mot · H7023107 · 2019-10-03 00:00:00 — För att garantera stabilitet i elsystemet bör det också övervägas om den effektreserv som upphandlar ska utökas. Enligt ska effektreserven baseras på förnybar kraftproduktion. Integrera klimatet tydligare i beslutsfattande En grundläggande utmaning med miljölagstiftningen är att den i första hand hanterar den lokala miljöpåverkan och att klimatfrågan därför inte får genomslag. finns en målkonflikt mellan lokal miljöpåverkan och att minska klimatpåverkan globalt. Därför bör även klimat få tydligare utrymme i lagstiftning och beslutsprocesser. Vi ser också en utveckling där processerna i domstol tar allt . För att förenkla processerna, skapa överskådlighet och minska okynnesöverklagandena ska olika statliga aktörers möjlighet att överklaga varandras beslut minimeras. Den offentliga synen måste rimligen koordineras innan en domstolsprocess initieras med stora kostnader för den sökande. Det bör också övervägas att införa en avgift i senare instanser för att få överklaga som enskild medborgare om man inte är direkt berörd av förändringarna. En sådan avgift återfås vid vinst i målet. Olika organisationers talerätt och möjlighet att överklaga beslut bör också ses över. Det kan också vara relevant att se över konsekvenserna om beslut överklagas, trots att laglig grund för överklagande saknas. styrs av internationella konventioner och EU-rätt när det gäller vilka som har talerätt. Århuskonventionen vilar på principen om att miljöfrågor hanteras bäst med deltagande från den berörda allmänheten. anser att närhetsprincipen bör lyftas fram tydligare avseende vilka som har rätt att delta i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. En transportsektor utan fossila utsläpp För att nå utsläppsmålen i transportsektorn krävs en mångfald av tekniker och drivmedel. Möjligheterna varierar dessutom mellan de olika transportslagen. Det är lätt att fokusera enbart på elektrifiering via batterier och att diskutera vilket miljöalternativ som är bäst. Verkligheten handlar dock om att plocka bort det sämsta, det fossila, snarare än att peka ut enskilda vinnare. Det kommer behövas en mångfald av tekniker. Vi behöver bränslen som fungerar i dagens motorer, eftersom nya bilar som säljs kommer att köras långt in . Vi behöver förnybara bränslen för tyngre fordon som inte lika lätt elektrifieras och vi behöver ökad effektivitet i motorerna för de lättare fordonen. Det är därför viktigt att bygga ut en grundläggande fossilfri tankning och laddning för en mängd olika bränslen. Det finns också skäl att överväga viss konvertering. De bilarna skall då självklart kunna ta del av stimulansåtgärder som ges till miljöbilar. Om en bilägare väljer att konvertera sin bil ska hen kunna finansiera det inom ramen för det gröna avdraget. Det gröna avdraget är förslag för skatteavdrag för gröna investeringar, där privatpersoner likt och kan göra avdrag för kostnaden direkt på fakturan, till exempel vid investering i solceller och energilagring och laddboxar. För att öka andelen miljöbilar som stannar i istället för att exporteras efter bara bör det svenska skattesystemet ses över. har länge drivit frågor om att göra ägandet av miljöbilar mer fördelaktigt genom att ge kommuner beslutanderätt över sådant som differentierad trängselskatt och parkeringsavgifter. Kommuner måste helt enkelt få möjlighet att ge rabatt till miljöbilar i förhållande till andra bilar, då de ofta hjälper till att förbättra den lokala miljön i form av exempelvis minskat buller och partikelutsläpp. Staten bör också ta ett större ansvar för att bygga ut infrastrukturen för fossilfri tankning och laddning, genom upphandling, där det inte är kommersiellt gångbart. Den elektrifieringsstrategi som tidigare föreslagit måste omgående skapas och få genomslag för att underlätta den gröna omställningen av transportsektorn. Elektrifierade fordon möter andra problem än fordon med flytande bränslen och lagstiftningen har inte hunnit med. Utbyggnad till elvägar på de största motorvägsstråken kan också vara en nyckel till omställning av den långväga tunga vägtrafiken. Olika transportslag samverkar i hela transportarbetet och alla transportslag måste uppnå en högre klimateffektivitet. Även de riktigt tunga transporterna såsom sjöfart och järnväg behöver ställa om. Fartyg bör använda , istället för att ligga med motorer igång i hamn. Ett sätt att styra över mot mer elanvändning i hamn är att införa miljözoner, så att endast de fartyg som ansluter till landströmmen får komma in i de citynära hamnarna, medan de som fortsätter gå på tomgång och släppa ut stora mängder partiklar får lägga sig i ytterhamnar. Det skulle ge tydliga incitament för kryssningsfartygen att investera i anslutningsutrustning. Sådan utrustning bör också standardiseras på europeisk och internationell nivå. Även järnvägssträckor som använder diesellok behöver hitta alternativ. Att subventionera fossil diesel är långsiktigt inte hållbart, och alternativen till fossil energi till exempelvis lok och sjöfart måste utvecklas och främjas. bör få i uppdrag att testa vätgaståg på en eller flera utvalda sträckor där elektrifiering inte är att vänta inom överskådlig tid, i syfte att ersätta diesellok. Längre och tyngre fordon i hela transportsystemet är också en viktig åtgärd för att öka klimateffektiviteten i transportarbetet. produktion av biodrivmedel måste öka har kommit långt vad gäller användningen av förnybar energi i transportsektorn. är ungefär var femte liter förnybar. Tyvärr produceras endast en marginell andel biodrivmedel i trots fantastiska förutsättningar. För att andra länder också ska kunna utnyttja biodrivmedel i högre grad måste produktionen samlat i världen öka. Här finns en enorm potentiell marknad för och de svenska gröna näringarna. Det kan förutom klimatnytta skapa nya jobbtillfällen och ökade resurser till landsbygden. Vårt mål är att ska vara världens bästa land för gröna investeringar. går en stor andel av världsproduktionen av till exempel HVO till den svenska marknaden. Av den totala användningen av biodrivmedel importeras . Det är inte rimligt när vi själva har så goda förutsättningar att producera biodrivmedel med hög klimatnytta. På samma sätt som kan agera gröna batteri genom att producera och sälja förnybar energi från våra fantastiska naturresurser kan vi göra skillnad inte bara i vårt eget land utan även i vår omvärld, både med tekniskt kunnande och via produktion av förnybara drivmedel. Det är en god affär för och säkerhetspolitiskt viktigt att blir mer självförsörjande på biodrivmedel. För att få investeringar på plats krävs långsiktighet. Nödvändiga investeringar räknas i flera och avskrivningstiderna sträcker sig över mycket . vill tillsätta en branschkommission som utreder hur förutsättningarna för inhemsk produktion av biodrivmedel kan förbättras i syfte att realisera den fulla potentialen. Politiken för biodrivmedel i och EU är i huvudsak inriktad på att öka efterfrågan av biodrivmedel. För att fortsätta utfasningen av fossila drivmedel i transportsektorn behöver vi ett breddat fokus, med större incitament till inhemsk produktion. Att på olika sätt ställa samma miljökrav för produktionen av råvaran på importerade biodrivmedel som gäller för svensk produktion är en viktig princip som borde få betydligt större genomslag i den svenska politiken och lagstiftningen på biodrivmedelsområdet, inte minst i den offentliga upphandlingen av transporter och drivmedel. vill, som ökar produktionen av förnybara drivmedel, även helt fasa ut fossila bränslen i transportsektorn, med vissa undantag, och anser att sjöfarten från svenska hamnar och svenskars flygresor ska ske fossilfritt . För att möjliggöra detta krävs investeringar i fossilfria bränslen som kan ersätta fossilt jetbränsle. Här krävs tydliga spelregler och goda förutsättningar så att de projekt som industrin planerar verkligen blir av. Det är också av högsta vikt att de reduktionsplikter som införs, för såväl flyg som den befintliga vägtrafiken, inte blir ett tak för inblandningen. De aktörer som väljer att ha högre andel förnybart i sitt bränsle oavsett transportslag ska premieras för det. ska vara ledande i cirkulär ekonomi Konsumtion och produktion påverkar miljön på många sätt. För att minska denna påverkan måste samhällets omställning till en mer ansvarsfull och hållbar produktion och konsumtion intensifieras. Vårt nuvarande ekonomiska system är på många sätt linjärt när det kommer till produktion och användning av varor. I cirkulär ekonomi används jordens resurser mer effektivt och istället för att varor blir avfall är syftet istället att sluta kretsloppen: öka återvinningen och återanvändningen och minska uttaget av naturresurser. anser att omställningen till mer cirkulär ekonomi går för långsamt. Vi vill öka återvinningen och återanvändningen av ändliga resurser, och att det offentliga tar ett tydligt ansvar i omställningen av samhället är en självklarhet. Därför måste återvinningsmålen på EU-nivån höjas. En gemensam standard för återvinning behöver tas fram för hela EU. Många plaster är exempelvis inte möjliga att återvinna . Genom att i betydligt högre grad använda plaster som kan cirkuleras minskas avfallsmängderna. Det behövs också kvalitetsstandarder på avfall för att underlätta handel med återvinningsbara material och kunna kontrollera kvaliteten. Även på EU-nivå måste ansvar tas för att skapa gemensamma riktlinjer. Många svenska innovationer ligger i framkant; biogasproduktion, utvinning av fosfor, återvunnen plastråvara eller bioplaster i plastförpackningar är alla sådana goda exempel. Arbetet med cirkulär ekonomi behöver konkretiseras och hållas samman. Det är inte alltid en mångfald av skarpa styrmedel som behövs, utan erfarenheten från är bland annat att det handlar mer om att samla greppet för att ge de aktörer som berörs en helhet och trygghet i sitt arbete. Det är viktigt, inte minst för att skapa förutsättningar för långsiktiga investeringar. gör redan mycket bra i linje med det cirkulära tänket, men ett mål, ett samlat arbete och ett gemensamt synsätt saknas. Ett ökat cirkulärt tänk är viktigt inte minst i ljuset av en ökad elektrifiering av transportsektorn. Det krävs effektiva verktyg, krav och återvinningsmål för bilbatterier. har alla förutsättningar att bli världsledande i omställningen till mer cirkulär ekonomi. För att möjliggöra detta bör en strategi för att uppmuntra omställningen antas som samlar mål och visioner samt stakar ut de konkreta styrmedel som krävs. Det finns insamlingsmål nationellt som bör höjas och kopplas till ekonomiska styrmedel för insamlande företag, och på europeisk nivå bör bindande insamlings- och återvinningsmål sättas, till exempel för textilier vars klimatpåverkan globalt måste minska. Det inkluderar också arbetet mot en plastfri miljö och utvecklingen mot mer biobaserade och i naturen nedbrytbara plaster och gröna kemikalier. Minska skräpet och stärk producentansvaret Ett av våra stora problem både i och internationellt är nedskräpning. Det finns snart mer plast i våra hav än det finns fisk. Och utvecklingen ser inte ut att vända. Här behövs krafttag. Både genom att fasa ut olika typer av engångsartiklar och genom att lägga ett större ansvar på producenterna för att minska nedskräpningen. Vi vill höja ambitionsnivån för vilka engångsplaster som ska förbjudas i EU och att förbudet mot engångsartiklar i plast ska utökas och omfatta fler produkter. Exempelvis dryckesmuggar och lock, godisförpackningar, matlådor och snabbmatsförpackningar. Mer plast som kan återvinnas måste återvinnas i EU. En gemensam standard för återvinning behöver tas fram för hela EU, som säkerställer kvalitet. På så vis får producenterna en råvara de kan lita på håller måttet för återanvändning. har varit pådrivande för att implementera en högre avgift på plastpåsar för att minska användningen av dessa, något som kommer att införas. Att städa längs med vägar och i våra städer kostar enorma summor. Det finns inga officiella siffror men en uppskattning som Håll Rent gjort är att nedskräpningen kostar svenska kommuner . Det är dessutom bara de mer direkta kostnaderna och inte inbegripet den miljöskada som mycket av nedskräpningen orsakar. Ett producentansvar för nedskräpning skulle lägga kostnaden för nedskräpningen på de som sätter produkter på marknaden som sedan slängs på fel ställe. Ett sätt att undvika kostnaden för producenten kan vara att införa ett pantsystem för att få tillbaka produkterna in i ett cirkulärt kretslopp, något som redan finns för plastpåsar och snusdosor. En mycket stor del av skräpet består exempelvis av fimpar och snabbmatsförpackningar. Genom att skapa ekonomiska incitament kan nya förpackningar utvecklas. Ett gott exempel är innovationen med lock i snusdosor som avsevärt minskar antalet prillor på fel plats. Liknande förpackningar finns för exempelvis cigaretter, men används och säljs i mycket liten skala. Ett svenskt centrum för innovation för grön teknik har fantastiska förutsättningar att leverera de gröna innovationer som världen efterfrågar för att nå mål och mer cirkulär ekonomi. Vi har en tradition av innovativa människor och företag, vi har en välutbildad befolkning och vi har stor trovärdighet inom grön teknik. Att ambassadör i under hade som ett av sina stora huvuduppdrag att leta efter intressanta bolag och tekniker i är ingen slump. När vi skapar och exporterar framtidens tekniker ger det inte bara fler jobb och företag här utan vi levererar klimatnytta som går långt bortom våra av världens utsläpp. Det offentliga behöver ta ett större ansvar för innovativa upphandlingar och tuffa krav för att ge trygga volymer till den som vågar ta risken och ansvaret för att skapa och leverera spjutspetsteknologi. När den svenska exportstrategin uppdateras bör utgångspunkten självklart vara att fokusera på grön teknik och att exportera klimatsmarta produkter och tjänster. De svenska systemen för exempelvis fjärrvärme och biogas är världsledande och på många andra områden har vi spjutspetsteknik som kan göra stor skillnad på miljöområdet, som det skapar exportintäkter till . Det är också en självklarhet att de exportfrämjande åtgärder som finns, exempelvis exportkrediter, ska gå i linje med . Mer av EU:s forsknings- och innovationsmedel bör också gå till innovationer inom miljö och klimat. För att ytterligare öka attraktivitet som innovationsland bör ett antal pristävlingar, likt den amerikanska stiftelsen , utlysas. Xprize har i finansierat flera innovationer som syftar till att utveckla ett mer hållbart samhälle. Det offentliga utlyser en prissumma för den första som lyckas med en viss innovation till ett förutbestämt pris – ett sätt att bidra till innovationskraft och investeringsvilja. Speciellt inom områden där det kan vara svårt att hitta motivation eller tydliga drivkrafter för marknaden att teknikutveckla. Offentlig upphandling som verktyg Offentlig upphandling behöver bli ett bättre och mer kraftfullt verktyg för att åstadkomma lägre klimatutsläpp och mindre gifter i vår vardag och driva utvecklingen mot cirkulära system. De miljö- och klimatmål som det offentliga sätter upp är det också rimligt och nödvändigt att det offentliga hjälper till att uppfylla. Detta kan möjliggöras genom förstärkta informationsinsatser, fortsatt arbete med upphandlingskriterier och genom att införa grundläggande hållbarhetskrav i lagen om offentlig upphandling. har tagit fram olika krav som det offentliga kan använda sig av för att ställa tuffare miljökrav. Det finns olika ambitionsnivåer och de är frivilliga att använda. På den statliga nivån är det dock lämpligt att ett lägsta golv i form av de baskrav som kan ställas också ställs. Ett mål bör också vara att andelen avancerade krav och spjutspetskrav ökar. Som exempel står för en mycket stor del av den svenska användningen av betong/cement. Det finns ny teknik som minskar utsläppen kraftigt, men den är något dyrare, vilket gör att den inte köps in. Utan efterfrågan blir kostnaderna högre och tekniken utvecklas inte i samma grad. Staten bör därför ta ansvar för att bidra till att pressa priser och utveckla tekniken för mer klimatsmart cement. Även om kostnaderna är betydande för producenterna ökar inte kostnaden för den sammansatta slutprodukten nämnvärt. Enligt studier från handlar det för stål- och cementindustrins del om ungefär en halv procent i ökad kostnad för konsumenten vid köp av exempelvis en bil eller ett hus. I finns en modell med klimatrabatt för klimatsmarta anbud. Den bör utredas även i för att se om det kan passa in i vår lagstiftning. Det skulle göra att klimatsmarta alternativ gynnas, eller åtminstone inte missgynnas, jämfört med andra anbud. Det finns även goda exempel på branschinitiativ som syftar till att öka och förbättra hållbarheten. ”Fair Transport” är ett frivilligt certifieringssystem från åkeribranschen med tydliga hållbarhetsmål som ställer krav i transportkedjan. Vattenförsörjning i ett torrare klimat God tillgång till vatten har länge varit en självklarhet i stora delar av . har dock visat att det kan tas för givet. Bevattningsförbud och låga grundvattennivåer har blivit allt vanligare runtom i landet. Dricksvatten är ett livsmedel och vatten är en livsavgörande resurs som vi behöver hushålla med i högre grad. Genom enkla åtgärder kan den onödiga förbrukningen minska betydligt och förutsättningar för fortsatt god tillgång på både dricksvatten och vatten till bevattning med mera säkerställas. Vi måste se över klimatanpassningsstrategier både på EU-nivå och i för att bättre kunna hantera torka och skogsbränder. Det finns ett stort behov av investeringar i va-nätet för renovering av gamla ledningar. Att kommunerna inte får fondera medel för kommande renovering är ett problem som behöver åtgärdas. Det innebär att många kommuner har begränsade resurser för att restaurera va-nätet, och att enbart höja va-taxan åtgärdar inte problemet, eftersom fondering av medel är otillåtet. Det vill ändra på. anser att det behövs mer resurser för reinvesteringar och klimatsäkring av va-systemet. Därför bör en vattenavgift införas på offentligt vatten som delvis kan finansiera den typen av renoveringsbehov. Modellen för hur dessa medel ska gå till investeringar behöver utredas; det kan till exempel ske via en va-fond eller genom en regionaliserad skatt. Det skulle ge ökade incitament att hushålla med vattenförbrukningen och skapa förutsättningar för mer reinvesteringar i va-nätet. Olika typer av sådana avgifter finns i vår omvärld, exempelvis i där det avsätts stora summor för att klimatsäkra vattenförsörjningen. vill ställa ökade krav på utformningen av produkter, så kallade ekodesignkrav. Det har gjorts framgångsrikt på energiområdet när det gäller exempelvis glödlampor och kylskåp. Genom att införa liknande krav på duschar, blandare och toaletter kan stora mängder vatten sparas och vattensnåla alternativ kan främjas, till exempel snålspolande toaletter eller toaletter som använder gråvatten (vatten från bad, disk och tvätt) för spolning. Studier gör gällande att vattenförbrukningen i hushållen kan minskas med rätt åtgärder. En bonus i sammanhanget är att en stor del av besparingen sker på varmvatten, vars uppvärmning påverkar effektsituationen i elsystemet negativt. Det finns alltså dubbla anledningar till att fasa ut de sämsta produkterna. Här finns även ett behov av att uppdatera rådande byggnormer. Det är också rimligt att konsumenter betalar för sin förbrukning av vatten i större utsträckning . vill att individuell vattenmätning ska införas i all nybyggnation och större renoveringar av flerfamiljshus. Det minskar inte bara konsumtionen utan är också en rättvisefråga. Mindre hushåll, ofta studenter och pensionärer, ska inte subventionera större hushålls förbrukning, vilket sker när totalförbrukningen slås ut lika på allas hyra. För är det en bärande princip att den som står för en miljöpåverkan också ska betala dess kostnader. Det är därför orimligt att det går att sätta ett läkemedel på marknaden som inte kan renas i befintliga reningsverk. Att kommunerna och va-kollektivet ska bära ansvaret för att investera i sådan teknik blir dessutom orimligt dyrt. Istället bör ett producentansvar för läkemedel införas. På så sätt styrs läkemedelsförsäljningen mot mediciner där miljöpåverkan är lägre, i de fall utbytbarhet råder. Det är också rimligt att läkemedelsbolagen är med och finansierar investeringar i reningsteknik för att rena läkemedelsrester på samma sätt som förpackningsindustrin har ansvar för att ta hand om sitt eget avfall. Genom ett samlat ansvar för industrin drivs också innovation och kostnadsreduktion effektivare än om varje enskild kommun ska investera och driva frågan. Även i landskapet finns stora möjligheter att använda vattnet effektivare. Vi ser ett behov av översyn av dagens vattenlagstiftning så att den inte bara anpassas till att leda bort vatten utan även samla upp vatten. Det kan till exempel handla om att anlägga bevattningsdammar och kombidammar. Sådana dammar kan dessutom vara värdefulla platser för att öka den biologiska mångfalden. Staten bör även ta initiativ till att ytterligare kartlägga vilka underjordiska vattenresurser som kan finnas med hjälp av ny karteringsteknik för att få veta hur stora och tillgängliga de är och stimulera initiativ och innovationer för grundvattenåterskapning. Närodlad mat i samklang med miljön har en livsmedelsproduktion och ett jordbruk i världsklass när det gäller miljö och djurskydd. Men, det finns fortfarande utmaningar att hantera när det kommer till klimatpåverkan från livsmedelssektorn. Enligt står utsläppen enbart från matsvinnet för koldioxidekvivalenter . Det är nästan en tredjedel av jordbrukssektorns utsläpp. För vissa varor är svinnet så högt att en av två matkassar slängs. Till det kommer den vattenförbrukning, växtskyddsmedel och annat som krävs för att producera mat som sedan bara slängs. Majoriteten uppstår i hushållen, men även i butikerna finns stort svinn. Retursystemen för mejeriprodukter och bröd minskar affärernas incitament att försöka sälja slut på dessa livsmedel, eftersom de kan återlämna varorna nästan utan kostnad. Att minska matsvinnet är bra för miljön på en mängd olika sätt. FN:s hållbarhetsmål för matavfall till 2030 innebär att matsvinnet ska halveras i butiks- och konsumentledet. mål är att insatser ska göras så att av matavfallet från hushåll, storkök, butiker och restauranger sorteras ut och behandlas biologiskt så att växtnäring tas tillvara, och av matavfallet behandlas så att även energi tas tillvara. anser att målsättningar bör höjas och anser att det bör införas krav på obligatorisk insamling av matavfall. Vi vill också undersöka möjligheten att ta tillvara överblivna livsmedel inom kommunala och regionala verksamheter för att på så vis minska det onödiga matsvinnet. Det är angeläget att minska matsvinnet från näringsverksamheter som restauranger, storkök och butiker. I finns ett förbud mot matsvinn från butiker. Butiker får helt enkelt inte slänga mat. Den ska reas bort eller skänkas om den inte är oätlig. På vissa håll i finns liknande system på frivillig basis. Det är positivt men deltagandet är relativt litet. Fler vägar att stimulera den verksamheten bör prövas. Det kan exempelvis göras genom en avgift på matavfall som slängs från större näringsverksamheter. vill stärka individernas möjlighet till medvetna val i mataffären. För konsumenten är det svårt att göra ett upplyst val när det kommer till klimataspekter av livsmedel. Maten står för ungefär en fjärdedel av de svenska utsläppen av klimatgaser. vill tre av fyra konsumenter kunna välja mat med lägre klimatpåverkan. vill därför se en tydlig, obligatorisk, klimatmärkning av livsmedel likt näringsdeklarationerna för att konsumentens val ska underlättas. Klimatmärkningen bör omfatta såväl importerade som inhemskt producerade livsmedel och utsläppen ska beräknas ur ett livscykelperspektiv, där utsläpp från transporter och förpackningar ingår.