frsrdg · H704JO1 · 2019-11-12 00:00:00 — I rapporten konstateras att bemötandeproblem sällan kan hänföras till enstaka medarbetare eller utbildningsbrister. Inledningsvis måste situationen kartläg- gas/utredas. Områden som ska analyseras är exempelvis ledarskapet, organise- ringen av verksamheten och personalens kunskap. Därefter riktas insatser mot de problem som identifieras inom dessa områden. 2 0 1 9 /2 0 J O1 SO C I A L T J Ä N S T Den modell som beskrivits i den ovan nämnda rapporten ska tillämpas också vad gäller Sundbo för att hitta och beskriva de problemområden som primärt kan tänkas ligga bakom de konstaterade bristerna. En biträdande in- stitutionschef som har tidigare erfarenhet av att leda institutioner i kris kom- mer att tillsättas som resurs vid Sundbo direkt underställd verksamhetsdi- rektören. Han kommer att med stöd av kartläggningen utreda de bakomlig- gande orsakerna till de återkommande uppgifterna om vad som förekommit på Sundbo. Han kommer att ansvara för att formulera och vidta ytterligare åtgärder. Han har arbetat med metoden Promoting Risk Interven- tion by () vilken kommer övervägas.6 Verksamhetskontoret kommer inom ramen för institutionens egenkon- troll fortsättningsvis ha månadsvisa möten med institutionschefen där arbe- tet med att komma tillrätta med bristerna på Sundbo kommer att rapporteras. Verksamhetsdirektören kommer att ha regelbundna avstämningar med in- stitutionschefen gällande arbetet med att identifiera och åtgärda brister. Verksamhetsdirektören ska i sin tur ha regelbundna avstämningar med ge- neraldirektören. SiS rutin for egenkontroll syftar till att uppmärksamma och åtgärda brister i den enskildes trygghet, rättssäkerhet och delaktighet vid SiS LVM-hem och särskilda ungdomshem. Egenkontrollen bygger delvis på uppgifter där klienter och ungdomar har svarat på frågor om bl.a. trygghet, rättssäkerhet och delaktighet i SiS strukturerade utskrivningsintervjuer ADAD och DOK. Dessa uppgifter kompletteras med granskningar av dokumentation i det klient- och institutionsadministrativa systemet (), synpunkter från klient- respektive ungdomsråd, uppgifter i lex , tillsyn, klagomål och annat som framkommit i samtal med ungdomar och klienter. Institutions- chefen kan utöka egenkontrollen på sin institution utifrån olika målgrupper och verksamhetens inriktning och speciella behov. SiS har återkommande identifierat påtagliga brister vid Sundbo gällande personalens bemötande och ledningens förmåga att säkerställa att vidtagna förbättringsåtgärder har fått önskad effekt. SiS be- höver därför klarlägga om det finns brister i verksamheten som behöver åtgärdas på strukturell nivå. Det handlar bl.a. om att analysera i vilka avse- enden egenkontrollen har brustit vad gäller rapportering av brister, plane- ring av åtgärder samt uppföljning och utvärdering av vidtagna förbätt- ringsåtgärder. SiS huvudkontor ska därför •utreda hur rutinen för egenkontroll avseende ungdomars och klienters trygghet, rättssäkerhet och delaktighet vad gäller Sundbo har tillämpats på institutionen, verksamhetskontoret och i centrala ledningsgruppen, •analysera om det krävs en tydligare process för uppföljning av åtgärder som planeras utifrån resultatet av egenkontroll eller för att åtgärda miss- förhållanden enligt lex och i förekommande fall lämna förslag på hur det ska gå till, se beslut i bilaga l [utelämnad här, JO:s anm.]. Granskningen av egenkontrollen på Sundbo blir en viktig och betydande del av den utvärdering av rutinen för egenkontroll som redan pågår på (beslutad ). I den utvärderingen ingår bl.a. att analysera egenkontrollens träffsäkerhet, dvs. förmåga att identifiera brister i trygghet, rättssäkerhet och delaktighet och i förlängningen olika missförhållanden. 6PRISM är ett bedömningsinstrument för att identifiera faktorer i en organisation som kan påverka förekomsten av våld, s.k. situationsfaktorer. I PRISM-arbetet ingår också att genom- föra åtgärder inom de områden som instrumentet identifierar som kritiska. SO C I A L T J Ä N S T 2 0 1 9 /2 0 J O1 Även om vissa arbetsrättsliga åtgärder har vidtagits i samband med de rapporterade händelserna på Sundbo finns det anledning att granska om SiS har agerat tillräckligt kraftfullt ur ett arbetsrättsligt perspektiv. HR- avdelningen på ska därför •utreda hur Sundbo har hanterat de rapporterade händelserna om hot och våld från personal mot ungdomar ur ett arbetsrättsligt perspektiv, •bedöma om det finns behov av att vidta åtgärder för att stärka HR-stödet och den arbetsrättsliga kunskapen på institutionerna och verksamhets- kontoren, se beslut i bilaga 2 [utelämnad här, JO:s anm.]. Enligt SiS verksamhetsidé ska vården och behandlingen vara jämlik och fri från diskriminering och utföras med god etik och hög kvalitet. SiS etiska riktlinjer och värdeorden respekt, omtanke och tydlighet ska genomsyra all verksamhet och hur myndigheten utför sitt arbete. Eftersom vården inom SiS bedrivs mot den enskildes vilja och i de flesta fall på låsta avdelningar där personalen i vissa fall har rätt att använda tvångsåtgärder måste rättssä- kerheten ständigt vara i fokus. Att ungdomar har blivit utsatta för uppsåtligt våld de vårdats vid SiS är helt oacceptabelt och får inte före- komma. SiS kommer att påbörja ett arbete med att stärka arbetet med mänskliga rättigheter inom hela myndigheten. För att skapa förutsättningar för ett systematiskt arbete ska SiS ta fram en handlingsplan för mänskliga rättigheter inom SiS för åren 2020–2021. Handlingsplanen ska även inklu- dera tillämpningen av . SiS kommer att vidta åtgärder för att öka personalens kunskaper om vad mänskliga rättigheter innebär, hur de regleras, vilka skyldigheter det medför för anställda på SiS och hur de kan respekteras och främjas i den dagliga verksamheten. I ett beslut anförde JO följande: Inledningsvis vill jag framhålla att det alltid är allvarligt när det kommer fram uppgifter om att frihetsberövade personer utsatts för obefogat våld. Det var också ett av skälen till att jag begärde en återrapportering från SiS angående situationen på ungdomshemmet . Av återrapporteringen skulle det framgå vilka åtgärder som myndigheten vidtagit eller planerade att vidta för att komma till rätta med de allvarliga problemen på ungdomshemmet. I min begäran om återrapportering efterlyste jag bl.a. att SiS skulle rikta in sig på att vidta effektiva åtgärder för att förhindra att ungdomar utsätts för obe- fogat våld. Det framgår av SiS yttrande att myndigheten vidtog åtgärder och tills vidare stängde avdelningen . Vidare togs tre ar- betstagare ur tjänst under den pågående utredningen. Dessa åtgärder visar att SiS har tagit situationen på stort allvar. Förutom att vidta åtgärder för att snabbt få kontroll över situationen framhöll jag även vikten av att SiS även inriktade sig på mer långsiktiga åtgärder. En del i detta arbete borde ta sikte på personalens bemötande av ungdomarna samt personalgruppens sammansättning och kompetens. Av SiS redovisning fram- går att myndigheten genomförde en utbildningsinsats som rik- tade sig till bl.a. avdelningsföreståndare och etiksamordnare. Det har även in- letts ett arbete med att utreda de bakomliggande orsakerna till de problem som 2 0 1 9 /2 0 J O1 SO C I A L T J Ä N S T uppmärksammats bl.a. vid Opcat-inspektionen och att föreslå lämpliga åtgär- der. Jag vill i detta sammanhang framhålla att det framstår som naturligt att i det arbetet inkludera frågan om personalens kompetens samt att ge utbildning i bemötandefrågor. Vidare bör SiS uppmärksamma frågan om personalgrup- pernas sammansättning och hur man uppnår lämplig rotation av personalen mellan avdelningarna. Detta för att skapa en känsla av samhörighet på institu- tionen. Jag har förståelse för att det ännu återstår mycket arbete, men jag utgår från att detta arbete kommer att prioriteras. Av SiS yttrande framgår att bristerna i verksamheten varit kända för myn- dighetens centrala ledning . Det framstår dock som att det i huvud- sak varit upp till institutionen och verksamhetsdirektören att försöka åtgärda problemen. Det tycks även främst ha varit upp till samma ledningsnivå att följa upp och utvärdera vidtagna åtgärder. Erfarenheterna från ungdomshemmet visar att detta sätt att hantera problemen inte har fungerat tillfredsstäl- lande. Enligt min mening måste det finnas en central styrning inom myndig- heten som kan hantera den här typen av problem. De åtgärder som huvudkon- toret nu har vidtagit borde ha satts in . Med det sagt noterar jag att det även på detta område nu har inletts ett arbete och att det har tillsatts en biträdande institutionschef som har till uppgift att stödja institutionsledningen i det arbete man har framför sig. Det kommer att ske regelbundna avstämningar från den biträdande institutionschefen till verk- samhetsdirektören och vidare till myndighetens generaldirektör. På så sätt har ledningen för SiS skapat förutsättningar för att i fortsättningen följa och vid behov bistå i arbetet med att kartlägga och utvärdera institutionen och därefter sätta in ändamålsenliga åtgärder. Jag delar bedömningen att SiS centrala led- ningsfunktioner har en viktig roll i att ge ledningen för institutionen det stöd som krävs för att säkerställa att ungdomarna får en trygg och säker vård. Det är viktigt att de erfarenheter SiS får genom den pågående genomlys- ningen av ungdomshemmet tas till vara av myndigheten för att före- bygga att liknande situationer uppstår på någon annan av SiS institutioner. Myndigheten planerar att den analys som ska ske av egenkontrollen beträffande ungdomshemmet även ska ingå i den generella granskning som redan pågår inom myndigheten. Jag ser positivt på det. Det framstår också som ändamåls- enligt att SiS gör en generell utvärdering av behovet av att stärka myndighetens HR-stöd. Att myndigheten även planerar att ta fram en handlingsplan för mänskliga rättigheter inom SiS bör gagna de frihetsberövades situation. SiS har ett viktigt arbete framför sig och jag kommer att hålla mig informe- rad om det generella arbete som pågår inom myndigheten. Jag kommer att göra det genom de Opcat-inspektioner som är planerade att genomföras av vissa av SiS institutioner . Det kan även fin- nas skäl för mig att följa upp situationen på det särskilda ungdomshemmet inom ramen för den riktade dialog med SiS som jag har aviserat. Ett sådant möte ska kunna ske . SO C I A L T J Ä N S T 2 0 1 9 /2 0 J O1 Fråga om en socialnämnd i ett beslut om umgängesbegränsning enligt 14 § LVU kan ställa krav på drogtest (Dnr 7875-2017) Beslutet i korthet: En socialnämnd angav, i ett beslut om umgängesbe- gränsning enligt 14 § LVU, att en förälder skulle uppvisa resultat av drogtest i samband med umgängestillfället. Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp (2 kap. 6 § RF). Det finns varken i LVU eller i någon annan lagstiftning någon bestämmelse som ger socialnämnden rätt att i ett sådant här fall kräva att resultat av drogtest ska uppvisas. JO kritiserar därför den meddelat ett beslut som saknar laglig grund. JO uttalar bl.a. följande. När ett barn vårdas med stöd av LVU är det inte helt ovanligt att en eller båda föräldrarna har problem med missbruk. Det ligger i sakens natur att socialnämnden då kan ha ett befogat intresse av att kunna förvissa sig om att en förälder inte är påverkad av droger när han eller hon ska umgås med barnet. Om föräldern inte frivilligt accepterar att upp- visa resultat av drogtester har dock socialnämnden, enligt gällande lagstift- ning, inte möjlighet att besluta om att föräldern ska uppvisa sådana som en förutsättning för att få ha umgänge. börjar att gälla som lag i . Det kan mot den bakgrunden möjligen finnas skäl att diskutera om det utifrån hän- synen till barnets bästa borde införas en möjlighet för socialnämnden att fö- reskriva att en förälder ska uppvisa resultat av drogtest när han eller hon ska ha umgänge med ett barn som vårdas med stöd av LVU. En sådan bestäm- melse skulle kunna bidra till att skydda barnet mot att behöva umgås med en förälder som är påverkad av droger. JO har ingen bestämd uppfattning i frågan men anser att det likväl finns skäl att överväga saken. En kopia av detta beslut skickas därför till för kännedom. En kopia av beslutet skickas även till . AAklagade i en anmälan till JO på i i fråga om brister i handläggningen av ärenden rörande hans barn som vårdas med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Han anförde bl.a. att ställer krav på drogtest inför umgänge med barnen. JO tog del av journalanteckningar från individ- och familjeomsorgen i Väners- borgs kommun. Därefter begärde JO att i skulle yttra sig över det som anfördes i anmälan och särskilt om kravet på drogtest inför umgänge. Nämnden har som sitt remissvar hänvisat till ett yttrande från en sek- 2 0 1 9 /2 0 J O1 SO C I A L T J Ä N S T tionschef och socialsekreterare vid individ- och familjeomsorgen. I yttrandet anfördes följande. BBoch hennes bror omhändertogs 170908 enligt 6 § LVU. Förvaltningsrätten beslutade om vård enligt LVU 171018. Inför att BB och CC omhändertogs framkom det uppgifter från barnens mamma om att AA hade börjat använda droger. AA har uppvisat ett aggressivt beteende och vid ett hembesök av två socialsekreterare 170907 fanns det starka misstan- kar om att AA var drogpåverkad utifrån hans reaktion och agerande däref- ter. AA ombads därför att dagen efter lämna ett drogtest hos , vilket han inte ville göra. Han blev mycket arg när detta föreslogs och ville inte lämna drogtester. AA uppfattades påverkad av droger, vilket vare sig gick att påvisa eller utesluta då han inte ville lämna något drogtest. Hans beteende och agerande samt att han vägrade att lämna drogtest indikerade starkt att han var drogpåverkad och det fanns en stor oro över hur detta skulle påverka barnen. Att han först en månad senare lämnade drogtest ty- der än mer på att han har varit påverkad av droger. Lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, är en skyddslagstiftning som syftar till att motverka att barn far illa. Detta innebär även att skydda barn mot att utsättas för föräldrars missbruk om missbruket innebär negativa konsekvenser för barnet. Både BB och CC har visat tyd- liga tecken på att ha farit illa i den miljö som de har vuxit upp i och de har båda särskilda behov. Det bedömdes därför vara av stor vikt att skydda dem från att utsättas för AA:s misstänkta droganvändande då ett sådant beteende som han tidigare hade uppvisat skulle vara till skada för barnen. BB bror har epilepsi och är känslig för stress och för både BB och CC har det varit av vikt med förutsägbarhet och stabilitet i vardagen. BB och CC har i stor utsträckning farit illa av den djupgående konflikt som finns mellan för- äldrarna och som de inte har kunnat skyddas ifrån. Beslut fattades om att helt begränsa umgänget gentemot AA. AA samtyckte inte till den umgängesplanering som föreslagits. Planeringen innebar att han inför um- gänge skulle lämna drogtest för att barnen inte skulle riskera att utsättas för drogmissbruk och det aggressiva beteende som han tidigare hade uppvisat även när barnen varit närvarande. Umgänget skulle ske i lo- kaler med personal närvarande. JO har tidigare riktat kritik gentemot en socialnämnd i en annan kom- mun då nämnden hade fattat beslut om umgängesbegränsning med före- skrivet krav om drogtester (dnr 38-2015). JO fann då att det ej finns stöd för detta vare sig i LVU eller någon annan lagstiftning. JO har hänvisat till att det strider mot 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen, , där det står att varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. JO har uttalat sig om att urinprov är ett sådant ingrepp som faller in under grundlags-bestämmelsen. JO har uttalat att om kontroll av drogfrihet anses nödvändig för att umgänge ska kunna ske, kan konse- kvensen av ett bristande samtycke bli att något umgänge inte ska fastställas. Uppkommer det misstankar om att en förälder eller anhörig är påverkad i samband med ett beslutat umgänge har den som ska lämna över barnet till umgänget eller den som övervakar umgänget ett ansvar och en skyldighet att avbryta umgänget (JO dnr 38-2015). Utifrån hur AA har agerat i samband med att han har föreslagits att lämna drogtest är bedömningen att det hade varit direkt olämpligt och inte förenligt med barnens bästa att endast begära drogtest vid misstanke om att han skulle vara drogpåverkad som uppstått i samband med umgänge. Det hade kunnat innebära en påtaglig risk för både BB och CC att utsättas för att bevittna hans agerande om socialsekreterare skulle avbryta um- gänget av den anledningen. Vid ett hembesök 170907 kommunicerades AA SO C I A L T J Ä N S T 2 0 1 9 /2 0 J O1 den bedömning som hade gjorts angående vart barnen skulle vara, vilket han inte accepterade. Han blev då mycket arg och upprörd och CC fick under hembesöket ett epilepsianfall. Han har även reagerat kraftfullt och aggressivt när han blivit ombedd att lämna drogtest och visat att han är drogfri. Han har också uppträtt på ett sätt som andra besökare i socialtjäns- tens lokaler uppfattat obehagligt. I telefonsamtal med AA har han vid ett flertal gånger varit aggressiv och forcerad. Han har inte visat förmåga att kunna sätta barnens behov före sin egen känsla av kränkthet med anledning av hur han har agerat i deras närvaro. Det är därför högst sannolikt att AA skulle bli aggressiv och upprörd inför barnen om ett umgänge skulle behöva avbrytas på grund av misstanke om att han skulle vara drogpåverkad. Det skulle äventyra den vård som socialnämnden bedömt vara nödvändig för BBoch CC:s hälsa och utveckling genom att utsätta dem för en sådan situ- ation. Det har därför bedömts vara nödvändigt att kontrollera drogfrihet för att umgänge ska kunna ske på ett sätt som inte skadar barnen än mer. AA har fått information om att han inte kan tvingas att lämna drogtester som han har fått information om att det har bedömts vara nöd- vändigt att kontrollera drogfrihet med anledning av stark misstanke om att han har varit drogpåverkad. I ett telefonsamtal 170921 uppgav AA att han hade för avsikt att lämna drogtest dagen därefter. Det har därefter tolkats som att han har samtyckt till att lämna drogtester. Inför att ett uppdrag skulle skrivas till psykiatrisjuksköterska kontaktade social- sekreterare via telefon. Han lämnade muntligt samtycke till att lämna drogtester hos psykiatrisjuksköterska, vilket finns doku- menterat. AA samtyckte till att lämna drogtester . Han började lämna drogtester 171006. Samma datum kontaktade han socialsek- reterare och uppgav att han på grund av sitt jobb inte hade möjlighet att komma och att han istället ville komma en gång . Han fick då information om att det är frivilligt för honom att lämna drogtester och att han inte kan tvingas till att lämna drogtester . Han har därefter fortsatt att komma och lämna drogtester för att kunna påvisa drogfrihet. Till en början men därefter en gång/vecka. Då beslut om att föreskriva umgängesbegränsning med krav på drog- kontroller enligt tidigare beslut från JO saknar grunder i lagen kan socialut- skottets beslut anses vara felaktigt i den delen om AA inte har samtyckt till drogtesterna. Det har dock funnits ett samtycke från AA:s sida även om samtycket kan diskuteras utifrån att han tydligt uppgett sig vara kränkt av detta och ifrågasatt varför han behöver göra det. Det framgår inte något om AA:s samtycke i beslutsunderlaget, vilket utgör en brist och beslutet skulle därför ha formulerats på ett annat sätt mot bakgrund av JO:s tidigare beslut. Om AA inte hade samtyckt till att kontrollera drogfrihet inför umgänge, vilket bedömdes vara nödvändigt, skulle därför inte något umgänge ha fast- ställts. Det i sin tur betyder att det hade varit nödvändigt av socialutskottet att fatta beslut om att helt inskränka umgänget, vilket gjordes under peri- oden 170919 till och med 170925. Av artikel 3 i framgår att alla åtgärder som rör barn, vare sig det vidtas av offentliga eller privata välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska barnets bästa komma i främsta rummet. I inledande bestämmelser av LVU framgår att vid beslut enligt denna ska vad som är bäst för barnet vara avgörande, vilket även framgår av socialtjänstlagen, SoL. Ett barn har rätt att få träffa sina föräldrar även om det kan finnas skäl att begränsa umgänget helt eller delvis med föräldrarna när barnet vårdas med stöd av LVU. Utifrån ett barn- perspektiv har det bedömts vara viktigt att BB och CC får möjlighet att träffa AA men under särskilda former, därav restriktioner avseende um- gänget. Det är än mer ingripande att helt begränsa umgänget mellan ett barn och dennes förälder. BB:s och CC:s behov av att skyddas från riskfyllda 2 0 1 9 /2 0 J O1 SO C I A L T J Ä N S T situationer i förhållande till deras behov och rätt av att få ha kontakt med AAutgjorde därför grund för att fatta beslut om att reglera umgänget med krav på att kontrollera drogfrihet genom drogtest. I ett beslut anförde JO följande: När ett barn vårdas med stöd av LVU har socialnämnden ett ansvar för att den ungas behov av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare tillgodoses så långt det är möjligt. Ofta brukar socialförvaltningen komma överens med för- äldern eller vårdnadshavaren om hur umgänget ska utövas. En sådan överens- kommelse ska dokumenteras. Om det inte är möjligt att nå en överenskom- melse kan umgänget behöva regleras genom ett beslut (14 § LVU). har en möjlighet att, om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vården, besluta hur den ungas umgänge med vårdnadshavare och med för- äldrar som har umgängesrätt ska utövas. får inte utan starka skäl besluta om inskränkningar i umgänget mellan ett barn och barnets föräld- rar, och bestämmelsen om umgängesbegränsning ska tillämpas restriktivt. Ett beslut om umgängesbegränsning ska vara tydligt. Det ska framgå av be- slutet på vilket sätt umgänget begränsas och om beslutet ska gälla tills vidare eller för . Vidare ska skälen för beslutet framgå. socialutskott i meddelade följande beslut i fråga om be- gränsning av umgänge . beslutar, med stöd av 14 § 2 st. 1 p LVU, att begränsa BB:s umgänge med hennes vårdnadshavare till en gång , per gång i lägenhet med socialsekreterare närva- rande. AA ska som umgänget är planerat påvisa drogfrihet ge- nom att lämna drogtest hos socialnämnden. beslutar, med stöd av 14 § 2 st. 1 p LVU, att begränsa CC:s umgänge med hans vårdnadshavare till en gång , per gång i lägenhet med socialsekreterare närva- rande. AA ska som umgänget är planerat påvisa drogfrihet ge- nom att lämna drogtest hos . Frågan i ärendet är om det finns lagliga möjligheter att som ett särskilt villkor uppställa ett krav på att vårdnadshavare ska uppvisa resultat av drogtest i sam- band med ett umgängestillfälle. JO tog i sitt beslut (JO 2016/17 s. 548) ställning till samma fråga. Dessutom uttalade sig Kammarrät- ten i i en dom (mål nr 837-17) i frågan och hänförde sig till JO:s beslut. I beslutet uttalade JO bl.a. följande. Enligt 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen, , är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Tagande av urinprov är ett sådant ingrepp som faller in under grundlagsbestämmelsen. Skyddet mot kroppsliga ingrepp gäller endast om ingreppet är att anse som på- tvingat. I sådant fall krävs alltså lagstöd för att ingreppet ska få göras. Ett in- grepp är påtvingat om det allmänna disponerar över maktmedel för att genom- driva åtgärden. Det kan också vara påtvingat om den enskildes motstånd bryts genom hot om någon sanktion. Regeln bör tolkas så att den ställer upp ett skydd också mot att en befattningshavare uppträder på ett sätt som får till följd att den SO C I A L T J Ä N S T 2 0 1 9 /2 0 J O1 enskilde med fog uppfattar sig vara tvingad att underkasta sig ingreppet. Det kan vara fråga om underförstådda eller uttryckliga påtryckningar av olika slag (se bl.a. JO 2010/11 s. 509, dnr 479-2010).