ip · H710129 · 2019-11-15 00:00:00 — Interpellation 2019/20:129 Rovdjurspolitiken av (M) till Statsrådet (S) har det skett ett flertal attacker från varg på hundar och tamboskap i . Hundägare har fått se sina hundar attackerade och dödade av varg. Barnfamiljer har haft varg på sin gård. En uppgiven lantbrukare säger till medier att håller det på så här så kan han inte fortsätta som lantbrukare. Han säger att han nu funderar på att göra sig av med sina djur. ”Det är inte så att jag bestämt mig. Men de tankarna snurrar i huvudet. Jag funderar på om det är värt att ha tamboskap med allt besvär det innebär att ha så mycket rovdjur i närheten. Jag vet att man kan få bidrag till att bygga rovdjursavvisande stängsel. Men det håller inte ekonomiskt för mig att bygga ett sådant stängsel för de få djur jag har”, säger han vidare. avslog fyra skyddsjaktsansökningar efter det att en drever blivit vargangripen norr om . tog sig varg genom ett rovdjursstängsel i och dödade tre får. När fårägaren kom in i hagen fann han tre döda får vid foderbordet. ”Jag kan bara konstatera att det inte hjälper med rovdjursstaket”, sa fårägaren uppgivet till medier. i medger enligt medieuppgifter att det finns ett nyetablerat revir i området. Målet för vargstammen i är att den ska uppgå till mellan 170 och 270 individer och att utbredningsområdet för varg ska vara hela förutom den alpina regionen och . Vargstammens koncentration ska minskas där den är som tätast, och vargens förekomst i renskötselområdet ska begränsas till de områden där den gör minst skada. är den svenska vargpopulationen i huvudsak koncentrerad till ett fåtal län som drabbas särskilt hårt. För att acceptansen för varg inte ska minska ytterligare är det därför viktigt att länsstyrelserna säkerställer att beslut efterlevs. En bristande vargförvaltning skapar otrygghet och leder till återkommande attacker på tamboskap. Trots beslut har förekomsten av varg och andra rovdjur inte minskat i , där antalet vargar är som störst. Det är otillfredsställande att mål inte följs. En inventering pekar på att antalet vargar i kan vara en bra bit över målet om maximalt 270 vargar. Det skulle innebära att det borde vara väsentligt fler vargar som ska minskas i genom vargjakt och att länsstyrelsernas beslut går emot beslut. Trots den stora förekomsten av varg i så tillåter man inte någon licensjakt på varg, vilket skapar stora problem för de boende i områden med många rovdjur. När det förekommer varg i områden nära så tas det snabbt beslut om skyddsjakt av socioekonomiska hänsyn men samma beslut tas inte lika snabbt i andra delar av . Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Hur ser statsrådet på de återkommande rovdjursattackerna på tamboskap? Anser statsrådet att det borde återinföras licensjakt på varg i , i varje fall i områden med ett högt rovdjurstryck? Vilka åtgärder vidtar statsrådet för att säkerställa att rovdjurstrycket är spritt över hela i enlighet med beslut? Anser statsrådet att man ska kunna bo och leva i hela samt bedriva lantbruk utan att riskera att få sin tamboskap attackerad av varg? Hur säkerställer regeringen att länsstyrelsernas bedömning i fråga om skyddsjakt på varg på grund av socioekonomiska hänsyn inte skiljer sig åt?