mot · H7022718 · 2019-10-03 00:00:00 — Det skulle exempelvis bli lättare att exportera en smart digital lösning från en myndighet eller ett företag till ett annat. Digitaliseringens fördelar skulle därmed tillfalla fler. En effektiv styrning mot ett digitaliserat samhälle Central politisk funktion med ansvar för digitaliseringen av Digitaliseringen av vårt samhälle är inget självspelande piano. För att på allvar ska kunna ta vara på möjligheterna med en genomgripande digitalisering av vårt samhälle krävs ett samlat nationellt ledarskap. Det är särskilt viktigt med tanke på vår decentraliserade offentliga sektor och det stora antalet myndigheter som vi har i . Frågorna skär dessutom igenom samtliga av sakpolitiska områden, vilket innebär att beslutsprocesser ofta blir komplexa och utdragna, fastnar i enskilda stuprör eller att frågor helt riskerar att falla mellan stolarna. Dagens bristande samordning i digitaliseringsarbetet innebär att vi riskerar fördröja och missa viktiga frågor eller att reformer blir halvhjärtade för att vi inte ser hela bilden. Allt detta lägger hinder i vägen för de möjligheter och nyttor som digitaliseringen rätt hanterad för med sig. har konstaterat att regeringen behöver skapa de institutionella förutsättningar som krävs för att myndigheter, kommuner och landsting ska kunna ta sitt ansvar för digitaliseringen inom offentlig förvaltning. Vidare fastslås att styrningen varit kortsiktig, decentraliserad och präglats av bristen på ett helhetsansvar. Dessutom betonas behovet av större långsiktighet och att regeringen behöver stärka sitt grepp om utvecklingen. I slutbetänkandet lyfte att den offentliga förvaltningens digitalisering är en av nycklarna för att nå det it-politiska målet. För att kunna skörda frukten av digitaliseringen behöver vi centralisera för att sedan kunna decentralisera. I ljuset av detta råder ingen tvekan om att digitaliseringsfrågorna måste ges en ökad politisk tyngd och prioritet och ligga närmare den högsta politiska ledningen. I dagens regering är ansvaret spritt och det finns ett antal olika ministrar med olika delansvar för frågorna. tillsatte regeringen även en Chief Digital Officer som var placerad på och vars uppdrag därmed löpte ut . Idén är god men funktionen blir enligt många tandlös eftersom den saknade politiskt mandat och tillräckliga befogenheter och därav förmågan att på riktigt vara en drivande kraft. anser att det behövs en central politisk funktion inom med ansvar för att samordna regeringens digitaliseringsarbete och driva på för digitaliseringen av . Digitalisering kräver ett medvetet ledarskap Viljan och förmågan att driva ett digitaliseringsarbete måste finnas brett i den offentliga sektorn. Utöver våra kommuner och landsting har 351 statliga myndigheter och det krävs ett tydligt ledarskap liksom digital kompetens som är tillräcklig även på dessa. Ur ett internationellt perspektiv har inte den offentliga sektorn i en tillräckligt hög utvecklingstakt för att tillvarata digitaliseringens möjligheter. () har dragit slutsatsen att både regeringens och myndighetsledningars styrning av myndigheternas it-verksamhet behöver utvecklas. Det gäller såväl styrning av kostnader och styrning mot nyttor som att göra prioriteringar kring utveckling. Utan en förståelse för vad digitaliseringen av samhället innebär och vad det kan skapa för nyttor är risken överhängande att vissa myndigheter kommer att hamna efter. Ska bli världens främsta land när det kommer till digitalisering har vi inte råd med det. Det behövs en tillräcklig digital kompetens hos ledningen för samtliga myndigheter för att vi inte ska riskera att tappa fart i arbetet. Vi anser även att viljan och förmågan att leda det digitala omställningsarbetet framöver alltid bör beaktas, exempelvis vid tillsättandet av en generaldirektör. Statskontorets roll för att främja ett digitaliserat Det är viktigt att ställa krav på offentlig sektor att digitaliseras, men lika viktigt att ge verktygen och att understödja den processen. Nyckeln till en framgångsrik utvecklingsprocess handlar inte minst om att identifiera i vilken riktning den ska bedrivas och hur. Statskontorets uppgift är att bidra till att effektivisera och utveckla statliga verksamheter genom analyser och utvärderingar på uppdrag av regeringen. ser det därför som naturligt att Statskontoret, i likhet och tillsammans med nya Myndigheten för digital förvaltning, ska stödja myndigheter i sitt omställningsarbete kopplat till ett allt mer digitaliserat . Statskontoret bör mer specifikt få i uppgift att identifiera vilken effektiviseringspotential som finns kopplat till digitalisering och AI inom de statliga myndigheterna. Arbetet bör inledas omgående för att slutsatserna av genomlysningen ska kunna implementeras . Slutsatserna kan därefter kopplas till regleringsbrev samt andra styrdokument och verktyg som regeringen har gentemot myndigheterna. Myndigheten för digital förvaltning kommer ha ett viktigt uppdrag Digitaliseringen av offentlig sektor ter sig som en monumental uppgift där vikten av att kompetens används och utvecklas på rätt sätt är avgörande. signalerar många kommuner men även landsting och myndigheter att bristen på kompetens i de ordinarie verksamheterna inom digitalisering gör att processer försenas eller inte alls kommer till stånd. Medarbetare med rätt utbildning och erfarenhet är dessutom svåra att rekrytera även om ambitionen finns hos den aktuella kommunen eller myndigheten. beslutade regeringen att upprätta en ny myndighet för digitalisering av den offentliga sektorn, Myndigheten för digital förvaltning. Myndigheten ska enligt regeringen arbeta med att utveckla, samordna och stödja digitaliseringen av statliga myndigheter, kommuner och landsting och inrättades . välkomnar initiativet som är en god grundidé. Regeringen har däremot inte varit särskilt konkret i att definiera vad myndigheten ska göra. Det är avgörande att fylla myndigheten med ett meningsfullt och tydligt uppdrag, i enlighet även med slutsatser om att regeringens styrning varit för disparat. vill att Myndigheten för digital förvaltning tillsammans med SKL ska kunna bistå kommuner och landsting med att vägleda och ge rekommendationer kring hur digitaliseringen av den egna verksamheten bör ske. Det för att skapa flest nyttor för medborgare och bäst möjligheter till samordning och synergieffekter över myndighetsgränserna. Vi beskriver den nya myndighetens roll kopplat till just hälso- och sjukvården närmare i kapitlet om offentlig sektor och välfärd. Myndigheten bör även stötta andra myndigheter i sitt arbete med att uppfylla regeringens ambitioner för att digitalisera . För att det ska vara möjligt är det viktigt att personalen hos Myndigheten för digital förvaltning har en hög kompetens inom digitaliseringsområdet, såväl som en förståelse för kommuners och myndigheters verksamheter. är ett litet land men konkurrerar i toppklass på den internationella marknaden. Frihandel har alltid varit viktigt för och när fler länder knyts samman genom digitala innovationer, vilket stärker då vi konkurrerar med förstklassiga varor även inom it-området. är vänner av frihandel och öppenhet. Handel och borttagna handelshinder har stärkt svenska företag och svensk ekonomi. I en orolig tid med osäkerheter i handel och handelssystem ska fortsatt inom EU och WTO strida för frihandel. Vår syn på frihandel och öppenhet innebär dock inte att vem som helst, hur som helst och när som helst ska kunna investera i . Det är rimligt att det finns möjligheter att säkra intressen som är av nationell vikt. Vi välkomnar en fortsatt diskussion om sådana regler och är öppna för eventuella lagändringar, men vill vara tydliga med att sådana regler inte ska användas som en väg att generellt minska möjligheterna till handel med omvärlden, varken i eller i EU. Det skapas ungefär 2,5 triljoner terabyte av data i världen enligt . av all data som finns har skapats genom insamlandet av uppgifter från mobiltelefoner, sociala medier, shopping och andra transaktioner. Att data finns överallt är ett faktum, och samlas den inte in och används ansvarsfullt i kommer den samlas in utanför våra gränser. Data beskrivs ibland som den nya oljan – nästa dyrbara resurs som kommer skapa stora värden och makt. När det kommer till nya appar och system väljer människor inte per automatik närproducerat. Att möter utvecklingen med nödvändiga men rimliga lagar och regler kommer vara avgörande för om nästa stora tech-bolag kommer växa fram i eller någon annanstans. Det är verkligheten står inför. Data och tillgång till data skapar stora möjligheter. Genom avancerade algoritmer och AI kan man kartlägga och förutse risker för arbetslöshet och sjukdomar. Det möjliggör ökad effektivitet där insatser och behandlingar tidigt kan sättas in för att minska lidande. får dessa data inte behandlas naivt eller lättvindigt. Att skydda den personliga integriteten som vi kan använda avkodade data för att bedriva forskning och effektivisera samhällsservice blir en allt viktigare balansgång. En av de viktigaste myndigheterna på området är Datainspektionen, som fick ett uppdrag av regeringen. Det är bra att ett tydligt fokus sätts på integritetsfrågorna som blir allt viktigare i takt med ökad digitalisering generellt men också mer specifikt i ljuset av det nya regelverket kring EU:s nya dataskyddsförordning, GDPR. har myndigheten en viktig roll i att inte stoppa nya tekniska lösningar utan snarare bejaka och att i det arbetet se sig själv som en möjliggörare. Därför bör myndigheten vid sidan av den viktiga integritetsfrågan också få ett tydligt uppdrag att uppmuntra teknikutveckling och erbjuda förutsättningar att värna integriteten i en alltmer digitaliserad värld. I stället för att rakt av säga nej bör myndighetens roll bli att också hitta lösningar och arbeta tillsammans med företag och andra. Myndighetens uppdrag bör utvecklas till att mer än vara också av en rådgivande karaktär. Även den bästa nya tekniken behöver testas och många nya idéer uppstår i samband med praktiska experiment. Att se över regelverk och lagar är en viktig pusselbit för att åstadkomma ett mer tillåtande, öppet och innovativt klimat. kommer vi aldrig kunna skapa optimala testmiljöer av hela samhället. En del projekt är av sin natur bättre lämpade i mindre och avgränsade miljöer. Därför bör lagar, regler och offentliga myndigheter utformas och agera i syfte att underlätta och skapa förutsättningar för detta. väljer att förlägga sina investeringar och forskningsanläggningar och anställa personal är starkt kopplat till förutsättningar och konkurrenskraft. Vi behöver generellt en mer teknikneutral lagstiftning som möjliggör utveckling och innovation för att inte ska riskera att halka efter. Det går inte att politiskt förutse var nästa stora tekniska utveckling kommer att ske, men vi måste bli bättre på att skapa breda ramverk inom vilka den ska kunna ske. Därför bör det beredas möjlighet att inom ramen för vissa avgränsade områden eller platser utföra tester i kontrollerade miljöer i större utsträckning än . Det bör finnas enkla, förutsägbara, teknikneutrala och standardiserade förfaranden för att ansöka om möjligheten att få genomföra testbäddar. Regioner, kommuner, stadsdelar och andra avgränsade områden ska där så är lämpligt och under ordnade former kunna undantas från en del lagar och regler i syfte att testa, dokumentera och forska på nya innovativa lösningar. Många kommuner och landsting tar redan att visst ansvar för lokala testbäddar. Det är viktigt att i ett fortsatt arbete tillvarata de goda idéer och kunskaper som redan finns runt om i landet i detta arbete. Detta behöver inte inskränka sig till just digitala lösningar men intentionen är främst för nya tekniska lösningar inom exempelvis fintech, transporter, elanvändning, energieffektivisering, ny miljöteknik eller uppkoppling. Arbetet bör samordnas av exempelvis som ansvarig myndighet. Testbäddarna ska kunna genomföras med så lite byråkratiskt krångel som möjligt och regeringen, eller den myndighet regeringen bemyndigar, bör underlätta för denna typ av projekt. Det ska självklart ställas krav på ett vetenskapligt förhållningssätt, uppföljning och korrekt dokumentation. Regioner och kommuner bör aktivt kunna söka om att få vara med som pilotkommuner i olika projekt och där det är tillämpligt bör det tas i beaktande att skapa referensgrupper för liknande kommuner som inte blir pilotfall så att man kan jämföra utfall. Skattemässig hantering av virtuella varor var det vanligt att kunderna köpte ett datorspel och fick tillgång till alla virtuella föremål tillhörande det spelet. ser situationen annorlunda ut och många spel har inbyggda mikrotransaktioner. Med mikrotransaktioner har köparen av spelet möjligheten att köpa ytterligare virtuella föremål till spelet, ofta via en inbyggd spelshop. Ett exempel på detta är att kunden köper en virtuell guldfärgad tröja till sin spelkaraktär i spelet och för detta får kunden betala till speltillverkaren. Mikrotransaktionerna har blivit ett sätt för speltillverkarna att finansiera sin verksamhet och fortsätta att underhålla spelen med uppdateringar. När exempelvis information, program, spel, bilder, filmer eller musik levereras elektroniskt anses inte någon leverans av vara äga rum i skattelagstiftningens mening. Virtuella varor definieras mot samma bakgrund inte som en vara utan som en elektronisk tjänst. Vinstmarginalbeskattning för begagnade varor förutsätter enligt bedömningarna att försäljning skett av en fysisk vara. Digitaliseringen går i rasande tempo och skattelagstiftningen hänger i många delar inte med i utvecklingen. Försäljning av virtuella varor är ett exempel på hur skattelagstiftningen behöver ses över för att tillvarata den digitala ekonomins potential för att skapa tillväxt och jobb. Ungdomar som växt upp i en digitaliserad värld och med en vilja att starta ett företag möter alltför stora hinder då vår skattelagstiftning inte hänger med i utvecklingen. Regeringen bör därför tillsätta en utredning för att se över den skatterättsliga aspekten av handel med både nya och begagnade virtuella varor för att kartlägga hur vissa av dessa hinder skulle kunna tas bort. Lärdomar från säkerhetsskandalen på Tranportstyrelsen En förutsättning för en god informationssäkerhet är en god informationsgång. Ansvarsfördelning och informationsgång mellan regeringen och dess myndigheter måste vara tydlig så att kriser kan förebyggas. Vid händelse av en kris måste den kunna hanteras snabbt och säkert för att minimera skadeverkningarna. Dessvärre visade säkerhetsskandalen på Transportstyrelsen som avslöjades , och senare med de allvarliga brister och tillkortakommanden som uppdagades vid liksom i att det finns uppenbara brister i denna ansvarsfördelning och informationsgång. Delar av regeringen var medvetna om risken för att säkerhetskänslig information skulle kunna spridas i ett tidigt skede. Ändå delgavs inte den informationen övriga delar av regeringen eller ledde till åtgärder i tillräcklig utsträckning. Oavsett vem som bär det exakta ansvaret för vad påvisar det inträffade stora brister. Organisation och styrning, rutiner för samverkan, hantering av säkerhetskänslig information samt rutiner generellt för krishantering måste förbättras. För att stärka beredskapen generellt samt regeringens och myndigheters förmåga att hantera liknande händelser måste vi dra lärdom av det som inträffat. Inför valet förespråkade därför att det skulle tillsättas en statlig utredning som ska utvärdera och berörda myndigheters hantering av den situation som uppstod i samband med it-skandalen vid Transportstyrelsen. Tyvärr markerade en ovilja till en sådan utredning. Senast en sådan kommission tillsattes var just med anledning av informations-hantering, den gången i samband med tsunamikatastrofen 2005. Den enskilt viktigaste rekommendationen från den kommissionen var att tillsätta en centralt placerad krisfunktion på Statsrådsberedningen, vilket alliansregeringen gjorde. Under ledning valde den här regeringen tyvärr att ta bort krishanteringskansliet från Statsrådsberedningen. Utöver att gå till botten med den ansvarsutkrävning som måste ske i samband med en säkerhetsskandal likt den på Transportstyrelsen är en bred granskning viktig för att kunna dra värdefulla lärdomar kring hur vi kan stärka informationssäkerheten inom samt gentemot de statliga myndigheterna. Det behövs både för det förebyggande arbetet och för att minimera skadeverkningarna om eller när en kris inträffar igen. Med utgångspunkt i en bred utvärdering av det som varit skulle en sådan utredning utarbeta framåtblickande förslag som ska stärka statens förmåga till krishantering genom att till exempel föreslå förändringar av organisation. I rapport ”Granskning av Transportstyrelsens upphandling av it-drift” behandlas vikten av säkerhetsskydd, informationssäkerhet och it-säkerhet (att likställa med cybersäkerhet) utförligt, med slutsatsen att svenska myndigheter brister på dessa områden. Svenska myndigheters säkerhetsarbete har generellt inte hållit jämna steg med digitaliseringen och det är därför viktigt att det finns en tydlig ledning i det arbetet. Regeringen bör därför ta ledningen för att på ett operativt sätt stödja myndigheters säkerhetsarbete. Vikten av att värna den personliga integriteten och andra intressen som skyddas av offentlighets- och sekretesslagen är stor och statens egna myndigheters arbete kring detta måste förbättras. Den offentliga sektorns ansvar gentemot medborgarna att upprätthålla sekretess och den personliga integriteten är stort. Skandalen på Transportstyrelsen visade vilka farliga följder en bristande informationshantering kan få. När justitierådet presenterade sin granskning av Transportstyrelsens hantering var en av slutsatserna att situationen uppstått som en följd av ett kraftigt eftersatt arbete med informationssäkerhet samt en bristfällig kunskap om vilka viktiga uppgifter myndigheten har i sitt förvar och hur de ska hanteras. Ska vi klara omställningen till ett digitalt samhälle krävs en tydlig kompetensförsörjning och utveckling av ledningen inom den offentliga sektorn. Därför bör ett fortbildningskrav för personer på ledande platser inom den offentliga sektorn införas. Digitaliseringen innebär ett allmänt krav på effektivisering och modernisering inom den svenska förvaltningen och i detta ryms en stärkt kunskap och medvetenhet om hur informationssäkerheten ska förbättras. Åtgärda kompetensbristen inom informations- och cybersäkerhet Kompetensförsörjningen är en av digitaliseringens stora utmaningar, så även inom säkerhetsområdet. I ”Informationssäkerhetsarbete på nio myndigheter” som granskat informationssäkerheten på nio svenska myndigheter nådde ingen av myndigheterna upp i godkänd nivå i fråga om att säkra nyckelkompetens. Myndigheternas stora behov av relevant kompetens i kombination med den stora bristen på sådan generellt i är en situation som måste adresseras akut. arbetar brett i samhället med cybersäkerhetsfrågor där representanter för både försvarsmakten, myndigheter och näringsliv samverkar tätt. Till denna samverkan kan även universitet och högskolor läggas i syfte att ta ett heltäckande grepp kring kompetensbristen. Även i görs stora satsningar på utbildningar inom cybersäkerhet i syfte att förbereda studenter för både näringsliv och fortsatta studier. Här måste ta efter. Det är därför positivt att det, efter att påpekat bristerna , äntligen börjar hända något och att regeringen nu arbetar med ett nationellt center för cybersäkerhet. ser också positivt på att försvaret nu utbildar cybersoldater som ska stärka upp både försvarets och andra myndigheters cyberkompetens. Något som också påtalat varit nödvändigt. De övriga utbildningar i cybersäkerhet som erbjuds i är attraktiva men täcks till stor del av utländska studenter som vid avslutade studier ofta vänder hemåt. Till det senaste årets programstart upptogs två tredjedelar av de 800 erbjudna platserna av icke-EU-medborgare. Fall där länder har försökt betala sig förbi den reguljära ansökningsprocessen har också förekommit. Även om det självfallet inte tillåtits påvisar försöket både intresset för svenska utbildningar och problematiken. Lyckas vi inte utbilda fler som vill arbeta i efter studierna blir kompetensbristen svår att åtgärda, oavsett hur många utbildningsplatser som skapas. Det är viktigt att uppmuntra ansökningar till befintliga utbildningar inom cybersäkerhet på svenska universitet och högskolor men det handlar också om att svenska studenters grundkunskaper måste förbättras så att de står sig i konkurrensen. Det arbetet måste inledas i tidiga skolår genom att väcka fler elevers nyfikenhet för och kunskap i relevanta ämnen. Givet det faktum att majoriteten av utbildningsplatserna går till icke-EU-medborgare som inte stannar i bör fler vägar för att säkra den svenska kompetensförsörjningen övervägas. Ytterst får kompetensbristen inverkningar på rikets säkerhet om vi inte kan garantera en robust personalförsörjning inom cybersäkerhet. De utländska studenterna betalar visserligen en avgift för sina studier, men efter avslutad utbildning vänder de ofta hemåt och kompetensen försvinner därmed ur landet. Svenska studenter kan ha svårt att konkurrera med studenter med betyg från många andra länder. I flera länder i samt även i bedöms betygsfusket vara utbrett. Effekterna är dels att svenska studenter får än svårare att konkurrera och att studenternas kunskapsnivå polariseras, där elitstudenter antas tack vare sina toppbetyg som studenter som fuskat sig in har svårt att hänga med i undervisningen. Risken för avhopp ökar också i och med detta vilket i vissa fall kan leda till att utbildningarna i praktiken står halvtomma, trots det hårda söktrycket. I kombination med förslag om talangvisum och andra åtgärder för att få kompetens att stanna i kan fördelningen och behörighetskraven på dessa utbildningar ses över. Växla upp tempot kring 5G Företag och nya innovationer kan inte fullt ut utvecklas om den tekniska nivån i vår uppkoppling inte uppdateras. Politiken har därför ett stort ansvar för en påskyndad utbyggnad av fiber och för att driva på utvecklingen av 5G. vill därför växla upp tempot för att möjligt få en europeisk infrastruktur för 5G på plats med målet om en fullvärdig digital inre marknad. Utbyggnaden av 5G kommer att vara avgörande för att möta behovet av högre överföringshastigheter, större datamängder och bättre kvalitet för mobila enheter. Det är också en förutsättning för ”Internet of Things” (IOT) där alltfler enheter och produkter komma att kräva uppkoppling. Alltifrån smarta kylskåp till självkörande bilar, elnät och trygghetslarm är exempel på en utveckling som är beroende av ett framtida 5G-nät, liksom tjänstesektorn, finanssektorn och samhällsekonomin i stort. Experter bedömer att ingen teknik kan koppla upp och koppla samman allt och alla som 5G, och behöver därför vara fortsatt drivande i den europeiska harmoniseringen av frekvenser för 5G och 5G-utbyggnad. Spektrumharmonisering kan liknas vid en telefonlinje; för att den ska göra någon nytta måste linjen knyta samman två telefoner. På samma sätt måste tekniken för 5G verka inom samma frekvensbredd för att dataöverföringen ska kunna sammanföras mellan två enheter. Utformningen av spektrumharmonisering måste därför hanteras på ett gränsöverskridande plan genom långa och harmoniserade licenstider om eller längre, samt koordinerade auktionsförfaranden. En frekvenstilldelning som inte är harmoniserad med övriga är i praktiken värdelös. Därför är arbetet med frekvensharmonisering inom EU direkt avgörande för utvecklingen av 5G. vill att ska verka för att en gemensam europeisk infrastruktur för 5G finns på plats tidigt 2020, med målet om en fullvärdig digital inre marknad. Den kanske enskilt viktigaste funktionen inom EU är den inre marknaden.