mot · H7023266 · 2019-10-03 00:00:00 — Sociala myndigheter behöver finnas med i bilden för att resultat ska uppnås i dessa delar. Men det behövs också metoder för att få fram bostäder för dessa grupper. Även om många bor i befintligt bestånd, måste också nya bostäder tillkomma som kan komma till användning för sociala ändamål. Att bygga hela områden i detta syfte är dock inte en tilltalande modell. Snarare bör vi inrikta oss på att enskilda bostäder i såväl befintligt bestånd som i nybyggnation kan vikas för detta ändamål. Det är viktigt att kommuner prövar sig fram för att finna modeller för detta, behöver frågan utredas för att finna framkomliga vägar till en bättre lösning för utsatta människor. Också när det gäller det ägda boendet är trösklarna in på marknaden höga. I storstadsregionerna är de höga bostadspriserna ett hinder i sig. Men de skärpta amorteringskraven har ytterligare försvårat för många att köpa sin bostad. För den som är ny i , ung, eller kanske separerad är det svårt att få bostadslån, trots att man i många fall har en fullt normal inkomst. Detta leder givetvis till problem för många, som hamnar i en mycket oviss situation. Särskilt mot bakgrund av de långa köer vi har till hyresmarknaden. Därför vill att det skärpta amorteringskravet utvärderas i syfte att pröva effekterna av att det avskaffas. Vi vill dessutom se över möjligheten att införa ett riktat bosparande för unga. Teknikutvecklingen inom byggsektorn går snabbt. Klimatfrågan är kanske det största skälet till denna utveckling. Medvetenheten i branschen är stor, men mycket arbete återstår för att ställa om hela byggsektorn och nå nettonollutsläpp. För är det en självklarhet att ska vara världsledande när det gäller klimatsmart byggande. Men behöver också vara i framkant när det gäller att planera hållbart. Med klimatförändringarna kommer våra hus och fastigheter att utsättas för nya prövningar. Större krav kommer att ställas på dagvattenhantering, energieffektivitet, hållbar mobilitet med mera. Ambitiösa klimatmål för som helhet behöver också avspegla sig i bostadsbyggandet. Takytor bör betraktas som en resurs för energiproduktion, dagvattenhantering och ekosystemtjänster. Skäl finns också att utreda krav på byggnaders klimatpåverkan som successivt minskar utsläppen från bostadsbyggandet, och styr mot målet om klimatneutralitet. Trä har stor potential som byggnadsmaterial och eftersom klimatpåverkan från nybyggnation behöver minska är det också angeläget att öka byggandet i trä. När klimatkrav och liknande regelverk utformas är det viktigt med teknikneutralitet. Allt kan inte byggas i trä, därför måste allt byggande, oavsett material, vara en del av den gröna omställning som hela samhället måste genomföra. Därför ska regler och styrmedel också bidra till att stimulera forskning och utveckling, och möjliggöra att byggtekniker och materialval kan göras utefter de förutsättningar som råder på platsen, och utifrån byggnaders användningsområde. Mot bakgrund av ovanstående är det viktigt att tydliga krav ställs också på kraftiga utsläppsminskningar och i förlängningen klimatneutralitet också i förhållande till användandet av betong som byggmaterial. Detta kräver inte minst att forskning kring nya tekniker främjas. Åtgärder för att stärka den biologiska mångfalden måste integreras tydligare i stadsplaneringen. Det ska vara en självklarhet att ytor som det offentliga förfogar över brukas och används på ett sätt som gynnar den biologiska mångfalden. Många infrastrukturmiljöer, såsom vägkanter, banvallar, stationsområden, trädsäkringszoner, bangårdar och flygplatser har stor potential att utgöra attraktiva miljöer och spridningsvägar för exempelvis pollinatörer. För är det viktigt att beslut fattas nära de människor som berörs av dem. Den statliga nivån bör skapa förutsättningar genom kunskapsspridning, anpassa nationella regelverk och utveckla tekniska standarder, men decentralisera ansvar och befogenheter. Det handlar helt enkelt om att stärka den lokala miljö- och klimatmakten. saknas till exempel en enhetlig definition av bilpooler, vilket gör det svårt att lokalt fullt ut stödja denna utveckling. Trots att det genom bilpooler finns betydande möjligheter att tillföra en ny typ av mer klimatsmart mobilitet utan att behöva använda värdefull mark till parkeringsplatser snarare än bostäder. Kommuner som vill ska också ha möjlighet att satsa på spjutspetsprojekt eller testa nya tekniker. Men det ska också vara möjligt att gå fram med lokala miljöregler inom ramen för grön samhällsplanering. Att exempelvis förbjuda biltvätt på gatan kan ha stor betydelse för att begränsa kemikalier i dagvatten. Avfallet från byggnation, rivning och anläggning antas, om man inkluderar asfalt, uppgå till . Metaller, glas, plast och trä tas med i statistiken. Det finns en omfattande handel med begagnat byggmaterial och olika komponenter, allt från fönster och dörrar till toalettstolar och handfat. Återvunnet byggmaterial som inte anses hålla en hög kvalitet bör inte återanvändas. Men kunskapsuppbyggnaden när det gäller återbruk och återvinning av byggmaterial behöver öka. Det behöver också utvecklas byggmetoder och konstruktioner som underlättar återvinning. Trygga och levande städer En modern samhällsbyggnadspolitik måste också syfta till en trygg stadsmiljö. Ofta kan relativt enkla insatser göra stor skillnad för den upplevda tryggheten. Det kan exempelvis handla om hur man placerar och utformar buskage och planteringar, men också belysning och liknande åtgärder. Det är viktigt att erfarenheter på detta område kan delas mellan olika kommuner, så att framgångsrika stadsutvecklingsprojekt kan inspirera kommande åtgärder på andra platser. Viktigt är också att bygga en levande stadsmiljö där folkliv och verksamheter bidrar till att öka tryggheten. Det underlättas till exempel genom att skapa levande och öppna gaturum, och genom att undvika att bygga mörka ”bakgator”. I många av våra städer kännetecknas stadsmiljöer och stadsdelar som upplevs som otrygga ofta av att de omges av olika former av barriärer som gör dessa stadsdelar till isolerade öar. Det bidrar inte sällan till en ökad känsla av isolation och därmed segregation. Trygga städer handlar dock inte enbart om en trygg yttre miljö. har vi också sett hur bostadsrättsföreningar råkat ut för situationer där styrelseledamöter mer eller mindre kapat föreningen i syfte att tillskansa sig pengar från densamma. För de bostadsrättsinnehavare som utsatts för detta har det inneburit svåra ekonomiska. Bostadsrätten är starkt förknippad med föreningsstrukturen och medlemmarnas engagemang i det egna boendet – det individuella ansvaret är viktigt. För att motverka de typer av missbruk som nämns ovan bör ett nationellt bostadsrättsregister skapas, där bland annat föreningarnas pantsättning framgår. Det skulle underlätta för de förtroendevalda och öka transparensen. Mäklaransvaret bör ses över för att säkra att fullgod information om en bostadsrättsförenings ekonomi överlämnas till köparen. Regeringen bör agera i enlighet med SOU 2017:31 om stärkt konsumentmakt på bostadsrättsmarknaden samt utreda om det finns ytterligare skäl att lagstifta på området. Hälsoeffekterna av höga bullernivåer är väl belagda. Och det är viktigt att begränsa buller i miljöer där människor ska bo och vistas. behöver regler och krav vara proportionerliga och anpassade till de tekniska möjligheter som finns när det gäller att minska bullret, exempelvis genom olika byggtekniker eller andra åtgärder i närmiljön. Hur buller mäts vid våra bostäder är också en fråga som länge diskuterats. menar att det finns skäl att lägga större vikt vid bullernivåer innanför fasad än utanför. Detta eftersom teknikutvecklingen gjort att det är möjligt att skapa tysta inomhusmiljöer också i bullerutsatta områden. Bakgrunden till att vi ser detta som nödvändigt är att behovet av fler bostäder och effektivt markutnyttjande är mycket stort. Och i flera fall är inte gamla regelverk längre rimliga om vi vill bygga täta, attraktiva städer med god tillgång till kollektivtrafik och levande stadsmiljöer. Utomhusmiljöer såsom skolgårdar är per definition inte lika skyddade som våra bostäder. Här är det därför viktigt att ta ett betydande ansvar när nya planer tas fram och att aktivt arbeta för att minska buller. Men lika viktigt som att kartlägga bullret på den plats där en skola planeras är att utvärdera vilka möjligheter som finns att begränsa bullret i samband med byggnation. Detta för att inte omöjliggöra exploatering där sådan kan göras på ett bra sätt även om miljön i grunden är bullerutsatt. Den nationella samordning i bullerfrågor som bedrivs av ansvariga myndigheter är därför viktig och bör utvecklas. har kommunerna ett viktigt ansvar att ta i samband med planeringen. Såväl nationellt som lokalt finns behov av att utveckla arbetet med bullerfrågor. Detta för att kunna sprida goda exempel och ge stöd i dessa komplicerade frågor också till små kommuner som inte alltid har full kapacitet att på egen hand utveckla lösningar. Parallellt med detta är det viktigt att främja forskning i syfte att stärka arbetet med miljökvalitetsnormen för buller.