ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H7021120 · 2019-10-01 00:00:00 — Skydd för gemensam egendom ställer sig bakom det som anförs i motionen om skydd för gemensam egendom och tillkännager detta för regeringen. Den privata äganderätten har ett gott skydd i grundlagen. Det gemensamma, offentliga ägandet har det däremot inte. En knapp politisk majoritet kan med ett enkelt beslut sälja ut gemensam egendom, gemensamma tillgångar som byggts upp och som i många fall spelar en viktig roll för att bära upp en solidarisk och jämlikhetsinriktad samhällsmodell. Vi har upplevt hur borgerliga partier, eldade av fundamentalistisk privatiseringsiver och utan föregående konsekvensanalyser i stat och kommuner, sålt ut sådan gemensam egendom – statliga företag, allmännyttiga bostadsbestånd, apoteksverksamhet, skolor med mera. Privatisering och ”marknadisering” har också genomförts av sådant som är att betrakta som myndighetsutövning. Privatiseringen av är ett exempel på detta. I mer än ett fall har gemensam egendom, som skolor och förskolor, slumpats bort till vrakpriser. Gemensamt kapital har förskingrats och nya ägare, inte sällan riskkapitalbolag med säte i skatteparadis, har snabbt kunnat berika sig. Till saken hör att det i de flesta fall är svårt, i vissa fall i praktiken näst intill omöjligt, för en ny politisk majoritet att återställa det gemensamma ägandet. Nyliberalt inspirerade majoriteter må vinna sin makt i demokratiska val, men en fråga är om man tydligt sökt och fått mandat för dessa privatiseringar. Privatiseringspolitiken leder så gott som undantagslöst till att redan rika blir ännu rikare och att inkomst-, förmögenhets- och inflytandeklyftorna ökar. På de områden som bör betraktas som naturliga monopol – det gäller bland annat järnvägen, elmarknaden och postverksamheten – har avreglering och privatisering dessutom lett till höjda priser och ökade kostnader för medborgarna. Grundlagarna skyddar privat egendom. De bör också erbjuda ett bättre skydd än vad som är fallet för gemensam egendom. Det är inte demokratiskt rimligt att gemensamt ägande som byggts upp kan avyttras så enkelt och lättvindigt som ofta sker. Det är naturligtvis inte önskvärt att förhindra varje utförsäljning av gemensam egendom, men är det nödvändigt att det finns demokratiska mekanismer som försvårar omfattande och ibland i det närmaste oåterkalleliga privatiseringar. Gemensam egendom måste få ett bättre demokratiskt skydd än som är fallet och bör fatta beslut om att utreda hur ett sådant förstärkt skydd för gemensam egendom skulle kunna utformas.
mot · H7021122 · 2019-10-01 00:00:00 — Investeringsstöd till sjukhusbyggen – en välfärdsreform för framtiden ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett investeringsstöd till sjukhusbyggen och tillkännager detta för regeringen. I princip alla svenska regioner står inför stora investeringar i nya sjukhus för att kunna erbjuda invånare en tillgänglig vård av hög kvalitet. Orsakerna är dels ett gammalt fastighetsbestånd, dels nya krav på vårdlokaler som de befintliga byggnaderna inte lever upp till. Det sammantagna byggnadsbeståndet inom sjukvården har nått en ålder där planerat underhåll ofta inte räcker till för att möta kraven på effektivare och mer ändamålsenliga lokaler för verksamheten. krävs bättre patientmiljöer, bättre lastkapacitet, högre takhöjder och lägre energiåtgång för att leva upp till regelverk och förväntningar. Flera av regionerna har som bekant en ansträngd ekonomi och svårt att göra de investeringar som krävs. De välfärdsmiljarder som regeringen tillfört är mycket välkomna men räcker tyvärr inte. Nödvändiga investeringar skjuts upp eller uteblir för att kostnaden för lånefinansiering äter upp en alltför stor del av regionernas driftbudget . Det är inte hållbart i längden. Bara Region har aktuella investeringsbehov på 8–, siffror som överstiger regionens totala omslutning. Av de 21 regionerna är det få som når upp till målet om god ekonomisk hushållning (överskott). Ju större ekonomiska överskott en region gör, desto mer går det att få ner lånedelen för de investeringar som är absolut nödvändiga att göra. Lägre lån innebär också lägre driftskostnader. Av den anledningen föreslår vi ett statligt investeringsstöd för byggande av nya sjukhus, likt det som finns för bostadsbyggande. En sådan satsning är en samhällsinvestering som skulle förbättra landstingens förutsättningar att klara sitt kärnuppdrag – sjukvården.
mot · H7021123 · 2019-10-01 00:00:00 — Ingen ska behöva dö på jobbet ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av en översyn av arbetsmiljölagen för att minska risken för dödsfall på arbetet och tillkännager detta för regeringen. Att människor ska riskera att behöva dö på sitt jobb är inte värdigt ett välfärdssamhälle. 2019 har varit ett dystert år sett till arbetares säkerhet. Enligt har hela 25 personer dött till följd av arbetsplatsolyckor. dog fler människor i arbetsrelaterade olyckor än till följd av gängrelaterade skjutningar. Så kan vi inte ha det. Uppenbarligen brister alltför mycket i arbetsgivarnas ansvar för arbetsmiljön. Ett stort problem inom t ex byggbranschen är underleverantörer i flera led som försvårar för huvudentreprenören att ta sitt ansvar, trots att höga krav ställs av beställaren vid t ex upphandlingar. Ingen skall behöva dö på jobbet. Vi skall alla ha rätt att komma hem efter arbetsdagens slut; vi skall alla ha rätt till en god och trygg arbetsmiljö. Det är dags att ta ett krafttag kring arbetsmiljöfrågan och se över arbetsmiljölagen. Regeringen har en nollvision mot dödsolyckor på arbetsplatserna och det är väldigt bra. För att nå målsättningarna i visionen behöver skyddsombudens roll stärkas så att de får tillträde till fler arbetsplatser och tillsynen från inspektörer behöver intensifieras. Kanske behöver också arbetsmiljölagen ses över gällande arbetsgivarens ansvar för t ex systematiskt arbetsmiljöarbete, tillgången till förebyggande företagshälsovård och de påföljder som kan utdelas vid bristande åtgärder? Att gå till jobbet ska inte vara en fara för någons liv.
mot · H7021124 · 2019-10-01 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om heltid och tillkännager detta för regeringen. Heltid som norm är en anständighetsfråga. Det handlar om vilka möjligheter till ekonomisk frihet som människor ges. Om förutsättningarna på arbetsmarknaden ska vara likvärdiga, oavsett bransch eller vilken kön som är det dominerande, krävs att heltidsmåttet är norm. Att ändra normer kräver både mod och konkret handling. Vi har länge lagt ansvaret för överenskommelser om detta på arbetsmarknadens parter för att vi anser att det blir mycket bättre än om vi lagstiftare ska fatta detaljbesluten. ser vi, med all önskvärd tydlighet, att det fortfarande erbjuds heltidsanställningar på mansdominerade arbetsplatser medan det inom väldigt många kvinnodominerade branscher är ”krångligt, dyrt och svårt” att erbjuda heltid. Det är helt orimligt och inte värdigt ett modernt, jämställt välfärdsland. Kanske är det att trots allt överväga lagstiftning för att alla ska ha möjlighet till ett heltidsarbete? Kvinnor inom vårdyrken straffas gång på gång, både i möjligheten till ekonomisk styrka under arbetslivet och även när de går i pension och får en låg pension som är svår att leva ett gott liv på. En deltidsanställning, som i många fall också innebär uppdelade arbetspass, ger en låg lön. Den slimmade bemanningen inom offentlig sektor ökar arbetsbelastningen ytterligare och den psykiska stressen. Det visar inte minst ohälsotalen bland kvinnor i offentlig sektor. I förlängningen leder det till fattiga och utslitna pensionärer som jobbat hela sitt liv i välfärden. För jämställdheten, för likvärdiga rättigheter och individuell frihet måste vi nu ta steget och se till att heltid blir norm för hela arbetsmarknaden. Vi kan inte förlita oss på att varje arbetsgivarorganisation ska gå fackföreningsrörelsen till mötes i den här frågan – nu krävs det handling av oss politiker!
mot · H7021125 · 2019-10-01 00:00:00 — Minska stuprören i välfärden ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av en strategi för en mer effektiv och samordnad välfärd som sätter individens behov i centrum och tillkännager detta för regeringen. är ett av de mest sektoriserade länderna i västvärlden med en lång historia av autonoma myndigheter och en tydlig uppdelning och självbestämmanderätt mellan stat, landsting/region och kommun. Den stuprörsorganisation som vi har är bra på många sätt men försvårar samordnat stöd och sätter individer med komplext stödbehov i en omöjlig sits. Åtskilliga är de människor som kan vittna om hur det är att ramla mellan de berömda stolarna och aldrig få den samordnade hjälp som krävs. Människor med multiproblematik, flera diagnoser, kombination av social och medicinsk problematik samt deras närstående lider ofta av att aktörer har olika regelverk, olika möjligheter att stödja processen och olika grader av engagemang och tid för den enskilde. Varje myndighet har sitt uppdrag, sin budget och sitt uppföljningssystem – ingen tar ansvar för att individens behov sätts i centrum. Särskilt sårbara är utsatta barn, multisjuka äldre och människor med psykisk ohälsa och deras närstående som har ett stort ansvar för att hantera bristen på samorganisering och helhetstänkande. Socialdemokraternas paroll att utveckla välfärden, inte avveckla den är särskilt passande för den tid vi lever i. Vi socialdemokrater har dessutom länge kämpat för att utsatta människor ska ha de bästa förutsättningarna att kunna gå vidare med sina liv och bidra efter bästa förmåga. Spår av utveckling för en mer sammanhållen välfärdsorganisering finns bl.a. i form av lagen om finansiell samordning, i uppdraget till Tillitsdelegationen och i hälso- och sjukvårdens arbete för en personcentrerad vård. Men det sker ofta under radarn, småskaligt och i projektform. Att människor hamnar mellan stolarna har blivit ett allt vanligare problem, inte minst för personer inom sjukförsäkringen. En studie i visade att bland långtidssjukskrivna kvinnor (mer än ) hade hälften av kvinnorna barn med neuropsykiatriska bekymmer. Dessa kvinnor hade i snitt 18 myndighetskontakter – . Det kan inte vara en effektiv och samordnad välfärd. hamnar ofta högt på rankningslistor då länders välfärd jämförs. Däremot hamnar lågt just bland de som tillhör de grupper som har ett samordnat behov. Det behövs en tydligare politisk strategi för en effektiv och samordnad välfärd. Att delegera denna fråga till de enskilda myndigheterna att lösa har prövats . Det finns vissa positiva resultat men det går för långsamt. För att samverkan – inte bara mellan myndigheter utan också mellan brukare och myndigheter – verkligen ska lyftas, behövs en politisk mobilisering. Vi anser att regeringen bör överväga att ta fram en strategi för hur styrning och ledning av välfärden ska se ut .
mot · H7021126 · 2019-10-01 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om förbättrad energiförsörjning och tillkännager detta för regeringen. För att skapa ett starkare samhälle behöver ett konkurrenskraftigt näringsliv, byggt såväl på stora exportföretag som på små och medelstora företag. Vi socialdemokrater vill ta tillvara växtkraften i entreprenörskap och småföretagande och stärka näringslivsklimatet så att befintliga företag och potentiella nya företag kan växa, exportera och anställa fler. För att det ska lyckas behöver samhället tillhandahålla nödvändig infrastruktur och energi. I har vi många världsledande företag, och har vi fått flera nya, stora, etableringar i vår region. Det är glädjande och något som vi vill fortsätta att utveckla. För att ha ett starkt näringsliv med nya och växande företag behöver vi kunna erbjuda god tillgång till el med konkurrenskraftiga priser. ska ha en god och tillförlitlig tillgång till el och annan energi med en energiproduktion som har låg inverkan på hälsa, miljö och klimat – och att göra det på internationellt konkurrenskraftiga villkor. Regeringen, , och har enats om en överenskommelse om långsiktiga energipolitik. Överenskommelsen utgör en gemensam färdplan för en kontrollerad övergång till ett helt förnybart elsystem, med mål om förnybar elproduktion . Övergången till ren energi är nödvändig. Inte bara för att alla ska få tillgång till energi, utan för att det ska ske på ett hållbart sätt. Kostnaderna för förnybar energi sjunker snabbt, medan digitalisering och automatisering gör oss alltmer energieffektiva. Denna utveckling måste komma hela landet till del. har ett stort elöverskott och vi exporterar el. Det finns alltså ingen brist på el, med det finns lokala utmaningar i elförsörjningen när städer växer och elbehovet ökar. Därför har elnätsbolagen ett stort ansvar att investera i elnäten. Vi ser även att överföringskapaciteten inom behöver byggas ut, och därför tiodubblar nu investeringarna i stamnäten. och övriga befinner sig i en situation där det kommer att bli svårt att tillgodose de energibehov som nya energikrävande verksamheter i eller i närheten av har. Energiförsörjningen är inte tillräckligt god för det. Det hämmar tillväxten och kan omöjliggöra viktiga etableringar och fler arbetstillfällen. ser vi ett ökat intresse för och gällande denna typ av verksamhet från nationella och internationella investerare, vilket innebär missade möjligheter för regionen och nationen. Vi vill se långsiktiga förutsättningar för energibranschen och den svenska industrin. Vi vill att ännu fler företag ska kunna etablera sig i vår region, ta del av den dynamik, kompetens och infrastruktur som finns och bidra med än fler arbetstillfällen och innovationskraft. Energitillgången i behöver förbättras så att fler viktiga företagsetableringar kan bli verklighet i .
mot · H7021127 · 2019-10-01 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga att undersöka förutsättningarna för statligt bidrag till och tillkännager detta för regeringen. är en av världens bäst bevarade historiska gruvmiljöer och genom tiderna viktigaste silvergruva. Gruvans storhetstid var under regeringstid och den kallades då ”Skattkammare”. 1908 upphörde den huvudsakliga silverbrytningen efter att ha varit en stor tillgång för och ofta kallats ”Riksens främsta Clenodium”. Gruvområdet och dess byggnader kulturminnesförklarades av i . Som besökare kan man lära sig mycket om gruvdrift . Besökarna kan vandra i gruvorter som bär prägel av den gamla tillmakningsmetoden, d.v.s. att gruvarbetarna eldade mot bergväggen för att därefter bryta loss malmen med enkla verktyg. Besökaren kan färdas med hiss under jorden eller gå gruvarbetarnas gamla nedstigningsväg och under ledning av kunniga gruvguider få kunskap om gruvarbetet som en betydelsefull del av svensk industrihistoria. Inom gruvområdet ovan jord finns ett trettiotal byggnader med koppling till gruvdriften. Lillgruvan förklarar pedagogiskt gammal gruvteknik för barnen. Drygt 80 000 besöker gruvområdet, och förutom intäkter från visningsverksamheten får ett årligt kommunalt bidrag och ett mindre bidrag genom . Inga statliga bidrag utgår. Kostnaderna för att förvalta gruvan, gruvområdet och de kulturhistoriska byggnaderna är dock omfattande. Det borde vara ett nationellt intresse att slå vakt om och utveckla genom dess kultur historiska och industrihistoriska betydelse. Mot den bakgrunden vore det önskvärt att även ett statligt bidrag kunde utgå, för att bevara detta kulturhistoriska arv.
mot · H7021128 · 2019-10-01 00:00:00 — En sjukförsäkring som ger trygghet ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av en översyn av regelverket kring sjukförsäkringen och tillkännager detta för regeringen. En omistlig del av välfärdsstaten är de socialförsäkringar som det allmänna administrerar när vi blir sjuka eller arbetslösa. Sjukförsäkringen är tänkt att verka som omställningsförsäkring som gör det möjligt att till dess att man tillfrisknat eller rehabiliterats vara hemma med en fortsatt skälig ersättning. Länge låg fokus i debatten på att korta och se till att människor så fort som möjligt återgick till arbetsmarknaden. Det är motiverat både därför att det sätter fokus på vikten av en god arbetsmiljö och vikten av rehabiliteringsinsatser och för att det allmänna rättsmedvetandet fortsatt är att den som kan arbeta ska arbeta, även om det är begränsat. Allas förmåga ska tas tillvara och alla ska försörja sig själva i så stor utsträckning som är möjligt. Frågan är dock om inte pendeln i detta fall har slagit lite för långt i den riktningen. Vi får ofta rapporter om människor som känner sig dåligt behandlade av . De upplever inte att deras besvär tas på allvar och att de tvingas tillbaka till arbete – eller till att söka arbete – trots att de är sjuka. Många upprörs över att de intyg om arbetsförmåga som deras läkare sänt in överprövas av försäkringsläkare. Det är vanligt förekommande att en person bedöms ha arbetsförmåga. Men att den nuvarande arbetsgivaren inte har en tjänst att erbjuda som passar den arbetsförmågan, varvid man hänvisas till Arbetsförmedlingen för att söka arbete trots att man själv uppfattar sig som sjuk. Det har lett till misstro mot och en besvikelse på samhället. Det är oerhört allvarligt. Regeringen har identifierat två utvecklingsområden där det behövs ytterligare insatser. Det handlar om att stödet till individen behöver öka och att samverkan mellan myndigheter behöver stärkas. Regeringen har fattat beslut om 11 nya initiativ i syfte att stärka stödet i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen för den enskilde individen. En nationell samordnare för sjukförsäkringen har tillsatts som ska utgå från individens resa genom sjukförsäkringen så att den på allvar hamnar i centrum. Detta är bra initiativ men det brådskar att stärka förtroendet för sjukförsäkringen. Regelverket behöver ses över för att stärka skyddet för den enskilde. Möjligen kan detta arbete ske inom den nationella samordnarens uppdrag.
mot · H7021129 · 2019-10-01 00:00:00 — Förändring av prioriteringar vid tågförseningar samt att införa en nationell trafikledning ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga en förändring av prioriteringsgrunderna vid tågförseningar för att stärka resenärsperspektivet samt behovet av att en nationell trafikledning införs skyndsamt och tillkännager detta för regeringen. Vi som reser med tåg upplever allt som oftast att tågen blir försenade, vilket leder till mer eller mindre stora problem för oss trafikanter. Det är därför med glädje jag kan konstatera att regeringen skjuter till extra medel för underhållet av järnvägen. Men även med de utökade resurserna kommer tåg att försenas. Hur stora dessa förseningar blir handlar inte bara om tekniska infrastrukturfrågor utan även om trafikledningen. har ansvaret för den operativa trafikledningen och vid en försening kommer trafikledningen att vara tvungen att prioritera olika tåg mot varandra. Det är den operativa trafikledningen som fattar dessa beslut, men strategi bygger på två principer: tåg prioriteras före tåg som redan är försenade, samt att trafikledaren ska beakta följderna av prioritetsbeslutet. Det kan ur ett producentperspektiv vara logiskt att ett rättidigt tåg får företräde framför ett försenat tåg. Det är dock inte ett beslut som alltid gynnar resenärerna. Ofta kan en resenär klara en mindre försening på 10–utan större problem, men en försening på 45–kan leda till stora konsekvenser. verkar också prioritera fjärrtåg framför regional- och lokaltåg. Det kan delvis förklaras av tradition, men också av det regionindelade trafikledningssystemet. En trafikledare som ska prioritera mellan ett regionaltåg och ett fjärrtåg har inte överblick över konsekvenserna utanför sitt trafikledningsområde. har arbetat med att införa ett nationellt trafikledningssystem. Tyvärr verkar projektet ha råkat ut för stora problem och enligt medieuppgifter är projektet starkt försenat. Detta känns bekymmersamt och oroande. Vi behöver en bättre fungerande järnvägstrafik och den järnvägstrafiken måste organiseras med trafikanten och godstransportköparen i centrum. Därför måste all verksamhet syfta till maximal trafikantnytta, även när trafiken ska prioriteras efter en försening. Staten och regionerna satsar stora belopp på en bättre och mer utvecklad järnvägstrafik. Det gör vi inte främst för att gynna producenterna, och tågoperatörerna – vi gör det för att gynna resenärerna och godstransportköparna. Dagens prioriteringsordning vid trafikförseningar kan i onödan skapa stora negativa effekter för resenärskollektivet, och godstransportköparna. Det finns därför skäl för regeringen att överväga att införa ett nytt och mer resenärsorienterat prioriteringssystem. En nationell trafikledning skulle kunna möjliggöra ett sådant system.
mot · H7021130 · 2019-10-01 00:00:00 — Barns säkerhet i bilen är vårt ansvar ställer sig bakom det som anförs i motionen om att undersöka möjligheten att lagstifta om bakåtvänt bilåkande för små barn och tillkännager detta för regeringen. En häftig inbromsning, en krock i . Det behövs inte mycket för att ett barn ska skadas under en bilfärd. dödas och skadas barn för att bilbältet eller bilbarnstolen inte använts på rätt sätt. Som förälder är det svårt att navigera i säkerhets- och bilbarnstolsdjungeln, och frågan om hur barnen ska sitta, vad de ska sitta i, i vilket säte eller om det verkligen ska vara så att benen inte får plats ordentligt vid bakåtvänd bilbarnstol ställs av väldigt många föräldrar. Och få har svaren. I lagen står det inget om vid vilken ålder barn ska sitta åt vilket håll utan enbart att barn ska använda en särskild skyddsanordning i bilen, det vill säga babyskydd, bilbarnstol, bältesstol eller bälteskudde. är forskningen tydlig med att små barn allra säkrast färdas i bakåtvänd bilbarnstol i bilen. Flera studier har också visat att bakåtvänt åkande reducerar risken för skador mer än framåtvänt åkande (1987, , 1991) och visade forskare att accelerationskrafter som uppmätts i krockdockors huvud är mycket lägre i bakåtvänd skyddsutrustning än framåtvänd. () skriver på sin hemsida: Att barn ska åka bakåtvända beror på att ett barns huvud är stort och tungt i förhållande till vad nacken och musklerna orkar hålla emot. När man sitter framåtvänd vid en häftig inbromsning eller krock, fortsätter allt som inte sitter fast i bilen framåt tills något tar emot. Kroppen fångas upp av bilbältet men huvudet kastas framåt för att sedan slungas bakåt igen. Det är den knycken som barnets nacke inte klarar av. Barnet kan bryta nacken medan vi vuxna kan få whiplash-skador. Därför ska barn åka bakåtvänt , minst . Först då är nackmuskulaturen något mer utvecklad, och de flesta barn är för långa eller för tunga för en bakåtvänd stol. Det är vår uppgift som vuxna att se till att barnen som färdas i våra färdmedel gör det på ett tryggt vis. Därför bör regeringen se över möjligheten att lagstifta om bakåtvänt åkande för små barn