mot · H7023262 · 2019-10-03 00:00:00 — Vi delar Försvarsberedningens slutsatser, bl.a. att ytterligare åtgärder behövs för att bygga upp en livsmedelsberedskap i händelse av krig. Lagerhållning av inte minst nödvändiga livsmedel och strategiska insatsvaror i omsättningslager blir också viktigt när ordinarie försörjningssystem är sårbara. Snabbt behöver också ansvariga gemensamt planera för hur distributionen av livsmedel ska fungera i landet i en situation då det ev. råder brist på både lastbilar eller de elektroniska kommunikationerna är utslagna. Radiokommunikationssystemet för blåljusmyndigheter och samhällets krisberedskap, , behöver moderniseras för att framtidssäkras. Det skapades för att ersätta 200 enskilda radiokommunikationssystem. Men systemet är nu gammalt och motsvarar inte längre kraven som användarna har, vilket gjort att många av användarorganisationerna nu håller på att utveckla egna kommunikationslösningar. kan vi stå inför en situation som fanns innan byggdes med flera olika parallella kommunikationssystem som inte är kompatibla med varandra. Ett av problemen med som det är är att det inte är utbyggt för datatrafik utan endast tal. En ny sammanhållen lösning kommer behöva vara baserad på bredbandslösningar som kan överföra bilder och filmer, exempelvis från polisens kroppskameror direkt från skadeplats till ledningscentralen för prioritering av resurser. Att det nya kommunikationssystemet är mycket robust och säkert är av största vikt. Likaså statlig rådighet och prioritet. I olika länder har dock olika lösningar valts för nästa generations blåljuskommunikation, inte sällan med kommersiella lösningar som en hel eller del av lösningen, exempelvis i understött av lagstöd. Det kan vara en intressant modell också för när nästa generations Rakelsystem ska tas fram, givet att tillräcklig säkerhetsnivå kan garanteras. På flera ställen runt om i landet finns det kommersiellt inget intresse att bygga telekommunikationsmaster. lägger ner befintlig infrastruktur för telekommunikation. Detta är en olycklig kombination för stora delar av landsbygden, som likt alla andra är helt beroende av att kunna kommunicera i vardag och kris. Kommuner och regioner kan och vill inte sällan ansvara för att finansiera och sätta upp s.k. samhällsmaster så att mobiltäckningen kan bli bättre och fler personer ha tillgång till fungerande telekommunikation. Det kan ske i samarbete med exempelvis som sedan hyr in sig på masterna. Det är inte ovanligt att Försvarsmakten säger nej till kommunernas ansökningar om att få sätta upp som överstiger . Även här bör Försvarsmaktens och samhällets i övrigt intressen kunna samexistera genom tidigare samarbete och dialog för att finna lösningar. Att människor har tillgång till elektroniska kommunikationer och kan tillgodogöra sig samhällsinformation är viktigt i vardag, kris och krig. Då måste det finnas tillgång till adekvat mobiltäckning. Frivillighet och civilsamhällets roll i kris och krig Svensk krisberedskap och svenskt totalförsvar är beroende av civilsamhället och ett frivilligengagemang bland befolkningen. Erfarenheter från många kriser och katastrofer i och utomlands visar på att frivilliga ofta spelar en viktig roll när någonting allvarligt händer. Det frivilliga engagemanget är oerhört positivt och måste fångas upp och säkerställas, både på individ- och organisationsnivå, också ekonomiskt. vill därför se en större och tydligare roll för civilsamhället och frivilligorganisationer i händelse av kris och krig. För att få ut största möjliga effekt av frivilligorganisationerna är det viktigt att kommuner, landsting, myndigheter involverar dessa redan i planeringsskedet. Det är då de kan göra störst skillnad i katastrofen och de ordinarie resurserna kanske inte räcker till. Det är viktigt att de också involveras i den övningsverksamhet som genomförs, gärna redan i övningsplaneringen. För att göra det möjligt behövs avtal mellan offentliga och frivilligorganisationer skrivas. Det finns också goda exempel på frivilligorganisationer som i sin tur samarbetar med privata företag för att få tillgång till de resurser som de själva behöver för att kunna lösa sina uppgifter vid en kris. Nämnas kan exempelvis Röda Korset som slutit avtal med speditören som upplåter lagerlokaler runt om i landet för beredskapsmateriel och dessutom hjälper till med transporter och logistik vid en nationell kris. vill gärna se ytterligare sådana lösningar komma på plats för bättre beredskap i ett partnerskap mellan näringsliv och civilsamhälle. Vi vill också se bättre förutsättningar för frivilliga livräddare. Alla frivilliga livräddare är en ovärderlig resurs för människors trygghet i hela landet. Därför behöver vi uppmuntra dem som tar det ansvaret. I stora delar av vårt land räcker inte ordinarie räddningspersonal till när hjälpen behövs. När någon hamnar i nöd på fjället eller på sjön är behovet av frivilliga stort för att rädda liv. Tack vare människor som engagerar sig på sin fritid finns extra resurser när hjälpen behövs, och som stat och kommun inte hade klarat sig utan. vill underlätta rekryteringen så att fler engagerar sig som fjällräddare, sjöräddare samt i deltidsbrandkåren och brandvärnet. Det är oerhört viktigt att människor som bor i gles- och landsbygd också ska kunna känna sig trygga med att hjälpen kommer om det behövs. Hemvärnet har en stor betydelse för försvaret av , och vid hanteringen av fredstida kriser. Det visade inte minst de stora skogsbränderna då hemvärnet gjorde stora insatser runt om i landet. Frivilligengagemanget är viktigt för folkförankringen av försvaret. Hemvärnet behöver bli fler och personalförsörjningen säkras. har länge drivit, och fortsätter att driva att hemvärnet måste ges bättre materiella förutsättningar att verka, exempelvis lastbilar/fordon, mörkerutrustning, sambandsutrustning mm. En kompetent räddningstjänst i hela landet och ett stärkt skydd mot olyckor och skogsbränder är inte tillräckligt väl rustat för att vi ska kunna känna oss trygga inför framtida stora och komplicerade skogsbränder. Det är slutsatsen i utvärderingen av de många och omfattande skogsbränderna då det än en gång visade sig att samlade brandsläckningsresurser var otillräckliga. Men utvärderingen visade också att kommunernas förebyggande och förberedande arbete mot skogsbränder måste bli bättre. Statens stöd till kommunerna att göra det måste bli bättre. Det är kommunerna som ansvarar för både de operativa räddningstjänstinsatserna och det förebyggande arbetet. Det är kommunerna som ska anta kommunala handlingsprogram, göra risk- och sårbarhetsanalyser och som ansvarar för att omsätta resultat och erfarenheter i praktisk verksamhet. Det är kommunerna som måste dimensionera räddningstjänsten så att den kan skala upp vid behov, men också att den kan samverka över både geografiska och organisatoriska gränser. Där brister det ibland . Människors tillgång på trygghet och säkerhet varierar beroende på var i landet man bor. Efter både de stora bränderna i och bränderna har stora utvärderingar gjorts. Däremellan har dessutom en räddningstjänstutredning presenterats. Många förslag har lämnats på hur det olycksförebyggande arbetet i kommunerna kan stärkas, inkl. räddningstjänsten och arbetet mot skogsbränder. Det finns mycket att göra också från nationellt håll för att förmågan ska stärkas och räddningstjänsten bli likvärdig. Staten kan ytterligare stödja kommunerna att också ta sitt förebyggandeansvar. Görs det på rätt sätt kan det leda till bättre förutsättningar för kommunerna att själva styra sin verksamhet inom förebyggande skydd mot olyckor, skogsbränder och räddningstjänstverksamhet. Vi vill därför se både en bättre statlig styrning och ett tydligare statligt stöd till kommunerna för räddningstjänsten och skyddet mot olyckor. Dels vill vi införa ett nationellt mål för det olycksförebyggande arbetet och arbetet mot skogsbränder. saknas det i lagen om skydd mot olyckor. Det skulle vara av stort värde om statusen för det förebyggande arbetet kunde höjas genom införandet av ett nationellt mål. Det skulle ge en tydlig inriktning för den förebyggande verksamheten och stödja kommunerna i deras arbete. Vi vill också ge MSB mandat att tydligare styra vad kommunernas handlingsplaner och styrdokument för räddningstjänsten ska innehålla så kvalitén blir högre, de blir mer konkreta utifrån lokal riskbild och möjliga att följa upp. Det handlar om att staten ska tydliggöra styrningen för att kommunernas verksamheter ska bli effektivare, nå upp till en lägsta kvalitetsnivå osv. Detta skulle ge bättre förutsättningar för ett likvärdigt skydd och människors tillgång till trygghet och säkerhet i hela landet. Och därtill skulle vi vilja förbättra tillsynen för skydd mot olyckor. En mer effektiv tillsyn kan förebygga brister i beredskapen för stora skogsbränder. Den kommunala räddningstjänsten är väsentlig för en säker och likvärdig i hela landet. En effektiv statlig tillsyn kan ha betydelse även för kommunernas förutsättningar att klara stora skogsbränder. vill också ge kommunerna bättre möjligheter att använda resurser och kompetens inom skogsbruk, jordbruk och entreprenadföretag vid räddningstjänstinsatser. Kommunerna ska ha möjlighet att träffa avtal med andra om att göra inledande åtgärder vid en räddningsinsats. Vid skogsbränderna 2018 visade sig frivilliga inom exempelvis jord- och skogsbruken och entreprenörsföretagen vara en mycket viktig resurs som vi är övertygade kan bidra ytterligare till kommunernas skogsbrandsberedskap med rätt förutsättningar. måste personal som ingår i kommunens organisation för räddningstjänst vara kommunalt anställd som huvudregel. Ett undantag måste införas i lagstiftningen. står utan ändamålsenliga egna civila resurser för att bekämpa stora och omfattande bränder från luften. Erfarenheterna visar att särskilt brandflyg är ett effektivt sätt att bekämpa stora skogsbränder. har fått snabbt och effektivt stöd genom EU:s krishanteringsmekanism när de nationella resurserna på ett tydligt sätt inte räckte till. Den nationella kapaciteten att bekämpa skogsbränder från luften måste därför förbättras. helikoptrar måste utrustas med brandbekämpningsutrustning. bör även ha en egen kapacitet vad gäller flygplan med vattenbombningsmöjligheter, eventuellt i samverkan med andra länder. bör även verka för att EU:s civila krishanteringsförmåga stärks ytterligare, även genom att EU bygger upp egen kapacitet. Med regelbunden patrullering av skogsbrandsflyg finns möjlighet att tidigt upptäcka brandhärdar. Det ökar förutsättningarna för att avvärja hotande skogsbränder snabbare, innan branden fått spridning. Staten bör tydligt och systematiskt bidra till att upprätthålla en skogsbrandsbevakning från luften över hela landet. Med fördel ska detta bygga på frivilliga krafter – lokala flygklubbar som får en rimlig ersättning från staten som deras piloter får den flygtid de behöver. Utbildningen av räddningstjänstpersonal sker främst genom MSB:s utbildningar. Dessa ges på olika nivåer. Det är viktigt för likvärdigheten i landet att utbildningar inom räddningstjänsten ges i en utsträckning som motsvarar kommunernas behov av utbildad personal. Nödvändiga förstärkningar kan fortsatt behöva göras som svarar upp mot kommunernas behov av utbildning. Inte minst kan specialistkompetensen för brandmän och räddningsledare att bekämpa stora skogsbränder behöva utvecklas. vill därför se en specialistutbildning för brandmän i hur stora skogsbränder bäst ska bekämpas. Genom fler utbildningsplatser för brandmän ökar också den statliga närvaron runt om i landet. Deltidsbrandman är en speciell anställning som bedrivs som extra arbete med beredskap vid sidan av en ordinarie anställning. Personalförsörjningen av deltidsbrandmän har under utvecklats till ett av svensk räddningstjänsts största problem. För att förbättra villkoren för deltidsbrandmän vill vi att MSB ska få en särskild uppgift att stödja kommunerna i personalrekrytering av deltidsbrandmän. Vi vill också se över vissa regler som inte primärt är anpassade till en anställning som deltidsbrandman. Inte minst har arbetslöshetsförsäkringens utformning negativ påverkan på personalförsörjningen (SOU 2018:54). Vi vill att huvuddelen av arbetet som arbetslösa deltidsbrandmän utför som deltidsbrandman ska undantas vid beräkning av arbetslöshetsersättning. förslag för en stärkt räddningstjänst och förmåga att förebygga och hantera stora olyckor och skogsbränder innebär att staten tar ett större ansvar för att se till att kommunerna rättsligt har de verktyg de behöver, att stödet gentemot kommunerna ökar genom fler utbildade brandmän runt om i landet och att staten bidrar med nationella förstärkningsresurser inklusive brandsläckningsflyg, men får i gengäld mer att säga till om vad gäller former för hur förebyggandearbetet kan stärkas och en stärkt tillsyn. Sammantaget ger det bättre verktyg för ett likvärdigt skydd i hela landet. En god informations- och cybersäkerhet är mycket viktigt. Flera rapporter , exempelvis genomgång av informationssäkerheten hos nio myndigheter såväl som MSB:s nationella risk- och förmågebedömning visar att samhällets arbete med informations- och cybersäkerhet behöver utvecklas ordentligt. Det dyker inte sällan upp exempel där säkerheten varit undermålig, också för system som innehåller känslig information kring individer. Det är allvarligt att bristerna är så stora och att vi återkommande ser exempel från verkligheten på detta. Det här är också en trend som bl.a. FRA har identifierat och de beskriver att ”säkerheten hos myndigheter och statliga bolag inte är dimensionerad för den hotbild vi ser”. Säkerhetsarbete generellt och informations- och cybersäkerhet specifikt behöver uppgraderas och i större avseende än beaktas i beslutsfattande och verksamhetsutveckling. Åtgärder behöver därför vidtas för att säkra upp IT-hanteringen och stärka IT- och cybersäkerheten generellt men inte minst för de verksamheter, privata och offentliga, som äger och driver samhällsviktig verksamhet, infrastruktur eller i övrigt hanterar frågor som rör rikets säkerhet. Det är uppenbart att dagens regelverk inte varit tillräckligt för att få exempelvis kommuner att arbeta systematiskt med informationssäkerhet. Regeringen bör därför se över om regelstyrningen och kraven på informationssäkerhet i förhållande till inte minst kommunerna är tillräcklig. Därtill bör i en sådan översyn beaktas ett eventuellt behov av ökad tillsyn på området. FRA har identifierat att statsunderstödda cyberaktiviteter mot inte enbart riktar sig mot föremål som strikt befinner sig inom ramen för nationell säkerhet (försvar mm) utan även är riktade mot industrin, forskningen samt kritisk infrastruktur. Det är därför viktigt att ta fram strategier och konkreta förslag för att motverka och hantera också denna typ av cyberspionage.