mot · H7022828 · 2019-10-03 00:00:00 — Det krävs även tydligt fokus på svenska språket för de som ska vidare ut i vuxenlivet. Vi vill därför införa individuella prestationsplaner vid landets sfi-utbildningar. I prestationsplanerna ska det ställas tydliga krav på delaktighet och kunskaper i svenska. För den som inte klarar de mål som den individuella prestationsplanen ställer upp ska det vara möjligt utdela en varning och ytterst minska eller dra in etableringsersättningen. Vi vill även införa tydliga krav på grundläggande språkkunskaper för permanent uppehållstillstånd och slutligen svenskt medborgarskap. Samhällsorientering för nyanlända elever Att förstå det samhälle vi lever i är en förutsättning för alla att lyckas och komma till sin rätt. Skolan är en viktig del av denna process. Skolans arbete för att skapa förståelse för vad som gäller i måste stärkas. ges samhällsorientering till nyanlända vuxna, men det är vår mening att det även ska införas för alla nyanlända barn och unga genom införande av grundläggande samhällsinformation i skolan. Krafttag mot hedersrelaterat våld och förtryck I ska varken kön, klass eller klan begränsa barn och ungdomars frihet. Vi måste vara tydliga med att hedersrelaterat våld och förtryck aldrig kan accepteras. Därför vill vi införa en särskild brottsrubricering för hedersbrott, och att hedersmotiv ska utgöra en försvårande omständighet när straff mäts ut. Vi bör även införa ett särskilt brott – olaga frihetsbegränsning – som förbjuder tvång och otillbörliga påtryckningar som syftar till att upprätthålla heder, för att därigenom motverka förekomsten av så kallade moralpoliser. Vi måste även se över skolans jämställdhetsuppdrag och införa särskilda åtgärdsprogram för skolor som inte lever upp till kraven på jämställdhet och andra grundläggande demokratiska värderingar. Skollagen ska skärpas för att förbjuda regelmässigt könsuppdelade klasser. Undervisningen i sex och samlevnad ska förbättras och tydligt kopplas till skolans övergripande värdegrundsarbete för att fånga frågor om hedersrelaterat våld och förtryck. Civilsamhället spelar en avgörande roll för integrationen Civilsamhället gör mycket värdefulla insatser och skapar goda förutsättningar för integration av barn och unga. Detta engagemang måste uppmuntras, och vi måste alltid tillvarata civilsamhällets enorma insatser i detta arbete. Det handlar bland annat om att se över effekterna av det så kallade Idrottslyftet i socioekonomiskt utsatta områden. Finns positiva effekter bör vi sträva mot att antalet initiativ i dessa områden ska öka. Vi tror att många fler kan och vill hjälpa till med integrationen av nyanlända. Flera kommuner arbetar för att få fler människor att bidra till ökad integration, genom att till exempel inrätta fadderfamiljer och kontaktpersoner. Arbetet bör uppmuntras och beprövat framgångsrika initiativ spridas till alla kommuner för att öka och uppvärdera civilsamhällets ovärderliga roll i integrationen av barn och ungdomar. arbete med barn och unga står landets socialtjänster inför omfattande problem. Det handlar om brist på socialsekreterare och svårigheter att rekrytera ny personal. Det handlar också om avsaknad av tillräcklig utbildning, fortbildning och möjligheter att utvecklas i yrket. Det handlar även om brister att systematiskt förbättra arbetssättet genom kunskapsuppbyggnad och utvärdering av arbetsmetoder. Vi ser dessutom hur förebyggande arbete brister och hur samarbetet med andra aktörer och myndigheter kan förbättras. Landets socialtjänster måste ha möjlighet att driva en verksamhet som svarar mot sina utmaningar. har vi ett ansvar att på en övergripande nivå belysa problem och föreslå lösningar. Detta för att på bästa möjliga sätt möjliggöra för landets socialtjänster att kunna fullgöra sitt viktiga uppdrag. En närvarande socialtjänst med fokus på tidiga insatser En närvarande socialtjänst är avgörande för att barn och ungdomar ska kunna få hjälp. arbete måste därför utgå från en ökad kontakt med denna grupp. Det gäller i utredning och möten, men också vid förebyggande åtgärder och tidiga insatser mot barn och ungdomar. Det förebyggande arbetet är avgörande för att i ett tidigt skede kunna fånga upp barn och unga som på något sätt riskerar att fara illa. Det kan handla om fältarbete i skolan, på fritidsgården eller i bostadsområdet. Detta arbete måste prioriteras i verksamhet. Ett första steg är att förtydliga det förebyggande uppdraget i socialtjänstlagen. Det vore en viktig signal till kommuner att prioritera arbetet och göra det till en integrerad och naturlig del av verksamheten. För att i ett tidigt skede kunna fånga upp barn som riskerar fara illa är hembesök en effektiv insats. finns en lång tradition av att barnavårdscentraler gör hembesök hos nyblivna föräldrar, men de görs ofta bara en gång när barnet är väldigt litet. Möjligheterna att upptäcka missförhållanden är mycket små eftersom uppföljning sällan görs. vill därför att kommuner genomför hembesök längre upp i åldrarna tillsammans med . Fokus bör framför allt ligga på socialt utsatta områden. Det gör det möjligt att identifiera missförhållanden och riskmiljöer i ett tidigt skede. Inspiration bör inhämtas från till exempel och hembesöksprogram för förstagångsföräldrar. Det finns även ett stort behov av forskning som utvärderar effekterna av tidiga och förebyggande insatser. För att förbättra det förebyggande arbetet måste detta kartläggas och analyseras. Särskilt fokus ska ligga på tidiga och förebyggande insatser riktade mot barn och unga. Mot bakgrund av detta bör Forte (för hälsa, arbetsliv och välfärd) få i uppdrag att genomföra en nationell kartläggning av förebyggande arbete. Som ett led i ett bättre förebyggande arbete – och för att sprida kunskap om forskning samt beprövade exempel och metoder – bör även ett nationellt med fokus på förebyggande arbete inom den sociala barn- och ungdomsvården införas. Förutom att stärka förebyggande arbete måste även socialsekreterares närvaro i utredningar av barn och unga öka. Socialsekreterare som arbetar med utredning ägnar i genomsnitt av varje arbetsdag till enskilda möten med barn och ungdomar som är i behov av hjälp. Här krävs tydliga nationellt uppställda krav på att prioritera möten med barn och ungdomar i arbetet. bör få i uppdrag att utforma dessa krav. Bättre villkor för medarbetare Kompetens- och personalförsörjningen inom är en stor och växande utmaning. För att kunna rekrytera och behålla socialsekreterare behöver vara en attraktiv arbetsgivare som erbjuder goda villkor. ser att det krävs ett flertal åtgärder som tillsammans kan stärka och dess medarbetare. På lång sikt handlar det om att i högre grad se socialt arbete som en vetenskapligt baserad profession, vilken arbetar inom ramen för etablerad kunskap och som fattar självständiga beslut under tydliga lagar. Kopplingen mellan vetenskaplig utveckling och praktiskt arbete ska vara självklar. Ett sätt att främja en sådan utveckling kan vara att införa legitimation för socialsekreterare. Legitimationsfrågan får inte reduceras till en symbolisk form- och statusfråga, utan ske i takt med att professionens kompetens, förutsättningar och utbildning stärks. För att säkerställa att alla socialsekreterare har en grundlig utbildning redan från början bör även socionomprogrammet ses över och utvecklas. Mer fokus måste ligga på praktik samt de problem och svåra avväganden som yrkesgruppen ställs inför i arbetslivet. Det är avgörande med en gedigen utbildning och introduktion för alla nya socialsekreterare som arbetar med barn och unga. Vi ser allt för ofta hur nyutexaminerade och oerfarna socialsekreterare lämnas ensamma med svåra ärenden redan på första jobbet. En oerfaren socialsekreterare behöver introduceras och skolas in i yrket . Glappet mellan utbildning och praktiskt arbete måste minska. Många kommuner har utvecklat egna introduktionsprogram för nyanställda, men det saknas gemensamma bestämmelser för hur den som är ny på arbetsplatsen ska introduceras. Det måste därför införas nationella föreskrifter för obligatorisk och regelbunden arbetsplatsintroduktion, en längre yrkesintroduktion och regelbundet mentorskap för alla nya socialsekreterare. Särskilt viktigt är introduktionen för de som arbetar med barn och unga i utsatta situationer. Ärenden som rör barn och unga kan vara väldigt påfrestande och komplicerade. För att säkerställa en rättssäker och trygg hantering av dessa ärenden krävs löpande fortbildning av landets socialsekreterare. Det har efterfrågats av såväl arbetsgivare som anställda inom . föreslog en specialistutbildning på avancerad nivå för socialsekreterare inom den sociala barn- och ungdomsvården. Merparten av remissinstanserna var positiva till förslaget, men förslaget blev aldrig verklighet. Slutsatserna från barnrättsutredningen bör därför analyseras på nytt i syfte att ta fram en nationell specialistutbildning för landets socialsekreterare som arbetar med barn och unga. Genom att införa specialistsocionomer med inriktning mot barn och unga kan vi öka drivkrafterna för erfarna socialsekreterare att fortsätta arbeta i yrket. kan verksamheten utvecklas genom kompetensutveckling och handledning av mindre erfarna kollegor. Det är något som i slutändan gynnar de barn som är under försorg. På kortare sikt handlar det också om konkreta förbättringar av arbetsvillkoren i det dagliga arbetet. Det saknas exempelvis tydliga möjligheter till karriärutveckling för socialsekreterare. Det måste löna sig bättre att utbilda sig till socionom och arbeta som socialsekreterare, men också att utveckla den egna kompetensen. Vi vill att fler kommuner inrättar karriärstegar som till exempel seniorsocionomer. Vidare bör socialsekreterarnas administrativa börda minska, bland annat genom att förenkla biståndsbedömningar och nya tekniska lösningar, som kommunerna behöver utveckla verktyg för att mäta socialsekreterares arbetsbelastning. För att vara behörig att arbeta som handläggare inom den sociala barn- och ungdomsvården måste man inneha en socionomexamen. En kartläggning som gjorts av visar att majoriteten av de tillsvidareanställda socialsekreterarna är socionomer eller har annan relevant examen och har behörighet enligt kraven i föreskrifter. Däremot finns stora skillnader mellan enskilda kommuner, inom län och i landet vad gäller utbildningsgrad. För att säkerställa att så många som möjligt inom har behörighet att arbeta och handlägga ärenden inom barn- och ungdomsvården bör högskolor och universitet ges i uppdrag att ta fram kurser i syfte att icke-socionomer snabbt kan komplettera sina kunskaper för att få socionombehörighet. Överlåt beslutsfattandet av ärenden som rör barn och unga till professionen fattas beslut inom i regel av socialnämnden. Enligt socialtjänstlagen får socialnämnden delegera beslutanderätten i vissa ärenden enligt socialtjänstlagen, LVU och LVM till utskott. Regler om delegation finns även i kommunallagen, som bland annat anger vissa begräsningar av möjligheten att delegera beslut. En sådan begränsning är att beslutanderätten inte får delegeras när det gäller ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda om ärendet är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Efter ett avgörande från råder osäkerhet om förhållandet mellan socialtjänstlagens och kommunallagens bestämmelser om delegation. Kommuner och Landsting och ombudsmän () har anmärkt på detta och uttryckt att det finns behov av att se över socialnämndens delegationsmöjligheter. Att socialnämnden kan delegera beslutsfattandet till ett utskott är bra, men det är oroande att rättspraxis har gjort detta svårare. Regeringens utredning Framtidens socialtjänst har fått i uppdrag att se över socialnämndens delegationsmöjligheter. Det är ett steg i rätt riktning, men direktiven ger inget uppdrag att se över möjligheterna att helt överlåta beslutsfattandet till professionen. finns ett krav på socionomexamen för att få utreda ärenden som rör barn och unga. Regeln infördes och var ett steg i rätt riktning för en ökad professionalisering av yrket. Utbildade socialsekreterarna besitter de kunskaper och erfarenheter som krävs för att fatta beslut i ärenden som rör barn och unga. Mot bakgrund av detta bör vi även överlåta beslutsfattandet av ärenden som rör barn och unga till professionen. Det skulle möjliggöra en effektivare verksamhet utan mellanhänder. Det skulle även kunna fungera som ytterligare incitament att fortsätta i yrket. En sådan reform frigör dessutom tid och resurser i arbeta med de långsiktigt strategiska frågorna, såsom det förebyggande arbetet och tidiga insatser riktade mot barn och unga. vill därför att den sociala barn och ungdomsvården så långt som möjligt går över till att arbeta på detta sätt. samarbete med andra aktörer Många barn och unga kan behöva få insatser från flera olika verksamheter för att få sina behov tillgodosedda. kan och ska inte vara den enda aktören som arbetar för social inkludering och mot utsatthet bland barn och unga. I stället krävs ett fungerande samarbete mellan och flera andra aktörer i samhället. Inte minst vad gäller förebyggande arbete. Ett fungerande samarbete kan bidra till mer effektiva insatser, och till att barn och ungdomar som riskerar att fara illa kan fångas upp tidigare. Det kan också leda till att arbetet håller högre kvalitet då yrkesverksamma från flera olika aktörer samarbetar. En viktig del av samarbetet mellan olika myndigheter är att få tillgång till uppgifter om barn och ungas livssituation. Då måste reglerna kring sekretess vara ändamålsenliga. Det handlar om att kunna dela uppgifter mellan varandra för att dessa myndigheter ska kunna fullgöra sina uppdrag. är det är fortsatt viktigt att den enskilde eller någon närstående inte lider men av att uppgifterna delas. Ett exempel där sekretessbrytande bestämmelser är viktigt är samarbetet mellan och polisen. Det är grundläggande för att kunna förhindra ungdomsbrottslighet. Därför infördes en ny sekretessbrytande bestämmelse som innebär att en uppgift som rör en enskild person som inte fyllt i vissa fall ska kunna lämnas från till polisen. Det finns dock indikationer på att bestämmelser om sekretess fortfarande förhindrar att nödvändig information delas mellan och polisen. vill därför att polis och socialtjänst har möjlighet att dela nödvändig information om unga lagöverträdare för att förhindra ungdomsbrottslighet. Vi vill också se en enhetlig översyn av sekretessen rörande alla myndigheter som arbetar med barn och unga för att säkerställa ett fungerande informationsutbyte. När familjen inte räcker till – barn i samhällets vård Alltför många barn växer också upp i familjer där vardagen inte alls fungerar, där det finns ett missbruk eller där våld och övergrepp i hemmet förekommer. Andelen barn och unga som var placerade för vård utanför hemmet enligt socialtjänstlagen eller för insats enligt LVU ökade med perioden –2016. Alla dessa barn och ungdomar som är – eller har varit – placerade för vård utanför hemmet måste ha samma möjligheter som alla barn att utvecklas och få ett gott liv. Uppvärdera familjehemmens och jourhemmens roll Merparten av alla placerade barn och ungdomar bor i familjehem eller jourhem. De familjer som engagerar sig i barn och ungdomars liv måste kunna förvänta sig tydliga regler. Här finns stor förbättringspotential för att uppvärdera familjehemmens och jourhemmens viktiga roller. Regelverket kring dessa placeringsformer bör därför genomgå en genomgripande översyn, där man ser över allt ifrån certifiering och dokumentation till ersättningsmodeller och barns rätt till såväl utbildning som läkarvård. finns en gedigen process på plats för att godkänna nya familje- och jourhem, men hemmen får inget kvitto på att processen är genomförd. Det finns flera fördelar med en certifiering för familjehem och jourhem. Den skulle kunna knytas till krav på deltagande i fortbildning och löpande utvärdering för att behålla sin certifiering. En certifiering vore dessutom en trygghet för värdfamiljen. Det skulle underlätta att kunna uppvisa en certifiering vid situationer där frågor om vårdnad kan uppstå, till exempel om en för personalen okänd familjehemsförälder ska hämta ett barn vid skoldagens slut. En certifiering skulle dessutom underlätta införandet av ett nationellt register över familjehemmen. Ett sådant register finns inte och skulle möjliggöra både uppföljning och rapportering om familjers lämplighet att vara familjehem. Det skulle dessutom bli lättare att följa detta över kommungränserna vid eventuella placeringar i andra kommuner. får hemmen ett skriftligt uppdrag om att påbörja en placering, men en skriftlig uppföljning sker . Att göra sådana uppföljningar obligatoriska, utan att de blir onödigt betungande, skulle tjäna flera syften. Först och främst skulle det placerade barnet få bättre möjligheter att förstå sin egen historia. När hon eller han får möjlighet att begära ut handlingar om sina placeringar, måste det finnas mer information om var och när placeringen skett. Uppföljningarna skulle också skapa bättre förutsättningar för familje- och jourhemmen att utveckla samarbetet med . Vårdnadsöverflyttningar och nationella adoptioner I en internationell jämförelse är familjehemsplaceringar i långvariga. förekommer det att barn ständigt omplaceras till nya familjehem. Det är särskilt problematiskt. Men även vid långvariga familjehemsplaceringar kan barnen uppleva stor osäkerhet, eftersom en formell omprövning sker var sjätte månad. Då ska utvärdera huruvida vården fortfarande behövs, vilket inte alltid ger den långsiktiga stabilitet och kontinuitet som är bäst för barnet. Vid långvariga placeringar bör därför frågan om nationell adoption eller vårdnadsöverflyttning oftare prövas som ett alternativ. Barnperspektivet ska alltid vara vägledande, och åtgärder ska syfta till barnets bästa och dess behov av trygghet under uppväxten. Särskilt för små barn, som har mycket små chanser att återvända till sin biologiska familj, bör man alltid formellt väcka frågan om möjlighet och lämplighet för nationell adoption eller vårdnadsöverflyttning. Säkerställ placerades barns rätt till skola och utbildning I Skolinspektionens granskningar av placerade barns skolgång framkommer bland annat att många elever, utan vare sig några utredningar eller beslut, följer en anpassad studiegång och får undervisning i en betydligt mindre omfattning än vad som föreskrivs i timplanen. vittnar om barn som förvägras sin rätt till utbildning. Det kan till exempel handla om barn som flyttas till ett familjehem i mitten eller slutet av en termin, vilket ofta resulterar i långvariga avbrott då både skola och socialtjänst tyckt att de kan vänta tills en ny termin börjar. som otaliga satsningar har gjorts för att förbättra samarbete mellan socialtjänst, vårdnadshavare och skolan kvarstår det faktum att alldeles för många unga placerade elever lämnar skolan utan vare sig behörighet till gymnasiet eller till högre studier. Information om elevernas skolbakgrund och kunskaper saknas ofta när eleven börjar en ny skola. De nya samverkansmodellerna, SAMS och SiSam, är ett steg i rätt riktning för att tydliggöra vad respektive aktör ska göra och när. Arbetet med att implementera dessa måste noggrant följas och utvärderas. bör även ytterligare krav på samarbete mellan myndigheter övervägas. Att barn som vill gå i skolan, och har skolplikt, inte får en rättvis chans till en god utbildning är ett svek från samhällets sida. Staten behöver därför ges möjlighet att vitesförelägga kommuner som inte säkerställer placerade barns skolplikt. IFAU (utvärdering) ska också få i uppdrag att särskilt effektutvärdera placerade barns möjligheter att klara skolan och föreslå åtgärder för hur fler placerade barn kan lyckas bättre i skolan. Stöd och hjälp till placerade barn och ungdomar För barn och unga som är placerade utanför hemmet kan kontakten med vara central. Det kan exempelvis vara trygghetsskapande med en fast kontaktpunkt utanför hemmet. ser vi däremot hur kontakten på många håll brister. Enligt Inspektionen för vård och omsorgs uppföljning av placerade barn i HVB-hem framkom bland annat att av de tillfrågade barnen inte haft eller fått möjlighet till enskilda samtal med . Hälften av barnen har inte fått regelbundna besök, som av barnen har uppgett att det är ganska eller mycket viktigt att ha en nära kontakt med sin socialsekreterare. allmänna råd föreskriver att placerade barn och unga ska besökas av en socialsekreterare minst . De allmänna råden är uppenbarligen inte tillräckliga. kontakt med placerade barn bör därför regleras i lag, där en regel om minst till fyra uppföljningar bör införas. Man bör även se över möjligheten att låta varje barn genomgå en obligatorisk läkarundersökning innan en placering påbörjas. En läkarundersökning vore bra för barnets hälsa och säkerhet och det skapar även en trygghet för värdfamiljen att känna till barnets hälsotillstånd innan placeringen börjar. Även tillgång till psykolog och annan hjälp måste säkerställas alla placerade barn och ungdomar. Tydliga regler skapar trygghet på särskilda ungdomshem och HVB-hem Barn och ungdomar som placeras på särskilda ungdomshem är unga med mycket svåra problem, till exempel missbruk eller annat destruktivt beteende. Att verka för en drogfri miljö på särskilda ungdomshem är därför en viktig förutsättning för ungdomars möjligheter att komma på rätt köl. Rutinmässiga drogtester vid ankomst skulle medföra ökad kontroll över förekomsten av narkotika och andra otillåtna föremål. Även reglerna om kroppsvisitation bör ses över för att i ett tidigt skede hitta narkotika. finns det till exempel ingen regel som möjliggör rutinmässig kroppsvisitation vid ankomst till ett särskilt ungdomshem. För att hindra förekomsten av narkotika och andra farliga föremål bör det även övervägas ett krav på rutinmässiga kontroller av den unges rum. Den möjligheten avskaffades 2018, en ändring som bland annat motsatte sig mot bakgrund av att man ofta hittar otillåtna föremål vid rumsvisitationer, även om det inte funnits misstanke. Tydliga rutiner på särskilda ungdomshem skulle bidra till att upprätthålla ordning och säkerhet och minska risken för droger och andra farliga preparat eller föremål. Det skulle troligen upplevas som mindre kränkande för individen om det sker regelbundet och efter tydligt uppsatta rutiner, jämfört med om dessa åtgärder endast bygger på en individuell bedömning vid misstanke om innehav av narkotika eller dylikt. Tydliggör reglerna på HVB-hem Det finns ett behov av tydligare regler på HVB-hemmen. Det handlar till exempel om att klargöra och i vissa fall utöka de juridiska förutsättningarna för att sätta gränser för de placerade barnen och ungdomarna. Ett konkret exempel handlar om de ungas användning av mobiltelefoner och internet. Det finns inget lagstöd för att begränsa denna användning mot den unges samtycke. Detta till skillnad mot vad som gäller på de särskilda ungdomshemmen. En sådan möjlighet bör införas även på HVB-hemmen. Det kan till exempel handla om att skapa förutsättningar för att i början av vården bryta med en destruktiv umgängeskrets. Bryt och förebygga kriminalitet bland unga ser vi hur ungdomar dras in i kriminella gäng. På många håll rör det sig om barn och ungdomar så unga som 12 till . Det eskalerande gängvåldet är ett av allvarligaste problem. Här finns inget utrymme för otydlighet. De som begår ett brott ska mötas av en tydlig reaktion och omedelbara åtgärder från samhället. måste den som begår brott få en chans att komma på fötter och bygga upp sitt liv på nytt. Det förebyggande arbetet måste också förbättras. Sociala insatsgrupper – vikten av att tidigt fånga ungdomar i riskzonen En viktig brottsförebyggande insats är att tidigt fånga upp ungdomar som befinner sig i riskzonen för att dras in i kriminalitet. Sociala insatsgrupper är en samverkansform mellan lokala aktörer, bland annat Polisen och , som syftar till att arbeta med enskilda ungdomar som riskerar att rekryteras till kriminella grupper.