ip · H610183 · 2019-04-11 00:00:00 — Men viktiga intressen som jakten, skogen och jordägarna sitter fortfarande på bara ett mandat i viltförvaltningsdelegationerna. Anledningen till att man gav extra mandat till vissa av intressena i viltförvaltningsdelegationen var att man menade på att de politiska intressena visade för stort intresse och gillande för jakt. Det kanske finns en anledning till att politiker som är intresserade av jakt hamnar i en viltförvaltningsdelegation. Det är bara en tanke. Jag hörde också att statsrådet oroar sig precis som jag över en polarisering. Vi ser att det finns en polarisering. Man kan hysa en stor oro för det. Vad kommer att hända med våra rovdjur om människor blir så negativt inställda till den rovdjursförvaltning som finns eller rovdjurspolitiken att de tar lagen i egna händer? Illegal jakt är absolut aldrig någonting som någon kan stå bakom och tycka är okej. Men man kan förstå människor som är på randen till förtvivlan. Det kanske är det sista verktyget de tar till. Jag vill återigen koppla in livsmedelsstrategin i detta. handlar det om djurägare. talar här om barn och barnfamiljer. Jag tänker i det här läget på djurägare. Det är människor som kanske under generationer med sin fårbesättning har byggt upp fina avelsvärden. De har jobbat över generationer. Sedan kommer de ut , och så är det slut. Avelsarbetet är bortkastat. Det känslomässiga värdet och det ekonomiska värdet för det enskilda företaget och svensk livsmedelsproduktion kan vara bortkastat över för att vi kanske har för täta rovdjurspopulationer i området. Rovdjursmaten ska vara de vilda djuren. Har vi inte tillräckligt med vilda djur i området går rovdjuren på tamdjuren. Det är vad det leder till. Vi har i där vi har kraftiga rovdjursstammar svårt att få en lönsamhet i de gröna näringarna. För täta stammar av rovdjur kommer att bidra precis åt fel håll i det. Vi har pratat om varg väldigt . Jag undrar vad det har kostat den svenska rovdjursförvaltningen. Vad har vargförvaltningen kostat och de svenska skattebetalarna? Det är intressant. Jag har inga som helst krav på att statsrådet ska kunna svara på det. Men det är någonting man kan fundera på. Jag konstaterade att jag inte fick något svar på huruvida det finns en samsyn i regeringen om att förvalta vargen med jakt. Jag skulle gärna vilja ha ett svar på det. Sedan skulle jag gärna vilja att statsrådet problematiserar lite till kring oron för rovdjursstammarna i landsbygden om människor inte känner sig hörda i rovdjurspolitiken. Även jag noterar att jag inte fick något svar på mina frågor till statsrådet när det gällde och varför vi har en lag i närheten av och en annan lag i övriga och vad regeringen avser att göra för att komma åt det, vilket även tog upp. Jag vet att det har kommit inbjudningar från de norska statsmakterna just när det gäller och rovdjursförvaltning som den inte har hörsammat. har läst och insett vad som står där. Det har den inte brytt sig om. Jag ställer frågan än en gång. Avser regeringen att följa det som står i om att vi ska förvalta en gemensam rovdjursstam just som en gemensam rovdjursstam och därmed en skandinavisk rovdjursstam? Ministern var inne på detta med EU och att EU är med och tyvärr har alldeles för mycket att säga till om. Art- och habitatdirektivet behöver absolut uppdateras. Om vi ska omklassa en art som enligt art- och habitatdirektivet kräver noggrant skydd behövs det enhällighet i ministerrådet för att göra en sådan ändring. Det har aldrig gjorts. Jag vill fråga statsrådet om regeringen ämnar jobba för att art- och habitatdirektivet ska uppdateras så att vi får ett direktiv som fungerar även för oss som lever i rovdjurstäta områden. Där måste vi göra någonting för att få lokal acceptans för vargstammen. Som det är nu har av vargstam på av yta. Det är en börda för stor att bära. Där måste vi ha hjälp. Jag försöker ta vid där jag själv slutade sist givet att frågorna är många och delvis breda och minuterna är få. Jag börjar med att konkret försöka svara på en fråga som återkommer. Det är om det finns en samsyn i regeringen om att man ska förvalta vilt med jakt. Det gör det. Det visar inte minst att man hade licensjakt på 98 vargar under förra mandatperioden, vilket är mer än under den tidigare mandatperioden. Det innebär säkert inte att det inte finns enskilda ledamöter i alla partier som har olika ingångar i detta. Det är en fråga som väldigt mycket är en skillnad, precis som någon uttryckte det, givet om man bor där det finns mycket varg eller om man inte gör det. Jag tror att det återspeglar sig i alla våra partier vad gäller både var intresset finns och möjligen hur det ger sig till uttryck. Jag ska säga lite grann om vad man har gjort. Jag kan konstatera att i syfte att få effektivare och bättre förvaltning har man under den förra mandatperioden bland annat infört ett skyndsamhetskrav när det handlar om att beslut om licensjakt eller framför allt skyddsjakt har överklagats. Det ska gå snabbt. Människor ska inte behöva vänta så länge på att få ett besked att jaktperioden är slut. Man har utökat viltvårdsdelegationerna. Syftet är att det ska vara lokal förankring. En ledamot måste exempelvis vara folkbokförd i den region som den tillhör. Man har skärpt de rättsliga förutsättningarna och framför allt försökt professionalisera hur man hanterar de ärenden som finns. är till exempel Förvaltningsrätten i specialdomstol i dessa mål. Det för att man får en mer rättssäker prövning. var fallet att var sista instans. Det är inte längre ett faktum. kan man överklaga vidare till Kammarrätten i och ända till om den medger prövning för ett mål. Det gör den om den anser att det är viktigt för rättspraxis. Det är olika sätt att försöka säkerställa att man har en rättssäker process och en effektiv förvaltning. Sedan kan jag konstatera att en viktig del som man håller på att titta på just nu är att man har en bra inventering. Det gäller att man hittar en samsyn och en större legitimitet än vad det är om hur många vargar det finns, hur vi ska räkna dem. Det handlar om underlaget för om det blir beviljat licensjakt eller inte i ett område. Det man tittar på som metodik och som nu jobbar med är att man ska försöka ha en direktberäkning som är säkrare och effektivare och som har högre legitimitet, trovärdighet och enhetlighet. Det innebär med andra ord att man använder dna-insamling som grund i stället för att använda beräkning med omräkningstal vilket skapar mycket förvirring i debatten. Det gäller inte minst därför att man får olika siffror beroende på i vilken del i processen man plockar fram siffrorna. Det tror jag är viktigt att man landar i. Med det sagt tror jag att en av de viktigaste sakerna är att vi fortsätter att jobba med frågan inom ramen för vårt EU-samarbete. Det handlar om att säkerställa att det inte kommer nya tolkningar av hänvisningar om detta och att vi hittar de "like-minded-länder" som finns på området för att säkerställa att vi har det nationella självbestämmandet fullt ut i så som vi har det . Tack, statsrådet, för debatten! Låt oss konstatera att handling alltid slår fina ord. Verklighet slår alltid retorik. Precis som jag berättade för statsrådet ansökte man alltså om skyddsjakt på varg på grund av att man var livrädd för ett treårigt och ett sjuårigt barns skull. i avslog ansökan och skrev att respekterade den upplevda oron, men man bedömde inte att det finns någon påtaglig risk - den upplevda oron, fru talman! Jag kan konstatera att våra myndigheter tar sig an den upplevda oron på vitt skilda sätt beroende på om man bor i eller någon av dess förorter eller om man bor i , som är en förort till . Det är uppenbart att rovdjurspolitiken inte fungerar. Det är uppenbart att regeringen inte följer beslut, och det beklagar jag. Precis som det sas härifrån talarstolen tidigare kan det få konsekvenser för förtroendet för statsmakten, för förtroendet för oss politiker och för förtroendet för den förda rovdjurspolitiken. Det kan i sin tur leda till att människor i ren desperation tar till åtgärder som de inte skulle ha vidtagit om regeringen hade skött det här på ett bättre sätt. Jag redovisade att oron är befogad. Människor har dödats av varg. Det finns alltså en befogad oro. Jag beklagar att regeringen inte tar frågan på större allvar, och jag beklagar att regeringen inte vidtar konkreta åtgärder som ger resultat och effekt i de mest rovdjurstäta delarna av . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag fick några svar på mina frågor, och det är jag glad för. Jag måste dock ändå problematisera lite kring att en talesperson i de här frågorna från säger att man inte kan acceptera jakt på rovdjur. Jag tycker att det är ett problem, och jag tror att statsrådet tycker att det är ett problem när ens affärspartner i regeringsställning uttalar sig på det sättet. När det gäller art- och habitatdirektivet behöver det, precis som sa här, vara en fullständig enighet för att man ska kunna göra de här försämringarna. Vi har ett tillkännagivande i om att vi ska arbeta hårt för en förändring av art- och habitatdirektivet, och jag hoppas att regeringen snart kommer att ta tag i detta arbete. Den avgångne landsbygdsministern var väldigt nöjd efter förra mandatperioden med att han hade fått ordning på rovdjurspolitiken. Min mening är att det är precis tvärtom; vi har inte fått ordning på rovdjurspolitiken. Missnöjet växer ute i landet. är det , fru talman, för Socialdemokraterna och regeringen att landa, att komma till sans och att ändra regleringsbreven till berörda myndigheter. upp till den av beslutade rovdjurspolitiken! När man lyssnar på debatten, frågorna och inläggen i denna interpellationsrunda kan man konstatera att i detta sammanhang väljer och vrakar lite grann i det riksdagsbeslut som är fattat. Min mening är att regeringen följer beslutet, att den förra regeringen följde det och att den senaste alliansregeringen också följde det. Men det här är svåra frågor som innebär svåra avvägningar hela vägen, och jag tror att de alltid kommer att göra det. Jag kommer alltid att eftersträva en sansad debatt som strävar framåt i syfte att lösa de problem som finns så långt som det är möjligt. Den kanske viktigaste frågan är att bygga förtroende och legitimitet. Vi har alla ett ansvar för att bidra till detta; det gäller för alla som sitter i riksdag. Jag fick en synpunkt om att regeringen inte gör någonting. Jag vill hävda att vi gör det. Jag använde min förra debattrunda till att redogöra både för vad man har gjort förra mandatperioden och för sådant som är på gång just . Jag kan nämna att vi nu kommer att ha ett möte med företrädarna för RFO, som de regionala förvaltningsområdena kallas. De är tre: det norra, det mellersta och det södra. Det har inkommit ett brev från de ansvariga landshövdingarna, som vill diskutera oklarheter kring beslut som finns. Det handlar om svårigheter att uppfylla målen kring ökad spridning. Det har vi inte diskuterat så mycket , och jag tror att det är en viktig fråga och kanske en av de allra svåraste. Jag tror att vi är överens om att det borde göras, men däremot har jag hört få förslag om hur det ska göras. Jag inbillar mig att detta inte var den sista debatt vi kommer att ha i den här frågan, men tack för den! Interpellationsdebatten var härmed avslutad.