mot · H6023093 · 2019-04-29 00:00:00 — med anledning av prop. 2018/19:100 ekonomiska vårproposition Under har den rikaste procentens andel av de totala inkomsterna fördubblats. har de kroniskt sjukas och funktionsnedsattas ekonomiska standard försämrats och allt fler tvingas leva i ekonomisk utsatthet. Även de med jobb och hyfsade inkomster har halkat efter den ekonomiska eliten på grund av en alltmer urholkad välfärd, förfallen infrastruktur och sämre socialförsäkringar. Ojämlikheten visar sig i medellivslängd, hälsa och uppväxtvillkor. Dessutom har skattesystemets omfördelning från hög- till låginkomsttagare minskat . har minskat sin progressivitet och omfördelning mest av EU:s 15 kärnländer, och vi har därför det minst omfördelande skattesystemet från hög- till låginkomsttagare bland dessa länder. Med den takt inkomstskillnaderna växt riskerar vi att gå förbi . Förmögenhetsfördelningen i vårt land är oerhört skev. vill se en ekonomisk politik som innebär att de rikaste får dela med sig och bidra efter förmåga, att välfärden stärks och byggs ut, att politiken når landsbygd och förorter, att tryggheten ökar och att vi hjälper varandra. Så bygger vi ett samhälle som håller ihop och där vi tar hand om varandra. har en ekonomisk politik för förändring och jämlikhet. Regeringens proposition visar tydligt att den ekonomiska politiken inte avses användas för att komma till rätta med ojämlikheten. Det är tydligt att S/MP-regeringen går åt höger och att den politik de tagit fram i 73-punktsuppgörelsen kommer att öka inkomstklyftorna i samhället och försvaga den ekonomiska utvecklingen. Inte minst visar aviseringarna om värnskatten, dvs. skattesänkningar för de mest välbeställda, på detta liksom alltför otillräckliga höjningar av statsbidraget till kommunsektorn och att ekonomiskt utsatta inte ser ut att kunna vänta sig några förstärkningar. Det faktum att regeringen väljer att inte lägga tillbaka centrala jämlikhetsreformer som försvunnit i och med att M/KD-budgeten gick igenom i är ytterligare tecken på högervridningen. Priset för detta betalar unga och gamla i minskad tillgång till välfärden och nedpressad framtidstro. I denna motion presenteras förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken. Följande principer bör vara styrande för den ekonomiska politiken: Klimatomställningen måste synas tydligt i den ekonomiska politiken. Offentliga investeringar ska öka i utbyggd järnväg och i tillgången till busstrafik, i förnybar energi, vattenförsörjning, fiber, laddinfrastruktur och ny teknik. Det behövs ett nytt skattesystem som omfördelar från hög- till låginkomsttagare. Skattekvoten ska öka så att vi kan bygga ut välfärden med bättre kvalitet, inte bara bibehålla dagens kvalitet. Vård, skola och omsorg behöver tiotals miljarder för att enbart klara dagens kvalitet. Kapitalinkomster, stora förmögenheter, arv och höga inkomster ska beskattas mer än . Låg- och medelinkomsttagare ska betala något mindre i skatt. Sjuka och arbetslösa ska betala samma skatt på en given inkomst som övriga i samhället. Vi vill se systematiska och långsiktiga satsningar på förbättrade löner och arbetsvillkor inom vård och omsorg. Vi måste kraftsamla kring bostadsbristen och genomföra ett bostadsprogram med statliga topplån till byggherrar, att staten bygger upp en egen kapacitet med ett eget byggbolag för att bygga energieffektiva hyresrätter med rimliga hyror och utökade investeringsstöd för byggande i hela landet. Sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen ska stärkas. Alla kan vi ha oturen att bli sjuka eller förlora jobbet. Men är regelverken alldeles för hårda och utestängande. Det leder till att många inte omfattas av försäkringarna eller får avslag på sina ansökningar om t.ex. sjukpenning eller sjukersättning. Det är inte rimligt. Därför föreslår vi att regelverken ändras och ersättningsnivåerna höjs. Ingen ska behöva känna ekonomisk utsatthet i en svår livssituation. Skatteutjämningssystemet ska ses över. Boende i eller ska inte behöva betala betydligt mer i kommunalskatt än de boende i eller . Det är inte heller rimligt att tillgången till service, sjukvård och statlig service ska utarmas för att man bor på landsbygden. Tillgången till välfärd, service och infrastruktur måste stärkas på landsbygden och i förorterna. 3 Förslag till riksdagsbeslut 4 Det ekonomiska läget 4.2 Utvecklingen på arbetsmarknaden 4.4 Utvecklingen i kommunsektorn 5 riktlinjer för den ekonomiska politiken 5.3 Skattesystemets betydelse för omfördelning 5.4 Det finanspolitiska ramverket 6.1 Mer pengar till kommunsektorn 6.2 Stoppa vinstjakten i välfärden 6.3 Jämlik sjukvård med hög kvalitet 6.6 En mänsklig sjukförsäkring 6.7 Ett pensionssystem med pensioner som det går att leva på 6.9 Kultur för alla 7 Ett hållbart arbetsliv med plats för fler 7.1 Arbetsförmedling, utbildning och arbetsmarknadsåtgärder 7.4 Inkludering och antidiskriminering 8.4 Hållbara näringar och friska ekosystem 11 Ett rättvist skattesystem 11.1 Målen för skattepolitiken 11.4 Kapital- och egendomsskatter 3 Förslag till riksdagsbeslut godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 5–11 i motionen). avslår den föreslagna ändringen av ändamål och verksamheter som ska innefattas i utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid samt utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning (avsnitt 9 i propositionen). 4 Det ekonomiska läget Efter en längre tids stark ekonomisk utveckling mattades den globala tillväxten av under tredje och fjärde kvartalet 2018, inte minst i euroområdet och i . Tillväxten i global BNP beräknas minska jämfört med och landa strax under det historiska genomsnittet på . Den ekonomiska utvecklingen i euroområdet tyngs av svag utveckling i bl.a. och . Den amerikanska tillväxten beräknas växla ned, om än från höga nivåer. Utvecklingen i är osäker, även om det finns vissa tecken på att deras ekonomiska stimulanser håller på att få fäste. Sammantaget är det globala konjunkturläget osäkert, där utfallet och effekterna av brexit och de pågående handelssamtalen mellan och är svårbedömda. Utvecklingen på de finansiella marknaderna har kännetecknats av tvära kast . Världens börser föll kraftigt , bl.a. som ett resultat av stigande räntor, främst i , och dystra tillväxtprognoser. Sedan vände allt , och börserna har i skrivande stund nästan hämtat tillbaka hela fallet . Det som framför allt fått börserna på bättre humör är en ganska drastisk omsvängning av den amerikanska . Från att ha signalerat om fortsatta räntehöjningar förefaller nu Fed ha tagit en paus beträffande räntehöjningarna. Den svenska ekonomin är fortfarande stark, men konjunkturtoppen har passerats. Bostadsbyggandet väntas minska även för att plana ut . expansiva penningpolitik har inneburit en rejäl kronförsvagning. Trots kronförsvagningen har överskottet i bytesbalansen minskat från åren kring finanskrisen till 2018. Vinstnivåerna i valutaexponerade branscher är dock alltjämt höga, varför det är svårt att se något generellt konkurrenskraftsproblem i svensk industri. De främsta orsakerna till de lägre bytesbalansöverskotten (som i sig inte är något negativt) förefaller snarare vara kapacitetsbegränsningar i exportindustrin och en hög importtillväxt i spåren av en stark inhemsk efterfrågan. Den svenska arbetsmarknaden har varit stark , inte minst . Sysselsättningen väntas växa också , om än i betydligt långsammare takt. Med en fortsatt tillväxt av arbetskraften som inte möts av motsvarande uppgång i sysselsättningen väntas arbetslösheten stiga något och . 4.2 Utvecklingen på arbetsmarknaden Sedan arbetsmarknaden bottnade i spåren efter finanskrisen har arbetsmarknaden utvecklats starkt. Även av konjunkturell avmattning har arbetsmarknaden utvecklats förhållandevis väl. Framför allt har andelen sysselsatta, sysselsättningsgraden, utvecklats starkt och ligger klart över nivåerna . Figur 1 Sysselsättningsgrad och arbetslöshet, 2001–2019 Säsongsrensad trend, månadsvärden Källa: SCB (). Även arbetslösheten har sjunkit, men den ligger fortfarande på höga nivåer i ett längre historiskt perspektiv. Utvecklingen av den sammanlagda arbetslösheten döljer emellertid framväxten av en alltmer tudelad arbetsmarknad. En växande andel av de arbetslösa tillhör de grupper som enligt Arbetsförmedlingen är ”utsatta”. Med utsatta grupper menas de grupper som historiskt haft en svag ställning på arbetsmarknaden. Dessa grupper är äldre (55–), utomeuropeiskt födda, individer med som mest förgymnasial utbildning samt personer med funktionsnedsättning. Figur 2 Inskrivna arbetslösa vid Arbetsförmedlingen, tusental Figuren ovan visar antalet inskrivna vid Arbetsförmedlingen fördelat i kategorierna ”utsatt ställning” och ”övriga”. Som framgår av figuren har arbetslösheten för gruppen övriga minskat kraftigt . Arbetslösheten i denna grupp närmar sig nivåer som tidigare brukade beskrivas som full sysselsättning. Utvecklingen för de grupper som har en utsatt ställning på arbetsmarknaden har inte varit fullt lika bra. Antalet arbetslösa i denna grupp har tvärtom ökat . Framför allt har antalet arbetslösa ökat i grupperna utomeuropeiskt födda och nyanlända. Men ökningen i dessa grupper handlar inte om att andelen arbetslösa i dessa grupper ökat, utan att de blivit fler, vilket i sin tur beror på en hög flykting- och anhöriginvandring . Andelen arbetslösa bland utrikes födda har tvärtom gått ned och sysselsättningsgraden gått upp . Sysselsättningsgraden bland utrikes födda är också förhållandevis hög i vid en internationell jämförelse, särskilt när man beaktar att andelen flyktingar bland de utrikes födda är hög i . Sammantaget visar statistiken ändå på en utveckling mot en tudelad arbetsmarknad där vissa grupper har betydligt lägre jobbchanser än andra. Detta ställer nya krav på arbetsmarknadspolitiken. Många av de arbetslösa saknar grundläggande utbildning i form av gymnasieexamen. Arbetsförmedlingen bör därför ges större möjligheter att anvisa arbetssökande till olika former av yrkesutbildningar inom yrkesvux, yrkeshögskola och högskola. M/KD-budgetens besparingar på Arbetsförmedlingen, som regeringen valt att behålla, kommer att få allvarliga konsekvenser för dessa grupper. Den svenska arbetsmarknaden har också kännetecknats av växande matchningsproblem. Ett sätt att mäta hur väl matchningen på arbetsmarknaden fungerar är att relatera arbetsmarknadsläget till sannolikheten för arbetslösa att få jobb. Arbetsmarknadsläget definieras som antalet lediga jobb i förhållande till de arbetslösa. Jobbchansen visar andelen arbetslösa som under ett kvartal gått till sysselsättning. Det normala sambandet mellan dessa är att jobbchanserna ökar i takt med att arbetsmarknadsläget förbättras. I figuren nedan ser man en trendmässig förbättring av arbetsmarknadsläget och framåt. Men jobbchanserna har inte ökat i samma utsträckning. De har tvärtom trendmässigt legat ganska . Detta indikerar att matchningsfunktionen på arbetsmarknaden har försämrats. Figur 3 Jobbchans och arbetsmarknadsläge Andel av arbetslösa, säsongsrensade kvartalsvärden Källa: , Konjunkturläget, . Försämrad matchning har resulterat i att många företag uppger att de har svårt att hitta personal med efterfrågad kompetens. Detta har särskilt gällt inom tillverkningsindustrin och vissa tjänstebranscher samt för yrken som datakonsulter, arkitekter och tekniska konsulter. I takt med att konjunkturen mattas av väntas också bristtalen sjunka, om än från höga nivåer. [1] Problemen med matchningen på arbetsmarknaden visar att arbetsmarknadspolitiken behöver bli bättre. Mer resurser behöver satsas på utbildning och kunskapshöjande insatser som rustar de arbetssökande för att bättre möta arbetsmarknadens efterfrågan. Den ekonomiska ojämlikheten har ökat i de flesta västländer . är inget undantag, tvärtom. Faktum är att är det OECD-land där den ekonomiska ojämlikheten ökat mest . [2] I figuren nedan visas förändringen av de disponibla inkomsterna (såväl inklusive som exklusive kapitalinkomster) per decilgrupp . Figur 4 Förändring av disponibel inkomst per k.e., inkl. kapitalvinst, 1991–2017 Fasta priser, procentuell förändring. Källa: SCB. Som framgår av diagrammet har inkomsterna i de övre inkomstskikten ökat betydligt mer jämfört med de lägre inkomstskikten. Inkomsterna (inkl. kapitalvinster) i de två översta decilgrupperna har ökat respektive , medan inkomsterna i de två lägsta grupperna endast har ökat . Av figuren går det också att utläsa att inkomstskillnaderna ökar mer när kapitalvinster ingår i inkomstmåttet. Detta är framför allt tydligt i den översta decilen. Inkomsterna från kapital har ökat markant och uppgick till (se figur 5 nedan). Figur 5 Inkomst av kapital, 1995–2017, mdkr, priser Källa: SCB. Kapitalinkomsterna är väldigt koncentrerade till den översta inkomstdecilen. Som framgår av figuren nedan går av kapitalinkomsterna till den tiondel av befolkningen som har de högsta inkomsterna. Bryter man ned fördelningen av kapitalinkomsterna inom denna grupp framgår att det mesta går till den hundradel av befolkningen som har högst inkomster. Av totala kapitalinkomster går till den rikaste hundradelen. I () rapport görs bedömningen att ungefär hälften av de ökade klyftorna kan härledas till kapitalinkomsterna. [3] Kapitalinkomsterna är också ojämnt fördelade mellan kvinnor och män, där kvinnornas andel av de totala kapitalinkomsterna uppgår till . Figur 6 Inkomst av kapital per decil, 2017, tkr Källa: SCB. Inkomstutvecklingen i den nedre delen av inkomstfördelningen förklarar också en del av den ökade ojämlikheten. I dessa inkomstskikt utgör transfereringarna en större andel av inkomsten än i de högre inkomstskikten. Och, som framgår av tabell 1 nedan, har dessa inte ökat lika snabbt som lönerna. Ett värde på t.ex. 0,8 visar att ersättningen ökat mindre än inkomstindex. Ersättningarna i de flesta transfereringssystemen har utvecklats sämre än lönerna . har tak och ersättningsnivåer i flera av försäkringarna höjts, i flertalet fall som ett direkt resultat av medverkan i budgetförhandlingarna. Men den allmänna bilden består; värdet av de flesta socialförsäkringarna har urholkats . Den bilden bekräftas av statistik; se figur 7 nedan som visar hur utgifterna för socialförsäkringen utvecklats i förhållande till BNP. Tabell 1 Förändring av ersättningen 1995–2015 i ett urval av transfereringssystem Förändring i förhållande till inkomstindex Lägsta dagersättning i a-kassa Högsta dagersättning i a-kassa Föräldraförsäkring, grundnivå* Föräldraförsäkringen, lägstanivå** Garantipension*** Sjukersättning, garantinivå** Ekonomiskt bistånd**** Studiemedel***** *) Avser 2002–2015. **) Lägstanivån likställs med de garantidagar som fanns . ***) Avser 2003–2015. ****) Avser 1998–2015, ekonomiskt bistånd för en ensamstående förälder med två barn. *****) Avser 1999–2015. Källa: VP17, bilaga 2, s. 17. Figur 7 Socialförsäkringens utgifter i förhållande till BNP, 1980–2017 Källa: (2018), Socialförsäkringen i siffror 2018. Att inkomsterna i den nedre delen av inkomstfördelningen växt relativt långsamt syns också i statistiken över andelen relativt fattiga. Med relativt fattiga avses personer med inkomster som understiger av medianinkomsten. uppgick andelen relativt fattiga till av befolkningen. hade denna grupp vuxit till . De ökande inkomstskillnaderna påverkar naturligtvis förmögenhetsfördelningen. Dessa är betydligt mer ojämlikt fördelade än inkomsterna. Den rikaste tiondelen äger av alla förmögenheter, och den rikaste äger av den privata förmögenheten. [6] I figuren nedan, från SNS:s Konjunkturrapport , visas förmögenhetsfördelningen i –2012, mätt som Gini-koefficientens utveckling. [7] Som framgår av figuren var förmögenhetsfördelningen förhållandevis , för att sedan öka markant med start –2009. Rapportförfattarna menar att huvudförklaringen till ökningen ligger i stigande bostadspriser. De poängterar också att det är svårt att dra några säkra slutsatser om förmögenhetsfördelningen på grund av brister i förmögenhetsstatistiken. Förmögenhetsfördelningen är också kopplad till kön. Tankesmedjan har studerat detta. De finner att män kontrollerar av det privata aktieinnehavet, av den privatägda skogen och av jordbruksfastigheterna. Figur 8 Förmögenhetsfördelningen i –2012 (Gini-koefficient) Källa: SNS (2018), , Kapitalbeskattningens förutsättningar. Den ökade ojämlikheten är främst ett resultat av politiska beslut. Avregleringen av finansmarknaderna , den stora skattereformen, 90-talskrisen och den därpå följande budgetsaneringen, pensionsreformen, slopade eller minskade skatter på förmögenheter, arv, gåvor, fastigheter och kapitalinkomster, urholkade och försämrade socialförsäkringssystem, liberaliserad arbetsmarknad, försvagade fackförbund och sex stycken jobbskatteavdrag har alla bidragit till ökade klyftor. Den förda penningpolitiken sedan finanskrisen kan också ha bidragit till ökade klyftor. Den expansiva penningpolitiken med låga räntor och s.k. kvantitativa lättnader har varit nödvändig ur ett stabiliseringspolitiskt perspektiv och för att värna inflationsmålet. Men den har också bidragit till att blåsa upp tillgångspriser och gjort det lönsamt för företag att låna till återköp av aktier i de egna bolagen, vilket bl.a. gynnat aktieägarna i bolagsledningarna. 4.4 Utvecklingen i kommunsektorn Sysselsättningen i kommunsektorn utvecklades väl under förra mandatperioden. Figuren nedan visar hur den kommunfinansierade sysselsättningen har utvecklats per invånare . Som framgår av figuren föll sysselsättningen brant som en följd av 90-talskrisen och den därpå följande budgetsaneringen. Sysselsättningen per invånare bottnade omkring 1997 och steg sedan trendmässigt till 2006. Den kommunfinansierade sysselsättningen utvecklades sedan svagt under den borgerliga regeringsperioden. sjönk den per invånare . Utvecklingen var ett resultat av finanskrisen och av att den borgerliga regeringen prioriterade skattesänkningar före pengar till välfärden. En annan förklaring var att antalet timmar per sysselsatt ökade , t.ex. i form av att personer som arbetade deltid gick upp i arbetstid. ökade den kommunfinansierade sysselsättningen per invånare . Figur 9 Kommunfinansierad sysselsättning per 1 000 invånare, 1993–2018 Källa: VP18. Framöver står kommunsektorn inför mycket stora utmaningar. Det handlar främst om den förändrade demografiska utvecklingen. Andelen äldre ökar som det kommer att ske en stor ökning av antalet elever i . För att få perspektiv på de kommande behoven kan vi studera hur de demografiskt betingade utgifterna ökat historiskt. ökade dessa med i genomsnitt . ökade de med i genomsnitt. Medan prognosen –2022 är att de i genomsnitt kommer att öka med . Även på inkomstsidan väntas en ofördelaktig utveckling , vilket gör kommunsektorns situation än mer prekär. ökade kommunsektorns reala skatteunderlag med i genomsnitt . Det var nästan en fördubbling mot den föregående konjunkturcykeln (2000–2007). Den goda utvecklingen av skatteunderlaget 2007–2018 berodde på en rad olika faktorer. Perioden innefattade en konjunkturell återhämtning efter finanskrisen –2009. Till det ska läggas att befolkningen i arbetsför ålder ökade förhållandevis snabbt som sysselsättningsgraden steg. För perioden –2022 väntas det reala skatteunderlaget sjunka tillbaka till en tillväxttakt på i genomsnitt . [10] Kombinationen av en svag utveckling av skatteunderlaget och stigande utgifter på grund av den demografiska utvecklingen sätter kommunsektorn under ekonomisk press . 5 riktlinjer för den ekonomiska politiken I takt med den ökade ojämlikheten har det kommit en rad nya forskningsresultat om orsakerna bakom den ökande ojämlikheten och dess effekter. identifierar i sin banbrytande bok i det tjugoförsta århundradet att avkastningen på kapital trendmässigt är större än tillväxttakten i ekonomin, och att när avkastningen på kapital är större än den ekonomiska tillväxten kommer, allt annat lika, ojämlikheten i samhället att öka. Till denna ekonomiska mekanism lyfter Piketty fram förändrade skatteregler och avreglerade finansmarknader som politiska beslut som ytterligare ökat ojämlikheten. Ett annat banbrytande verk om ojämlikheten och dess effekter ges i . Wilkinson och K. Pickett. Författarna går igenom och sammanställer forskning om ojämlikhet, hälsa och sociala problem. I boken visar de på en stark koppling mellan ojämlikhet och en rad olika sociala och hälsorelaterade indikatorer. När ojämlikheten ökar tenderar skolresultat, förväntad livslängd, social rörlighet, psykisk ohälsa, droganvändning, tonårsfödslar, fetma och kriminalitet att utvecklas negativt. I sin analys betonar Wilkinson och Pickett människan som social varelse, vars självuppfattning och välmående delvis beror på hennes ställning i den sociala hackordningen. I ojämlika samhällen får klass och status ökad betydelse och påverkar hur vi i ett samhälle ser på varandra. har också allt fler ekonomer och institutioner visat att ökad ojämlikhet påverkar den ekonomiska tillväxten negativt. uppskattar i en rapport att den ökade ojämlikheten har minskat den sammanlagda BNP-tillväxten i en studie över 19 . [11] För del finner en annan OECD-studie att den ökade ojämlikheten har minskat den sammanlagda BNP-tillväxten med , se figur 10 nedan. [12] Även en finner ett starkt samband mellan ökad ojämlikhet och minskad tillväxt. Figur 10 Effekt på den kumulativa tillväxten, BNP/capita, 1990–2010 till följd av förändringar i ojämlikhet –2005 Källa: Cingano, F. (2014), Trends in Income Inequality and its Impact on Economic Growth. Anm.: ”Actual” är den faktiska tillväxten. ”Impact on inequality” (på tillväxten) är baserat på förändringar i ojämlikhet i för perioden –2005. ”Counterfactual” är skillnaden mellan de två. Figuren ovan visar den uppskattade effekten av förändrad ojämlikhet –2005 på den samlade ekonomiska tillväxten per capita för perioden –2010. Som framgår av figuren bedöms förändringar i ojämlikheten ha minskat tillväxten i de flesta av de studerade länderna. hör till de länder där den ökade ojämlikheten påverkat tillväxten förhållandevis mycket. Noterbart tidsperioden för förändringar av ojämlikheten är, som nämnts ovan, 1985–2005. Därefter har den ekonomiska ojämlikheten i fortsatt att öka, varför det finns skäl att tro att effekterna på tillväxten är än större. Sammanfattningsvis kan vi alltså konstatera att ett samhälle har mycket att vinna på att driva en politik för ökad jämlikhet. Detta kommer att prägla politik. Full sysselsättning och ökad jämlikhet är de övergripande målen för ekonomiska politik. Tryggheten på arbetsmarknaden ska värnas genom stärkt arbetsrätt. Skattepolitiken ska läggas om med höjd skatt på höga inkomster och sänkt skatt för låg- och medelinkomsttagare. Skatt på förmögenheter, arv och gåvor ska införas som miljöskatterna skärps. Socialförsäkringarna ska stärkas. Den som blir sjuk ska inte behöva gå från hus och hem och när man blir gammal ska man ha en pension som det går att leva på. I denna motion drar vi också upp riktlinjerna för en stor satsning på välfärden. Skolan ska vara likvärdig och ge alla elever samma möjligheter till en bra utbildning. Hur mycket elever lär sig beror alltmer på vilken skola de hamnar i och vilka föräldrar de har. Så behöver det inte vara. I denna motion presenterar vi också riktlinjerna för en ny bostadspolitik. Alla människor ska ha möjlighet till ett eget hem till en rimlig kostnad. Så är det inte i bostadsbristens . Bristen på bostäder begränsar människors frihet och i förlängningen samhällets utveckling. vill bygga bort bostadsbristen. För detta krävs en aktiv statlig bostadspolitik. Riktlinjerna för en ny klimatpolitik presenteras, baserad på klimaträttvisa och insikten om att utsläppen växer med inkomsten; höginkomsttagare släpper ut mer än de som tjänar mindre. Offentliga investeringar är av avgörande betydelse för såväl näringslivets utveckling som för kvaliteten på den offentliga konsumtionen i form av t.ex. välfungerande sjukhus och skolor.