mot · H6023052 · 2019-03-29 00:00:00 — Regeringen bör redan i detta skede vara tydliga och föreslå kommissionen att ta fram ett förslag med en stegvis trappa med utökade åtgärder. Särskilt positivt är kommissionens ansats för interoperabilitet och delande av migrationsrelaterad information mellan Schengenstaterna. En gemensam yttre gräns och ett gemensamt viseringssystem förutsätter långtgående informationsspridning. Med tanke på de rådande säkerhetsrisker som terrorhot och illegal invandring kan innebära måste dock regeringen inte bara ställa sig avvaktande till – utan helt avvisa – förslaget om att kunna utfärda kortare visering vid gräns. Denna aspekt skulle därtill innebära ytterligare belastning på och i då dessa myndigheter redan är under stort tryck. Regeringen bör även arbeta för att möjligheten till begränsningar i viseringar, både avseende tid och giltighetsområde, ökar. måste också förmåga att rent praktiskt neka inresa till personer som exempelvis belagts med återreseförbud, öka. om migration och flyktingar anser att är otydligt skrivet, med många formuleringar som är svepande eller luddiga, och med följder som är svåra att överblicka, och konsekvenser som inte kan förutsägas. Att avtalet inte är ett rättsligt bindande dokument står klart. Det är dock ostridigt att flera av formuleringarna är kraftfulla, med löften om att fullfölja och genomföra artiklarna. Särskilt problematiska är de som föreskriver att stater ska använda ekonomiska påtryckningar mot medier som inte skriver om migration på ett tillfredsställande sätt. Det svenska och det norska journalistförbundet har redan riktat skarp kritik mot avtalet av detta skäl. anser att det är beklagligt att EU varit en drivande part i arbetet för detta ramverk, och anser att regeringen bör agera med kraft för att ramverket inte på något sätt ska ingå i lagstiftningsarbetet inom EU, utan betraktas som utan verkan för unionssamarbetet. anser att nyckeln till minskad irreguljär migration ligger dels i de suveräna staternas frihet att själva besluta om sina gränser, men också i ett ökat välstånd i de stater som är ursprung för den irreguljära migrationen. Ett kontinuerligt och långsiktigt bistånds- och utvecklingsarbete är därför helt nödvändigt för att komma till bukt med den migrationskris vars följder ännu dröjer sig kvar i , och inte minst i . Däremot anser att biståndspolitik i första hand ska vara en nationell angelägenhet, varför EU bör fråntas möjligheten till egen biståndspolitik, med mindre att denna innebär klara fördelar för biståndet som annars skulle gå förlorade. Del 6 Sysselsättning och socialpolitik, hälso- och sjukvård presenterade kommissionen ett förslag till reviderade riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Medlemsstaterna ska beakta sysselsättningsriktlinjerna i sin nationella politik och dessa ligger också till grund för de landspecifika rekommendationerna som rådet antar . Förslaget består, i korthet, av följande fyra reviderade riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Stimulera efterfrågan på arbetskraft Förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och effektivisera den sociala dialogen Främja lika möjligheter för alla, främja social inkludering och bekämpa fattigdom Syftet med förslaget är, enligt kommissionen, att spegla principerna i den europeiska pelaren för sociala rättigheter. anser att samtliga dessa punkter faller inom ramen för det nationella ansvarsområdet. Det ska således vara upp till varje enskild medlemsstat att bestämma behovet, utvecklingstakten och önskvärd målnivå inom ovanstående punkter. Både arbetsrätt och arbetsmiljöfrågor ingår i området sysselsättnings- och socialpolitik och där befarar vi att den svenska modellen hotas av den överstatliga europeiska programförklaringen som benämns som den sociala pelaren. Makten över pensioner, föräldraledighet och lönebildning är på väg att flyttas till . Det vill förhindra. Makten över villkoren på svensk arbetsmarknad ska ligga i , hos arbetsmarknadens parter. vill bevara den framgångsrika svenska modellen där fackförbund och arbetsgivare tillsammans kommer överens om arbetsmarknadens villkor. Vi vänder oss mot den lagstiftning som förespråkar då vi anser detta vara en del av det nationella självbestämmandet och en del av den svenska modellen. Arbetsliv, arbetsmarknad och sociala frågor Direktiv om balans i arbetslivet presenterade kommissionen ett förslag till direktiv om balans i arbetslivet som är avsett att ersätta det nuvarande föräldraledighetsdirektivet. Enligt vår mening bör arbetsmarknads- och jämställdhetspolitiken i alla dess former vara en fråga för respektive medlemsstat och inte en fråga för EU. När det gäller jämställdhetsfrågor och bl.a. fördelningen av det familjerelaterade omsorgsarbetet anser att politikens roll bör vara att underlätta tillvaron för såväl kvinnor som män i de livssituationer som de själva valt, oavsett om dessa val följer traditionella könsnormer eller inte. Åtgärder med detta syfte ska dock inte vidtas på EU-nivå. Till skillnad från kommissionen anser vi att det är medlemsstaternas eget ansvar att se till att det finns tillräcklig lagstiftning på plats när det gäller t.ex. föräldraledighet och annat omsorgsarbete. Direktiv om tydliga och förutsägbara arbetsvillkor presenterade kommissionen ett direktiv om tydliga och förutsägbara arbetsvillkor i EU som är avsett att ersätta det s.k. upplysningsdirektivet. Direktivets övergripande syfte är att främja säkrare och tryggare anställningar och säkerställa arbetsmarknadens anpassningsförmåga och förbättra levnads- och arbetsvillkor. Det föreslås även ett antal nya bestämmelser som inte har funnits på EU-nivå. Vi ställer oss bakom intentionen i direktivförslaget – att det är angeläget att skapa tydliga och förutsebara arbetsvillkor och att dessa ska anpassas till hur arbetsmarknaden utvecklas. Vi är dock kritiska till att det sker genom en europeisk anställningsskyddslagstiftning. Eftersom förutsättningarna ser olika ut i de olika medlemsstaterna innebär det att anställningsvillkor bäst regleras på nationell nivå. Att regleringen sker genom kollektivavtal möjliggör en anpassning till såväl branschspecifika som företagsspecifika förhållanden. Även arbetstagarbegreppet tas upp och det finns önskemål från kommissionen att definiera begreppet på EU-nivå men arbetstagarbegreppet har utvecklats ur nationella traditioner och med hänsyn till nationell arbetsrätt. I har arbetstagarbegreppet utvecklats i praxis och på så sätt anpassats till utvecklingen på arbetsmarknaden. En ny definition på EU-nivå riskerar enligt parterna att skapa en svårnavigerad arbetsrätt och därtill kan den få effekter på rättsområden där medlemsstaterna har exklusiv kompetens, såsom socialförsäkring och skattelagstiftning. Vi anser således att arbetstagar- och arbetsgivarbegreppet fortsatt ska regleras enligt nationell rätt, och medlemsstaternas skyldighet att tillhandahålla information om tillämplig rätt bör också begränsas till nationell lag och författning. Cancer är det främsta arbetsrelaterade hälsoproblemet i EU och orsakar stor skada för arbetstagarnas liv och hälsa. De negativa konsekvenserna av exponering för cancerframkallande och mutagena ämnen på arbetsplatsen är dock mycket mer långtgående. Förutom cancer kan exponeringen av dessa ämnen orsaka ett brett spektrum av andra betydande hälsoproblem såsom sjukdomar i andningsorganen och neurologiska störningar. Syftet med carcinogen- och mutagendirektivet är att förbättra arbetsmiljön genom att minska exponeringen för cancerframkallande och mutagena ämnen i arbetet, förbättra EU-lagstiftningens ändamålsenlighet samt skapa större tydlighet och rättvisare konkurrensvillkor. Förändringarna i direktivet består i att ett antal ämnen har lagts till. Eftersom vi ser arbetsmiljöfrågor som en nationell fråga så ställer vi oss negativa till EU-direktiv på området. I detta fall ser vi också en stor fara i att direktivet öppnar upp för att försämra skyddet för de som arbetar i då man måste anpassa sig efter länder som har betydligt sämre arbetsmiljölagar än . Införandet av gränsvärden och miniminivåer gällande vissa ämnen som är helt förbjudna i öppnar upp för att man kan använda dem igen. Direktivet får således en direkt negativ effekt för och svenska arbetare. Införande av en europeisk arbetsmyndighet Kommissionen har presenterat ett förslag till förordning om inrättande av Europeiska arbetsmyndigheten. Syftet med myndigheten är att bistå medlemsstaterna och kommissionen i frågor som rör gränsöverskridande arbetskraftsrörlighet och samordning av de sociala trygghetssystemen inom EU. Inledningsvis vill vi understryka att riksdag i subsidiaritetsprövningen av förslaget har sagt nej till inrättandet av en europeisk arbetsmyndighet då det kan ifrågasättas vilket mervärde en sådan myndighet skulle ha. framhöll då också vikten av att olika nationella arbetsmarknadsmodeller och medlemsstaternas kompetens på det sociala området och sysselsättningsområdet respekteras. Vi ser arbetsmarknadspolitiska frågor som en nationell angelägenhet som åligger varje enskild medlemsstat. Detta är särskilt viktigt för ett land som där arbetsmarknadsmodellen innebär att parterna självständigt sluter kollektivavtal och därigenom sköter lönebildningen och regleringen av villkoren på arbetsmarknaden. Vi anser att den europeiska arbetsmyndigheten kommer att leda till ytterligare maktförskjutning till EU. Dessutom finns det en överhängande risk för att en ny myndighet ökar administrationen och genererar merarbete för medlemsstaterna utan att något mervärde uppnås. Utifrån detta vänder sig mot införandet av denna överstatliga myndighet. Förordning om Europeiska fonden för justering av globaliseringseffekter Europeiska globaliseringsfonden är en fond med syfte att ge stöd till arbetstagare som blivit uppsagda till följd av globaliseringen eller på grund av ekonomisk kris. Stödet kan också ges till egenföretagare vars verksamhet har upphört. har i samband med sitt förslag till nästa långtidsbudget –2027 föreslagit en förlängning av Europeiska globaliseringsfonden. Enligt förslaget ska fonden bli mer flexibel och hjälpa personer att anpassa sig till dagens förändrade och mer digitaliserade arbetsmarknad. Vi anser att det är medlemsstaterna som har de främsta instrumenten för att utforma och genomföra politiken på de sysselsättnings- och socialpolitiska områdena. Hit hör inte minst de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för att stödja människor vid omfattande omstruktureringar. anser därmed att det är medlemsstaternas ansvar att uppnå målet med den föreslagna Europeiska globaliseringsfonden, dvs. att visa solidaritet med och stödja arbetstagare som har sagts upp och egenföretagare vars verksamhet har upphört i samband med oförutsedda omfattande omstruktureringar. Revidering av förordningarna om samordning av de sociala trygghetssystemen är positiva till att sociala trygghetssystem utvecklas och moderniseras i takt med samhällsutvecklingen. Dock ställer vi oss kritiska till att dessa kommer i form av förordningar på EU-nivå, vilka är direkt tillämpliga. anser i stället att varje enskild medlemsstat fritt bör få utveckla och uppdatera sina egna sociala trygghetssystem enligt sina invånares behov. Den inre marknadens utveckling En stark och konkurrenskraftig inre marknad genom handel med varor och tjänster är positivt. vill dock belysa vikten av en generell marknads- och behovsanpassning samt likvärdiga arbetsvillkor och kvalitets- och säkerhetsaspekter; dessutom bör det finnas vissa generella undantag. Vi poängterar vikten av att åtgärder ska resultera i reell tillväxt och konkurrenskraft samt att sysselsättningsåtgärder därmed inte utvecklas till kostnadsdrivande socioekonomiska projekt. Den inre marknaden spelar en stor roll för tillväxt och sysselsättning. Vi anser dock att dess strukturreformer och tillväxtfrämjande åtgärder inte får vara kostnadsdrivande och därmed få negativa budgetära konsekvenser på EU-nivå eller nationell nivå. Principiellt sett är accepterande av deltagandet i tullunionen som är den mest basala kärnan i unionen. Det är dess ursprung i . Det är ett av få områden där inte nödvändigtvis ser betydande problem med att delta så som utformningen ser ut . Det beror bl.a. på att den största delen av export från ändå går till den europeiska marknaden och att handel med andra länder inte är någonting vi har principiella skäl att invända emot. De föreslagna justeringarna och förbättringsåtgärderna för tullunionen har vi därför inte några tydliga invändningar emot. Så länge handeln inom EU:s tullunion är av karaktären frihandel som gynnar ekonomiskt är vi positivt inställda till den. Men skulle formerna ändras så att som ett av de mindre länderna också blev tydligt missgynnade i handeln, då skulle vi tvingas att tydligt markera hur EU blivit ett problem för på tullområdet. Vad gäller tullpolitikens del i brottsbekämpande åtgärder som exempelvis stärkta kontroller vid införande av kontanta medel eller andra riskabla varor som förs in eller ut ur unionen, samt förenklingsreformer för företagen, är vi positiva eftersom det går i linje med vår i övrigt förstärkta kriminalpolitik i . Vi är positiva så länge EU behåller en tillräcklig grad av frihet för vår svenska tullmyndighet och där tullpolitikens europeiska ramverk deklarerar en tillräcklig grad av mellanstatlighet i förfarandet. Vi vill inte se att det redan underfinansierade svenska resurser styrs av EU till att avvecklas med följden av allt sämre kontroll av brottslighet och handel. Det europeiska samarbetet bör prioritera att främja konkurrenskraft, kunskap och innovation. En stark och konkurrenskraftig inre marknad genom handel med varor och tjänster är positivt. vill belysa vikten av en generell marknads- och behovsanpassning samt likvärdiga arbetsvillkor och kvalitets- och säkerhetsaspekter, och det bör finnas vissa generella undantag. Grundläggande så ska åtgärder resultera i reell tillväxt och konkurrenskraft, och sysselsättningsåtgärder är inte någon form av kostnadsdrivande socioekonomiska projekt. Enligt vår uppfattning spelar den inre marknaden en stor roll för tillväxt och sysselsättning. Vi anser att strukturreformer och tillväxtfrämjande åtgärder inte får vara kostnadsdrivande och därmed få negativa budgetära konsekvenser på EU-nivå eller nationell nivå. Betydelsen av en stark europeisk konkurrenskraft kan inte överskattas. De åtgärder som görs måste dock syfta till att konkretisera de mekanismer, delar, sektorer och områden som faktiskt kraftigt berör konkurrenskraften i i stället för att lyfta upp ord och begrepp som samordning, arbeta för investeringar, hållbar ekonomi och fördjupad inre marknad. Vi menar att fokus ska ligga på vilka åtgärder som har vidtagits eller ska vidtas och vilka positiva eller negativa effekter dessa har för den globala konkurrensen. Enligt vår uppfattning måste alla kostnadsdrivande mekanismer och projekt som EU framtvingat upphöra eller revideras. Vi motsätter oss även att olika federalistiska förslag likt bankunionen och kapitalmarknadsunionen tillåts bli en integrerad del av den inre marknaden. De olika industrisektorernas konkurrenskraft måste utvärderas, bl.a. när det gäller den europeiska energisituationen, men även tillgången till arbetskraft genom snedvridande stödsystem behöver ses över. ser värdet i en utvecklad rymdverksamhet: är samhället beroende av satelliter för stora delar av informationsspridningen i världen, för forskningen om såväl rymden som jorden och för övervakning av både klimat, natur och gränser. Vi anser dock att den europeiska rymdsatsningen fortsatt bör drivas som ett mellanstatligt samarbete och vänder oss mot ett införlivande av i EU. Del 8 Transport, telekom och energi Fonden för ett sammanlänkat har vid upprepade tillfällen kritiserat kommissionens förslag gällande ständigt ökade kostnader för investeringar i den europeiska infrastrukturen. ökas budgeten ytterligare med till ca , enbart för viss infrastruktur. Regeringen har även påpekat att EU-budgeten bör minska. Värt att notera är att denna ökning på av ordinarie budget delvis sammanfaller med det nettogivande medlemslandet utträde ur EU. Vi menar att denna höjning är orimlig och anser att regeringen bör verka för budgetrestriktivitet gällande Fonden för ett sammanlänkat . Påskyndat förverkligande av det transeuropeiska transportnätet Smart TEN-T ställer sig generellt negativa till en EU-finansierad väginfrastruktur, då vi anser att inte får ta del av dessa medel i förhållande till vad betalar in i medlemsavgifter. Vi menar även i det specifika fallet att unionens projekt inte per automatik ska ha förtur och särbehandling bara för att projekt av hög prioritet i den enskilda medlemsstaten har en förenklad behandling. Regeringen bör därmed verka för budgetrestriktivitet gällande EU-finansierad väginfrastruktur samt se över vilka krav har gentemot EU gällande byggnation av väginfrastruktur. Typgodkännande av och marknadskontroll över motorfordon anser att mycket väl kan träda ur EU-samarbetet men att detta inte ska få oproportionerliga och högre krav på deras fordonsproduktion än rimligt. ser positivt på att utveckla teknik, ökad automatisering och uppkoppling av fordon samt hur vi kommer att förflytta oss . Vi är dock kritiska till användningen av strukturfonderna för detta, då dessa EU-projekt alltid tenderar att bli kostnadsdrivande. Vi är även kritiska till socioekonomiska projekt som blandas in i dessa s.k. tillväxtåtgärder. Regeringen bör därmed verka för budgetrestriktivitet gällande EU-relaterade socioekonomiska åtgärder som är kopplade till godstransporter. Den europeiska lagstiftningen omfattar flera direktiv som berör transportfrågor gällande bl.a. fordon, yrkestrafik och trafiksäkerhet. prioriterar hög säkerhet på svenska vägar och anser att lagstiftningen på dessa områden behöver skärpas, delvis för att minimera olyckor, men även för att den svenska åkerinäringen inte ska drabbas av osunda konkurrensförhållanden från oseriösa utländska aktörer. För att höja standarden på yrkesförare inom EU driver därmed förslaget om att anpassa körkortsutbildningar till svenska förhållanden samt att utländska yrkesförare ska utbildas i att framföra fordon i extrema väderförhållanden som kan uppstå i företrädesvis nordiska länder. Gemensamt EU-register för yrkesförare Yrkeskompetensbevis (YKB) tydliggör kompetensen hos yrkesförare. Regelverket är gemensamt i och regleras i direktiv från EU. Det finns dock en svart marknad där det erbjuds falska YKB-bevis, förarkort och körkort m.m. Det betyder att personer, utan vår vetskap, kan framföra tunga fordon på svenska vägar utan vare sig relevant utbildning eller rätt kompetens. Svensk polis och svenska tjänstemän har dock ytterst begränsade möjligheter att kontrollera äktheten på dessa handlingar gällande bl.a. yrkeskompetensbevis och förarkort. Ett steg för att komma till rätta med detta är att det upprättas en gemensam databas inom EU, där polis och tjänstemän snabbt och enkelt kan kontrollera fordon och förare direkt på plats. skärptes kravet på svavelhalten genom det s.k. svaveldirektivet i marint bränsle för fartyg som trafikerar bl.a. , Engelska kanalen och . Den maximalt tillåtna svavelhalten sänktes därmed från för trafiken i det svavelkontrollerade SECA-området medan resterande områden i EU och utanför fortfarande låg kvar på . kommer dock svavelhalten i bränslen i resterande EU och utanför att justeras ned till , men strängare regler kommer fortfarande att gälla för bl.a. , och Engelska kanalen. För sjöfarten som trafikerar bl.a. så betyder det att fartygen måste ersätta högsvavliga bunkerbränslen med destillatbränslen, som är väsentligt dyrare. är positiva till att minska utsläppen på samt till hårdare kontroller av att regelverket efterlevs, men vi vill ändå att miljöregler i största möjliga mån ska omfattas av hela EU-området för att förhindra snedvriden konkurrens och koldioxidläckage. planeras åtgärder för att begränsa utsläppen av kväveoxider, s.k. NOx-gaser, ifrån sjöfarten inom Nord- och . är positiva till detta förslag om att införa förbättrande miljöåtgärder för sjöfarten men då bör dessa regler införas inom ett så stort område som möjligt. Om detta ska generera bästa möjliga effekt så bör minst hela EU omfattas av ett NOx-direktiv, annars riskerar fartyg som går genom svenska farvatten generellt dyrare kostnader och att transportörer därmed väljer andra fraktsätt än fartyg. Detta resulterar även i att rederier som inte behöver transportera gods via exempelvis Nord- och får andra förutsättningar att konkurrera på den globala marknaden. anser att införande av NECA-regler på Nord- och även behöver omfatta minst hela EU-området. Förordning om organet för regleringsmyndigheter – Berec motsäger sig generellt skapandet av nya myndigheter och utökande av EU:s makt. I fallet med Berec ställer vi oss frågande om myndighetens funktion är fullt försvarbar. Programmet för ett digitalt är en central del av kommissionens övergripande arbete för att klara den digitala omvandlingen och ingår i förslaget till flerårig budgetram. Programmet omfattar totalt fördelade på flera särskilda mål. är positiva till sakfrågor gällande högpresterande datorsystem, artificiell intelligens, cybersäkerhet och att främja teknik för företag, men vi anser att finansieringen av detta och hur detta i slutändan påverkar svenska skattebetalare är oklart. Vi anser därmed att regeringen bör verka för budgetrestriktivitet gällande EU-relaterade digitala kostnader. Vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn Det gamla lagförslaget innehåller bestämmelser om icke-diskriminering, avgifter, ensamrättsavtal, öppenhet och insyn, licenser och praktiska verktyg för att göra det enklare att hitta och vidareutnyttja offentliga handlingar. Det nya förslaget syftar till att öka vidareutnyttjande av offentlig information/data. Revideringen innehåller även en helt ny bestämmelse som anger att kommissionen ska ges ett mandat att ta fram en särskild EU-gemensam lista med de dataset, dvs. en samling av data i ett strukturerat format, som bäst kan anses bidra till samhällsekonomiska vinster inom EU. De kategorier av dataset som inkluderas i listan ska tillgängliggöras av medlemsstaterna utan avgifter och med minimala restriktioner. anser dock att skapandet av en EU-gemensam lista med särskilda dataset av data i ett strukturerat format kräver ytterligare analyser. Samarbete länder emellan gällande energi och klimatfrågor är positivt. Vi ser dock ett antal otydligheter och brister på realistiska åtaganden gällande en gemensam europeisk energiunion och flera av de förslag som kommissionen presenterat i det s.k. vinterpaketet. Genom paketet vill kommissionen införa ytterligare lagstiftning för att stärka energiunionen. Kommissionen hävdar att detta ska minska den administrativa bördan, men vi vill hävda motsatsen med hänvisning till EU:s ständigt generella kostnadsdrivande projekt. Förslaget till förordning om styrningen av energiunionen berör flera insatser på energiområdet genom lagstiftande åtgärder för att alla medlemsstater ska bidra. Vi menar att inte behöver mer tvingande lagstiftningsåtgärder då svensk elproduktion i stort sett är fri ifrån utsläpp av koldioxid. Vi vill i stället särskilt lyfta fram betydelsen och vikten av globalt minskat koldioxidläckage och europeisk konkurrenskraft i framtida förhandlingar. Dessutom efterlyser vi en kostnadsanalys gällande investeringar i infrastruktur, förnybar energi och subventioner samt fördelning av europeiska fondmedel. Vi anser att försörjningstryggheten är av största vikt och att det i första hand ligger i nationernas intresse att säkra sin egen elproduktion och diversifiering. Det är orealistiskt att avveckla kärnkraften och vilja avstå ifrån fossila energislag och ersätta detta med förnybara, intermittenta energislag.