mot · H7023104 · 2019-10-03 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut 2.3 Mål och ambitioner med sjukförsäkringen 3 En ny sjukförsäkring 3.2 En trygg och individanpassad sjukförsäkring 3.3 Stärkta rättigheter i sjukförsäkringen 3.4 Rätten att engagera sig ideellt, studera och pröva annat arbete 3.5 Villkoren för sjuk- och aktivitetsersättning 4 Arbetsgivarens ansvar att förebygga och rehabilitera 4.1 Behovet av en fungerande företagshälsovård 4.2 Möjligheter till vite och sanktioner mot arbetsgivare 5 Stärk och utveckla samordningsförbunden 6.1 Ändra samordningsansvar till en samordningsskyldighet 6.2 samverkan med hälso- och sjukvården 7 Stärkta ekonomiska villkor 7.1.1 Höjda garantinivåer i sjukersättningen 8 Inför en särskild åldersfaktor i sjukförsäkringen Bilaga 1 Föreslagna ändringar i socialförsäkringsbalken 1 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska slopa rehabiliteringskedjan och återkomma med förslag om en ny rehabiliteringsmodell utifrån steg-för-steg-modellen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag på förändrade regler i sjukförsäkringen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om att införa en rätt att träffa läkaren som tar beslut om arbetsförmåga, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om att stärka rätten till rättshjälp, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör göras en översyn med syfte att i lag säkra rätten för personer med sjukpenning samt sjuk- och aktivitetsersättning att engagera sig ideellt utan att det inkräktar på rätten till ersättning från sjukförsäkringen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om utvidgad rätt till studier under rehabiliteringen, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utreda hur återgången till arbete efter sjukskrivning kan underlättas genom anställningar med statligt stöd, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen skyndsamt bör utreda regelverket gällande sjukersättningen och bedömningen av arbetsförmågan i syfte att säkerställa ekonomisk trygghet för långvarigt sjuka, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska tillsätta en utredning som utvärderar de nya reglerna gällande arbetsgivarens ansvar för rehabilitering och incitament att säkerställa ett hälsosamt arbetsliv genom ökade satsningar på förebyggande arbete och mer effektiv rehabilitering, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag för att säkerställa att fler får tillgång till samordningsförbundens insatser och att samordningsförbundens insatser blir tillgängliga i alla landets kommuner, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om tydliga samverkansuppdrag, långsiktiga former för samordnade insatser och tydligare styrning av samverkansförbunden, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma med förslag om att ändra samordningsansvar till en samordningsskyldighet, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma med förslag om förtydligade riktlinjer för , och detta tillkännager för regeringen. beslutar att garantinivåerna i sjuk- och aktivitetsersättningen ska höjas med 0,3 prisbasbelopp, i enlighet med bilaga 1 till motionen: Föreslagna ändringar i socialförsäkringsbalken. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör undersöka möjligheten att höja bostadskostnadstaket i bostadstillägget för sjuk- och aktivitetsersättningen, och detta tillkännager för regeringen. Alla kan bli sjuka. Alla har därför intresse av en bra sjukförsäkring. Den svenska sjukförsäkringen bygger på att personer som drabbas av sjukdom som gör dem oförmögna att arbeta fortsatt kan ha en rimlig ekonomisk situation samt få stöd att komma tillbaka till arbete. Socialförsäkringen, och särskilt sjukförsäkringen, är central i jämlikhetspolitiken. Den fördelar resurser mellan människor utifrån förmåga och efter behov, samt mellan de olika livsfaser vi går igenom. Robusta generella trygghetssystem minskar också framväxten av privata sjukförsäkringar. För att sjukförsäkringen ska fungera måste den vara behovsstyrd. har andra ambitioner och målsättningar kommit att styra sjukförsäkringens funktion. Ambitionerna att minska statens kostnader för sjukförsäkringen har lett till att sjuka misstänkliggörs och att systemen stramats åt. Istället för att satsa på det förebyggande arbetet, ett mer hållbart arbetsliv och rehabilitering – vilket enligt en stor del av forskarkåren är de verkliga orsakerna bakom ökande sjuktal – har såväl borgerliga som socialdemokratiskt ledda regeringar riktat udden mot de sjuka. De återkommande vittnesmålen om hur uppenbart sjuka och arbetsoförmögna människor utförsäkras med de mest hårresande motiveringar kan inte längre anses utgöra enskilda fall. Det rör sig om allvarliga och strukturella systemfel som måste åtgärdas . När människor tvingas ut i ett arbetsliv de inte klarar av, på en arbetsmarknad där de inte hittar någon plats – med fattigdom som följd – tvingas ytterligare kostnader på kommunerna, anhöriga och den närmsta familjen. menar att detta är ovärdigt ett välfärdsland som . Det finns ingen motsättning mellan en robust sjukförsäkring som ger stöd och trygghet åt den som är sjuk och ett samhälle där människor mår bra, arbetar och bidrar till det gemensamma efter förmåga. Tvärtom är den trygghet som en fungerande sjukförsäkring ger en förutsättning för ett sådant samhälle. Därför behövs en ny sjukförsäkring som lever upp till de krav vi alla bör kunna ställa på den. Den borgerliga regering som styrde försämrade sjukförsäkringen drastiskt. Försämringarna motiverades med att man ville ”minska bidragsberoendet” och ”minska utanförskapet”. 2008 genomförde regeringen en sjukförsäkringsreform som bland annat innebar att en så kallad rehabiliteringskedja med fasta tidsgränser för när arbetsförmågan skulle prövas infördes. Dessutom infördes en bortre tidsgräns i sjukförsäkringen, den så kallade stupstocken. Efter () skulle det inte finnas någon möjlighet att vara fortsatt sjukskriven, med begränsade undantag. Reformen fick omfattande konsekvenser. Totalt skulle 100 000 personer bli utförsäkrade och läkare slog larm om att svårt sjuka inte fick sjukpenning. Den borgerliga regeringens argument om att sjukförsäkringen överutnyttjades motsades av en rad arbetslivsforskare. De slog bland annat fast att av den ökande sjukfrånvaron berodde på att fler var sjukskrivna längre, snarare än att fler blev sjukskrivna. Detta förklarades med att systemen för rehabilitering på arbetsplatserna underminerats, bland annat till följd av besparingarna inom företagshälsovården. 1993 hade de statliga stöden till företagshälsovården dragits in. Dessutom hade möjligheten till lönesubventionerade anställningar för sjukskrivna anställda försvunnit . Under krisåren på drog arbetsgivarna ner på resurser som tidigare hade funnits för omställningslösningar. Sammantaget ledde dessa förändringar till att det blev svårare för sjukskrivna att komma tillbaka till arbetslivet och att de långa sjukskrivningarna ökade. En annan förklaring till de ökade sjuktalen presenterades av , professor vid . Han pekade på det alltmer slimmade arbetslivet, ett högre arbetstempo och en bit in i kombination med att vissa grupper fick försämrade möjligheter att påverka sin arbetssituation. Han nämner särskilt kvinnor anställda i kommuner och landsting. I en artikel i slog han fast: ”Att bortse från förändringarna i arbetsmiljön under 1990talet som en viktig orsak till de ökade långtidssjukskrivningarna särskilt bland kvinnor anställda i kommuner och landsting måste anses vara ett stort misstag.” När S-MP-regeringen tillträdde 2014 lovade den att ta bort stupstocken. Löftet uppfylldes tillsammans med . Det var ett viktigt steg i att återupprätta en anständig sjukförsäkring. Tyvärr har regeringen varit ovillig att ta andra betydande steg. Rehabiliteringskedjan är kvar och regeringens styrning av med kvantitativa mål har fått svåra konsekvenser och mött hård kritik. har befolkning ökat med 1,5 miljoner människor. Trots det kunde SVT visa att 2019 kommer att bli det år då minst resurser läggs på sjukförsäkringen . fick av de som ansökte om sjukersättning – det som tidigare kallades förtidspension – avslag från . Därmed beviljades drygt 5 500 personer sjukersättning . Detta går att jämföra med 41 2007, innan reglerna ändrades av den dåvarande borgerliga regeringen. De skärpta reglerna är den främsta anledningen bakom förändringen, men även handläggning har lett till fler avslag. Att S-MP-regeringen inte tagit tag i frågan sedan den tillträdde 2014 är obegripligt. Bilden av som ett land med starka och robusta välfärdssystem lever kvar, men i realiteten har vi halkat efter. Vid en jämförelse med övriga europeiska länder av de samlade offentliga transfereringarna (utgifter för socialförsäkringen, arbetslöshetsersättningen och det ekonomiska biståndet) i förhållande till bnp kommer på 18:e plats. vill ändra på detta och lägger i denna motion förslag för en bättre sjukförsäkring. För att sjuktalen ska hållas låga är det ohälsan i samhället kopplat till arbetslivet som behöver tryckas tillbaka. Det krävs ett preventivt holistiskt arbete för att minska riskerna för människor att hamna i långa sjukskrivningsprocesser. Det finns en rad sjukdomar relaterade till hur arbetslivet ser ut och utformas, därför behöver reformer även på detta område ske. Vissa folkhälsosjukdomar, såsom hjärt-kärlsjukdomar och cancerformer, kommer delar av befolkningen att drabbas av. Hälso- och sjukvården behöver få möjlighet att rehabilitera patienter till ett fungerande liv innan en återgång till arbetslivet krävs. Här behöver insatser göras för att minska sjuktalen, inte genom hårdare bedömningar av vem som är för sjuk för att arbeta. Insatser behöver göras inom ytterligare områden. Det handlar om en förbättrad och mer hållbar arbetsmiljö, om minskad stress, en bättre fungerande och mer förebyggande hälso- och sjukvård samt ett mer jämställt och jämlikt samhälle där ansvaret för hemarbete och familj fördelas mer lika. politik för alla dessa områden ryms inte i denna motion. Här beskriver vi de åtgärder som behövs inom sjukförsäkringen. 2.3 Mål och ambitioner med sjukförsäkringen För är det sjukdomarna, utbrändheten och stressen som är problemet, inte sjukskrivningarna. När övriga partier vill pressa ner sjuktalen vill vi förbättra människors hälsa, så att de inte behöver sjukskrivas. Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) presenterade flera rapporter om sjukpenningen, handläggning och regeringens styrning av myndigheten. Rapporterna visar tydligt att allt fler får avslag på sin ansökan om sjukpenning. Detta är ett direkt resultat av regeringens styrning. Regeringen satte 2016, i regleringsbrevet för , målet att sjukpenningtalet skulle uppgå till vid utgången av . Enligt ISF har detta mål inneburit att fokuserar allt mer på mätbara produktionsmål och att tillämpningen är mer restriktiv . Utgångspunkten är att den försäkrades tid ska vara så kort som möjligt inom systemet, men effekten har snarare blivit att personer i behov av sjukpenning drabbas hårdare än tidigare och roten till problemet gällande sjukskrivningar är inte löst. Avslagen slår hårt mot människors privatekonomi, och deras möjlighet att försörja sig själva begränsas kraftigt. De som drabbats av sjukdom mår ännu sämre och blir ännu sjukare när de blir misstrodda och inte får det stöd de behöver och förtjänar. Höga sjukskrivningstal kommer aldrig åtgärdas genom att människor hamnar i fattigdom. Regeringen har i regleringsbrev tagit bort målet om att sjukpenningtalet ska uppgå till . ska myndigheten istället styras med målet att frånvaron från arbete på grund av sjukdom ska ligga på en långsiktigt stabil och låg nivå, vilket också är målet för utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning. I regleringsbrevet skriver regeringen också att skillnaden i sjukpenningtal mellan kvinnor och män samt omotiverade regionala skillnader i sjukfrånvaron ska minska. menar att det i detta sammanhang är viktigt att skilja mellan den samlade politikens ansvar och uppgift. fattar beslut om nya sjukskrivningar och förlängningar och är ansvariga för samordningen av rehabiliteringen av den som är sjukskriven. Myndighetens verksamhet och handläggning måste styras på ett långsiktigt, stabilt och även i övrigt rättssäkert sätt. Genom sitt samordningsansvar för rehabiliteringen kan och bör myndigheten arbeta för en effektiv och hållbar återgång till arbete och för att jämna ut könsspecifika skillnader, men beslut om sjukskrivning bör under inga omständigheter vägledas av utgiftsområdets mål. Att säkerställa att ohälsan, stressen och frånvaron från arbete på grund av sjukdom ska ligga på en långsiktigt stabil och låg nivå är snarare en uppgift för arbetsmarknadspolitiken, arbetsmarknadens parter och sjukvården. 3 En ny sjukförsäkring Sjukförsäkringen bör vara konstruerad så att medicinska insatser, rehabilitering och arbetsprövning kan pågå på ett individuellt anpassat sätt utan att ersättningen påverkas. I stället för dagens fasta tidsgränser vill vi införa rättigheter för den sjukskrivne att få stöd att komma tillbaka i arbete. Systemet med den så kallade rehabiliteringskedjan som infördes innebär fasta tidsgränser vid prövning av rätten till sjukpenning. ska beakta om den sjukskrivne kan försörja sig efter omplacering till något annat arbete hos arbetsgivaren. ska även beakta om personen kan försörja sig själv genom förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden, eller något annat lämpligt arbete som är tillgängligt. Alla sjukperioder ska räknas in, vilket innebär att det kan räknas som dag 180, trots att sjukdomsfallet är nytt. ISF har i rapporten vid i rehabiliteringskedjan (ISF 2017:9) påtalat att bedömningar efter i rehabiliteringskedjan inte håller tillräcklig kvalitet. Kvalitetsbristerna beror till stor del på att ärendena saknar ett grundläggande utredningsarbete. För att sjukskrivningsprocessen ska fungera tillfredsställande behöver göra ett kontinuerligt och grundläggande utredningsarbete i varje ärende, både för att kunna bedöma den sjukskrivnas rätt till sjukpenning och för att klarlägga möjligheter för återgång i arbete. ISF menar att behöver arbeta mer med att utreda ärenden utifrån vad varje specifikt ärende kräver samt samordna sjukskrivningsprocessen på ett tydligare sätt. tillsatte regeringen om en trygg sjukförsäkring med människan i centrum med uppdraget att analysera delar av regelverket kring sjukförsäkringen som rör rehabiliteringskedjan och vissa begrepp i regelverket. Själva konstruktionen med en rehabiliteringskedja kommer dock inte utredas. Utredningen kom med sitt delbetänkande . I det konstateras att regelverket är för snävt och förslag på nya begrepp som möjliggör en mindre restriktiv handläggning från föreslås. delar utredningens bedömning och anser att regeringen bör gå vidare med dessa förslag. Vi tror dock inte att det kommer att räcka för att åtgärda de omfattande problem som finns med dagens system. Att det stora problemet med rehabiliteringskedjans konstruktion inte adresseras är en stor brist i utredningens direktiv. De fasta tidsgränserna i rehabiliteringskedjan har resulterat i att förlägger sina kontakter med den försäkrade utifrån dessa tidsgränser. Konsekvensen av detta är att handläggningen blir mindre närvarande och att handläggarna får en sämre helhetsbild av den försäkrades situation. I vissa fall kan också insatser försenas för att handläggare väntar med att fatta vissa beslut tills en viss tidsgräns passerats, trots att det funnits underlag för beslutet . Att utsättas för återkommande prövningar av arbetsförmågan, med hotet om att utförsäkras hängande över sig, kan påverka hälsan och tillfrisknandet negativt för personer särskilt med vissa sjukdomstillstånd. För den gruppen vore det värdefullt med en möjlighet att beviljas sjukpenning för längre perioder utan återkommande prövning av arbetsförmåga. Med en mer transparent och förutsägbar process där tidsgränserna blir mindre styrande och handläggare mer närvarande ökar också förtroendet för myndighetens arbete och acceptansen för de beslut som fattas. anser att det nuvarande systemet med en rehabiliteringskedja bör slopas och istället ersättas av en individanpassad modell där handläggare är närvarande under hela processen. Den steg-för-stegmodell som gällde innan den då borgerliga regeringen införde rehabiliteringskedjan 2008 fungerade på många sätt väl. Modellen består av sju steg som på flera sätt liknar den nuvarande rehabiliteringskedjan, med den avgörande skillnaden att modellen inte innehåller några tidsgränser. Det är istället handläggaren, i samråd med den sjukskrivne och oftast vårdgivaren, som avgör när det är dags att pröva nästa steg. På så vis möjliggörs en mer individanpassad handläggning med bättre avvägda insatser. Både handläggare och den sjukskrivne får större ägandeskap och det finns utökade möjligheter för andra aktörer – vårdgivare såväl som fackliga representanter – att medverka i processen. Modellen möjliggör också att tidigt planera hur och när de olika stegen ska tas i ett tidigt skede av sjukskrivningen. På så vis ökar förutsägbarheten. Det sjunde steget i modellen innebär en prövning av ifall den sjukskrivnes sjukpenning borde bytas mot sjuk- eller aktivitetsersättning. menar att en återgång till den steg-för-stegmodell som gällde innan införandet av rehabiliteringskedjan vore en bra utveckling för sjukskrivningsprocessen. Inför en sådan återgång bör modellen utredas och analyseras utifrån dagens förutsättningar. Regeringen ska slopa rehabiliteringskedjan och återkomma med förslag om en ny rehabiliteringsmodell utifrån steg-för-stegmodellen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 3.2 En trygg och individanpassad sjukförsäkring utgår från en medicinsk bedömningsskala vid beslut om sjukskrivning, vilket gör att vissa aspekter missas eller glöms bort. En sjukförsäkring som ger trygghet måste anpassas utifrån individen. Det går inte att bedöma alla människor utifrån en och samma mall. vill därför individanpassa sjukförsäkringen och bredda bedömningsgrunderna för rätten till sjukpenning och sjukersättning. vill att fler bedömningsgrunder ska vägas in vid beslut om sjukpenning och sjukersättning. får inte längre ta individuell hänsyn till faktorer såsom ålder, kön och tidigare arbetslivserfarenhet vid bedömning av arbetsförmågan. Detta trots att sådana faktorer kan göra att samma sjukdom kan få helt olika konsekvenser för olika människors möjligheter att kunna försörja sig genom arbete. När prövar den sjukskrivnes arbetsförmåga mot hela arbetsmarknaden sker detta ibland mot rent fiktiva arbeten. För att undvika detta anser att arbetsmarknadens parter ska vara med och avgöra om arbetet faktiskt finns på arbetsmarknaden. menar vidare att ersättning bör kunna ges i fler steg än dagens fyra. kan ersättning ges för en nedsättning av arbetsförmåga på fyra nivåer: 25, 50, . Det är ett stelbent system som inte tar hänsyn till verkligheten. Till exempel innebär det att den som arbetar och känner att hen vill pröva att arbeta mer måste gå upp till . Det kan vara ett för stort steg att klara utan att hälsan försämras, eller för stort för att alls ens våga ta. Arbetsförmågan kan också variera från vecka till vecka eller dag till dag under återgången från en sjukskrivning. Genom fler nivåer med mindre avstånd individanpassas sjukförsäkringen och det blir lättare och mindre riskabelt att pröva att börja arbeta igen. Möjligheten till en mer flexibel ersättningsmodell som tar hänsyn till den varierande arbetsförmågan bör undersökas. Regeringen bör återkomma med förslag på förändrade regler i sjukförsäkringen enligt förslagen ovan. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 3.3 Stärkta rättigheter i sjukförsäkringen På grund av hur dagens sjukförsäkringssystem är konstruerat kan utlåtandet från den behandlande läkaren – den som individen träffar genom den ordinarie hälso- och sjukvården – skilja sig från den bedömning som försäkringsläkare hos gör. Den läkare som jobbar för benämns i regel som försäkringsmedicinsk rådgivare och har utöver läkarutbildningen en försäkringsmedicinsk utbildning. En försäkringsmedicinsk utredning gäller medicinska förhållanden och har en försäkringsrättslig grund. Denna bedömning är alltså avgörande för sjukskrivning. Ofta träffar den som ska bedömas inte ens försäkringsläkaren, men däremot den behandlande läkaren. menar att man bör ha rätt att få träffa den läkare som ska avgöra om man är för sjuk för att kunna arbeta. Regeringen bör återkomma med förslag om att införa en rätt att träffa läkaren som tar beslut om arbetsförmåga. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Ett annat problem med socialförsäkringarna är att väldigt få personer har möjlighet att få ekonomiskt stöd – rättshjälp – för att överklaga beslut som rör sjukförsäkringsärenden, trots att detta ökar chansen för den enskilde att få rätt i sak. har bara 100 personer fått ekonomiskt stöd för att överklaga beslut som rör socialförsäkringen. För många underlättar det och har stor betydelse att få kvalificerad juridisk hjälp i sina mål. Ett ökat antal rättsprocesser kopplat till socialförsäkringarna skulle sannolikt leda till att uppmärksamma ytterligare brister i systemet och till en rättsutveckling inom området. En anledning till att så få som ansöker får rätt till rättshjälp för att anlita en advokat kan vara att inkomsttaket för att ta emot sådant stöd inte har räknats upp och ligger på . Möjligheten att pröva sin sak rättsligt ökar chansen att fler som har rätt till exempelvis sjukpenning också får sjukpenning. menar därför att fler bör få möjlighet att driva sina mål rättsligt. Ett förslag är att göra en uppräkning av inkomsttaket för att ta emot sådant stöd. Regeringen bör återkomma med förslag om att stärka rätten till rättshjälp. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 3.4 Rätten att engagera sig ideellt, studera och pröva annat arbete Ett problem för personer med sjukpenning och sjuk- och aktivitetsersättning är bristande möjligheter att engagera sig ideellt. Rätten att engagera sig ideellt utan att förlora sin ersättning är inte reglerad i lag och det har förekommit att personer med sjukersättning avråds av att engagera sig ideellt eftersom det riskerar att minska deras rätt till ersättning. Många vågar därför inte engagera sig i exempelvis en ideell förening eller ett politiskt parti. Det måste betraktas som en allvarlig inskränkning av demokratin. Som mest absurt blir det när personer som har drabbats av den förda sjukförsäkringspolitiken drar sig för att protestera mot densamma eftersom de är rädda att försvåra sina möjligheter till framtida försörjning. Det bör göras en översyn med syfte att i lag säkra rätten för personer med sjukpenning samt sjuk- och aktivitetsersättning att engagera sig ideellt utan att det inskränker rätten till ersättning från sjukförsäkringen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna.