· H610245 · 2019-06-11 15:11:46 — Det är så den officiella historien hade kunnat se ut om inte detta fantastiska civilkurage fanns hos den som utsattes för det här, som faktiskt satte ned foten och sa sin sanning. Tjänsteman efter tjänsteman efter tjänsteman på har slutit upp och sagt att det var så här det gick till. Det har inte uttryckts någon kritik - tvärtom har man gett beröm för det sätt som har hanterat uppgifterna på. Jag förstår att enhälligt har sagt att det är otillfredsställande att uppgifterna som har lämnats i granskningen går så pass mycket isär och att utskottet ska kunna förvänta sig att de uppgifter som lämnas bidrar till att skapa klarhet och ger en rättvisande bild av vad som har skett. Ett enigt konstitutionsutskott har skrivit detta. Men, fru talman, jag tycker också att svenska folket har rätt att förvänta sig sanningen. Jag tycker faktiskt att när ett statsråd kallar till presskonferens ska medier, svenska folket och vi riksdagsledamöter kunna lita på att det som sägs är sant. Det är därför jag har ställt denna interpellation. Meningen i KU:s betänkande och uppfattningen som statsrådet gav uttryck för under presskonferensen vid det första tillfället står i skarp kontrast till vad som har uttryckts tidigare. Dessa två saker är inte kompatibla med varandra. Jag tycker, fru talman, att vi saknar svar på den frågan. Det räcker inte med att man har redogjort för en sak ett antal gånger om den redogörelsen sedan går helt stick i stäv med vad ett antal andra personer säger i samma fråga. Det är ju då det finns utrymme att ställa fler frågor och följdfrågor, och det är detta vi gör . Man kan självklart ha kraftfulla synpunkter på hur generaldirektör som person behandlades av regeringen, men ännu värre är det att konstatera att dagens regering inte skyr några medel för att behålla regeringsmakten. Det har gått så långt att man är beredd att bryta mot grundläggande arbetsrättsliga regler för att försöka skydda sitt eget skinn. Att med kort varsel och utan saklig grund sparka en generaldirektör var ett billigt offer för en socialdemokratisk regering. Man ville utse en syndabock för att de egna besluten om en stramare sjukförsäkring och skärpta regler för assistansen fått konsekvenser för människor som drabbats av sjukdom. Att en regering med kort varsel sparkar en generaldirektör av uppenbarligen rent politiska skäl är något väldigt anmärkningsvärt i svensk statsförvaltning. Om detta skedde i en diktatur eller i en mindre utvecklad demokrati än vår skulle man knappast höja på ögonbrynen, men det är något vi inte trodde att vi skulle behöva uppleva i . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Hanteringen har med rätta medfört allvarlig kritik från och medfört en misstroendeförklaring som samlade nästan halva . Mindre än en tredjedel av uttalade sitt stöd för statsrådet, och det visar att ser mycket allvarligt på det som hänt. Jag kan lägga till att vi skrev våra interpellationer innan kom med sitt betänkande och innan frågan om misstroende prövades i . Att det sedan tog tid innan statsrådet hade tid att svara är en helt annan del i detta. Jag fick aldrig något svar på min fråga om statsrådets syn på svensk arbetsrätt. Jag tycker att det är en befogad fråga till statsrådet med tanke på hennes egen bakgrund som ordförande i en facklig organisation. Anser statsrådet att arbetsrättsliga regler ska gälla för andra men inte för henne själv i hennes egen roll som arbetsgivare? Och är undantaget från att omfattas av den svenska modellen? I övrigt har jag ytterligare en fråga till statsrådet. Jag är så fundersam kring detta: Är statsrådet verkligen stolt över alla undanflykter och efterhandskonstruktioner som syftar till att försvara ett allvarligt missgrepp från hennes och regeringens sida? Eller finns det ändå, så här i efterhand, en känsla av att hon själv och regeringen kanske borde ha agerat annorlunda, när man nu har tagit del av allt som har hänt ? Den sista frågan är jag väldigt nyfiken på. Tack alldeles särskilt för att fru talmannen låter mig tala som riksdagsledamot. , den moderata ledamoten, sa att statsrådets agerande låter som en diktatur. Då skulle jag säga att uppfattning om att talmannen borde tysta riksdagsledamöter i talarstol är diktatur. Som tur är har vi en demokratisk talman som låter riksdagsledamöter tala. Naturligtvis får man fråga vad man vill, och naturligtvis får man ställa även dumma frågor. Det är självklart ens rättighet. Man har rätt att göra allt bakvänt om man vill. Men att man har rätt att göra någonting innebär inte att det är bra att göra det. Man ska inte missbruka kontrollmakt bara för att man har rätt att göra det. Det var det jag ville påpeka, ingenting annat. Självklart har ni rätt att fortsätta göra dumma saker och göra saker bakvänt. Men ni har fått fullödiga svar på era interpellationer. Statsrådet har därmed fullgjort sin uppgift. Ni skulle kunna börja göra saker i rätt ordning och ställa frågor som är rimliga, så skulle det bli roligare att lyssna på debatterna i riksdag. Man har rätt att tro. Men tycker att det är ganska bra att vi grundar oss på det vi får fram i vårt utredningsmaterial i form av skriftliga underlag utifrån de frågor vi ställer eller det vi får fram i utfrågningar. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Om vi då tittar på KU:s material i detta ärende kan vi konstatera att det börjar med att det finns synpunkter från sådana där socialdemokratiska särintressen som och på hur samordningsuppdraget sköts av . Men det är väl sossar som har sett till att klagar på , eller hur? Det måste det vara, självklart. kom klagomål från dessa intresseorganisationer. Och när förflyttningen av var gjord skrev man tillbaka och sa att det började fungera bättre. Det var inte sossar, utan det var de här intresseorganisationerna. Det är också en del av sanningen, och sanningen som finns i dokument och inte i tro. Efter de här påstötningarna gav regeringen massor av uppdrag och hade myndighetsdialoger, men det blev inte bättre. Vad återstod då om vi skulle kunna ställa statsrådet till ansvar inför ? Jo, att förflytta generaldirektören. Kritiken från KU mot regeringen i det här ärendet handlar om dokumentation och kommunikation, och den är vi eniga om. Men man försöker använda en formulering som har gjort det svårt att utreda ärendet, och det är påståendet att det finns en lögn i det här. Då använder man argumenten fel. Återigen har jag svarat på de synpunkter och frågor som har tagits upp av interpellanterna. vill i talarstol återigen veta var samverkan brast, och jag har redogjort för detta i och i mitt interpellationssvar. Det är väldokumenterat. Det går att ta del av de åtta olika regeringsuppdrag som beslutades . Det går att ta del av att 5 av de 16 myndighetsdialogerna specifikt handlade om samverkan, både med Inspektionen för vård och omsorg och med Arbetsförmedlingen. Det är helt otvetydigt så, och det går att ta del av. Det som var vårt problem var att vi inte fick den kvittens på de verktyg som man som regering har för att styra sin myndighet som vi ansåg att vi behövde. Till syvende och sist återstod inte så mycket annat än just utnämningsmakten om man fortsatt ville att myndigheten skulle ledas i en riktning som stärkte just de delar som man ansåg hade fallerat under den sittande generaldirektörens ledarskap. Man får inte som statsråd heller vara feg. När man kunde konstatera att generaldirektören, med de verktyg som hon hade till sitt förfogande, inte hade uppnått det önskade resultatet måste man faktiskt våga använda hela arsenalen. Det är också väldokumenterat att det fanns kritik från organisationer och andra aktörer, till exempel i en lång skrivelse, som också tillställdes och , från Kommuner och Landsting och gemensamt. Det är väl ungefär 3,5 miljoner svenska arbetstagare som de företräder. Jag hade löpande dialog med arbetsmarknadens parter. Jag satt i möten med bland annat och fick precis de här frågorna. Jag har använt de verktyg som jag som statsråd har till förfogande och försökt att göra det på ett korrekt sätt. Jag är också glad åt att KU har gjort en grundlig granskning av detta. Man konstaterar att det definitivt finns brister i dokumentationen, som borde ha varit tydligare, och i kommunikationen, som kanske kunde ha varit ännu tydligare. Det är ju uppenbart så här i efterhand. Men man vidimerar också att det är en regerings rätt att tillsätta och avsätta generaldirektörer, att man har en möjlighet att nyttja utnämningsmakten och måste våga göra det om det behövs. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Avslutningsvis vill jag verkligen markera mot att det finns ett antal moderata riksdagsledamöter som väljer att använda uttryck som "blåljuga" och säger att jag far med osanning och att det är direkt vilseledande. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att man uttrycker sig på det sättet och att man trots att inte har kommit fram till att det finns någon grund för det fortsätter att försöka sprida den bilden. Jag kan bara sia om avsikten med att göra det. Så här efter ajourneringen ska jag påminna statsrådet om att min fråga rörde den brist på samverkan som var en av anledningarna till att den dåvarande generaldirektören inte fick vara kvar på sin post. Jag ska också påminna om att dåvarande styrelseordförande inte kan erinra sig att brister i myndighetens samverkan med andra myndigheter har varit uppe till diskussion med departementets ledning och att detta aldrig har varit med på någon dagordning. Den dåvarande styrelseordföranden i säger att hennes uppfattning är att om departementet var så missnöjt med hade man gett henne upprepade varningar och att om man hade övervägt att flytta henne borde departementsledningen rimligen ha tagit upp frågan med styrelsens ordförande, vilket inte skedde. Min fråga kvarstår. Detta med brist på samverkan är otydligt. Var, när och hur har detta förekommit och påtalats? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Statsrådet har anfört att bristande samverkan var anledningen till att Begler petades. Varför sa man inte det till Begler när hon efterfrågade de synnerliga skälen? Ett enigt KU konstaterar att några sådana aldrig gavs trots Beglers önskan. I en intervju i säger styrelseordförande att hon inte kan påminna sig att myndighetens bristande samverkan med andra myndigheter någonsin var uppe till diskussion. Detta innebär att två socialdemokratiska politiker har en version av vad som hänt medan ett antal oberoende statliga tjänstemän har en annan version av vad som har hänt - och till dem ska läggas styrelsens ordförande . Det är mot denna bakgrund vi ska se det som ett enigt KU skriver i sitt betänkande om att det är otillfredsställande att man inte har fått fram sådana uppgifter som bidrar till att skapa klarhet och ge en rättvisande bild av vad som skett. KU kommer givetvis att ha en debatt i kammaren om sitt yttrande. Jag noterar dock att de svar som statsrådet har lämnat står i skarp kontrast till de uttalanden som har gjorts av oberoende, opolitiska tjänstemän på och före detta anställda på . Dessa har visat en stor personlig integritet och bidragit till att sanningen i denna fråga kom fram. Låt mig först konstatera att ingen har ifrågasatt regeringens rätt att flytta generaldirektörer. Detta måste dock ske i enlighet med arbetsrättsliga regler. I och med att förflyttningen skedde i strid med Beglers vilja blir lagen om offentlig anställning tillämplig, och då gäller reglerna om synnerliga skäl vid omedelbar omplacering. hävdade först att inte var tillämplig eftersom det rådde samsyn. KU konstaterar dock att denna samsyn inte finns, och därmed är tillämplig. Detta vet rimligen statsrådet efter sin långa fackliga karriär. Några synnerliga skäl har alltså inte angivits, och jag kan bara konstatera att Strandhäll därmed har brutit mot svensk arbetsrättslagstiftning. Det kan inte kännas bra för henne som före detta facklig förbundsordförande. Jag kan också konstatera att den vanligen så stridbare försvararen av svensk arbetsrätt , som tyvärr har gått, försvarar Strandhälls agerande, vilket är helt obegripligt om han vill bli tagen på allvar i arbetsrättsliga frågor framöver. Låt mig avrunda denna första debatt genom att konstatera att det inte hjälper hur mycket statsrådet hävdar att hon har svarat på alla frågor, för även ett enigt KU säger att uppgifterna som lämnats går isär och att det är mycket otillfredsställande. Jag har aldrig sagt och skulle aldrig påstå att en minister ljuger. Vi som lyssnar får själva bedöma om vi ska lita på det statsrådet säger eller om vi ska tro på alla de tunga tjänstemän i som har gett en helt motsatt version. Det är uppenbart att regeringen sparkade en generaldirektör av rent politiska skäl och att man bröt mot svensk arbetsrättslagstiftning. Det är inte vackert agerat av en svensk regering. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Låt mig ta upp tre korta punkter. För det första, : , , , , , , , , , , , , , , och hade vi myndighetsdialoger med kassans ledning. Fem av dessa möten handlade bara om samverkan. Jag kan också uppge datum och namn på de åtta regeringsuppdrag som lades fram . Har man då som erfaren generaldirektör inte förstått signalerna får regeringen kanske ta till sitt skarpaste verktyg och byta ledning för kassan. Dessa uppgifter finns tillgängliga även för riksdagsledamöter att ta del av. För det andra: kontaktades dagen efter när vi hade haft ett möte med generaldirektören för och Arbetsförmedlingen - det tredje av tre stycken - och konstaterat att det inte längre gick. Jag hade flera djupa samtal med henne innan jag meddelade att hon inte längre hade regeringens förtroende. För det tredje, om synnerliga skäl: Vi hävdar att samsyn rådde eftersom själv sa att hon inte kunde vara kvar om hon inte hade regeringens förtroende, vilket var det som meddelats henne. I annat fall gäller synnerliga skäl enligt . Hade varit tillämplig hade detta varit ett synnerligt skäl. Man kan inte ens för ha en generaldirektör för som inte har regeringens förtroende. Därmed hade det funnits ett synnerligt skäl att förflytta generaldirektören. Interpellationsdebatten var härmed avslutad.