mot · H7023341 · 2019-10-03 00:00:00 — budgetmotion Ett att lita på – trygghet och välfärd 1 Ett att lita på – trygghet och välfärd 2 Bedömning av det ekonomiska läget 4 Kommunernas stora utmaningar 5 Fler jobb och mer företagande 6 En arbetsmarknad där alla får plats 7 Skattesänkningar för alla – mer till de som jobbar 9 En hälso- och sjukvård som klarar behoven 10 Åtgärder för att återupprätta intentionen med LSS 11 Att åldras i trygghet och värdighet 12 Ett fungerande rättsväsende 13 Sociala insatser mot gängkriminalitet 14 En skola där ingen lämnas efter 15 Reformer för fler bostäder 16 Försvaret behöver stärkas 17 En förbättrad migrations- och integrationspolitik 18 Det civila samhället 19 En landsbygd med självförtroende 20 Politiskt ansvar för miljön och klimatet 21 Viktiga infrastruktursatsningar för hela 22 Sammanhållning över gränserna 24 Den offentliga sektorns finanser 25 Förslag till utgiftsramar 26 Beräkning av statsbudgetens inkomster godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som föreslås i avsnitt 3–21 i motionen. fastställer utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget 2020–2022 enligt förslaget i tabell 2 i motionen. beslutar om fördelning av utgifter på utgiftsområden och övriga utgifter enligt förslaget i tabell 13 i motionen. godkänner den preliminära fördelningen av utgifter på utgiftsområden enligt förslaget i tabell 14 som riktlinje för regeringens budgetarbete. godkänner beräkningen av inkomsterna i statens budget enligt förslaget i tabell 15 i motionen samt ställer sig bakom att regeringen ska återkomma med lagförslag i överensstämmelse med denna beräkning och tillkännager detta för regeringen. godkänner den preliminära beräkningen av inkomster i statens budget enligt förslaget i tabell 16 i motionen som riktlinje för regeringens budgetarbete. 1 Ett att lita på – trygghet och välfärd är ett land med stora möjligheter, men vi har också omfattande samhällsproblem som växer i styrka. Antalet skjutningar med dödlig utgång har mer än fördubblats . 123 000 sjuka människor har stått i kö olagligt länge för ett första vårdbesök eller en operation. Många äldre får inte plats på äldreboende och personalen vittnar om arbetsvillkor som orsakar ohälsa och skadar omsorgen om de äldre. Vid sidan om sådana uppenbara problem finns också långvariga och mer lågintensiva. Var sjunde person lever socialt isolerad i ensamhet. Den fysiska inaktiviteten bland barn och unga ökar och orsakar problem , som den psykiska ohälsan växt kraftigt . Dessutom dras samhället isär på olika sätt – när de som är utomeuropeiskt födda eller saknar gymnasieutbildning har svårt att få jobb medan de flesta andra tillhör en arbetsgemenskap. När de som bor i glesbygd inte upplever att samhällets grundservice finns på plats när den behövs. När 44 000 barn växer upp i familjer som under långa perioder inte har råd att betala de mest nödvändiga utgifterna. Många av dessa problem behöver lösas ute i kommunerna och regionerna. Men många kommuner går redan på knäna. De möter en demografisk chock när de ställs inför att antalet personer ökar under denna och nästa mandatperiod, som de åldersgrupper som jobbar växer mycket långsammare. Till 2026 behövs 26 000 nya äldreboendeplatser och 200 000 personer behöver rekryteras till välfärden, utöver de 300 000 pensionsavgångar som måste ersättas. Därutöver har kommuner som tagit ett långt större ansvar än andra för flyktingar fått ökade kostnader. går svensk ekonomi in i en avmattningsfas och ett antal osäkerhetsfaktorer riskerar att både snabba på och fördjupa en konjunkturnedgång. I detta läge håller inte en spretig överenskommelse som styrroder. Den icke-agenda som januaripartierna nu driver riskerar att dra isär samhället ytterligare, när reformer och budgetposter drar åt olika håll och ibland till och med motverkar varandra. Dessutom tar nu reformer med lägre angelägenhetsgrad tid, kraft och resurser. Januaripartierna klarar inte av att prioritera välfärd och trygghet. Deras överenskommelse ser mer till de partiinterna behoven än till behov. behövs en tydlig politisk inriktning för som lägger det mindre angelägna åt sidan. Bara så kommer vi hitta den politiska orken att genomföra de strukturellt riktiga reformer som möter alla de problem samhället står inför. vision är samhällsgemenskap. Mellan stad och land, mellan de som har mycket och de som har lite, mellan de som är födda här och de som kommit hit senare i livet. Vi vill se ett välfärdslöfte att lita på, där vården och omsorgen finns där för den som behöver och där vi alla kan gå trygga på gator och torg, oavsett var vi bor. Där vi ger barn och unga goda uppväxtvillkor och där äldre inte lämnas till ensamhet och isolering. Ett samhälle som är större än staten, men som inte heller bärs upp bara av den enskilde. Som har sin bärkraft i gemenskaperna – i familjerna, föreningarna, församlingarna. Där vi ser företag som grunden för vårt välstånd och där civilsamhället är en kraft som räknas med i att möta de stora samhällsproblemen. Vårt förslag till statsbudget innehåller därför stora resurstillskott till vård, omsorg, socialtjänst och rättsväsende för att säkra välfärd och trygghet för alla. Vi genomför strukturellt riktiga reformer för att rusta för sämre tider. Vi ser krisen i kommunerna. Utöver särskilda satsningar på fler vård- och boendeplatser och bättre villkor för välfärdens personal föreslår vi att kommunsektorn får ytterligare generella tillskott och vi föreslår jobbreformer som förbättrar kommunernas ekonomi. Vi lägger långt mer än regeringen på rättsväsendets myndigheter och genomför flera förslag för att stoppa rekryteringen av unga till kriminalitet. Vi har en rad förslag på hur vi ökar möjligheterna för de som bor i glesbygd att få tillgång till den samhällsservice de har rätt att vänta sig. Och våra skattesänkningar görs inte bara för de med högst inkomster, utan för alla. Vi vill skapa fler jobb för de som står utan, genom skattereformer som gör det mer lönsamt att arbeta och får fler jobb att växa fram. Vi vill lösa kompetensbristen genom drivkrafter som får de som orkar och vill att jobba extra och som får unga att utbilda sig och snabbare komma i jobb. Vi vill se sänkta marginalskatter så att fler finner det mödan värt att utbilda sig och göra karriär, inte minst inom välfärdsyrkena. Och att kraftfulla reformer genomförs på bostadsmarknaden så att fler kan flytta till den plats där utbildningen eller jobbet finns. som vi genomför reformer för att lösa problem här och lägger vi fokus på förebyggande åtgärder som ökar människors livskvalitet, men också avlastar välfärdens verksamheter. Genom att barn rör sig mer, genom att äldre snabbare får flytta till ett boende med gemenskapsmöjligheter, genom att utbilda mer vårdpersonal och genom att sätta in insatser för unga i riskzonen innan de fastnar i kriminalitet. Regeringens förslag till budget har inte tillräckligt fokus på verkligheten och problemen inom välfärden och tryggheten. Den saknar också de reformer som krävs för att stärka de gemenskaper som är grunden för ett gott samhälle. Den löser inte de problem som människor möter i sin vardag. Vårt alternativ har ett annat fokus – vi sätter välfärd och trygghet före annat. Och vi vill genomföra reformer som stärker samhällsgemenskapen. Det är vad behöver . 2 Bedömning av det ekonomiska läget Den svenska ekonomin har gått in i en avmattningsfas. BNP ökade förvisso , tack vare att hushållens konsumtion kompenserade för nedgången i bruttoinvesteringar, men tillväxtökningen var mindre än väntat. En tillbakablick på de senaste fyra kvartalens BNP-tillväxt uppvisar dessutom en relativt svag utveckling i ett historiskt perspektiv. Nedgången i ekonomin syns desto mer på arbetsmarknaden. SCB:s säsongsrensade och utjämnade data visar på en minskning av antalet och andelen sysselsatta, samt en ökning av antalet och andelen arbetslösa. Arbetslöshetstalet uppgick till , vilket placerar på plats 24 bland EU-länderna, att jämföra med t ex som ligger på förstaplats med en arbetslöshet på . Tyvärr kan situationen på arbetsmarknaden snabbt bli ännu värre. Näringslivet signalerar inte samma brist på arbetskraft som tidigare, och anställningsplanerna inom tillverkningsindustrin som minskat under ett antal kvartal är nu negativa. Tudelningen mellan de i utsatt ställning (utomeuropeiskt födda, saknar fullständig gymnasieutbildning, har en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga eller är eller äldre) och övriga på svensk arbetsmarknad har vuxit . Detta innebär att den negativa utveckling vi nu ser på arbetsmarknaden kommer kunna skapa svåra problem där de som haft svårt att få jobb i högkonjunktur hamnar i ett långvarigt utanförskap när vi går in i en lågkonjunktur. Dessutom ser vi en global inbromsning i tillväxt och världshandel, och det finns flera osäkerhetsfaktorer som riskerar att snabba på och/eller fördjupa en konjunkturnedgång. Risken för en avtalslös brexit har ökat. Men även med ett avtal på plats riskerar att påverkas negativt då vi dels har mycket handel med , och dels har stora utbyten i övrigt – inte minst vad gäller arbetskraft. Dessutom förvinner en likasinnad i EU-kretsen när det gäller synen på frihandel och konkurrenskraft, vilket kan påverka tillväxtmöjligheter . Utöver riskerna kopplade till brexit uppvisas inga framsteg i förhandlingarna gällande handelskonflikten mellan och , och utvecklingen på konflikten mellan och delar av omvärlden är svår att förutse. Därutöver finns risk för snabbare inbromsning i världsekonomin i och med ett lågt internationellt ränteläge i kombination med svaga statsfinanser i många europeiska länder. Den globala inbromsningen i tillväxt och världshandel får konsekvenser för export och tillverkningsindustri i en öppen ekonomi som , vilket märks på minskad exportorderingång och ett försvagat stämningsläge. mätningar visar att tillförsikten i tillverkningsindustrin har fallit särskilt snabbt . Industrins utveckling kommer också sätta tonen stora avtalsrörelse och påverka löne- och inflationsutveckling, i ett läge där redan har svårt att nå inflationsmålet. som vi ser indikationer på en dystrare utveckling är resursutnyttjandet och sysselsättningsgraden fortsatt relativt hög, vilket ställer särskilda krav på en klokt avvägd budget – både i omfattning och innehåll – som inte bränner krutet för sämre tider för tidigt, men som inte heller stramar åt för hårt och bidrar till en snabbare konjunkturnedgång. Vad gäller de offentliga finanserna klarade den ekonomiska nedgången i finanskrisens spår bättre än de allra flesta jämförbara länder. Avgörande skäl till att vi klarade krisen väl var dels det finanspolitiska ramverket, inklusive överskottsmålet, och dels alliansregeringens strukturreformer och återhållsamhet som gjorde att gick in i finanskrisen med tillräckliga säkerhetsmarginaler. välkomnade därför den överenskommelse som slöts mellan sju partier i om ett nytt finanspolitiskt ramverk, och som träder i kraft. Överenskommelsen innebär fortsatt fokus på ansvar för de offentliga finanserna och beredskap för nya kriser. Principen om överskott i de offentliga finanserna ligger fast, och kompletteras med ett nytt skuldankare. Med det nya finanspolitiska ramverket säkerställs dels att sparandet över en konjunkturcykel ska vara positivt, dels att den totala skuldnivån ska vara så pass låg att tillräckliga marginaler finns för att understödja ekonomin när nästa kris slår till. Därigenom är överskottsmålet förenligt med en finanspolitik som kan motverka konjunktursvängningar. Då säkras hållbara offentliga finanser på både kort och lång sikt, som finanspolitiken har utrymme att dämpa konjunktursvängningar i ekonomin. Det är nu centralt att visa politiskt ledarskap och även fortsättningsvis värna svensk ekonomi. Riskerna med ett budgetsamarbete mellan partier som står långt ifrån varandra och inte har en samsyn kring den ekonomiska politiken, är att det blir en utgiftskoalition och att sparandet försvagas utan att strukturellt riktiga reformer genomförts. Dessa risker följer också av att den rödgröna regeringen under förra mandatperioden i högkonjunktur valde att bygga ut det offentliga åtagandet på en rad områden. Det är nu av stor vikt att reformer som rustar för sämre tider genomförs skyndsamt, som en väl avvägd och ansvarsfull politik som värnar det finanspolitiska ramverket fortsatt är i fokus. bedömer därför att en neutral finanspolitik bör vara riktmärke. Detta för att inte riskera föra en expansiv politik för tidigt i ett avmattningsskede, men inte riskera att agera alltför åtstramande i en konjunkturomvändning. Givet att flera nyckeltal fallit in svagare än väntat bedömer vi dock att det senare – en alltför åtstramande finanspolitik i detta läge – vore mer riskfyllt än en något expansiv sådan, förutsatt att de reformer som genomförs är strukturellt riktiga. En neutral finanspolitik bedöms av innebära ett reformutrymme på . bedömer därför att ett väl avvägt reformutrymme bör ligga . Detta innebär en budgetförstärkning om ca 2020, och att det finansiella sparandet stärks och ligger på av BNP, att jämföra med regeringens finansiella sparande på av BNP. Det strukturella sparandet beräknas därmed landa på mellan av BNP med politik . Även väntas politik förstärka både det finansiella och det strukturella sparandet. Tabell 1 Bana för offentliga finanser. Procent av BNP om inte annat anges Källa: BP20 samt egna beräkningar. Det ska dock understrykas att de offentliga finansernas utveckling är svårbedömd. Konjunkturen har ett betydande genomslag på finanserna, men även den potentiella produktionsförmågan och efterfrågans sammansättning i jämvikt är av avgörande betydelse. En mindre justering av prognosen för exempelvis den potentiella produktivitetstillväxten kan få ett betydande genomslag på bedömningen av både det faktiska och det strukturella saldot i de offentliga finanserna . Även penningpolitikens utveckling är osäker. Konsekvensen av detta är att finanspolitiken måste utformas efterhand i ljuset av ny information. Utgiftstaket är en viktig del av det finanspolitiska ramverket och utgör en övre gräns för statsbudgetens utgiftsnivå. Genom utgiftstaket ges riksdag och regering förbättrade möjligheter till kontroll och styrning av utgifterna. har tillsammans med Alliansen under den gångna mandatperioden vänt sig emot den förra regeringens mycket kraftiga höjning av utgiftstaken, som både möjliggjorde en kraftig utgiftsexpansion, men också i praktiken medförde att utgiftstaken förlorade sin styrande effekt. Om de kraftigt ökade skatteintäkterna som har finansierat de ökade utgifterna skulle visa sig vara tillfälliga eller medföra en försvagning i arbetade timmar kommer det att kräva åtstramningar längre fram. Dessa riskerar att leda till neddragningar i välfärden eller nya skattehöjningar som slår mot jobb och företagande. Enligt de riktlinjer som finns bör en buffert för oförutsedda händelser lämnas obudgeterad under utgiftstaket för nästkommande budgetår. Hur stort budgetutrymmet för reformer på utgiftssidan slutligen blir beror bland annat på hur stor del av budgeteringsmarginalen som tas i anspråk av oförutsedda utgiftsökningar, t.ex. till följd av ökningar av volymer i de rättighetsbaserade transfereringssystemen eller den makroekonomiska utvecklingen. Regeringens utgiftstak har kritiserats av bland annat för att vara så högt satta att den styrande effekten av taken helt gått förlorad. utgiftstak är lägre än regeringens och minskar som andel av BNP, medan regeringens ligger på en nivå i förhållande till BNP. Tabell 2 Förslag till utgiftstak. Miljarder kronor om inte annat anges Källa: BP20 samt egna beräkningar. vill ha en ekonomisk politik som stödjer ett samhälle där varje människas förmåga tas tillvara och som underlättar för alla att gå från utanförskap till arbete. Den ekonomiska politiken ska också skapa förutsättningar för människor att bygga goda relationer och känna trygghet och tillit. vill skapa förutsättningar för ett samhälle med god ekonomisk tillväxt och ett företagsklimat som står sig starkt i den allt hårdare globala konkurrensen. En välfungerande ekonomisk politik ger oss resurser att satsa på välfärden, såsom en god vård och omsorg och en bra skola. Med genomtänkta reformer kring arbetsmarknaden och i skattepolitiken kan vi förbättra människors möjlighet att lämna arbetslöshet och utanförskap. Den ekonomiska politiken ska också stärka familjerna och det civila samhället, vilket är en grund för ett samhälle byggt på gemenskap där människor känner tillit till varandra. går in i en avmattningsfas. Tack vare alliansregeringens tidigare jobbreformer, låg ränta och en stark omvärld har vi åtnjutit av högkonjunktur med hög sysselsättning och stark tillväxt. Men under ytan finns betydande problem och stora utmaningar som regeringen har stått alltför passiv inför. Tudelningen på arbetsmarknaden är stor och trots den långa högkonjunkturen står stora grupper fortfarande långt ifrån arbetsmarknaden. Tryggheten brister bland annat på grund av en polisorganisation som är för liten och fungerar för dåligt. Tillgängligheten i vården och omsorgen har tyvärr försämrats och fortsätter att försämras. Reformer som kan korta köerna och säkra en jämlik vård i hela landet inom sjukvården behöver nu komma på plats. Äldreomsorgen behöver såväl resurser som reformer för att kunna bibehålla och höja kvaliteten, förbättra arbetsvillkoren för personalen och öka inflytandet för den enskilde. Den budget som , tillsammans med , fick igenom i innebär att införandet av många viktiga reformer har påbörjats. Risken är dock stor att januaripartierna inte klarar av att hålla samma fokus på att lösa samhällsproblemen och genomföra de ibland svåra, men strukturellt riktiga, reformerna. Budgetpropositionen visar tyvärr på bristande politiskt ledarskap och en oförmåga att prioritera det som är viktigt. Januaripartierna har satt sina partiinterna behov framför . Många av de som lämnas efter, utanför arbetsmarknaden, är nyanlända som ofta saknar gymnasieutbildning och har bristande språkkunskaper. förändras också jobbens karaktär snabbt på arbetsmarknaden. En allt större del av jobben kräver högre utbildning och specialistkompetens. För att kunna inkludera fler finns ett behov av både mer yrkesutbildning och fler jobb som inte kräver höga kvalifikationer. De behövs för att alla människor, inte minst de som kommit till , ska få tillgång till den svenska arbetsmarknaden. Historiskt många människor befinner sig nu på flykt undan förtryck och krig. Många har sökt och fortsätter att söka sig till . Det är en moralisk plikt och en självklarhet att ta emot människor på flykt. Men det skapar också utmaningar för vårt samhälle när en stor grupp människor ska integreras. Arbetsmarknaden blir allt mer tudelad och allt fler arbetslösa befinner sig i en utsatt ställning. Denna tudelning riskerar att fördjupas, med mänskliga, sociala och ekonomiska följder, om inte omfattande reformer genomförs. Det gäller särskilt när en lågkonjunktur står för dörren. Inför denna utmaning har den socialdemokratiskt ledda regeringen varit förbluffande passiv under den gångna mandatperioden. Den har fört en politik baserad på högre skatter, mindre pengar i plånboken och höjda trösklar in på arbetsmarknaden, särskilt för de som befinner sig i utanförskap. Den i flera avseenden goda sysselsättningsutvecklingen har alltså skett trots – och inte tack vare – den förda politiken. När regeringen nu genomför en omvälvande förändring av arbetsmarknadspolitiken sker det mot deras egen vilja. Men påtvingade och förhastade reformer riskerar tyvärr att inte bli gediget genomförda, med konsekvensen att människor kommer i kläm. När det dessutom inte finns något parti – varken i regeringen eller bland dess stödpartier – som fullt ut vill ta ansvar för den politik som förs riskerar det hela sluta i ett misslyckat projekt som väljarna inte har någon att ställa till svars för. anser att arbetsmarknadspolitiken är långt viktigare än så. Det handlar inte bara om att få människor i jobb, och på så sätt säkra långsiktig tillväxt och välstånd, utan också om att människor behöver få tillhöra en arbetsgemenskap som bidrar med mening åt tillvaron när personer blir sedda och efterfrågade. En av mest angelägna utmaningar att lösa är tudelningen på arbetsmarknaden. Det kräver att vi öppnar upp fler typer av jobb. Vi har inte råd att sortera jobb i fina och fula. Istället behöver vi mer kraftfullt sänka kostnader och byråkratiska hinder för att bredda arbetsmarknaden till grupper som har svårast att komma in. Om parternas etableringsjobb inte lyckas möta dessa krav vill vi därför införa en ny anställningsform som gör det billigare och enklare för företag att anställa. Anställningsformen innebär att företag kan anställa unga upp till och nyanlända till 70 procents lön, där resterande del går till att lära sig jobbet på jobbet eller utbildning. Arbetsgivaravgiften slopas också som anställningen kan pågå. Detta vill vi kombinera med dubbelt jobbskatteavdrag för grupper som har svårare att ta sig in på arbetsmarknaden – nyanlända, unga och personer som exempelvis på grund av arbetslöshet eller sjukdom har varit borta länge från arbetsmarknaden. Vi vill också satsa på fler platser i yrkesvux (kortare yrkesutbildningar). Men jobben skapas huvudsakligen genom att entreprenörer får starta och driva framgångsrika och välmående företag. Ett gott företagsklimat är nyckeln till att kunna möta framtida utmaningar och öka resurserna till vår gemensamma välfärd. Därför behövs en näringspolitik som är inriktad på att underlätta för företag att växa och anställa. Sektorer där jobb inte utförs på grund av höga skatter och avgifter måste reformeras så att marknaderna kan växa till. Generationsväxling måste underlättas – både inom familjen och till anställda som är villiga att ta över när en företagare går i pension. Därutöver måste vi motverka orimliga skatter på entreprenörer och minska regelkrånglet, förbättra myndigheternas handläggning av ärenden kopplade till företag och förbättra tillgången till kapital. En förutsättning för att den ekonomiska politiken ska fungera bra på lång sikt är att det råder ordning och reda i statens och det offentligas ekonomi. Genom att ta det finansiella ramverket på allvar står starkare när nästa kris kommer. Tryggheten måste öka och komma alla till del. Det kräver en polis och ett rättsväsende som fungerar, är mer synligt och lokalt förankrat. Det kräver också ökade förebyggande insatser så att brott förebyggs. Rättsväsendet behöver tillföras stora resurser kommande år och antalet poliser måste öka kraftigt, men organisation och anställningsvillkor måste också förändras så att effektiviteten ökar och fler poliser stannar i yrket. Därtill behöver resten av rättskedjan byggas ut, genom en förstärkning av , domstolsväsendet och Kriminalvården. behöver stora tillskott i sitt arbete med unga i riskzonen. Det säkerhetspolitiska läget i vår omvärld och i vårt närområde har försämrats och den förstärkning av vår försvarsförmåga som skett tack vare M/KD-budgeten behöver fortsätta. har ett stort behov av en förbättrad integrationspolitik. En human flyktingpolitik kräver också en väl fungerande integration. Nyanlända behöver snabbare få arbete och en hållbar bostadssituation. ser ett fortsatt stort behov av åtgärder som påskyndar asylprövningen, att tiden då personer söker asyl används bättre vad gäller introduktion och språkinlärning samt att den motverkar passivitet. Den ekonomiska politiken bör också användas för att stödja goda mellanmänskliga relationer. Det handlar främst om att ge familjer och det civila samhället möjlighet att utvecklas och fatta egna beslut, genom att minska den politiska styrningen. Det offentliga bör ge stöd och underlätta på ett sätt som inte hämmar tilliten och riskerar att skada mer än hjälpa.