mot · H7023108 · 2019-10-03 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att omställning och kompetensutveckling ska underlättas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över hur fler vuxenutbildnings- och vidareutbildningsinsatser kan inrättas och ett yrkeshögskolelyft genomföras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att höja gränsen för studiestöd från till och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över hur större drivkrafter för företag att satsa på personalens kompetensutveckling kan skapas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att turordningsreglerna ska vara lika för alla och baserade på kompetens och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över hur fler ska ges möjlighet att komma in på arbetsmarknaden till en lite lägre lön och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över hur en bättre proportionalitet kan nås i förfackförbunds möjligheter att vidta stridsåtgärder mot mindre företag och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över hur människor med långvarig sjukfrånvaro kan ges bättre förutsättningar att komma i arbete och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska ha ett mål för återgång till arbete, i stället för dagens mål om att få ned antalet dagar som utbetalas ur sjukförsäkringen, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att den som kommer till bör mötas av höga förväntningar och höga krav och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över hur nyanlända kvinnors ekonomiska egenmakt kan stärkas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att nyanlända bör kvalificera sig in i trygghetssystemen genom arbete och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att jämställdheten bör stärkas genom att det oförklarade lönegapet mellan kvinnor och män sluts och att offentliga arbetsgivare visar ledarskap i det arbetet, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att säkerställa att statens insatser för företagande i form av riskkapital, rådgivning och stöd fördelas jämnt mellan kvinnor och män och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att trygghetssystemen bör anpassas bättre till företagare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att upphandlingsregler i större grad behöver göra det möjligt för småföretag att delta och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regler ska bibehållas endast när de går att motivera utifrån att de fortfarande fyller en funktion och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över om kan förstärkas och ges ökade befogenheter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillstånd ska utfärdas inom rimliga tidsramar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att offentlig verksamhet bör digitaliseras mer, såväl myndigheter som välfärdsverksamheter, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att de offentliga data som finns ska tillgängliggöras så länge det inte riskerar enskildas integritet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att lagar och regler kontinuerligt bör ses över för att anpassas till den nya digitala ekonomin och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en översyn av kommuners möjligheter att finansiera ökad efterfrågan av tjänster, t.ex. äldreomsorg, på andra sätt än genom höjd kommunalskatt bör genomföras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över hur riktade statsbidrag kan minska till förmån för generella och om att särskilt stimulera ekonomisk utveckling i landsbygdskommuner och tillkännager detta för regeringen. är ett av världens rikaste, mest jämställda och klimateffektiva länder. Ändå står just nu inför stora utmaningar. Den internationella öppenheten och frihandeln, som är avgörande för ett litet exportberoende land som , hotas av nationalism och tullmurar. Klimathotet riskerar att kullkasta förutsättningarna för den globala ekonomin och ställer krav på omställning till det förnybara. präglas också av en långvarig och allvarlig social klyvning. Det är en klyvning som går mellan människor och mellan platser. Mellan de med utbildning, språk och yrkeserfarenhet och de som inte har ett jobb. Mellan välmående och företagsamma orter och utsatta för- och bruksorter. Friheten och möjligheterna är ojämnt fördelade. kan bara möta dessa utmaningar genom att blicka framåt. Lösningen för att hjälpa de som hamnat på fel sida om klyvningen är inte mer statliga bidrag och regleringar. Det är riktiga jobb, varaktig tillväxt, fler dynamiska företag, högkvalitativa utbildningar och efterfrågade färdigheter. Lösningen på klimatfrågan är inte planekonomi utan kraftfulla incitament för nya idéer om omställning och förnybart. För att bryta klyvningen och klimatkrisen behövs därför mer, inte mindre, frihet. behöver utveckla och förnya vår svenska modell. ska vara ett land där alla människor, infödda som inflyttade, både kan och förväntas göra en livsresa, bygga sin tillvaro och få egenmakt att forma sina liv. Oberoende av postnummer och bakgrund. Att bygga en möjligheternas ekonomi som främjar den enskildes frihet, ekonomins tillväxtförmåga och klimatomställningen, som bryter klyvningen mellan människor och platser, är det stora och avgörande liberala projekt som nu står inför. Det behövs frihet från de regler och skatter som hindrar jobb, företag, bostäder och tillväxt. Skatter och regler kan inte utformas enbart för stora städer och gamla företag utan måste också fungera för mindre orter och nya småföretag. Staten behöver fokusera på de kärnuppgifter som avgör människors livschanser, inte på att i efterhand kompensera för misslyckanden. Det behövs trygghet från brott och från sjukdom. Utbildning och vidareutbildning är och förblir den helt avgörande nyckeln för att ge människor möjlighet att växa. Ökade livschanser oberoende av bakgrund Flexicurity, trygghet och omställning på svensk arbetsmarknad är ett rikt land, men med en arbetsmarknad som stänger många ute. I högkonjunkturens finns hundratusentals människor som står utanför svensk arbetsmarknad. Tre fjärdedelar av dem, en kvarts miljon, är dessutom vad som kallas utsatta: utlandsfödda, äldre som ska tillbaka i jobb, personer utan gymnasieexamen och personer med funktionsnedsättning. Arbetsmarknaden är tudelad. Trots hög arbetslöshet råder akut brist på många typer av arbetskraft. För personer med längre utbildning och goda svenskkunskaper är arbetslösheten låg, som den är mångfalt högre för övriga. När konjunkturen försvagas riskerar fler människor att stängas ute. Därför måste vi förnya den svenska modellen. Arbetsmarknaden måste bli öppen. Enkelhet och flexibilitet måste vara grundprincipen, med en trygghet byggd på stärkt kompetens genom hela livet. Utsatta in i jobb Det mest akuta är att bryta de lås i form av skatter och regler som stänger ute människor med kort utbildning och svagare svenskkunskaper. Det måste gå att börja till en något lägre lön istället för att fastna i bidrag. Etableringsjobben, som framförhandlats av arbetsmarknadens parter, ska nu breddas till de många mindre företag utan kollektivavtal som skapar en stor andel av de nya jobben. Men ger inte denna breddning tillräcklig effekt på arbetslösheten bör det lagstiftas om en ny form av lärlingsjobb med en lägre ingångslön. Skattekilarna på att anställa, som är bland världens högsta, måste sänkas brett för de som inte kommer in på arbetsmarknaden. Hela arbetsmarknaden, inte bara den för de mest utsatta, bör bli mer flexibel och rörlig. Principen bör vara ”flexicurity” – en kombination av flexibilitet och trygghet, genom stora möjligheter till vidareutbildning och omställning, som bland annat införts exempelvis i . Kombinationen flexibilitet–utbildning–omställning behövs för att möta de nya kompetensbehov som uppstår på arbetsmarknaden. De gamla och godtyckliga regleringarna av arbetsmarknaden bör ersättas med flexibla, rättvisa och enkla regler, lika för alla, som skyddar mot godtycke och diskriminering och premierar kompetens. Turordning vid uppsägning ska utgå från kompetens, inte anställningsår. kan fackförbund vidta stridsåtgärder mot små företag även om de anställda där själva inte har någon konflikt med arbetsgivaren. Sådana strider handlar sällan om att fackmedlemmar drabbats av orimliga villkor eller vägras skälig lön utan om att den mix av villkor som anställda och arbetsgivare enats om är en annan än den facket föreskriver centralt. Godtycket i att blockera mindre företag måste bytas mot respekt för de anställdas egna önskemål. Det måste finnas en proportionalitetsregel mellan vad facket försöker uppnå med sina stridsåtgärder och den skada det lilla företaget eller samhällsekonomin utsätts för. Detta är exempel på behov av en mer genomgripande modernisering av arbetsrätten. som flexibiliteten ökar måste såväl det offentliga som privata arbetsgivare investera mer resurser i utbildning och vidareutbildning. Anställda ska ges bättre möjligheter att kompetensutvecklas på arbetsplatsen, något som skapar bättre förutsättningar till karriärsteg, gör att människor står starkare på arbetsmarknaden och har lättare att också hitta ett nytt jobb. Arbetsgivarna måste ha tydliga incitament att satsa på de anställdas kompetens. Samhället måste också bättre kunna möta flaskhalsar i bristyrken. konkurrenskraft bygger på hög kompetens och på att många företag satsar mycket på anställdas vidareutbildning och kompetenshöjande insatser. Men eftersom det alltid finns en risk att företag förlorar värdet av en sådan investering, exempelvis om den anställde byter jobb, så är det inte alla företag som gör dessa viktiga investeringar i kompetenshöjande åtgärder för personalen. Individen har i en föränderlig värld större värde av kompetenshöjning än vad företag i regel kan erbjuda. Därför finns det ett samhällsintresse av att skapa särskilda ekonomiska incitament att investera i anställdas vidareutbildning. vill därför att företagens incitament att investera i personalens kompetens förstärks, exempelvis genom ett kompetensavdrag. Vidareutbildning och omställning är relativt framgångsrikt men sker i för liten skala. (), en avancerad yrkesutbildning i bristyrken och företagande, är ett av svensk arbetsmarknads mest framgångsrika projekt, med stora samhällsekonomiska vinster. Men YH behöver skalas upp. Den typ av utbildning som bedrivs inom YH är en lika naturlig och viktig del av det svenska utbildningssystemet som exempelvis högskolor och universitet. YH lider också av att det inte är permanenta utbildningar utan projektanslag som gör att anordnarna inte får långsiktighet i sin verksamhet. Ett stort YH-lyft bör genomföras inom med bland annat en högre grad av fasta anslag. Fler förberedande utbildningar bör finansieras och kortare påbyggnadsutbildningar bör kunna ingå. Privata och offentliga arbetsgivare bör också få möjlighet att delfinansiera när de ser stora behov av kompetenser utöver vad den statliga nivån bedömt nödvändigt. I många länder med välfungerande yrkesutbildningar spelar lärlingskapet, med sin kombination av anställning och utbildning i yrket, en större roll än i . Även vuxna måste i högre grad kunna gå lärlingsutbildningar, med studiemedel, studielån och stöd till anordnare. Yrkesvux, yrkesutbildningar motsvarande gymnasiet, är också underdimensionerade i förhållande till växande behov, inte minst i offentlig sektor. Ett sätt att både bredda utbildningarna och stärka effektiviteten är att införa en vuxenutbildningspeng med mer av resultatkrav kopplade till möjligheterna att få arbete. Det ordinarie högre utbildningssystemet är i huvudsak anpassat efter unga. Det blir dock allt vanligare och viktigare att äldre vuxna återgår till studier för att få ny kompetens. Dessutom lever vi längre och allt fler jobbar högre upp . Därför bör studielån inte fasas ut redan från 47 och vara möjliga att ta ända till . För att möjliggöra ett livslångt lärande med kontinuerlig påfyllning av kunskap bör även kursutbuden, på universitet såväl som yrkeshögskolor, anpassas för att erbjuda kompetensutveckling för yrkesverksamma i en större utsträckning än vad de gör . Många som står utanför arbetsmarknaden är långtidssjukskrivna. bör ha ett uttalat mål för hur många som ska komma tillbaka till arbete, snarare än mål som enbart syftar till att människor ska lämna sjukförsäkringen även om det innebär att individen övergår i andra bidragssystem. Ett nytt kontrakt för integrationen i Till har människor kommit från och resten av världen. Människor som spelar en avgörande roll för såväl näringsliv som välfärd och som företagare har skapat ett stort antal arbetstillfällen. Men är också ett land med en mycket dåligt fungerande integration. En arbetsmarknad med höga trösklar och ett byråkratiskt mottagande har skapat ett av västvärldens största gap i sysselsättning mellan inrikes och utrikes födda. Istället för att nyanlända, precis som arbetskraftsinvandrare, har mötts av förväntningar på och möjligheter att jobba hårt, lära sig svenska och göra rätt för sig, har de ofta mötts av passiv väntan och bidragsberoende. Här måste ett nytt kontrakt upprättas. Den som kommer till måste mötas av höga förväntningar, höga krav, hårt arbete och fler timmar av svenskundervisning och praktik. ska de också kunna ha höga förväntningar på att erbjuder goda möjligheter att snabbt komma in i samhället och kunna hitta jobb och bostad. Snabbare vägar in i arbete Alla, såväl nyanlända som inrikes födda, gynnas av lägre trösklar till den svenska arbetsmarknaden. Människorna som söker sig till är inte identiska. Det är individer och familjer som skiljer sig åt. Vissa har lång eftergymnasial utbildning. Andra har inte gått ett enda år i skola. För dem med mer arbetslivserfarenhet och längre skolgång krävs i första hand inventering, validering och komplettering av deras färdigheter. måste ha en fungerande genomgång av kompetenser hos asylsökande och snabbare metoder att referera dem med examina till branschorganisationer och lärosäten, där det i sin tur bör finnas incitament, resurser och rutiner nog för att lägga tid på att granska och validera kunskaper och kompletterande utbildningar. För de med mindre erfarenhet och kortare skolgång krävs i stället intensiv praktik och utbildning. Ett intensivår för nyanlända har införts. bör en sådan intensiv inledande period gälla de allra flesta av de vuxna som får uppehållstillstånd. Integration är dock mer än offentliga integrationsprogram. Än viktigare är personliga relationer och nätverk. Föreningslivet och företags ideella arbete är därför avgörande för att nyanlända ska komma in i samhället. Det bör därför finnas långsiktiga medel för civilsamhällets integrationsarbete, till exempel mentorskap och integration genom idrott och folkbildning. Stöd ska enbart ges till organisationer med demokratiska värderingar. Kvalificering in i transfereringssystemen En grundläggande princip är att människor som tar del av våra gemensamma trygghetssystem behandlas lika. Samma möjligheter och skyldigheter ska gälla alla. Därför är det rimligt att nyanlända också får arbeta för att nå högre ersättningsnivåer i socialförsäkringen, så att man kvalificerar sig in i det svenska socialförsäkringssystemet. Det ökar drivkrafterna att komma i arbete, sänker kostnaderna och tydliggör att asylrätten handlar om att erbjuda skydd, inte förmåner. Ersättning i transfereringssystem bör därför utgå baserat på inkomst, och därmed inbetald skatt, snarare än dagens framåtblickande mått: sjukpenninggrundande inkomst. Existerande undantag från kvalificeringsregler för flyktingar, inom exempelvis garantipensionen och sjukersättningen, bör tas bort. Etableringsersättningen bör också göras om till ett etableringslån, baserat på samma principer som gäller för , där lånet betalas tillbaka . Fokus på jobb för utrikes födda kvinnor För alltför många utrikes födda kvinnor domineras den inledande tiden i alltför ofta av hushållsarbete och barnpassning, vilket kraftigt minskar chansen att komma i arbete. Integration är därmed också en fråga om jämställdhet. Tiden i föräldraförsäkring bör därför begränsas och språkutbildning påbörjas parallellt med eventuell föräldraledighet, bland annat genom integrationsförskolor. Ekonomiska ersättningar till hushåll, som till exempel ekonomiskt bistånd, bör som regel betalas ut jämnt mellan makar, för att stärka kvinnors ekonomiska makt. Kvinnor ska alltid ges rätt och möjlighet att ha enskilda möten med myndigheter, utan manlig släkting eller bekant närvarande. Det behövs tydlig information om att det svenska samhället bygger på att föräldrar har delat försörjningsansvar. Så vänder vi platser som hamnat efter Geografi påverkar människors ekonomiska möjligheter och livschanser. Vissa platser, både i städer och på landsbygden, hamnar efter i globaliseringen medan andra blir attraktiva och spännande. Men det finns många som inte kan eller vill flytta från de platser där de är rotade. Klyvningen blir därmed tydligt regional och ibland även lokal, med grannkommuner och till och med grannkvarter med helt olika förutsättningar. Frustrationen kan då bli stor hos människor som känner att den plats dit de är knutna inte ges en rimlig chans, och att de stängs ute från framgång. Att bringa de bästa förutsättningarna till de platser där människor befinner sig, inte bara förvänta sig att människor ska kunna flytta dit där de bästa förutsättningarna finns, blir därför en avgörande faktor för att förbättra svensk ekonomis funktionssätt och möta människors oro över samhällsutvecklingen. Decentralisering av ekonomiska möjligheter till fler geografiska platser är en prioritet. Inte minst måste utvecklingen i de så kallat utsatta områdena brytas. Det har lyckats på flera håll i landet, där Falkagård i var först. Politiken på såväl nationell som lokal nivå måste arbeta fokuserat för att få dessa områden att bli trygga och blomstrande boendemiljöer. I grunden är det effektivaste sättet att minska problemen i utanförskapsområdena en fungerande arbetsmarknad, där fler får jobb och färre hamnar i utanförskap. Men det räcker inte. En närvarande ordningsmakt och samordnande polisinsatser krävs för att säkra invånares och näringsidkares trygghet. Utsatta skolor måste vändas och göras till ljuspunkter för området, för att på så vis locka familjer att stanna. Skolor som misslyckas måste därför inte bara få stärkta resurser, utan de behöver snabbt kunna tas över av en annan ledning eller huvudman. Tudelningen mellan attraktiva områden och utsatta områden i städerna är också en tudelning mellan ägt boende i attraktiva områden och hyrt boende i de utsatta. Fler måste ges möjlighet att förvärva sitt boende, och bebyggelsen i områden präglade av hyresrätter bör blandas upp med nybyggnation av bostadsrätter, attraktiva boenden och inte minst butikslokaler. I då kvinnor i genomsnitt har längre utbildning och högre kvalifikationer än män så fortsätter de ändå att tjäna mindre, ha färre chefsposter och i mindre utsträckning äga och driva företag. Det är oacceptabelt och ohållbart. Det finns skillnader mellan mäns och kvinnors löner som är oförklarade, det vill säga även när hänsyn tas till faktorer som olika yrkesval, utbildningsnivå, ålder och arbetstid. En del av detta lönegap beror troligen på diskriminering. En annan del av lönegapet beror på det fortsatt ojämna uttaget av föräldrapenning och fördelningen av hemarbete. Det finns också negativa och självförstärkande spiraler, där kvinnor tjänar mindre eftersom arbetsgivare förväntar sig att kvinnor ska ta ett större ansvar för hemmet, vilket gör att familjer får incitament att låta kvinnor ta detta ansvar eftersom de tjänar mindre. Det offentliga – kommuner, regioner, myndigheter och staten – har ett särskilt ansvar för att minska lönegapet då offentlig sektor är arbetsgivare inom branscher där en stor andel av de anställda är kvinnor. En mer noggrann inventering av lönegapet i offentlig sektor bör ske för att rätta till systematiska fel. har konstaterat att det fortfarande finns stora oförklarade löneskillnader mellan kvinnor och män. Det är självklart helt oacceptabelt att kvinnor får lägre lön, bara på grund av att de är kvinnor. driver på för att dessa oförklarade löneskillnader successivt ska minska. Staten har ett ansvar för att gå före som arbetsgivare. I de yrken som redan är kvinnodominerade, typiskt inom offentlig sektor, är det avgörande att det finns flera och konkurrerande arbetsgivare som tävlar om och tar vara på anställdas kompetens. Valfrihet och mångfald i välfärden är därför viktigt både för medborgarna och för de anställda. En ännu mer djupgående klyfta mellan män och kvinnor är gapet i ägande och företagande. Alla – oavsett kön – ska ha möjlighet att starta och driva företag. Så är det inte . Markant fler män än kvinnor driver företag och kvinnor har svårare att få finansiering för sitt företagande. Ett dynamiskt företagsklimat är grundläggande för att få bukt med dessa problem, men det räcker inte när utgångsläget i form av ägande och investerare är så pass ojämnt mellan män och kvinnor. Framgångsrika jämställdhetsprojekt och ekonomiska punktinsatser har genomförts. Men det som behövs är förändringar av bestående karaktär. vill se ett helhetsgrepp som innefattar flera delar. Kvinnodominerade branscher måste vara öppna för företagande, och forskningsresurser måste gå till kvinnodominerade fält i lika hög grad som till mansdominerade. Kvinnor måste också ges likvärdiga möjligheter att ta sig in i branscher som är mansdominerade. Företagarpolitiken kan inte enbart fokusera på att i efterhand försöka korrigera för ojämlikheter som har sin orsak . Vidare är det avgörande att den offentliga företagspolitiken i sig inte bidrar till att förstärka den manliga dominans som redan finns i näringslivet. Berörda myndigheter, såsom , och , måste ges tydliga och mätbara mål. Dessa krav bör kopplas ihop med kraven på finansiering och verksamhet. Mikrolån och riskkapitalförsörjning särskilt riktad till företag som drivs av kvinnor bör öka. Målet ska vara att alla statliga medel för företagande ska fördelas jämställt. För att ska kunna förbli rikt måste vi kontinuerligt flytta fram positionerna i en intensiv global konkurrens. Skatter och regler måste premiera en långsiktigt hållbar tillväxt. Digitaliseringen av samhället förstärker en trend mot både globala nätverk och decentraliserade strukturer där växande småföretag blir alltmer avgörande för konkurrenskraften. Nya jobb skapas när startups växer och blir större, varför politiken måste fokusera på att underlätta denna resa för nya företag. står väl rustat för att möta dessa förändringar. finns stora risker som hotar svensk ekonomi. Nationalismen och protektionismen är en allt större kraft i den globala politiken. Detta är ett särskilt stort hot mot , eftersom vår ekonomi är helt beroende av utbytet med omvärlden. måste därför, i alla sammanhang, verka för frihandel. Europeiska unionen är central i detta arbete eftersom den utgör ett frihandelsblock som förhandlar med omvärlden. Utan EU kan inte säkra frihandel inom och på de globala marknaderna. och EU bör verka för att fler frihandelsavtal tecknas.