mot · H7023270 · 2019-10-03 00:00:00 — Det kurdiska folkets rätt till självbestämmande ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska erkänna det kurdiska folkets rätt till självbestämmande och tillkännager detta för regeringen. Kurder utgör fjärde största folkgrupp. Av olika anledningar råder stor osäkerhet kring befolkningsstatistiken. Enligt anges kurder i uppskattas till 15 miljoner, 7 miljoner, 6–7 miljoner samt 1,5 miljoner. Därutöver finns ca 2 miljoner i och cirka 35 miljoner utanför det geografiska området . Det kurdiska språket tillhör den iranska grenen inom den indoeuropeiska språkfamiljen men saknar släktskap med vare sig turkiska eller arabiska. Frånvaron av en gemensam statsapparat har lett till avsaknaden av ett standardiserat kurdiskt språk, istället talas flertalet dialekter. Kurdiskans huvuddialekter är sorani som huvudsakligen talas av kurder i och och kurmanji som är dominerande bland kurder som bor i och . Det finns även mindre dialekter som zaza och gurani. Skriftspråket är olika av historiska skäl. Kurder i och använder, liksom perserna, modifierade arabiska bokstäver och kurder i och bokstäver på latin. Det sammanhängande geografiska området i som bebos av kurder utgör en yta . Det omfattar norra och nordöstra , nordvästra , sydöstra samt nordligaste . Området har gått under benämningen (kurdernas land). I området bor också andra religiösa och etniska grupper som assyrier, kaldéer, syrianer, armenier, turkmener, araber, azerier, turkar och perser. – landet som aldrig blev Efter och det nederlag initierade den amerikanska presidenten ett 14-punktsprogram om självbestämmande för lydfolken i . Syftet var att riket skulle delas upp i nya stater som antingen var självständiga eller under fransk eller brittisk kontroll, vilket även Sykes–mellan och syftade till. Övergången från imperier till nationalstater ändrade den politiska dagordningen och ideologierna i . Den första begäran om kurdisk självständighet tillkännagavs till fredskonferensen som sedermera undertecknades under fredsfördraget i Sèvres i . Kurderna erkändes rätten att bilda en egen stat. Fördraget kom dessvärre aldrig att ratificeras. De allierades geopolitiska avvägningar stod till nackdel för kurderna liksom de förändrade styrkeförhållandena. I det nya Lausannefördraget nämndes varken kurdernas rättigheter eller . Lausannefördraget delade istället det geografiska området mellan den nya staten och de nybildade staterna och som kontrollerades av britterna och fransmännen. Kurderna i förblev under iranskt styre, vilket blev den andra delningen av det som skulle bli . Det första försöket till självstyre och egen stat, , har varit det kortlivade kungariket i mellan 1922–1924 styrt av Shejk samt demokratiska republik i Mahabad i som skedde i samband med maktvakuumet som uppstod efter . Bakur – kurderna i Lausannefreden ledde till det internationella erkännandet av ”Republiken ” som efterföljarstat. Republiken utropades officiellt i den nya huvudstaden och blev republikens första president. Den nya staten var baserad på en stark centralmakt, urbant fokuserad på ekonomisk modernisering och etnonationalistisk enighet. ”En stat, ett folk och ett språk” blev ledorden för moderniseringsprojektet. Kemalismen infördes som officiell statsideologi och blev en del av konstitutionen . Den etnonationalistiska politiken kom att innebära decennier av militariserad assimileringspolitik i form av deportationer, massakrer, förtryck, förbud att tala det kurdiska språket. Kurdiska barn tvingades gå i turkisktalande skolor. Den officiella benämningen av kurder blev ”bergsturkar” och staten bytte ut namnen på de kurdiska städerna och byarna. Militariseringen och assimileringspolitiken frambringade tre uppror , 1927 och det mest kända , , som slogs ner. Militäroperationerna och riktades huvudsakligen mot kurderna och vänsteroppositionen i . Tusentals människor arresterades, avrättades och fördrevs i exil, vilket satte grogrunden för folkliga demonstrationer och motstånd i de kurdisktalande städerna. Regeringen fortsatte sina militära aktioner och begick allvarliga kränkningar av mänskliga fri- och rättigheter. Under samma tidsepok påbörjade PKK () sin väpnade strid mot den turkiska militären och staten. Inbördeskriget pågick –1999 och kostade tiotusentals människor livet. 1 miljon kurder deporterades från över 7 000 byar, de politiskt engagerade tillfångatogs, torterades, avrättades och rapporter påvisar systematiska övergrepp mot kvinnor. Sydöstra /Bakur, som redan tidigare var ekonomiskt eftersatt, kom på grund av kriget än mer på efterkälken jämfört med resten av landet. När greps gav han order om eldupphör. Kriget och den militära upptrappningen ökade och minskade i perioder. har varje politiskt initiativ som försökt uppmärksamma kurdfrågan förbjudits. har sammantaget åtta politiska partier förbjudits. Rojava – kurderna i Unionen mellan och –1961 medförde en kraftig försämring för kurderna. Kurdiska ledare arresterades och dömdes till långa fängelsestraff. Den nya regimen efter unionens upplösning inledde en omfattande arabisering av kurdiska områden genom att tömma gränsområdet mot och på kurdiska byar och flytta in araber i deras ställe. Hundratusentals kurder berövades sitt syriska medborgarskap. Istället fick de flyktingstatus och nekades alla medborgerliga fri- och rättigheter. Med president förändrades läget kortvarigt för kurderna. konflikt med och bidrog till att erkänna viss tolereras för kurdisk verksamhet. Arabiseringspolitiken stoppades, kurdiska ledare släpptes ur fängelset och en del kurder återfick sitt medborgarskap. 1980-talets krig i fick många konsekvenser för kurderna i . Städerna belägrades av militären som genomförde massarresteringar. Rojhelat – kurderna i Upproret mellan –1925 som fördes för kurdiskt självstyre i misslyckades men satte grogrunden för den kurdiska motståndsrörelsen som sedermera utmynnade i bildandet av det marxist-leninistiska partiet Komeley Jiyanewey i Mehabad . Partiet förvandlades sedan till , KDPI, och grundade den kurdiska republiken i Mehabad som varade . Efter en repressiv militärinsats lyckades shahens styrkor återta kontrollen. Kurdiska förbjöds som undervisningsspråk och anhängare av KDPI hamnade på dödslistor. Under den nationalistiska premiärministern regeringsperiod –1953 skedde en viss återhämtning för kurderna. Värre blev det under shahens hårda förföljelse av all opposition. Organisationer, politiskt aktiva och andra som uttryckt sig oppositionellt mot regeringen drevs i praktiken i exil, främst till irakiska men även till . 1979 bojkottade kurderna folkomröstningen som grundlade det teokratiska system som har existerat i . Regimen fängslade, torterade och avrättade systematiskt medlemmarna av PDKI och stora delar av civilbefolkningen. Därefter pågick ett tioårigt krig mellan och den iranska militären. Partiordförande , mördades i liksom efterträdaren, Sharafkandi, i . Bashur – kurderna i Shejk utropade sig till kung över . Detta ledde till en militär konflikt med britterna som sommaren återtog norra och gjorde slut på den kurdiska regimen. Det brittisk-irakiska avtalet om självständighet uteslöt kurdernas rättigheter, vilket ledde till protester och revolter. Som förkämpe för kurderna framträdde ungefär , tidigare militärbefälhavare i den kurdiska Mahabadrepubliken i . var ledare för det nybildade KDP () och sedan han återvänt till ledde han under stora delar av ett gerillakrig mot regimen i . Sedan Baathpartiets maktövertagande har den irakiska statsmaktens strategi varit krigföring eller splittring av motståndet för att vinna tid och återkomma med nya offensiver. ingick de irakiska kurderna ett fredsavtal med som gav dem begränsat självstyre i tre provinser. Många kurder bodde dock utanför dessa provinser och den oljerika staden omfattades inte. Den irakiska regimen bedrev en aktiv folkförflyttning för att komma åt den oljerika staden . tvångsdeporterade över en miljon kurder, turkmener och assyrier från sin hemstad. Bosättarpolitiken innebar även att kurdiska ortnamn ändrades till arabiska som hundratusentals människor fördrevs från byarna vid gränstrakterna till och . Under kriget mellan och , –1988, inledde regim offensiven Anfal mot kurderna. Giftattacken mot de 5 500 kurderna i staden blev sedermera erkänt som ett folkmord mot kurder och hela operationen anges ha mördat uppemot 182 000 kurder. Många försvann spårlöst och en halv miljon människor tvångsdeporterades. Organisationen /Middle East (HRW) slutsats av händelserna är att regering avsiktligen, genom massmord, ville tillintetgöra den kurdiska minoriteten. I slutskedet av reste sig kurderna och shiamuslimerna mot men misslyckades. Konsekvensen blev att cirka två miljoner kurder flydde till gränsen mot och . För att hjälpa kurderna att återvända inrättade och i samförstånd med säkerhetsrådet en resolution (688) om att sända allierade trupper och FN-vakter till irakiska för att där etablera en frizon. Invasionen av störtade . Den kurdiska skyddszonen upphörde därmed att existera men kvar fanns det kurdiska regionala självstyret. har framstått som lugna hörn, med en ekonomisk tillväxt baserad på oljeutvinning. Särskilt i provinshuvudstaden /har det pågått en livlig byggverksamhet och hundratals kurder har återvänt från exilen i , eller . Bakur – kurderna i Efter den omfattande hungerstrejken i fängelserna gick den turkiska regeringen kurderna till mötes genom att driva igenom lagar om att kurder ska få använda sitt eget språk i domstolar och att politiska partier får använda andra språk än turkiska i sin offentliga verksamhet. utropade PKK:s ledare vapenvila och initiativet ledde till en fredsprocess som väckte stora förhoppningar. Regeringen gavs en frist till åtgärder och föreslog ökade språkliga rättigheter samt att skolbarnens trohetsed till den turkiska nationen skulle slopas. Det kurdiska nyåret firades historiskt fritt i sydöstra men dessvärre varade inte den fredsfrämjande processen. I slutet på 2013 då gerillarörelsen stärkte sina positioner runt omkring staden i Rojava, ändrades kursen i den turkiska utrikes- och inrikespolitiken. President planer att byta ut landets parlamentarism mot auktoritärt presidentämbete i valet stoppades av nybildade prokurdiska HDP som lyckades passera den parlamentariska 10-procentsspärren. Enligt rapporter anges situationen för mänskliga rättigheter kraftigt ha försämrats i sedan parlamentsvalet och upphörandet av vapenvilan mellan staten och PKK. Enligt har minst 3 971 människor mist livet sedan fredsförhandlingarna avbröts . kommissarie för mänskliga rättigheter liksom FN:s högkommissionär för mänskliga rättigheter har kritiserat våldet i sydöstra och uppmanat landet att utreda anklagelser om brott mot mänskliga rättigheter. Förekomsten av godtyckliga frihetsberövanden har ökat och utfärdandet av politiskt motiverade påföljder har riktats mot särskilt utpekade grupper. Tillämpningen av terrorlagstiftningen i landet sker godtyckligt och uppenbart diskriminerande där bristen på oberoende och opartisk domstol innebär att vissa grupper förföljs genom åtal. Enligt förföljs regimkritiker såsom journalister, advokater, politiskt aktiva och andra inom det turkiska civilsamhället. Beträffande situationen för flyktingar har flera, som försökt ta sig till , hållits i isoleringshäkte eller skickats till hemligt förvar på olika platser i . Många har också pressats till att frivilligt återvända till och . Human Rights Watch anger i rapporten : Operation Death att det upptrappade våldet inneburit militära övergrepp särskilt riktade mot den kurdiska minoriteten i den sydöstra delen av landet. Systematisk förföljelse av regimkritiker har dokumenterats liksom åtal riktade mot journalister som representerar den fria pressen. President meddelade, efter försöket till militärkupp den 15–, att undantagstillstånd ska införas . Human Rights Watch anger att soldater, statsanställda, lärare, domare, åklagare och andra verksamma inom rättsväsendet riskerar godtycklig arrestering, suspendering eller fängelse. Sedan militärkuppen har hundratusentals mist försörjning och inkomst och godtyckliga arresteringar är en återkommande varning som görs av om mänskliga rättigheter. kan vi se att företrädare för det prokurdiska fängslas och genomgår godtyckliga rättegångsprocesser. lämnade den turkiska konstitutionskommittén över sitt förslag om grundlagsändring till det turkiska parlamentet. Medan ledamöter för det styrande AKP-partiet anger att det nya presidentsystemet skulle föra i linje med effektiv presidentmakt som och , menar den fängslade HDP-ledaren att arresteringarna av honom och andra HDP-ledamöter beror på att de annars hade kunnat utmana förslaget till konstitution. Frågan om ändring av den turkiska konstitutionen innebär ökade befogenheter för . Förslaget gick igenom, trots massiv internationell kritik och stark opposition, med knapp majoritet . De ökade maktbefogenheterna innebär att presidenten på eget bevåg kan styra med dekret och utse viktiga domare, upplösa parlamentet och att på egen hand införa undantagstillstånd. Enligt om mänskliga rättigheter i som publicerades har dessa författningsändringar och införandet av ett nytt exekutivt styrelseskick lett till att rättsstaten försvagats och granskande och balanserande funktioner urholkats. har flera folkvalda politiker blivit fängslade, bland annat ledarna för oppositionspartiet (Folkens demokratiska parti), Figen Yüksekdag och Selahattin Demirtas. har för mänskliga rättigheter slagit fast att den kurdiske politikern bör släppas ur turkiskt fängelse. I domen klargjordes att Selahattin Demirtas har fängslats på godtyckliga grunder. president menar dock att domen inte är bindande för landet. Rojava – kurderna i Sedan upproret i utvecklats till ett fullskaligt inbördeskrig började de syriska kurderna organisera sig. slöt sig elva organisationer samman i Kurdiska nationella rådet i syfte att verka för kurdiskt självstyre i norr och nordost. Det nationella rådet ingick samarbete med PYD (Demokratiska unionspartiet) formellt . I praktiken har kurderna under PYD:s ledning uppnått en hög grad av självstyre i delar av nordöstra . Medan den autonoma regionen har utrikesförbindelser med ett antal länder så erkänns inte dess status som autonom region av den syriska regeringen. Innan utgjordes av de som levde under fattigdomsgränsen av kurder som är den största gruppen i Rojava . Kurderna som folkgrupp hade förtryckts hårt och systematiskt av den syriska regimen, till exempel fick de inte inneha egendom, förnekades utbildning och deras medborgarskap togs ifrån dem. IS/Daesh frammarsch drabbade –2014 flertalet byar i närheten av Kobane och staden var under daglig attack. Staden attackerades med tungt artilleri, bland annat med pansarvagnar och kemiska vapen, främst riktade mot civila. Den kurdiska YPG (Folkets försvarsenheter) tillsammans med YPJ (Kvinnornas försvarsenheter) förde en lång försvarskamp av staden som ledde till att den internationella koalitionens operationer mot Daesh utvidgades till . Efter bildades SDF (demokratiska styrkor) som ingår i den internationella koalitionen mot Daesh som leds av och . SDF är en militär allians som består av kurdiska YPG, YPJ och syrianska/assyriska och arabiska styrkor som slåss mot Daesh. SDF spelade en avgörande roll när Daesh så kallade huvudstad befriades . ser den autonoma administrationen som ett hot mot landets enhet och likställer SDF med . ockuperades den kurdiska staden av den turkiska armén som tvingade flera tusen människor till flykt. har vid ett flertal tillfällen hotat med en omfattande invasion av hela Rojava. Situationen är fortfarande mycket allvarlig, med brist på mat, rent vatten, medicin, livsmedel, el, med mera trots att kriget mot Daesh närmar sig ett slut. Här behövs aktivt humanitärt stöd för återuppbyggnad, bistånd i termer av mat, vatten och sjukvård och utbildningsinsatser för de barn som hamnat på flykt och ännu inte har kunnat återvända. Rojhelat – kurderna i Det ekonomiska tillståndet i Rojhelat är värre än i landet i övrigt med koncentrerad arbetslöshet och fattigdom. Många flyttar därifrån, och bara en tredjedel av kurder uppges leva inom det traditionellt kurdiska området. Systematiska avrättningar och fängslanden av regimmotståndare, politiker och journalister sker på daglig basis. Trumps sanktioner har därtill bidragit till att mat, bensin och energipriser kraftigt stigit. Bashur – kurderna i De skärpta motsättningarna mellan regionala regering och centralregeringen i har cementerats . Motsättningarna har varit geopolitiska, ekonomiska och kopplade till självbestämmandet. Kravet på självständighet och folkomröstning nekades av den före detta premiärministern som dessutom nekade utbetalning av den federala budgeten relaterat till kurdernas fortsatta utveckling av KRG. Läget försämrades dramatiskt då den sekteristiska terroristorganisationen tog kontroll över centrala delar av samt betydande områden i östra . När irakiska armén retirerade i nordvästra fick kurdiska peshmerga-förband pressa fram sina positioner. utbröts hårda strider där peshmerga drevs på reträtt men försökte gå till motoffensiv med hjälp av den syrisk-kurdiska gerillarörelsen . Daesh framryckning föranledde hundratusentals människor på flykt. Tusentals har mördats och kurdiska ezidier har utsatts för det generalförsamlingen betecknar som folkmord. Sedan Daesh tillbakaträtt har diskussionen om framtid tagit fart. Centralregeringen och KRG:s försök till samarbete har försämrats och kurderna strävar allt mer åt att gå självbestämmandet till mötes. Efter samtal mellan de största partierna inom KRG:s territorium, PDK och PUK, har en folkomröstning om självbestämmande slagits fast. Denna genomfördes som innebar en överväldigande majoritet för självständighet. Sedan folkomröstningen har relationen mellan regionala regering och centralregeringen i försämrats. har, efter en militär konfrontation, tagits över av centralregeringens militär och kurdiska peshmergastyrkor har fått dra sig tillbaka. Det senaste irakiska parlamentsvalet genererade ett lågt valdeltagande i Bashur. deltog och de som deltog röstade för prokurdiska partier. har genom den militära insatsen i bidragit till kurdernas säkerhet i regionen. Men den inbördes politiska situationen, det oerhörda flyktingmottagandet och kampen mot Islamiska staten banar väg för svår ekonomisk utveckling och omfattande resiliensbehov – inte minst vad gäller utbildning och sjukvårdsinsatser. riksdag kan bidra genom ökade politiska relationer, bistånd och stöd i utvecklingen. Självbestämmande är en central princip i internationell rätt till följd av internationell sedvanerätt, men är också erkänd som en allmän rättsprincip och inskriven i ett antal internationella fördrag. Efter betonades rätten till självbestämmande i syfte att förhindra statliga övergrepp på folk utanför den egna nationalstaten, men sedan utgör rätten till självbestämmande inte bara en princip utan en rättighet för alla folk. Rättigheten uttrycks i artikel 1(2), artikel 76 om förvaltarskapssystemet samt artikel 55. Tre resolutioner uttrycker rätten till självbestämmande och är antagna av . Det är deklaration om självständighet för kolonierna och deras folk, resolution samt deklaration om vänlig samverkan mellan stater. I två konventioner framgår även alla folks rätt till självbestämmande som ett människorättsinstrument. Det är konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (ICCPR) samt konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter (ICESCR). I båda konventionerna anges att alla folk har rätten till självbestämmande och att folken i kraft av den rätten ska få råda över sin politiska status samt sin ekonomiska, sociala och kulturella utveckling. Självbestämmanderätten betecknar den lagliga rätten för människor att bestämma över sitt eget öde i den internationella ordningen. Omfattningen och syftet med principen om självbestämmande har utvecklats mycket . gavs ett internationellt stöd för rätten för alla människor till självbestämmande. Detta ledde till framgångsrika förehavanden under och efter , och lade grunden för avkoloniseringen . Man brukar skilja mellan ”internt” och ”externt” självbestämmande. Internt självbestämmande utgör olika politiska och sociala rättigheter, däremot avser externt självbestämmande ett fullständigt rättsligt oberoende. bör tillkännage för regeringen som sin mening vad som anförts i motionen om att tillerkänna det kurdiska folket rätten till självbestämmande. Lawen Redar (S) Serkan Köse (S) Kadir Kasirga (S)