mot · H702541 · 2019-09-27 00:00:00 — Mot denna bakgrund bör synen på våld mot gravida ändras, så att våld mot gravida ses som inte enbart misshandel mot en individ utan mot två individer – och detta oavsett om gärningsmannen kände till att den misshandlade kvinnan var gravid eller ej. Våldsbrott mot gravida bör innebära ett en brottsintern, försvårande omständighet som medför att gärningen i dessa fall alltid anses utgöra grov misshandel. Detta med anledning av att särskild hänsynslöshet bör anses vara gällande när våldet mot gravida även drabbar en, till under alla omständigheter, oskyldig individ som dessutom helt saknar möjlighet att värja sig mot attacken. En lagändring bör även tydligt ange att om graviditeten avbryts på grund av våldet, eller om embryot/fostret skadas, ska brottet bedömas som särskilt allvarligt. Poliser, tulltjänstemän, ordningsvakter, väktare och trafiktjänstemän har ett särskilt skydd. Skyddet regleras i 17 kap. om brott mot allmän verksamhet, och skyddsintresset rör personer som fullgör myndighetsutövning där , , har beskrivit dem som befattningshavare som utövar för det allmänna viktiga funktioner. HD beskriver även en gärning mot en tjänsteman som ett artbrott med en stark presumtion för fängelse då befattningshavare som utövar för det allmänna viktiga funktioner inte ska hindras att utöva dessa effektivt och opartiskt. Detta skydd täcker emellertid inte folkvalda politiker. Folkvalda politiker utgör centrala aspekter i det demokratiska systemet och hot eller våld mot dessa bör anses vara minst lika allvarligt som hot mot tjänstemän. Brott som begås mot förtroendevalda i kommun, landsting, region eller riksdag på grund av deras uppdrag ska vara förenat med ett skärpt straff. Regeringen har lämnat proposition 2018/19:154 som behandlar denna fråga och det är av vikt att detta genomförs skyndsamt. har haft en destruktiv utveckling av sexualbrott. Andelen av befolkningen som utsatts för sexualbrott har mer än fördubblats och den grupp som är mest utsatt är unga kvinnor, där har uppgivit att de blivit utsatta för sexualbrott , enligt Brottsförebyggande rådets nationella trygghetsundersökning. Medan få kan förneka att en förändring behöver komma till stånd, med fler poliser, utökade befogenheter för dessa och en trygghetsskapande stadsplanering, är det många som fortfarande inte vill inta ett fullgott brottsofferperspektiv. Straffsatserna under sjätte kapitel har skapat en verklighet där sexualbrottslingar snabbt är ute i samhället efter begånget brott medan offrens upprättelse bortses från. Trots ett antal straffskärpningar finns det fortfarande bl.a. sexualbrott mot barn där minimistraffet är böter. Det bör därför ske en översyn över samtliga sexualbrott med utgångspunkten att såväl straffminimum som straffmaximum ska höjas. Ett brott ska alltid medföra ett skyndsamt straff som står i proportion till brottets allvarlighet och överensstämmer med det allmänna rättsmedvetandet. Det är främst viktigt för att skipa rättvisa, ge brottsoffer upprättelse, upprätthålla respekten för lagen och undvika individuell rättskipning, men det handlar även om att avskräcka gärningsmannen och allmänheten från fortsatt brottslighet. Med detta som grund är vår uppfattning att straffet för våldtäkt är för lågt. I samband med proposition 2017/18:177 skärptes straffet för grov våldtäkt medan straffet för våldtäkt lämnades orört. har tillkännagivit för regeringen att straffet för våldtäkt och våldtäkt mot barn ska skärpas och detta bör genomföras skyndsamt. Köp av sexuell handling av barn Unga som säljer sexuella handlingar är i en mer utsatt situation jämfört med vuxna, vi anser att detta även måste återspeglas i straffvärdet för köp av sexuell handling av barn. har tillkännagivit för regeringen att straffet för köp av sexuell handling av barn bör skärpas till fängelse i lägst och högst . Regeringen har i proposition 2018/19:175 föreslagit en straffskala som utgörs av fängelse i högst . Regeringen föreslår således att inte följa regeringens tillkännagivande om straffminimum. anser att regeringen bör återkomma med ett nytt förslag som motsvarar vad har tillkännagivit. anmäldes 22 600 bostadsinbrott i , villaägare och är drabbade i sex av tio fall. har antalet bostadsinbrott ökat med en fjärdedel. Villainbrott sker inte sällan av kringresande stöldligor som rör sig över landet och begår inbrott, systematiskt och organiserat. Dessa, förhållandevis få, brottslingar skapar otrygghet, skador och kostnader för många. Hemmet är en personlig borg och att det är en rättighet att vara fredad i det egna hemmet. har vid flertalet tillfällen riktat tillkännagivanden om att införa en särskild brottsrubricering för inbrottsstöld med ett minimistraff fängelse. Utredningen 2019:1 har lämnats och förordar liksom tillkännagivit en särskild brottsrubricering. Regeringen bör således skyndsamt återkomma till med ett lagförslag om detta. Kostnaden för stölder i detaljhandeln fortsätter att öka som näringsidkarna har få verktyg att använda för att stävja utvecklingen. För att säkerställa att anställda och kunder ska kunna känna sig trygga bör det vara möjligt för näringsidkare att tillämpa tillträdesförbud för den som beter sig hotfullt eller stjäl vid upprepade tillfällen. Utredningen 2019:1 som behandlar frågan har lämnats. konstaterar att utredningen visserligen inte förordar att ett tillträdesförbud införs men anser att argumenten bakom ställningstagandet inte är tillräckligt bärande för att avstå att genomföra en välbehövlig reform. Regeringen bör således skyndsamt lägga fram ett förslag som innebär att tillträdesförbud till butiker införs. utgör det inget brott att rymma från en anstalt, Kriminalvårdens transport eller under en permission. Att döma grova brottslingar till fängelsestraff är inte bara ett sätt att skydda samhället ifrån grova brott utan också ett sätt att ge dessa en möjlighet till botgöring. Genom att ta emot och avtjäna ett straff, som står i proportion till det begångna brottet, ges brottslingar möjlighet att erkänna sina felande handlingar. Därmed öppnas också för förlåtelse och försoning med brottsoffer och samhälle. Att däremot rymma från sitt fängelsestraff – och kanske till och med begå brott på flykt – är att göra det motsatta. Den som rymmer signalerar att han inte ställer upp på rättssamhällets grundvalar och inte söker botgöring för de oförrätter som åsamkats ett brottsoffer. Detta är ett klandervärt beteende och likt andra klandervärda beteenden borde detta markeras mot genom en kriminalisering i lag. kan en rymling visserligen få sin fängelsevistelse förlängd . Denna mindre disciplinåtgärd saknar dock det symbolvärde ett brott med tillhörande proportionerligt straff har. Regeringen bör därför återkomma med ett förslag där rymning och försök till rymning från kriminalvårdsanstalt och avvikelse från permission beläggs med ett fängelsestraff. Kriminalisera undangömmande av tillståndslösa utlänningar Tillståndslösa utlänningar – det vill säga de som inte har beviljats uppehållstillstånd, de som avvisats eller utvisats – har ingen rätt att vistas i landet. Från svensk sida måste det råda en tydlig linje om att den som inte har rätt att vistas i landet inte ska få vara här, därför behövs tydligare påföljder för dem som försöker att förhindra att en tillståndslös invandrare skickas ut. Den som gömmer tillståndslösa utlänningar agerar inte mot svensk lag under förutsättningen att han eller hon inte gör det för ekonomisk . Det är en orimlig hållning. En kriminalisering bör således ske, gällande att gömma, hjälpa eller på andra sätt underlätta för tillståndslösa invandrare att hålla sig undan från den svenska rättsskipningen på liknande sätt som anges i 17 kap. 11 § BrB om skyddande av brottsling. Skjutningarna ökar i och lagstiftningsarbetet gällande vapen och vapenbrott är kraftigt eftersatt och ofta missförstådd. är positiva till ett ansvarsfullt legalt vapenägande hos jägare, sportskyttar och andra laglydiga medborgare. Däremot måste de kriminella nätverkens tillgång till illegala vapen motverkas. En av åtgärderna förespråkar är en straffskärpning för vapenbrott enligt vapenlagen. Utredningen 2019:14 är nu överlämnad och berör bland annat detta. anser dock att utredningens förslag inte är tillräckliga och vill se ytterligare straffskärpningar. Regeringen bör skyndsamt utse en kompletterande utredning vars inriktning ska vara att straffskalan för vapenbrott av normalgraden till fängelse i högst , att straffskalan för grovt vapenbrott utgörs av fängelse i lägst två och högst , samt att straffskalan för synnerligen grovt vapenbrott utgörs av fängelse i lägst fyra och högst . Brandfarliga och explosiva varor Även sprängningar har blivit en återkommande företeelse i . Således finns skäl att också revidera straffskalorna för brott mot lag (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor. Regeringen bör således skyndsamt utreda och återkomma till med lagförslag där straffskärpningar vid brott enligt 29 § 2 p. samt 29 a § ingår. Andelen som utsätts för personrån har ökat. I den senaste trygghetsundersökningen från uppgav att de utsatts, det är en kraftig ökning jämfört med året innan och den högsta siffra som någonsin uppmätts sedan mätningarna påbörjades . Den som utsätts för rån riskerar trauma, stress och en allmänt sämre livskvalitet. Det är därför viktigt att brottsbekämpande myndigheter har rätt verktyg för att agera i ett tidigt stadie. Det vanligaste straffet för den som bryter mot knivlagen är böter på , vilket inte kan anses vara ett straff som är proportionellt i förhållande till den begångna gärningen. Straffet bör skärpas och brott mot knivlagen ska ge fängelse.