mot · H6023093 · 2019-04-29 00:00:00 — Genom offentliga investeringar i infrastruktur, exempelvis i form av ökat banunderhåll och nya järnvägsspår, förbättras näringslivets transporter som miljöpåverkan kan minska. Genom investeringar i utbildning och forskning får näringslivet tillgång till kvalificerad arbetskraft med rätt utbildning och kan vidareutveckla nya produkter och tjänster. Investeringar i nya bostäder bidrar till att folk kan flytta dit jobben finns och ökar företagens möjligheter att rekrytera den kompetens som efterfrågas. Utöver dessa långsiktiga effekter är offentliga investeringar den mest effektiva sysselsättningspolitiken på kort sikt. Investeringar i välfärden i form av t.ex. utbildning och sjukvård som inte produceras eller konsumeras utifrån marknadens logik utan i stället fördelas efter behov är helt avgörande för ett jämlikt samhälle och för att personer från olika ekonomiska och sociala bakgrunder ska kunna konkurrera på arbetsmarknaden på någorlunda jämlika villkor. Väl fungerande välfärdstjänster är också avgörande för ett jämställt samhälle. Om de gemensamma omsorgstjänsterna inte byggs ut i takt med ökande behov kommer i stället behovet av oavlönat omsorgsarbete fortsätta att öka. All erfarenhet visar att det i praktiken innebär minskat utrymme för avlönat arbete för kvinnor. Investeringar i barn- och äldreomsorgen stärker kvinnors arbetsutbud, kvinnors inkomster och svensk ekonomi. Klimatförändringarna är vår tids ödesfråga. Detta ska märkas i den ekonomiska politiken. De offentliga investeringarna ska öka i utbyggd järnväg, kollektivtrafik, förnybar energi, energieffektivisering, laddinfrastruktur m.m. 5.3 Skattesystemets betydelse för omfördelning En viktig förklaring till den ökande ojämlikheten som beskrevs i avsnitt 4.3 är skattesystemets utveckling. En studie från Euromod har analyserat skattesystemens omfördelande effekter inom EU. [14] Rapporten har 1999 och 2008 som jämförelseår och omfattar ländernas direkta skatter (indirekta skatter som t.ex. moms ingår således inte i studien). Analysen visar att gått från att vara ett av de länder vars skattesystem omfördelar mest till att ha det minst omfördelande skattesystemet inom EU:s ”kärnländer”. [15] avskaffades såväl arvs- som gåvoskatten, 2007 avskaffades förmögenhetsskatten och 2008 avskaffades fastighetsskatten. Dessa förändringar torde vara en starkt bidragande orsak till att det svenska skattesystemets utjämnande effekter har minskat så markant. är ett av mycket få länder som vare sig har skatt på arv, gåvor eller förmögenheter eller en fastighetsskatt som är kopplad till taxeringsvärdet. Till dessa förändringar ska bl.a. läggas att bolagsskattesatsen har sänkts i flera steg och att skatten på förvärvsinkomster har sänkts med genom de olika jobbskatteavdragen. Dessutom har skattereglerna för delägare i fåmansföretag (de s.k. 3-12-reglerna) gjorts mer förmånliga, vilket framför allt har gynnat den tiondel av befolkningen som har de högsta inkomsterna. Delar av ovannämnda skatteförändringar har genomförts efter 2008, varför det finns skäl att tro att skattesystemets omfördelande effekter minskat ytterligare. Sammantaget har det svenska skatteuttaget minskat förhållandevis mycket under de senaste 20–30 åren, se figur 11 nedan. Som exempel kan nämnas att hade skattekvoten varit densamma som hade skatteinkomsterna varit högre. Figur 11 Skattekvot, 1980–2018, procent av BNP Källa: SCB. I avsnitt 5.1 kunde vi konstatera att den ökade ojämlikheten för med sig negativa effekter på en rad sociala och hälsorelaterade områden. Internationella organisationer som t.ex. och har därtill visat att den ökande ojämlikheten påverkat den ekonomiska tillväxten negativt. Skattesystemet måste därför göras om så att det ökar jämlikheten och därmed också tillväxten. 5.4 Det finanspolitiska ramverket Det finanspolitiska ramverket består främst av överskottsmålet, skuldankaret, systemet med utgiftstak och det kommunala balanskravet. Överskottsmålet infördes successivt . Till en början stod bakom överskottsmålet för vi menade att det var viktigt att få ned statsskulden som hade ökat kraftigt som ett resultat av 1990-talskrisen. Statsskulden kom ned fort och omkring 2005/2006 framförde i förhandlingar med den dåvarande socialdemokratiska regeringen att överskottsmålet borde ersättas med ett balansmål, dvs. att de offentliga finanserna skulle vara i balans över en konjunkturcykel. I början var vi ganska ensamma i kritiken mot överskottsmålet, men allteftersom tiden gick anslöt allt fler ekonomer och fackförbund till vår kritik. beslutade regeringen att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppgiften att göra en översyn av målet för de offentliga finanserna. Inom ramen för kommitténs arbete slöts en politisk överenskommelse mellan sju partier som innebar att överskottsmålet sänktes från till av BNP över en konjunkturcykel. Överenskommelsen innebar också att det finanspolitiska ramverket kompletteras med ett s.k. skuldankare för den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld. Nivån sattes till av BNP. Skuldankaret är inget tak eller ett operativt mål utan en riktlinje för den offentliga skulden. ingångsvärde i förhandlingarna var att överskottsmålet borde ersättas med ett balansmålmål. Vi nådde inte ända fram, det blev , men överenskommelsen var ändå ett steg i rätt riktning och något vi därför kunde ställa oss bakom. En annan del i överenskommelsen innebär att nivån på överskottsmålet ska ses över med jämna mellanrum. anser att nivån på målet för de offentliga finanserna bör justeras ned till balans över en konjunkturcykel vid nästa översyn. Denna översyn kan med fördel ske inom ramen för att hitta en finansieringslösning för utbyggnaden av nya stambanor för höghastighetståg. Det finns generellt sett inte något egenvärde i att lånefinansiera utgifter. Det viktiga är att nödvändiga investeringar kan genomföras när det finns behov och tillgängliga reala resurser. Självpåtagna finansiella restriktioner som försvårar eller omöjliggör rationella investeringar bör då undgås eller förändras. Saldot i de offentliga finanserna kan och bör också ges en konjunkturell stabiliseringseffekt. I en lågkonjunktur kan man låta de offentliga finanserna gå med underskott för att på så sätt hålla efterfrågan uppe. På lång sikt bestäms välståndet av hur tillgängliga resurser organiseras, används och fördelas på ett produktivt sätt. I denna motion presenterar vi riktlinjerna för en ny skattepolitik som ska finansiera de stora samhällsinvesteringar i infrastruktur, bostäder och klimat- och energiomställning som vi föreslår. Systemet med 3-åriga utgiftstak är onödigt stelbent. För att vara säker på att ha handlingsutrymme och att framtida utgiftstak inte kommer att hindra en aktiv finans- och arbetsmarknadspolitik i händelse av en större ekonomisk kris bör utgiftstaken sättas på en nivå som skapar tillräckligt stora budgeteringsmarginaler för att hantera denna osäkerhet. Men stora budgeteringsmarginaler innebär att utgiftstakens styrande roll i budgetprocessen urholkas. För att komma till rätta med det nuvarande systemets inneboende brister föreslår att utgiftstaken endast sätts för det kommande budgetåret. Med en tidshorisont behövs inte lika stora säkerhetsmarginaler, vilket innebär att utgiftstakens styrande funktion stärks. Ettåriga utgiftstak ökar flexibiliteten i finanspolitiken i och med att utgiftstaken kan anpassas till konjunkturläget. Kommunernas balanskrav infördes . Balanskravet innebär att varje kommun och landsting måste upprätta en budget för nästa kalenderår där intäkterna överstiger kostnaderna. Kommunernas intäkter och utgifter är mycket konjunkturkänsliga. Vid en lågkonjunktur försvagas kommunernas finanser snabbt till följd av vikande skatteintäkter och stigande utgifter för t.ex. ekonomiskt bistånd. Om inte statsbidragen till kommunsektorn ökar i motsvarande mån kommer många kommuner och landsting att ställas inför valet att antingen skära ned på kostnaderna, vilket ofta betyder färre anställda, eller höja kommunalskatten. Oavsett vilket val kommunerna och landstingen gör kommer deras beslut att förvärra lågkonjunkturen – balanskravet för kommunsektorn är med andra ord procykliskt. Denna utformning av kommunsektorns balanskrav är svårbegriplig och skadar såväl kommunernas verksamhet som en god och balanserad samhällsekonomisk utveckling. föreslår därför att kommunernas balanskrav, precis som är fallet beträffande målet för den offentliga sektorns finansiella sparande, ska gälla över en konjunkturcykel. 6.1 Mer pengar till kommunsektorn Som visades i avsnitt 4.3 står kommunsektorn inför stora utmaningar . På kostnadssidan har de demografiskt betingade utgifterna stigit markant . För perioden –2022 väntas de öka dubbelt så mycket som den historiska tillväxten 1980–2015. Den ekonomiska situationen för kommuner och landsting blir än mer kännbar då tillväxten i det reala skatteunderlaget mattas av rejält jämfört med konjunkturcykeln 2007–2018. Sammantaget leder detta till att kommunsektorn får svårt att upprätthålla kvaliteten i välfärden. Figuren nedan visar SKL:s prognos över det resursgap som uppstår om kostnaderna växer i takt med befolkningen. Figur 12 Resursgap i kommunsektorn, mdkr Källa: SKL, Ekonomirapporten dec. SKL beräknar att det kommer att krävas ett resurstillskott från staten på för att klara av de demografiskt betingade utgiftsökningarna. Det är alltså det resurstillskott som krävs för att upprätthålla en oförändrad personaltäthet i välfärden. stiger denna siffra till 31 respektive . Även visar på stora resursbehov för kommunsektorn. I deras senaste prognos, Konjunkturläget, , anges ett resursgap på hela för att bibehålla personaltätheten nivå. kommer noggrant att analysera kommunernas ekonomi och till höstens budgetmotion ge förslag om ett samlat resurstillskott till kommunsektorn. Kommunsektorn har också ett annat problem att hantera, parallellt med de rent finansiella behoven, och det handlar om det stora rekryteringsbehov som kommuner och landsting står inför. I medelfristiga prognoser (2020–2027) antas personaltätheten vara i kommunsektorn. Den demografiska utvecklingen, med fler äldre och yngre, leder till ett stort behov av personaltillskott framöver. För att kunna bibehålla dagens personaltäthet kommer den kommunfinansierade sysselsättningen att behöva öka med ca 137 000 personer . [16] Detta behov ska sättas i relation till prognos för den totala sysselsättningsökningen , som uppgår till 342 000 personer. För att kunna upprätthålla en personaltäthet behöver alltså av den prognosticerade sysselsättningsökningen ske i kommunsektorn (inkl. de delar av näringslivet som är kommunfinansierade). Detta kommer av förklarliga skäl att bli svårt, då näringslivet också har betydande sysselsättningsbehov. För att kommunsektorn ska lyckas med sin personalförsörjning krävs stora ansträngningar för att öka välfärdssektorns attraktivitet. Det handlar om arbetsmiljön och om att kommuner och landsting måste ges resurser till höjda löner och förbättrade arbetsvillkor. 6.2 Stoppa vinstjakten i välfärden När vi går till vårdcentralen vill vi vara trygga med att vi bemöts utifrån våra behov, inte utifrån hur lönsamma vi är. När vi får en behandling ska vi kunna vara säkra på att den ges för att göra oss friska, inte för att den är den mest lönsamma. När våra barn börjar i skolan vill vi att de möts som elever, inte som kunder eller vinstmöjligheter. Där vinsttänkandet styr påverkas våra relationer till varandra. Välfärden ska vara en från sådant. går flera miljarder av det vi betalar i skatt för välfärd i stället till privata vinster. Inte sällan går vinsterna dessutom till riskkapitalbolag som själva gör sitt bästa för att smita från skatt. När ägare plockar ut vinster som förskolebarn får sämre mat visar det vad vinstjakten leder till. Om en verksamhet är lönsam kan ägarna låta den gå i konkurs. Sådana konkurser har drabbat tiotusentals elever. Det som kostar mest pengar, och som är avgörande för kvaliteten i välfärden, är personal. Därför är det inte konstigt att det är personalen företagen oftast sparar in på för att göra vinst. Till exempel har privat äldreomsorg och privata skolor lägre personaltäthet än vad kommunala äldreboenden och skolor har. Då blir det mindre tid för de äldre och för eleverna. är lönerna lägre i privat äldreomsorg och i de privata skolorna. Lägre personaltäthet ökar också stressen för de anställda. Vinstintresset förvrider välfärdens sätt att fungera. Vårdcentraler och läkarmottagningar etablerar sig mycket oftare i områden där folk är välbeställda och relativt friska. Det gör att vårdens pengar går dit och inte räcker till vården i områden där människor har lägre inkomster och där ohälsan är högre. På liknande sätt prioriterar ofta vinstdrivna skolor att dra till sig elever från studievana hem. Det ökar segregationen i skolan, vilket påverkar alla elever och skolor negativt. motsätter sig denna utveckling. Vinstjakten i välfärden måste stoppas. Vi föreslår därför att den modell för vinstbegränsning som föreslogs i betänkandet Ordning och reda i välfärden (SOU 2016:78) införs. 6.3 Jämlik sjukvård med hög kvalitet vill ha en sjukvård som utgår från en social helhetssyn och skapar en jämlik tillgång till vård. Hälso- och sjukvården ska aktivt samarbeta med andra samhällsaktörer för minskade klassklyftor när det gäller hälsa. Det finns stora skillnader som behöver utjämnas i . De stora hälsoklyftorna tenderar att bli större. Klyftan i medellivslängden har ökat. Exempelvis lever män som tillhör de i samhället som har högst inkomster längre än de män som har de lägsta inkomsterna. För kvinnor är skillnaden . Vi vet också att de som bor i kommuner med större andel människor med högre utbildningsnivå lever än personer i kommuner med en högre andel personer som har kortare utbildning. Statistik visar att andelen personer som dör till följd av hjärt- och kärlsjukdomar har minskat i hela befolkningen men med en mer betydande minskning hos personer som är höginkomsttagare. Det är viktigt att ta dessa siffror på allvar och att skapa en politik som inte drar isär vårt samhälle mer. Det blir tydligt att vi håller på att bygga in en orättvisa i vårt grundläggande välfärdssystem, det anser behöver förändras. Den pågående privatiseringen av välfärden innebär att ojämlikheten och ohälsan ökar. Det blir ohållbart att skattepengar göder riskkapitalister och inte återinvesteras i det gemensamma. Det enda sättet att klara framtidens vårdbehov är att slå vakt om en skattefinansierad vård. Ojämlikheten i hälsa ökar kraftigt på grund av reformer som öppnat upp för privatiseringar och marknadsanpassningar. Framför allt får patienter i socioekonomiskt eftersatta områden betala ett högt pris för detta. upphandlas verksamheter nästan uteslutande genom lagen om valfrihetssystem (LOV). Dessutom har det införts en kundvalsmodell för primärvården i hela landet som innebär att alla regioner i är skyldiga att ha vårdvalssystem med full etableringsfrihet inom sin primärvård. Regionerna har inte längre möjlighet att fritt välja system; privatiseringen av den svenska sjukvården har därigenom fått totalt lagstöd och blivit norm. I och med den lagstiftningen är det inte heller möjligt att demokratiskt styra var vårdcentralerna ska etablera sig. Lönsamhetskriterier har överordnats befolkningens behov av jämlik vård. Det är inte vårdbehoven utan de ekonomiska incitamenten som styr. Det är av stor vikt att en storsatsning görs på primärvården under den kommande mandatperioden. Arbetet med att utveckla primärvården till en fullt utbyggd första linje måste fortsätta. vittnar flera hälso- och sjukvårdsinstanser om en alarmerande plats- och personalbrist. Det är en angelägen och nödvändig del att lösa för att säkerställa god och adekvat vård. anser det inte vara rätt väg att gå att återinföra kömiljarder utan vill i stället satsa på långsiktiga lösningar där kvalitet står i fokus. Att ha tillgång till personal med rätt kompetens i hela landet är en ödesfråga för en jämlik hälso- och sjukvård. Vården måste vara organiserad och bemannad för att kunna möta behovet av allt från en kunnig medicinsk bedömning till hjälp med skräcken inför sprutan. Det handlar om fler utbildade undersköterskor, dietister, specialistläkare, specialistsjuksköterskor och distriktsläkare, eller fler lokalvårdare med goda kunskaper i hur städning på sjukhus ska gå till. Det behövs en ökad statlig styrning över resurs- och kompetensutvecklingen. Vidare måste det även skapas förutsättningar för att få den erfarna personalen att stanna och göra ett bra jobb med det de är utbildade för och vill arbeta med. får den personal som finns kvar arbeta övertid och skjuta upp sina sommarsemestrar och sedan, när de har lämnat för att de inte står ut med de dåliga villkoren, måste arbetsgivaren hyra in dem i korta perioder för en markant högre kostnad från ett bemanningsbolag. Därför krävs riktade insatser för att förstärka personalens villkor inom hälso- och sjukvården. Enligt riskerar psykisk ohälsa att bli den största globala sjukdomsorsaken för världens befolkning . utgör inget undantag. har stort fokus och politiska insatser lagts på att definiera och förtydliga att primärvården ska bli basen inom svensk sjukvård. Om primärvården ska kunna bära detta ansvar fullt ut även när det gäller psykisk sjukdom eller psykiatriska diagnoser krävs en fortsatt förstärkning av primärvårdens resurser. Det bör därför finnas god tillgång till personal med lämplig utbildning och erfarenhet som kan erbjuda psykologisk behandling inom primärvården. Det är även viktigt att ha tillgång till psykosocial kompetens i form av kuratorer som kan ge stödsamtal samt sjuksköterskor och annan vårdpersonal som kan skapa möjligheter till en god vård för patienterna. Om fler får tillgång till behandling i ett tidigt skede ökar chanserna att förebygga allvarligare tillstånd. För att komma till rätta med utmaningar med rekryteringsproblem på landsbygden krävs satsningar på specialistutbildning av t.ex. sjuksköterskor. Det är också nödvändigt med satsningar på digitalisering i regional regi. När man blir äldre ska man mötas med trygghet, omsorg och värdighet. Ett land som säger sig ha råd med skatteavdrag för städning i hemmet måste i stället ta sig råd med en värdig äldrevård som rymmer både promenader i solen och personal som har tid att ta hand om våra äldre. Utbredningen av RUT-tjänster har förstärkt ojämlikheten bland äldre. vill utveckla framtidens äldreomsorg och satsa på ökad personaltäthet och fortbildning inom äldreomsorgen men också på att utveckla moderna och välfungerande boenden, bra mat och avgiftsfria trygghetslarm. Den som levt ett långt liv ska i äldreomsorgen finna både gemenskap och underhållning, och det ska finnas gott om aktiviteter att ägna sig åt. En bra äldreomsorg är inte bara en välfärdsfråga, det är också en viktig jämställdhetsfråga. Det är framför allt kvinnor med låga inkomster som avstår hemtjänst när de blir äldre och tar hjälp av sina döttrar i stället. Kvinnor är klart överrepresenterade både bland personal och bland de anhöriga som tar ett stort ansvar för äldre familjemedlemmar. En utbyggd och välfungerande äldreomsorg är en förutsättning för att kvinnor ska kunna delta fullt ut på arbetsmarknaden. För att få en jämlik äldreomsorg behöver kommunerna tillföras tillräckliga resurser och arbetsvillkoren för äldreomsorgens personal förbättras. Personalen är grunden för en bra, värdig och trygg äldreomsorg. Det är personalen som bygger äldreomsorgen. Bra bemanning är en förutsättning för att personalen ska få tid för möten med de äldre och göra ett bra jobb. Det är också viktigt att stärka personalens villkor och arbetsmiljö. Delade turer och många korta pass är mycket vanligt förekommande inom äldreomsorgen och medför stress och dålig återhämtning. har en omfördelning skett från särskilt boende till insatser i det egna hemmet, och antalet personer som bor i särskilt boende har minskat drastiskt. har antalet äldre ökat i befolkningen. De som är har blivit nära 10 000 fler , vilket borde ha inneburit ett ökat behov av platser på särskilt boende. har fler personer beviljats hemtjänst. Antalet äldreboendeplatser har minskat och kommunerna har i stället satsat på att fler ska bo hemma med hemtjänst. Fler och fler får avslag på sina ansökningar om särskilt boende. Det är ett sätt att hålla nere kostnadsökningarna när antalet äldre ökar. anser att den här utvecklingen är negativ för kvaliteten inom äldreomsorgen och att den går ut över de äldres behov samt begränsar äldres möjligheter till inflytande och valfrihet. Äldre ska kunna bo hemma så länge de själva vill, men när behovet av stöd ökar och de vill flytta måste det finnas möjlighet till det. För är allas rätt till kunskap det viktigaste målet med utbildningspolitiken. Alla elever ska ha samma rätt till kunskap, lärande och utveckling oavsett bakgrund och förutsättningar. Alla elever ska kunna lita på att de går i en bra skola. För att det ska vara möjligt krävs en nationellt likvärdig skola. har utvecklingen gått åt fel håll. Skolan har gått från att vara en klassutjämnare till att vara en klassförstärkare. Undersökningar visar att likvärdigheten i den svenska skolan har försämrats . Skillnaderna i resultat och kunskaper har ökat mellan elever, skolor och kommuner. har inte alla elever samma rätt till kunskap i praktiken. Skolsegregationen är den viktigaste orsaken till de försämringar i resultat som vi har sett . Elever från familjer med utbildningstradition samlas på vissa skolor medan andra elever som i utgångspunkten kan ha svårare att nå målen samlas på andra skolor och halkar efter alltmer. Ett högkvalitativt skolsystem är enligt mening ett system där inget barn ska behöva finna sig i att gå i en skola som ger sämre förutsättningar än andra skolor, utan alla elever ska kunna lita på att de går i en bra skola. En förutsättning för ett riktigt bra skolsystem är att det fokuserar på det viktigaste. Kvaliteten och behoven ska alltid komma i första rummet, inte möjligheten att berika sig på verksamheten. I skola och förskola ska det finnas personal så att varje barn får det stöd hen behöver, något som inte får prioriteras ned för att skapa vinstutdelning till ägarna. För att nå dit behöver skolan avkommersialiseras. anser att skolans mål ska vara att ge eleverna den bästa kunskapen – inte att generera vinst till privata bolag. och föregående regering tillsatte en välfärdsutredning , Ordning och reda i välfärden. Utredningen fick i uppdrag att föreslå ett nytt regelverk för offentlig finansiering av privat utförda välfärdstjänster, inklusive skolan. Syftet med utredningen har varit att säkerställa att offentliga medel används till just den verksamhet de är avsedda för och att eventuella överskott som huvudregel ska återföras till den verksamhet där de uppstått. Under /18 avslog ett förslag som byggde på utredningen. menar att det fortfarande finns ett behov av vinstbegränsningar inom välfärden i allmänhet och skolsektorn i synnerhet. Tyvärr har nuvarande regering med sitt samarbete åt höger valt att gå en annan väg där vinstjakten tillåts fortsätta nästan helt obegränsat. För en likvärdig utbildning behövs ett slut på vinstintresset inom skolväsendet. stödde kommunaliseringen av skolan . Vi menade att ett kommunalt driftsansvar för skolverksamheten skulle ses som ett led i en ökad decentralisering och demokratisering av den offentliga sektorn. Vi lyfte dock i samband med reformen en rad farhågor. Vi var bekymrade över att statens kostnader för skolan skulle vältras över på kommunerna och att likvärdigheten mellan skolorna och kommunerna skulle minska. Att kommunerna skulle betrakta skolan som en verksamhet som alla andra som man gör besparingar på när den kommunala ekonomin kärvar. Sedan kommunaliseringen kan vi se hur underhållet av lokalerna blivit alltmer eftersatt och hur lärare fått allt fler arbetsuppgifter, vilket bidragit till en försämrad arbetsmiljö.