mot · H7023341 · 2019-10-03 00:00:00 — Hälso- och sjukvården ska hjälpa oss att må bra och ge vård när vi blivit sjuka. Det innebär att hälso- och sjukvården har både ett hälsofrämjande och ett vårdande uppdrag. En god nära vård måste byggas ut som koncentration av viss högspecialiserad vård görs. Det sistnämnda måste genomföras utan att riskera de regionala akutsjukhusens existens. Sammantaget krävs ett gediget reformarbete och en fast styrning både nationellt och regionalt. Hälsofrämjande insatser måste utvecklas. Varje person har ett eget ansvar, men flera samhällssektorer måste bidra för att alla människor ska ha en god psykisk hälsa och preventiva insatser fungera. Det är många människor som berättar om att de mår dåligt, de har inte en god psykisk hälsa. En del drabbas av depression och ångest, andra är drabbade av svår kronisk sjukdom som påtagligt försämrar deras psykiska hälsa och livskvalitet. Det innebär att hälso- och sjukvården måste klara både det breda hälsofrämjande uppdraget och att ge vård till svårt kroniskt sjuka, såväl psykisk som somatisk sjukdom. Ska allt detta fungera måste hälso- och sjukvården få fler medarbetare, patienter måste få chans till en kontinuerlig relation till den vårdkontakt man behöver och reformerna måste vara långsiktiga och genomföras i hela landet. 21 olika regioner är inte den bästa lösningen . Vi välkomnar att flera anammar den inriktningen och vill se mer av nationell styrning för att hälso- och sjukvården ska bli jämlik och kunna utvecklas på bästa sätt till hela befolkningen. En parlamentarisk utredning behöver tillsättas om en samlad och ändamålsenlig statlig styrning av hälso- och sjukvården. 9.2 Släpp vårdkraften fri Patientlagen ger i teorin patienter rätt att söka öppen specialiserad vård hos alla offentligt finansierade vårdgivare som bedriver en högkvalitativ vård inom en viss specialitet. Syftet med patientlagen var dels att stärka patienternas ställning, dels öka tillgängligheten till vård. I praktiken begränsas dock patientlagen av de avtal som regionerna tecknar med vårdgivare eftersom avtalen i de flesta fall innehåller olika former av tak för hur många patienter en vårdgivare får ta sig an. Taken omfattar även patienter som regionerna inte har kostnadsansvar för. Många vårdgivare vittnar om att de skulle kunna öka sin kapacitet mycket kraftigt om de gavs möjlighet att åta sig alla patienter som efterfrågar vård. anser att intentionen med patientlagen var rätt och att de vantolkningar av lagen som många regioner gjort måste upphöra. Patientlagen bör därför förtydligas så att regionernas möjlighet att sätta tak för hur många patienter en vårdgivare får åta sig helt elimineras. Det finns emellertid ingenting som hindrar regionerna från att avskaffa taken i befintliga avtal. föreslår därför ett stimulansbidrag om sammanlagt som utbetalas till de regioner som senast har avskaffat samtliga tak i vårdavtal inom den öppna specialiserade sjukvården. 9.3 Gemensamma it-standarder i vården – nu Möjligheterna att förbättra och effektivisera vården med stöd av modern teknik är närmast obegränsade. Rätt utformat kan intelligenta it-baserade verktyg underlätta vardagen för patienter och anhöriga och frigöra tid och resurser från sjukvårdens hårt belastade personal. Vårdens it-system och dess funktionssätt har bäring på nästan alla delar av vårdkedjan – från upplevelsen av mötet med vården till uppföljning av vårdens resultat och möjligheterna till forskning och utveckling. Men trots att länge varit ett land med hög it-mognad har sjukvårdens huvudmän inte förmått bygga en it-infrastruktur som tillvaratar de möjligheter som finns. Svenskarna har kunnat göra sina bankärenden via internet. Men ännu saknas på många håll fortfarande möjligheten för vårdgivare att utbyta exempelvis patientdata digitalt. Alltjämt används och upphandlas it-system baserade på olika standarder trots att detta försvårar eller omöjliggör utbyte av data, såväl mellan olika vårdgivare som mellan vården och exempelvis kvalitetsregister. Olika it-standarder försvårar också utvecklingen av ny funktionalitet kopplat till vårdens it-plattformar. har genom beslut i socialutskottet gett regeringen mandat att fatta beslut om en gemensam it-standard för sjukvården. Regeringen har inte agerat trots att frågan behöver en mycket snar lösning. anser att regeringen skyndsamt behöver ta sig an den uppgift givit den. För att stimulera regionerna att göra nödvändiga tekniska justeringar avsätter och i ett tillfälligt stimulansbidrag. 9.4 Vårdplatsgaranti inom hälso- och sjukvården har många av närmast konstanta överbeläggningar vilket innebär att patienter vårdas på en vårdplats som inte uppfyller kraven på fysisk utformning, utrustning och bemanning. Det kan handla om att patienter vårdas i korridorer eller i värsta fall utlokalisering på en avdelning som saknar rätt medicinsk kompetens. Överbeläggningar och utlokaliseringar påverkar patientsäkerheten, men sätter även vårdpersonalen inför svåra etiska problem när de ska välja ut vilka patienter som ska placeras var. Den situation runt överbeläggningar som tidigare ansågs vara en sommarkris är normaltillstånd. Om man ser till rikssnittet i landet så har antalet överbeläggningar ökat från 3,2 patienter av hundra () till 6,7 patienter av hundra (). Läget efter vad som framstår som en närmast kaotisk sommar är ännu inte känt. Databasen ”Väntetider i vården” saknar ännu aktuella data för tiden efter juli 2019. I likhet med vårdköerna är det stora varianser i överbeläggningar mellan olika landsting, men också mellan olika sjukhus inom en region. Målet måste vara att alla patienter får plats på en vårdavdelning med rätt medicinsk kompetens. För att det ska vara möjligt att uppnå behövs fungerande vårdkedjor och på många platser även en ökning av antalet tillgängliga vårdplatser. Det måste finnas tillräckligt med flexibilitet i systemet för att klara belastningstoppar. föreslår därför att regionerna får en prestationsbaserad ersättning när de klarar målet om maximalt 90 procents beläggning i genomsnitt . Genom en prestationsbaserad ersättning kan varje region på ett ändamålsenligt sätt göra de förändringar som är nödvändiga och ersättningen betalas ut när målen nås. är det fler sjuksköterskor som behövs för att kunna öppna fler vårdplatser. Det innebär att ersättningen för tillräckligt antal vårdplatser i flertalet regioner i stor utsträckning behöver användas för att minska kompetensbristen och bli en attraktiv arbetsgivare. Vi avsätter för detta ändamål. 9.5 Fler utbildningsplatser för vårdyrken Den stora bristen på utbildade läkare, sjuksköterskor och barnmorskor leder till mindre tillgänglighet i vården. Därför anslår vi resurser till nya utbildningsplatser för dessa yrkeskategorier med 2020, 2021 och . 9.6 Trygg förlossningsvård och BB-vård Det behövs ett nationellt ledarskap som pekar ut riktningen för förlossningsvården och BB. Det föds över hundratusen barn i och svensk mödra- och förlossningsvård är på många sätt helt fantastisk. finns det mycket som behöver göras för att gravida kvinnor ska kunna känna trygghet i väntans tider. Skillnaderna i vård och vårdresultat skiljer sig åt i olika delar av landet, bland annat i antalet förlossningsskador och antalet kejsarsnitt i olika län. Tiden från förlossning till hemgång är på många håll kort. Enligt kvinnolobby är vårdtiden i lägst i hela EU. Detta som bara ett av tre sjukhus alltid erbjuder en uppföljning efter förlossningen. Bristningar, komplikationer, psykisk ohälsa eller amningsproblem riskerar därmed att inte upptäckas . Enligt en ny rapport från råder det stor brist på barnmorskor i alla regioner. Antalet pensionsavgångar bland barnmorskor är stort och det är svårt att rekrytera samt att behålla barnmorskor. Den överenskommelse om förlossningsvården som regeringen slöt med SKL 2015 och som syftade till ökad bemanning har inte blivit någon succé. Bara drygt hälften av pengarna har använts till bemanning och det skiljer sig stort mellan landstingen i hur stor andel av medlen som använts till detta. Enligt Myndigheten för vårdanalys gör avsaknaden av tydliga mål och riktlinjer för hur pengarna ska användas att uppdraget har varit otydligt. Vårdanalys senaste utvärdering från visar att det fortfarande finns många allvarliga brister i förlossningsvården som behöver åtgärdas. Regeringen föreslår trots detta att en liknande överenskommelse gällande förlossningsvården ska ingås. anser att för vartdera –2022 istället ska omriktas till tydliga satsningar och prioriteringar inom förlossningsvården. De stora bristerna i förlossnings- och BB-vården drabbar framförallt kvinnor. Att ändra systemet i grunden är därför inte bara angeläget ur ett patientperspektiv utan också ur ett jämställdhetsperspektiv. Det behövs ett nationellt ledarskap som pekar ut riktningen för hela förlossningsvården. Varje kvinna ska kunna känna trygghet under sin graviditet samt inför, under och efter förlossningen. föreslår därför följande förändringar för att stärka förlossnings- och BB-vården: Förstatliga sjukvården och därmed förlossningsvården för en mer jämlik vård. och nationella mål för förlossningsvården och eftervården. Vi avsätter för detta. Ökad bemanning inom förlossningsvården. Pengarna från den föreslagna överenskommelsen med SKL ska riktas helt och hållet på våra föreslagna förbättringar inom förlossnings- och BB-vården samt ökad bemanning. Vi avsätter för att öka bemanningen. Ett barnmorsketeam – en så kallad fast barnmorska – genom hela vårdkedjan. Vi avsätter för detta ändamål. Varje kvinna ska erbjudas hembesök av en barnmorska för eftervård efter förlossningen. Vi avsätter för detta. Nationella riktlinjer tas fram för att förebygga förlossningsskador. En ”mamma-rehabcheck” införs. Vi avsätter för detta. Fler barnmorskor ska utbildas – fler platser på barnmorskeutbildningen. Satsningen finns under utgiftsområde 16. Sjuksköterskor ska kunna vidareutbilda sig till barnmorskor med bibehållen lön. Vi avsätter för detta ändamål. Yrkeserfarna barnmorskor ska vara mentorer till utexaminerade barnmorskor. Barnmorskeledda enheter i anslutning till akutsjukhusen – kontinuitet för patienten. Vi avsätter för detta ändamål. Stärkt förlossningsvård på landsbygden med patientnära hotell där det är långa avstånd till förlossningskliniker. Vi avsätter för dessa ändamål. Säkrad bemanning inom sjukvården i gles- och landsbygd Svårigheter att rekrytera och behålla läkare och sjuksköterskor är ett av hälso- och sjukvårdens allra mest allvarliga problem. I själva verket är många av de brister som uppmärksammas och debatteras helt eller delvis en konsekvens av bristande bemanning. På många håll, inte minst i glesbygd, förekommer det rapporter om bristen på medicinskt utbildad personal och allt högre kostnader för att få dit hyrläkare. Denna utveckling måste brytas såväl av patientsäkerhetsskäl, arbetsmiljöskäl som kostnadsskäl. föreslår att ett statligt stöd införs som kan användas av regionerna för att avhjälpa personalsituationen där det har visat sig svårt att upprätthålla en kontinuerlig verksamhet med god kvalitet. Regioner ska kunna söka medel ur satsningen för att satsa på utveckling av i första hand det som kan karakteriseras som bemanning och kompetens inom den nära vården i sjukhusvården och inom primärvården. Kriterier behöver utvecklas för vilken vård som ska ingå i satsningen, eftersom syftet framförallt är att främja utvecklingen av den nära vården. Det ska handla om att understödja sjukvård i gles- och landsbygd där det är svårt. Medlen ska dock inte användas för att förhindra centraliseringen av sådan vård som bedöms vara högspecialiserad vård. En överenskommelse ska träffas där regeringen förbinder sig att stödja huvudmännen . Åtagandet måste vara långsiktigt och förutsägbart för att huvudmännen ska kunna utveckla en plan för att utveckla de mindre sjukhusens och primärvårdens verksamhet. Även medarbetarna behöver ingå ett långsiktigt åtagande som ger förutsättningar att ta ett ansvar för att utveckla verksamheten på ett sjukhus eller en vårdcentral. avsätter i en allmän resursstärkande satsning på sjukvård i glesbygd och i de delar av landet där avstånden är stora. 9.8 En reformerad och förbättrad kömiljard Kömiljarden har återinförts tack vare den budget som M och KD arbetade fram och som vann gillande. Kömiljarden omfattar och . Vidare ska den uppdateras så att inte bara första besöket premieras utan en längre vårdkedja. Bakgrunden är den undanträngning som började synas i flera regioner av gott resultat och medförde då att regionerna inte följde beslut om prioriteringsordning utan formade verksamheten efter enbart ekonomiska incitament. Därför är det nödvändigt att kömiljarden uppdateras så att risken för undanträngning minskar, vilket också var beslut efter förslag från M och KD. Dessvärre har arbetet med att uppdatera kömiljarden inte genomförts, förutom en mindre ändring som gjordes i avtalet mellan regeringen och SKL . Vi förutsätter att arbetet med att reformera kömiljarden är prioriterat av regeringen så att beslut i sin helhet uppfylls. 9.9 Investering i primärvården Den nära goda vården måste byggas ut och det krävs statliga beslut om primärvårdens uppdrag. Såväl kommunernas som regionernas hälso- och sjukvård behöver veta vilket uppdrag primärvården ska ha i den goda nära vården. Utifrån det kan vi forma fungerande vårdkedjor för hela hälso- och sjukvården. Ska vi lyckas arbeta mer hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande är en samordnad, god, nära vård avgörande. Den generella primärvården har för låg tillgänglighet vilket till stor del beror på för få medarbetare och brist på bred kompetens i primärvården, vilket gör att många exempelvis vänder sig till sjukhusens akutmottagning även för åkommor som egentligen inte kräver akut sjukhusvård. För att långsiktigt kunna bygga ut den goda nära vården satsade och 1,5 miljarder i budgeten , och tre miljarder därefter för att möjliggöra en stor primärvårdsreform. Satsningen innehåller både mer resurser och tydliga direktiv om att en nationell strategi för primärvården bör tas fram. Men har regeringen varit senfärdiga i utförandet av tillkännagivande. har en proposition utlovats . Den behöver, förutom besked om primärvårdens uppdrag, ställningstagande som möjliggör en fast läkarkontakt och ett listtak för hur många patienter vårdteamet kan ha ansvar för. Varken distriktssköterskor, fysioterapeuter, allmänspecialister eller andra kan ha hur många patienter som helst om man ska kunna arbeta personcentrerat. Om patienterna får möjlighet att bygga en relation till den vårdkontakt man behöver och om den goda nära vården byggs ut på ett påtagligt sätt med fler medarbetare och vårdteam med bred kompetens så kommer vi kunna lyckas bättre med det hälsofrämjande arbetet och det vårdande uppdraget. 9.10 Fortsatt satsning på regionala cancercenter (RCC) och nationell cancerstrategi Allt fler insjuknar i och lever med cancer. Väntetiderna varierar kraftigt beroende på bostadsort. etablerade under alliansregeringen den nationella cancerstrategin och regional cancercentrum (RCC). Inom RCC i samverkan pågår ett gott arbete med att förkorta väntetiden till behandling genom införande av ett nationellt system med standardiserade vårdförlopp (SVF). SVF beskriver vilka utredningar och första behandlingar som ska göras inom en viss cancerdiagnos, samt vilka tidsgränser som gäller dels för hela förloppet, dels för de olika utredningsstegen. Det är den bästa behandlingen för patienten som formas i de standardiserade vårdförloppen, inte det som kostar minst. och avsatte i den budget antog och samma belopp åren därefter för att RCC ska kunna fortsätta med sitt viktiga arbete. Tyvärr omfördelade regeringen dessa resurser i vårändringsbudgeten så att de inte längre går till en uppdaterad nationell cancerstrategi, utan till att generellt stärka cancervården i . Vi anser att den inriktning som M/KD-budgeten innebar bör fullföljas. Det som gällde vid införandet av den nationella cancerstrategin bör fortsatt gälla: den ska vara nationell och det ska vara en strategi just för cancervården. Den behöver också ständigt uppdateras. Inte minst behöver de nya terapierna beaktas liksom bristen på rehabilitering. I BP20 finns skrivningar om att den nationella cancerstrategin ska uppdateras men det framgår inte hur uppdraget ges och hur det följs upp. 9.11 Nationell strategi för jämlik sjukvård I den budget som , tillsammans med , fick igenom genomfördes en satsning på en nationell strategi och standardiserade vårdförlopp för ytterligare folksjukdomar, med cancerstrategin som förebild. Arbetet ska vara resultatinriktat med patienten i centrum och vårdprocesserna ska förbättras och effektiviseras i enlighet med SVF. Det är bra att arbetet med att bygga ut satsningen nu fortsätter , och det är viktigt att det sker på ett sätt så att staten, professionen och patienterna alla är delaktiga i utvecklingsarbetet. 9.12 En förstärkt barn- och ungdomshälsovård Ökad psykisk ohälsa hos barn och unga är ett av vår tids största samhällsproblem. De unga ska kunna starta livet med en god psykisk hälsa och känna tillförsikt . Så är det inte för alla . Tidiga insatser krävs från många olika aktörer: barn- och ungdomshälsan, skolan, det civila samhället m fl. Om alla berörda inser allvaret och gör förbättringar inom sin verksamhet kommer vi kunna genomföra rejäla förbättringar. Vi vill ge regionerna ett samlat uppdrag för hela barn- och ungdomshälsovården inklusive elevhälsan (ej specialundervisningen) och barn- och ungdomspsykiatrin (BUP). Fler kompetenser behöver finnas i de ungas skolmiljö för att stärka det hälsofrämjande. Fysioterapeuter, arbetsterapeuter och det civila samhällets idrotts- och föreningsliv är exempel på kompetenser och verksamheter som kan bidra till en bättre hälsa. Vi vill införa en elevhälsogaranti som innebär att varje elev ska kunna komma i kontakt med den utökade elevhälsan . och säkerställde att satsas på psykiatrin och införde även en satsning på suicidprevention. 10 Åtgärder för att återupprätta intentionen med LSS Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och den personliga assistansen är en livsavgörande frihetsreform för människor med funktionsnedsättning. Den ska ge människor rätt att leva, inte bara överleva. Men inte minst har beslut fattats som i praktiken inneburit att rätten hamnat under ständigt hot. Många personer med omfattande funktionsnedsättning och deras anhöriga tvingas föra en daglig kamp mot myndigheter för att få stöd att klara sin vardag – trots att stödet borde vara en självklar rätt. Från tillkomsten av LSS 1994, ökade antalet personer som beviljats assistansersättning upptill omkring 16 000 mottagare 2015, men 2016 minskade antalet. var antalet personer med statlig assistansersättning cirka 14 500 personer. I regeringens budgetproposition (utgiftsområde 9, sid 160) presenterar regeringen en prognos om att antalet personer med assistansersättning beräknas minska med ytterligare 300 personer jämfört med . Därtill visar siffror från att beviljandegraden av nya ansökningar är rekordlåg och nere på . Trendbrottet i utveckling av antalet assistansberättigade skedde efter S/MP-regeringens regleringsbrev till med uppmaningen att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen. Konsekvenserna av S/MP-regeringens direktiv till har varit förödande. började efter regeringens regleringsbrev tolka gamla domar ifrån () mycket mer restriktivt . Rättspraxis har bland annat förskjutits så att endast den del av det grundläggande behovet som anses vara av mycket personlig eller integritetskränkande karaktär anses vara assistansgrundande. Rapporter från bland annat visade att personer med omfattande funktionsnedsättning inte får det stöd de behöver och har rätt till enligt intentionerna bakom LSS. Vi kristdemokrater ser också med stor oro på , Insatser och stöd till personer med funktionsnedsättning, som visar att barn som förlorat och statlig personlig assistans i allt större utsträckning hamnar på barnboende (tidigare kallat institution). Rapporten visar att 2017 var det 40 barn som (så kallat nybeviljande) fick beslut om en plats på en institution som hade förlorat sin assistans. Året innan var det 15 barn. Att mista sin assistans och tvingas till barnboende är en oacceptabel utveckling. Vi anser att de nedskärningar som initierades av S/MP-regeringens regleringsbrev till 2016 bryter mot intentionen med LSS, men även mot FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som har skrivit under och förbundit sig att följa. Vi kristdemokrater hävdar med bestämdhet att det är ytterst angeläget att vidta åtgärder för att möjliggöra för barn med funktionsnedsättning att bo hemma tillsammans med sin familj även vid stora behov av hjälp och tillsyn. Men även att vidta åtgärder för att i grunden återupprätta intentionen med LSS – återställa rättigheten för personer med funktionsnedsättning att leva ett självständigt liv på sina villkor och därmed kunna vara en fullvärdig medborgare i samhället. 10.1 Lagändring om andning och sondmatning är ett viktigt första steg men mer behövs När KD/M-budgeten fick stöd i togs ett första viktigt steg till att återupprätta intentionen med LSS genom att tillkännage det självklara – att regeringen skyndsamt skulle återkomma med lagförslag så att andning och sondmatning ska vara grundläggande behov. Det avsattes även pengar i KD/M-budgeten (2019–2021, med halvårseffekt ) för att säkerställa stöd till de personer som skulle få rätt till assistans efter lagändringen trätt i kraft. Dessvärre har S/MP-regeringen och deras samarbetspartier C och L inte tillräckligt prioriterat att få lagändringen på plats och den del som reglerar att andning ska vara grundläggande behov beräknas träda i kraft först den . Lagändringen om sondmatning är lagd . Alla grundläggande behov (personlig hygien, måltider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra eller annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade) är av livsnödvändig karaktär och bör inte värderas eller ställas mot varandra. Det är de facto så att rådande rättspraxis och nedbrytningen av de grundläggande behoven i vad som bedöms vara integritetsnära karaktär eller inte, inte enbart har påverkat rätten till assistans vid andning och sondmatning utan även inskränkt rätten till assistans utifrån samtliga fem nuvarande grundläggande behov. Det är orimligt att det som endast är den tid det tar att ta av och på kläderna närmast kroppen som räknas som grundläggande behov. Att ta på en ytterjacka även om det är utomhus räknas inte. Situationen är akut. Människors liv och familjer trasas sönder när de inte får den assistans de behöver för att klara sin vardag. Att säkerställa att samtliga grundläggande behov ska anses vara av integritetsnära karaktär i sin helhet är ett avgörande steg för att återupprätta intentionen med LSS. föreslår därför nödvändig lagändring och avsätter resurser i syfte att finansiera en rättssäker tillämpning av LSS till följd av lagförtydligandet. Vi bedömer att sådana lagstiftningsförändringar kan vara på plats . Den exakta kostnadsökningen är dock svår att uppskatta och ytterligare medel kan behövas. Då anslaget 4:4 kostnader för statlig assistansersättning (utgiftsområde 9) även omfattar schablonen för timersättningen för assistansersättningen redovisas dessa poster tillsammans nedan. 10.2 Uppräkning av schablonersättning i nivå med avtalsenlig löneuppräkning Förutom att många nekats ersättning eller fått sin ersättning begränsad så har uppräkningen av schablonen för timersättningen successivt urholkats. Även om det från början fanns underlag som gav stöd för att ha en lägre uppräkning av schablonersättningen så är det svårt att se hur det som från början var en tillfällig justering kan fortgå utan att få allvarliga konsekvenser.