mot · H7022761 · 2019-10-03 00:00:00 — Vissa länder, exempelvis och , har beslutat att helt skrinlägga alla planer på utvinning av skiffergas. föreslår att utvinning av skiffergas ska vara förbjudet i . förekommer ingen utvinning av skiffergas i . Utvinningen av skiffergas i har påverkat den globala prisbilden i fråga om fossil energi. Inflödet av naturgas på en marknad som har haft höga priser på både olja och naturgas har inneburit ett prisfall för fossil energi. Detta försämrar möjligheterna för förnybar och klimatneutral energi. Skiffergasen är därmed ett stickspår som cementerar fossila strukturer. I delar av landet där det inte är realistiskt att bygga ut elnät för försörjning av tunga väg- eller järnvägstransporter, är vätgas ett bra alternativ. Vätgas produceras lämpligen med hjälp av klimatneutral el. En vätgastank kan i viss mån ses som en smidigare form av batteri. Vi föreslår att möjligheterna utreds för att starta storskalig vätgasproduktion i norra för att driva tåg på (som trafikeras av dieseltåg) samt bränslecellsdrivna tunga vägfordon som verkar på sträckor långt ifrån elektrifierade sträckor. För detta ändamål avsätter 25 miljoner 2020 och 50 miljoner 2021–2022. Flyget står för en liten men växande del av klimatpåverkan. Det har också visat sig svårt att finna koldioxidneutrala alternativ till dagens flygbränsle. På kortare sträckor kan elflyg användas. På längre sträckor är troligtvis biobränsle, så kallad biojet, mest aktuellt. För att snabbt öka biojetproduktionen behöver vi fler godkända processer (produktionsvägar) och fler råvaror att göra biojet av. finns det fem möjliga produktionsvägar till biojet men endast en är i praktiken fullt kommersialiserad, nämligen HEFA (Hydroprocessed and Fatty Acids), vilket oftast är vegetabiliska oljerester, t.ex. frityrolja. Ökad lokal produktion av biojet är lönsamt för svensk industri samt viktigt för stärkt krisberedskap, landsbygdsutveckling och regional tillväxt. I kan vi använda lokala råvaror, t.ex. rester från skogsbruk. För att få fart på produktionen föreslår att ett statligt investeringsstöd och/eller lånegarantier för biojetproduktion införs. För detta avsätter vi 2020 och 100 miljoner 2021–2022. På förslag av och beslutade att utöka stödet till miljöforskning med för att exempelvis stimulera forskning om biobränslen för flyget. Regeringen föreslår nu att denna satsning slopas. föreslår i stället att ett särskilt anslag inrättas inom utgiftsområde 22 för forskning om miljövänligt flyg. För detta avsätter . Arbetet med att fasa ut processutsläppen inom industrin behöver fortsätta. Ett bra exempel på framåtsyftande teknik är det s.k. som har fått delfinansiering från genom anslaget för Industriklivet. föreslår att det statliga stödet utökas i syfte att minska de processrelaterade utsläppen från svensk industri. föreslår att Industriklivet utökas med 250 miljoner 2020, med 200 miljoner 2021 och med 100 miljoner 2022. Därmed föreslår vi en något lägre ökning än vad regeringen föreslår. I stället föreslår att ett särskilt anslag inrättas för infångning och lagring av koldioxid. Infångning och lagring av koldioxid I finns inga bergsformationer eller havsdjup som är lämpliga för koldioxidlagring. I och i finns däremot lämpliga områden. De identifierade 18 bäst lämpade lagringsplatserna för koldioxid inom har tillsammans en teoretisk lagringskapacitet som uppgår till mer än 86 gigaton[1]. Med dagens utsläppstakt motsvarar denna lagringskapacitet av de nuvarande årliga koldioxidutsläpp som sker inom den nordiska regionen. Förutom enstaka projektstöd finns det få incitament till att investera i koldioxidinfångning i . Forskningen och utvecklingen i fråga om sådan teknik är också sparsam. släpper svenska biokraftverk ut cirka 30 megaton CO2 . Detta innebär en stor potential för att dra ut koldioxid ur atmosfären. Växande träd och andra grödor binder kol. När dessa förbränns i biokraftverk bildas CO2 som då kan fångas in och lagras. Nettoeffekten blir att koldioxid tas bort ur atmosfären. Att har en så stor andel energi från biobränslen talar för att ska prioritera teknik för infångning och lagring av CO2. Därigenom kan vi nyttja detta förnybara bränsle och bidra till nettoupptag ur atmosfären. Det saknas emellertid en övergripande nationell strategi för att utveckla koldioxidinfångning. En sådan strategi skulle kunna innehålla statligt stöd till grundforskning samt olika åtgärder för att skapa en marknad, för att både låta företag i konkurrens få avsättning för teknikinvesteringar och skapa incitament för att ständigt förbättra tekniken. För att starta ett projekt med syftet att fånga in koldioxid behöver även lagrings- och transportmöjligheter finnas. föreslår att en statlig utredning ska genomföras i fråga om hur politiken kan medverka till tillkomsten av en marknad för investeringar i CCS. anser att ett särskilt anslag inom utgiftsområde 20 bör inrättas för statligt stöd till utveckling av tekniker för . För detta ändamål avsätter 50 miljoner 2020, 100 miljoner 2021 och 200 miljoner 2022. Snabbspår för strategiska klimatprojekt fördröjs viktiga strategiska investeringar i ny klimatvänlig produktion på grund av de långa tillståndsprocesserna. Ett tillståndsärende kan gå genom , mark- och miljödomstolen, Mark- och och . Detta kan ta , år som kan vara oerhört värdefulla för en investerare som vill ligga i den globala framkanten i strävan efter hållbara lösningar på exempelvis våra energi- och transportbehov. Under /18 tillkännagav (MJU22) att regeringen skulle förbättra tillståndsprocesserna och eventuellt utarbeta ett snabbspår för företag som syftar till att åstadkomma betydande minskningar av de egna utsläppen. har regeringen ännu inte återkommit med sådana förslag. Vi föreslår därför att det för strategiska klimatrelaterade projekt införs ett snabbspår. En ansökan ska först skickas till regeringen, som ska avgöra om det rör sig om ett strategiskt klimatprojekt och vilken instans i kedjan som ska avgöra ärendet och hänvisa ansökan dit. Den valda instansen ska fälla ett slutligt avgörande som inte ska kunna överklagas. Därigenom ska en tillståndsprocess för dessa ärenden ta max 12 månader. Exempel på strategiska klimatprojekt skulle kunna vara fabriker för biobränsleframställning och klimatneutral stålproduktion. För att säkerställa att processen ska kunna genomföras som föreslås, bör ett särskilt anslag inrättas för snabbprövning av klimatomställningsprojekt. För detta anslår 20 miljoner . Kritik mot regeringens klimatkliv Regeringen föreslår en kraftig ökning av det ekonomiska anslaget till utgiftsområde 20. Nyttan av de olika satsningarna kan dock ifrågasättas. Redan då dessa förslag lanserades i budgetpropositionen mötte de kraftig kritik. () tillhör dem som instämt i kritiken. I flera fall harmonierar förslagen dåligt med EU:s politik på respektive område, och inte sällan motverkas de effekter som uppstår i av effekter i övriga medlemsstater. Nedan berörs några av dessa satsningar som avvisar. har påtalat allvarliga brister i utformningen av tidigare investeringsstöd, inte minst på grund av bristande kostnadseffektivitet och additionalitet. Visserligen konstaterar KI att Klimatklivet kan tidigarelägga verksamma åtgärder, men det kan även innebära kostsamma satsningar på åtgärder vilka sannolikt ändå skulle genomföras. motsatte sig genomförandet av Klimatklivet och är fortsatt kritiskt. Därför säger nej till regeringens förslag om att utöka Klimatklivet. Särskild hänsyn till barnen Våra barn är extra känsliga för kemikalier och därför ska de politiska besluten ta hänsyn till detta och syfta till att skydda barn och unga. Det är möjligt för en fristående huvudman att driva en förskola eller skola med giftfri profil. Detta bör vara möjligt även för en offentlig huvudman. föreslår därför att när en offentlig aktör som bedriver verksamhet för barn gör en upphandling ska den ha rätt att själv ange vilka miljö- och hälsokrav som ska gälla, såvida motparten inte kan bevisa att kraven är obefogade. Detta skulle gälla alltifrån leksaker och nappflaskor till mat och dryck som i första hand konsumeras av barn i verksamheterna. Förslaget möjliggör för offentliga aktörer att vara drivande i miljöutvecklingen. Det påpekas ibland att inte skulle ha kunnat vara pådrivande i miljöutvecklingen om staten varit medlem i EU i stället för i . Med detta förslag ökar möjligheterna även för EU-medlemsländernas offentliga aktörer att vara pådrivande. Nanopartiklar har många användningsområden men vi vet fortfarande lite om hur människa och miljö utsätts för materialet vars risk, spridning och exponering inte är tillräckligt känd. Den lagstiftning som finns är undermålig. I Reachlagstiftningen finns en gräns som säger att all import eller tillverkning av kemiska ämnen över ett ton och tillverkare måste registreras. Eftersom nanomaterial ofta används eller importeras i mycket små mängder riskerar de att falla under strecket för detta krav, vilket gör att den nuvarande lagstiftningen inte helt kan generera den information som behövs för att bedöma risker och vid behov vidta åtgärder. delar regeringens bedömning att det finns ett stort behov av att anpassa lagstiftningen inom EU och säkerställa att etappmålet om nanopartiklar och nanomaterial uppnås. Det är därför bekymmersamt att kommissionen inte har föreslagit några ändringar i den riktningen. anser att Reach är rätt forum för att hantera risker med nano och att det räcker med att ändra i bilagor och vägledningsdokument för att Reach fullt ut ska vara bli tillämpligt på nanomaterial. anser att kommissionen även ska utreda andra sätt att garantera en säker hantering av nanomaterial, exempelvis en kompletterande lagstiftning för nano. Regeringen bör verka för detta inom EU. Detta bör ges regeringen till känna. Bisfenol A är ett ämne med omfattande användning i samhället. Ämnet har flera hälso- och miljöfarliga egenskaper. Ämnet misstänks kunna ge skadliga effekter på fortplantningsförmågan. Studier har visat att bisfenol A är hormonstörande vid låga doser. råder inom EU förbud mot bisfenol A i nappflaskor och barnmatsförpackningar. Även andra typer av bisfenoler är dock skadliga. Debatten om bisfenol A har medfört att varianter av fenol, kallade bisfenol B, bisfenol F och bisfenol S, har dykt upp på marknaden för kassakvitton. Den enda tillverkaren av kassakvitton i har i ett yttrande till regeringen framhållit att om ett förbud mot bisfenol A införs så bör detta omfatta alla typer av bisfenoler. Dessa uppges ha samma verkan som bisfenol A men kan vara svårare att bryta ner. har , med stöd av EU:s leksaksdirektiv, infört haltgränser för bisfenol A i leksaker för barn och leksaker som är avsedda att stoppas i munnen. Detta är ett steg i rätt riktning men det är dags att gå vidare och förbjuda alla former av bisfenoler. Detta bör ges regeringen till känna. Många dricksvattentäkter i är förorenade med långlivade och giftiga per- och polyfluorerade kemikalier som går under samlingsnamnet PFAS. Dricksvattentäkterna för så mycket som 3,5 miljoner invånare i vårt land kan vara förorenade av PFAS. Olika PFAS-föreningar förekommer i ett antal tillämpningar, däribland brandsläckningsskum, samt inom olika industriella processer. är endast en av PFAS-föreningarna förbjuden, nämligen PFOS. Men även många av de andra PFAS-föreningarna har liknande miljö- och hälsoegenskaper. Därför är det angeläget med ett helhetsgrepp om denna kemikaliegrupp. föreslår ett förbud mot alla PFAS-ämnen, förutom de ämnen där det kan visas att ämnets miljö- och hälsoegenskaper är acceptabla. Miljömärkning och allergimärkning är viktiga verktyg för att konsumenter ska kunna göra kloka val av produkter. Men det finns en fragmentering bland märkningen som kan leda till förvirring och en brist på samstämmighet kring behörighetskriterierna. vill uppmuntra konsolidering och standardisering kring märkning av produkter. Vi vill även se en öppnare dialog mellan företag och konsumenter och ett bättre samarbete mellan intressenter. Utred producentansvar för läkemedel föreslår att en utredning genomförs av hur ett producentansvar för läkemedlens negativa miljöpåverkan ska utformas. tillämpas systemet med producentansvar för en rad andra produkter: förpackningar av olika material, tidningar, el-skrot, batterier osv. Läkemedel och rester av läkemedel i vårt avloppsvatten gör att extra rening krävs vid reningsverken och räcker det inte för att helt reducera miljögifterna. Det är rimligt att läkemedelsbranschen, likt andra branscher med miljöfarliga ämnen, tar ett producentansvar och täcker miljökostnaden för att gifter läcker ut via avloppsnätet eller i dagvattnet från produktionen. Läkemedelslagstiftningen kräver att läkemedelsföretagen dokumenterar potentiella miljöeffekter från läkemedelsprodukter i samband med godkännandet av nya läkemedel. Detta har gällt inom EU . 2004 togs i samarbete mellan (), , , och Kommuner och Landsting (SKL) ett klassificeringssystem för läkemedelsubstanser fram som finns tillgängligt på . Dokumenten uppdateras och dokument för nya substanser och substanser som har saknat miljödokument tillkommer. Farmaceuterna har en nyckelroll när det gäller att upplysa patienterna om de läkemedel som har en särskilt negativ påverkan på miljön. Kristdemokrater har föreslagit att det ska införas ett farmaceutsortiment – en ny nivå av läkemedelsklassning som gör fler läkemedel receptfria under förutsättning att de säljs bakom disk och tillsammans med konsultation av farmaceut. Sortimentet kan innefatta läkemedel vid lindrigare och okomplicerade åkommor eller tillstånd, exempelvis salvor vid ögoninflammation och eksem, potensläkemedel eller högre styrkor av läkemedel som är receptfria endast i lägre styrkor. Vi anser att farmaceutsortimentet även skulle kunna inkludera läkemedel som har stor miljöpåverkan. Farmaceuten ges då möjlighet att informera om hur läkemedlet ska hanteras för att minimera den negativa effekten på miljön. De största effekterna av läkemedel sker vid användning då rester utsöndras med urin och avföring. Att våra reningsverk förmår att rena avloppsvatten från dessa rester är därför mycket centralt för att minska de skadliga miljöeffekterna. redovisade ett regeringsuppdrag om reningsmetoder för läkemedelsrester[2]. konstaterar i rapporten att det finns ett behov av att införa avancerad rening av läkemedelsrester i avloppsvatten. Sådan rening skulle även medföra rening av andra oönskade ämnen. Det finns särskilda risker för negativa miljöeffekter vid tillverkning av läkemedel om denna sker på platser där krav och kontroller inte är tillräckligt reglerade. För att komma till rätta med detta behövs åtgärder som ställer ytterligare krav på produktionen. Eftersom det finns ett väl utvecklat samarbete inom för godkännande av läkemedel bör det även vara på denna nivå dessa krav ställs. Ytterligare en åtgärd, som behöver göras för att minska miljörisker av läkemedel, är att undvika onödig kassering av läkemedel. bedöms att av samtliga överblivna läkemedel återlämnas till apoteken för destruktion. I en internationell jämförelse är detta en hög andel men den behöver bli betydligt högre. När det gäller burkar och PET-flaskor når vi i retur. Den ambitionsnivån bör kunna nås även för läkemedel . finns ett producentansvar för läkemedel, som innebär att en producent utan ersättning ska ta hand om avfall som består av bl.a. överblivna läkemedel. Trots att utsläppen av fosfor och kväve till nådde sitt maximum omkring 1980 fortsätter innanhavet att plågas av övergödningsproblem. De återkommande algblomningar som drabbar är ett av tecknen på att inte mår bra. av betraktas som död i den bemärkelsen att bara bakterier överlever där. av havsbottnen i lider av allvarlig syrebrist. Den främsta orsaken är övergödning från avlopp och jordbruk och den största delen av föroreningarna i kommer via floderna. 90 miljoner människor lever inom avrinningsområde. Det är viktigt att utvecklingen av jordbruket kring sker med stor hänsyn till miljön. ser ekonomiska styrmedel som ett användbart instrument i miljöpolitiken. Vi föreslår därför att ett system med överlåtelsebara utsläppsrätter för kväve och fosfor ska prövas i . vill att går i täten för ett gemensamt ansvarstagande för miljö. är ett världsunikt bräckvattenhav med ett särskilt ekosystem. Oregelbundna variationer i saltvatteninflödet medför instabila villkor för arterna. Den långsamma vattenomsättningen i gör att gifter och andra kemikalier inte rinner ut ur innanhavet i någon större omfattning, utan stannar kvar och anrikas. Dessa omständigheter gör att det är motiverat att ta särskilda hänsyn till miljö och djurliv. För att hantera miljöutmaningar är det nödvändigt med ett nära samarbete mellan kuststaterna. Dessa bör solidariskt finansiera sådana kostnadseffektiva miljöåtgärder som gynnar gemensamma miljö. Det är mycket viktigt att EU:s ramdirektiv för vatten genomförs i alla och att tydligt involveras i detta arbete. Alla berörda länder bör också intensifiera arbetet med att identifiera och sanera källor till dioxin, kadmium och PCB; dessa gifter skadar allvarligt djurliv. Flera östersjöstater utvinner eller prospekterar olja i , dock ej . En oljeolycka i det känsliga innanhav som utgör skulle få särskilt allvarliga miljökonsekvenser och utgör ett hot även mot Sveriges kuster och havsmiljö. bör verka inom EU och för att uppnå ett förbud mot oljeutvinning i . Förebygg och bestraffa oljeutsläpp är ett särskilt känsligt havsområde. utgör innanhavet en viktig transportled för bland annat oljetransporter. Oljeutsläppen fortsätter att vålla problem i och det är viktigt att skapa tydliga incitament för att undvika oljeutsläpp. Därför bör bötesbeloppen för utsläpp av olja i höjas. Beredskapen för potentiella katastrofer i bör höjas. Då kan vi minimera eventuella skadeverkningar. En bestämmelse bör införas om att all olja som transporteras till havs ska märkas med DNA så att det går att spåra från vilket fartyg ett oljeutsläpp skett. Skydd för den biologiska mångfalden Främmande organismer som följer med i fartygens barlastvatten från andra hav innebär ett hot mot den biologiska mångfalden i . Dessa invasiva arter kan föröka sig okontrollerat och tränga undan inhemska arter. Därför bör alla hamnar i och ha mottagningsanordningar för barlastvatten så att detta ej släpps ut i havet. Bekämpa skarven genom ökad jakt På flera håll i de svenska skärgårdarna har övriga sjöfåglar trängts tillbaka som mellanskarven har brett ut sig. Yrkesfiskarna har fått se sina fiskfångster minska. Skarven har visat sig mycket livskraftig vid de svenska kusterna. anser att mellanskarvens antal behöver decimeras betydligt. Även en bråkdel av nuvarande svenska skarvpopulation skulle sannolikt innebära att arten har god bevarandestatus. Skarvarnas antal bör främst begränsas genom ökad jakt. Tyvärr sätter EU:s fågeldirektiv upp hinder för detta. föreslår därför att fågeldirektivet uppgraderas så att skarven förs upp på listan över jaktbara arter. Då blir det möjligt för att besluta om allmän jakt på skarv. är endast skyddsjakt på skarv möjlig. Som andrahandsalternativ bör andra legala vägar för att utöka jakten på skarv undersökas. Jakt på skarv får inte bedrivas närmare än från en känd boplats för skarv. Denna begränsning i jakten bör avskaffas. Utefter de svenska kusterna finns många förlista vrak. Många läcker olja, vilket skadar miljön. Flera vrak har också kemiska stridsmedel ombord och utgör ett arbetsmiljöhot mot yrkesfiskarna. För de flesta vrak som utgör potentiella miljöhot är det svårt att identifiera en ansvarig fartygsägare. Det finns ingen myndighet i som har det övergripande ansvaret för läckande vrak. En departementsskrivelse (Ds 2015:16) har föreslagit lagändringar för att tydliggöra ansvaret men ännu har det inte resulterat i ny lagstiftning. Det är angeläget att sjölagen ändras så att ansvaret för läckande vrak tydliggörs. utfärdade regeringen en förordning om vrak med kompletterande bestämmelser till sjölagen. Detta är positivt men inte tillräckligt eftersom förordningen inte berör äldre vrak utan tydliga ägare. Det är angeläget att saneringen av vraken kommer igång. Därför stöder regeringens förslag om att avsätta för detta ändamål. Trålning kan behöva begränsas av hänsyn till havsbottnarna. Om bottentrålning ska påbörjas inom områden där bottentrålning inte har förekommit i närtid bör en prövning av miljökonsekvenserna först göras. Många miljöproblem är gränsöverskridande, däribland spridningen av skräp i haven. Plast i haven är ett mycket stort problem och EU är en lämplig nivå att agera mot problemet. bör verka inom EU för att förhindra spridning av skräp i haven. Plast skadar havets djur och skräpar ned stränderna. Det mesta av det plastskräp som flyter iland i kommer från andra länder. I närliggande länder finns deponier som är undermåligt inhägnade, vilket medför att bl.a. plastskräp blåser ut i havet vid storm. Plastföremål kan också röra sig över hela jordklotet. Arbetet med att sanera plaster behöver intensifieras. Många fiskar dör genom att de fastnar i nät som inte längre används, så kallade spökgarn. föreslår att en satsning genomförs på att samla in dessa spökgarn. Detta arbete kan bli en extra inkomst för yrkesfiskare. Detta bör finansieras inom anslaget 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljön. Återvinning av avfall och förpackningar vill inte slå sönder den fungerande avfallsinsamling som kommunerna sköter. Däremot vill vi inte att det ska råda monopol när det gäller källsorterat material. Förutsättningarna är väldigt olika i olika delar av landet. Lagen bör underlätta för kommuner eller andra parter som tar ansvar för att lösa praktiska problem i vardagen. Det är viktigt att källsortering uppmuntras. Genom att företag och producenter ges större ansvar och möjligheter att hantera avfall kan nya företag och jobb skapas. Konkurrens sänker kostnader. Företag som kan och vill ska kunna ta ansvar för hela eller delar av sitt avfall, även så kallat hushållsavfall. Kommunerna bör ha fortsatt huvudansvar för brännbart avfall från hushållen som inte lämpar sig för återvinning eller återanvändning. Kommuner bör också få ökat inflytande i utformningen av insamlingssystemen för material som lyder under producentansvaret. Kommuner och fastighetsägare som vill ordna insamling av producentansvarsmaterial utöver den garanterade servicenivån ska kunna göra det och få en rimlig ersättning för insamlat material förutsatt att det sker på ett sätt som möjliggör effektiv återvinning. Regeringen beslutade om att ändra förordningen (2018:1463) om producentansvar för returpapper, vilket innebär att hushållsnära insamling av tidningspapper ska krävas . Denna förändring har kritiserats hårt och det finns en risk att den svenska pappersåtervinningen slutar att fungera eftersom det blir betydligt billigare att importera papper från utlandet. Det vore olyckligt att slå undan benen för den väl fungerande svenska pappersåtervinningen, med en insamlingsgrad på . föreslår därför att förordningsändringen ska upphävas så att nuvarande kostnadseffektiva insamling av tidningspapper ska få fortsätta. Mikroplaster är plastpartiklar i det breda storleksspannet 0,001–. De flesta är inte synliga för blotta ögat. tillförs mikroplast exempelvis genom slitage av bildäck, båtfärger, tvätt av syntetiska kläder samt hygienprodukter som tandkräm och smink. Enbart från hygienprodukter spolas det ut runt mikroplaster i . På vissa ställen i finns fler än 100 000 partiklar per kubikmeter vatten. Plast bryts ner mycket långsamt i naturen. Därför ökar successivt halterna av mikroplaster i sjöar och hav. Mikroplaster kan vara ett dödligt hot mot fiskar, som får i sig de små plastpartiklarna. Eftersom de inte bryts ner i djuren, ansamlas mikroplasterna allt högre upp i näringskedjan. En konsekvens är att en del av plasten slutligen hamnar i människornas kroppar. är mikroplaster förbjudna i vissa produkter i .