan och för att fattiga länder ska få möjlighet att utvecklas. strävar efter klimaträttvisa. Det betyder av vi tittar specifikt på klimatförändringarna utifrån ett rättviseperspektiv och på vem som påverkar respektive drabbas av klimatförändringarna. Situationen i världen kan betecknas som djupt orättvis utifrån ett klimaträttviseperspektiv. Kapitalismen fördelar jordens resurser extremt ojämlikt, mellan klasser, mellan rika och fattiga länder och – i samspel med patriarkala strukturer – mellan kvinnor och män. Världens rika människor har orsakat klimatförändringarna och har fortfarande störst påverkan på klimatet. De som drabbas är däremot världens fattiga människor. Utifrån ett klimaträttviseperspektiv är det, vilket även slås fast i , de rika länderna som har det historiska ansvaret för klimatförändringarna och som även har det största ansvaret för att minska sina utsläpp. Dessutom måste de rika länderna ge stöd till de fattiga länder som drabbas av klimatförändringarna. Det finns stora skillnader mellan fattigas och rikas klimatpåverkan även inom länder. Vi anser att det behöver synliggöras vilka som överskrider sitt miljöutrymme och med hur mycket, såväl nationellt som globalt. Att synliggöra ojämlikheterna är att visa hur det globala klassamhället ser ut i praktiken. Debatten som förs om klimatet fäster knappt någon uppmärksamhet alls på kön, trots att det är kvinnor som drabbas hårdast av miljöförändringarna som det är män som belastar miljön mest, i såväl rika som fattiga länder. Det handlar om makt och resurser, och världens kvinnor har alltjämt inte jämställda levnadsvillkor i förhållande till män. Därför är det nödvändigt att lyfta klimatfrågorna ur ett genusperspektiv. bör i internationella klimatförhandlingar och övriga forum som berör klimatfrågan uppmärksamma de globala skillnaderna liksom klass- och genusaspekter. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. politik för klimaträttvisa utvecklas i motionen Klimaträttvisa (2018/19:392). 4.3 Kräv att handelsavtal ska vara miljö- och klimatvänliga vill ha en rättvis handelspolitik som sätter människor, social rättvisa, djur, klimatet och miljön främst och som fokuserar på samhällsvinster för alla – inte bara på vinster för storföretag. Handel med omvärlden är avgörande för välstånd och vår utveckling. har stått bakom avvecklingen av tullar och andra formella handelshinder. har EU handelsavtal med omkring 50 länder. menar att och EU måste stå upp för miljön, klimatet och demokratin. Det gäller även de handelsavtal som EU ingår. Därför motsätter vi oss en handelspolitik där vinster för storföretagen går före rätten till trygga jobb, klimatet och vår gemensamma välfärd. är emot handelsavtal som CETA (Comprehensive Economic and Trade Agreement) mellan och och (Trade in Services Agreement) mellan EU och 22 andra parter. Båda avtalen har kritiserats hårt, bland annat för att makt flyttas från länders regeringar till storföretag och för att avtalen riskerar att undergräva arbetstagares rättigheter, slå mot välfärden och inte minst utgöra ett hot mot klimat och miljö. Ett stort problem är också att företag ges möjlighet att stämma stater för utebliven vinst. Därmed hindras länder från att föra den politik de vill om den strider mot avtalet. Vidare menar att EU bör ställa som krav att motparten ska leva upp till i alla förhandlingar om handelsavtal. Regeringen bör verka för att EU ställer krav på efterlevnad av i alla förhandlingar om handelsavtal. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna.