mot · H6023096 · 2019-04-30 00:00:00 — Delvis skulle blandningen av upplåtelseformer kunna bidra till att minska segregationen i bostadsområden, då dessa områden ofta är i behov av renoveringar. En ombildning till ägarlägenhet skulle frigöra kapital för fastighetsägaren att rusta upp beståndet. Som boendeform är ägarlägenheten ett långsiktigt boende där den boende har möjlighet att påverka sitt boende efter egna önskemål. Ägarlägenheterna kräver inte heller en kvalificerad majoritet för att ombildas, vilket är fallet för bostadsrätten. Och i miljonprogramsområdena är det oftast svårt att ombilda. Upplåtelseformen har dock inte tagit fart . I en statlig utredning framkom att en rad förändringar behövde göras. Bland annat kan ägarlägenheter bara uppstå i samband med nyproduktion. Det hämmar utbudet och behöver ändras så att ägarlägenheter även kan bildas ur det befintliga beståndet. Med den statliga utredningen finns också ett utrett förslag för att kunna ombilda hyresrätter till ägarlägenheter, vilket bör genomföras. Beskattningen av ägarlägenheter skiljer sig också åt från bostadsrätten. En ägarlägenhet beskattas som ett småhus, vilket innebär av taxeringsvärdet med ett tak på . Bostadsrätten beskattas bara till och max . Ägarlägenheten ska därutöver betala andra avgifter kopplade till småhus. är all nyproduktion av lägenheter och hus undantagna från fastighetsavgiften . Men när dessa nyproducerade fastigheter väl ingår i ordinarie beskattning kommer ägarlägenheten att missgynnas skattemässigt. Därför bör den orättvisan i beskattning tas bort, så att fastighetsavgiften för ägarlägenheten behandlas som en bostadsrätt. Därmed möjliggörs att ombilda hyresrätter till ägarlägenheter. Möjliggör att ägarlägenheter kan bildas ur det befintliga beståndet. Ta bort skatteorättvisan mellan bostadsrätt och ägarlägenheter: Beskatta ägarlägenheten som en bostadsrätt och inte som småhus. har en historia av byggande av hyresrätter och tillhörande allmännytta. I städernas förorter och utsatta områden är hyresrätten i stort sett den enda boendeformen som finns att tillgå. är inkomsterna där lägre, vilket minskar möjligheterna att själv finansiera ett köp av en bostad. Hyrköp innebär att en del av hyran går till att köpa lägenheten. På så vis kan en successiv övergång från hyrt till ägt boende ta plats – utan behov av lånelöften och större kapitalinsatser. Detta möjliggör även för människor med låg ekonomisk standard, som ofta sitter fast i hyresrätten som boendeform, att kunna långsiktigt äga sin bostad. Med ägandet i dessa hyresrättstyngda områden tror vi också att det finns positiva externa effekter på ägarskap och integration: För det första får fler hushåll större ekonomiska intressen att se till att trivseln ökar och att området utvecklas positivt – att exempelvis otrygghet och nedskräpning minskar. För det andra skapar det möjligheter att bo kvar i området för personer med jobb som – likt de flesta andra – vill investera i och äga sitt eget hem (av hushållen föredrar hyresrätt framför ägt boende). För det tredje blir det billigare att äga sitt boende. Att hyresrätt är dyrare beror – trots hyresreglering – på att en hyresrätt medför full service. Därutöver måste fastighetsägaren få avkastning på sitt kapital. Den normala värdeökningen på fastigheter som kommer av stigande markvärde och inflation går hyreshushåll miste om medan de som äger normalt ser sina lån långsamt krympa i förhållande till bostadens värde. En genväg till integration och att förbättra utsatta bostadsområden är således att successivt öka inslaget av eget ägande. Målet bör vara att högst är hyresrätter och att resterande bostäder ägs. har en rad projekt med hyrköp tillkommit bland privata företag. Denna typ av hyrköp är dock av modellen att hushållet hyr med köpoption för att (ofta tidsbegränsat) köpa bostaden till ett förutbestämt pris. Hyrköpmodellen som vi avser är i stället av konstruktionen att en del av hyran går till ett successivt köp av lägenheten. Det gör att ett hushåll bara behöver en stabil inkomst och ekonomiska marginaler för att kunna avsätta medel till hyra och delköp av lägenheten. Någon större kontantinsats eller lånelöfte behövs alltså inte. Hyrköp behöver dock utredas, eftersom det inte finns något regelverk för boendeformen. Exempelvis bör det tydliggöras hur avsättningar till hyrköpet ska hanteras och av vem, vad som händer vid en konkurs eller om hyresgästen väljer att flytta. Exempelvis behöver bolaget som erbjuder hyrköp med successivt köp av lägenheten banktillstånd, eftersom mottagandet av kontanter juridiskt är en bankverksamhet. En statlig förhandlingsman får i uppdrag att kontakta bostadsbolagen i de utsatta områdena och där intresse finns sluta långsiktiga avtal mellan stat, kommun, boende och bostadsbolag om upprustning av fastigheter och närmiljö samt stärka samhällets grundfunktioner. Inför hyrköp där en del av hyran går till att köpa bostaden. Den som undertecknar ett hyrköpsavtal undertecknar också avtal om egen förvaltning/renovering av bostaden för att kunna sänka sin hyra och öka avsättningarna till bostadsköpet. Den som flyttar innan bostaden är helt betald blir utköpt av hyresvärden eller av en ny köpare. Regelverket kring hyrköp måste utredas och standardiseras för att underlätta processen. Tillsätt en statlig förhandlingsman för att bereda möjligheten till hyrköp i utsatta områden. En väl utvecklad kriminalvård föreslår en förstärkning av Kriminalvårdens anslag 1:6 Utgiftsområde 4 med 2020, 2021 och 2022 jämfört med vårändringsbudgeten. Hela rättsväsendet behöver förstärkas. Statskontoret konstaterar i rapporten över flödet i brottmålsprocessen (2019:4) att ”inom få politikområden är statliga myndigheter så beroende av varandra som inom rättskedjan”. Därför ökade och anslaget till , , polisen och Kriminalvården i budgeten . är Kriminalvården den största flaskhalsen för att effektivt bekämpa brottslighet. En god kriminalvård är en förutsättning för att brottslingar ska rehabiliteras, inte bara förvaras. Därför behöver Kriminalvården byggas ut också på lång sikt. Regeringen har inte agerat på ett samlat sätt för att möta de problem som den grövre kriminaliteten innebär. Utvecklingen i kriminalvården hade kunnat förutses , inte minst om regeringen själv hade trott på ambitionen att polisens effektivitet när det gäller att bekämpa brott faktiskt kommer att öka. Även om brottsligheten skulle ligga kvar på samma nivåer som tidigare hade detta inneburit påfrestningar på kriminalvården. I stället har regeringen legat steget efter. En tuff situation hos kriminalvården har därför blivit värre, och de långsiktiga behoven av förstärkningar är stora. Trots det gör regeringen inget åt den långsiktiga kapacitetsutbyggnad som kommer att krävas i ljuset av att polisen och åklagarna blir fler som straffen skärps. Regeringen täcker enbart upp för en del transportkostnader, på bekostnad av neddragning hos polisen. och budget innebar en förstärkning av Kriminalvårdens budget med jämfört med övergångsbudgeten. föreslår nu ytterligare steg för att bygga ut svensk kriminalvård. behöver fler platser på anstalter och häkten. anslagshöjningar skulle kunna leda till 200 nya platser på anstalt och häkte . Det skulle bidra till att lösa en del av den platsbrist som finns i den hårt belastade kriminalvården. Enligt årsredovisning fanns det 2 138 tillgängliga häktesplatser och 4 250 tillgängliga anstaltsplatser. Myndighetens bedömning i budgetunderlaget var att det skulle krävas minst 5 000 anstaltsplatser och 2 400 häktesplatser till 2025, och utöver detta kommer extra platser att behövas för att avlasta vid exempelvis renoveringsbehov. Det skulle innebära en ökning på drygt 1 000 platser. , vid budgetunderlaget , ökade detta till ett behov av 9 500 platser , ett ökat kapacitetsbehov om 2 000 platser på bara , eller 3 000 platser jämfört med antalet tillgängliga platser enligt årsredovisningen . Myndigheten bedömer detta som både kostsamt och praktiskt svårt att genomföra. Det behöver göras en grundlig och långsiktig analys för vilken kapacitet som Kriminalvården är i faktiskt behov av innan definitiva beslut om utbyggnad kan ske. 2018 var en brytpunkt för Kriminalvården. med minskat klientinflöde vände trenden och antalet klienter ökade. Givet ökade resurser till polis och åklagare samt straffskärpningar finns skäl att tro att trenden ska fortsätta. Den genomsnittliga straffmassan, alltså antalet år i fängelse som en person döms för, hade tidigare en nedåtgående trend som är bruten och tycks vara på väg upp. Detta får naturligtvis konsekvenser för Kriminalvårdens verksamhet. Kriminalvårdens beläggning ligger i vissa fall på häkten och mellan på vissa anstalter. När fängelserna blir för fullbelagda blir miljön där sämre, både för de intagna och för Kriminalvårdens personal. Våldet ökar inte, för att citera en enhetschef, linjärt utan exponentiellt i takt med att beläggningen ökar. Så kan inte kriminalvården fungera. En bra miljö i kriminalvården är en förutsättning för rehabilitering av de intagna. Säkerhetsaspekterna är också viktiga för att motarbeta bildandet av s.k. fängelsegäng och för att skilja fångar från olika nätverk som antingen kan hamna i konflikt med varandra inne på anstalten, precis som de varit utanför, eller fortsätta sin organisering inom befintliga nätverk. Genom vad Kriminalvården kallar ett dynamiskt säkerhetsarbete, exempelvis att kunna flytta klienter mellan olika anstalter , kan detta motverkas. Befintliga nätverk splittras, och konflikter undviks genom att personerna som har kontakt med varandra separeras. Kriminalvården hävdar att det finns tre grupperingar som kommer att kräva extra insatser : löst sammansatta kriminella nätverk, personer med omfattande psykisk ohälsa eller diagnosticerad psykisk sjukdom och våldsbejakande extremister. Svenska anstalter får inte bli en arena för radikalisering. Detta är särskilt angeläget när personer som rest till IS kan komma att fängslas när de återvänder till , både för de brott de begått i och , och för andra brott. Kriminalvården har slagit larm om risken för radikalisering när personer med våldsbejakande islamistiska kopplingar inte kan flyttas mellan anstalter. Kriminalvården behöver rätt resurser och metoder för att utveckla arbetet för att motverka radikalisering. Kriminalvårdens säkerhetsarbete är direkt beroende av en relativt låg beläggning, kring . Då är det möjligt att omplacera klienter vid behov, vilket det av naturliga skäl inte är om beläggningen är . Kriminalvården bedömer också att det för ett effektivt säkerhetsarbete kommer att behövas en längre och mer omfattande utbildning för personalen, för att säkerställa kompetens. Det ökade inflödet av klienter som har sin bakgrund i antingen socialt utsatta områden och/eller kriminella nätverk ställer nya krav på Kriminalvårdens förebyggande arbete. Många personer som tas in på anstalt befinner sig i betydligt större utanförskap . Det kan innebära att de står längre ifrån arbetsmarknaden, har en starkare kriminell identitet, sämre svenskkunskaper eller obefintliga skolbetyg och att de beter sig våldsammare. Kriminalvården har en nyckelroll i fråga om att se till att dessa personer deltar i ett preventivt arbete som lyckas och återvänder till samhället som laglydiga medborgare. En viktig del av Kriminalvårdens arbete är just utslussningen och återanpassning till samhället. Detta påverkas negativt om myndigheten inte får tillräckligt med resurser. vill därtill öka drivkraften hos den enskilde genom att avskaffa den automatiska villkorliga frigivningen. Endast den som aktivt deltagit i preventivt arbete och skött sig under fängelsevistelsen ska kunna få villkorlig frigivning. Den förändringen riskerar å andra sidan att ytterligare förlänga vistelsetiden på anstalt, vilket ytterligare motiverar ökad kapacitet. Dock behöver återfallsarbetet också förbättras, liksom statistiken gällande detta som skiljer sig mellan Kriminalvårdens egna siffror och exempelvis Brottsförebyggande rådets. vill också se att Kriminalvården utvecklar sitt internationella samarbete och ser till att fler avtjänar sitt straff i hemlandet. Förfarandet har blivit enklare och snabbare men är fortfarande förknippat med problem som måste åtgärdas. Framför allt vore det gynnsamt om personer som ska utvisas efter avtjänat straff kunde sitta av det i det hemland till vilket de sedan ska avvisas. Detta skulle också frigöra vissa resurser från , Kriminalvården och polisen i de fall där den dömde avviker mellan avtjänat straff och utvisningsbeslut. Kriminalvårdens digitala infrastruktur är eftersatt och kommer att behöva åtgärdas om myndigheten ska kunna effektivisera sitt arbete i väsentliga delar. Det finns en bristande enhetlighet i myndighetens it-system och dessutom uppfyller den inte alltid myndighetens säkerhetskrav, vilket är extremt allvarligt sett till den senaste tidens it-skandaler som har drabbat svenska myndigheter. Detta får inte sprida sig. har tidigare betonat vikten av svensk it-säkerhet genom att kräva en cybersäkerhetsmyndighet för svenskt cyberförsvar. Det förpliktar också att se till att it-säkerheten fungerar på alla myndigheter. Detta är förstås av stor vikt för myndigheter inom rättsväsendet. Vi vill se fler poliser och hårdare straff, inte minst för allvarlig våldsbrottslighet. För att på allvar kunna bekämpa den grova och organiserade brottsligheten krävs att ledande personer försvinner från den kriminella miljön. Det krävs att förtroendet för rättsstaten återupprättas genom att brottsoffer får upprättelse, och det kräver att en del personer med stora problem nås av effektiva rehabiliterande insatser och avhopparverksamhet inom ramen för Kriminalvårdens verksamhet. har medverkat till att tillkännagett att ett flertal straff ska skärpas. Det gäller bl.a. bostadsinbrott, vapenbrott, attacker på sjukhus och vitala samhällsfunktioner, attacker mot blåljuspersonal, sexualbrott och terrorbrott. Dessutom har vi drivit fram att polisen fått ökade resurser och bättre verktyg att bekämpa brott, exempelvis i form av ökad kamerabevakning. Detta innebär förstås att hela rättsväsendet behöver byggas ut för att hantera fler anhållna och dömda brottslingar. Sammanställning av nya satsningar Nytt stöd till förbättrade villkor för personalen inom äldreomsorgen Fler platser i häkten och på anstalter Aviserade satsningar i vårmotionen totalt *varav en miljard öronmärks från beslutade generella tillskott till kommunerna. Acko Ankarberg (KD)