frsrdg · H704JO1 · 2019-11-12 00:00:00 — Filmen och kampanjen syftade till att skapa dialog på arbetsplatser om problematiken och om hur man kan förebygga psykisk ohälsa på arbetsplat- sen, samt till att inspirera och motivera såväl arbetsgivare som arbetstagare och skyddsombud att söka mer kunskap i ämnet. Utgångspunkten för kam- panjen var därtill att sprida information om problem, lösningar och rättig- heter för att öka arbetsgivarnas motivation att uppfylla sina skyldigheter. Syftet med kampanjen var även att visa på hur verkliga aktörer har arbetat med föreskrifterna om organisatorisk och social arbetsmiljö genom beskri- vande exempel. Genom kampanjen har vi avsett att uppfylla vårt kommu- nikationsmål. Annonserna – en del i en större informationskampanj De aktuella annonserna var del i en större informationskampanj. Kam- panjen bestod i övrigt i information på () samt kampanjer på LinkedIn, Facebook, nätverksannonse- ring, utomhusannonsering med mera. De i detta ärende aktuella annonserna riktade sig främst till personal- och HR-avdelningar. Vi valde att använda helsidesannonser i rikstäckande dagstidningar för att öka synligheten och därigenom få maximal effekt av de medel som användes. Urvalet av beskrivande exempel gjordes bland arbetsgivare som tagit kontakt med och bett om tillstånd för att få använda fil- men Utmaningen i sina egna interna arbetsmiljöutbildningar. Urvalet base- rades på att vi ville ha olika branscher representerade, geografisk spridning samt offentlig och privat sektor likväl som att exemplen visar på problem- insikt. Vi valde tre, sinsemellan olika, organisationer för att beskriva hur man kan göra. Exemplen illustrerades genom representanter som jobbar med arbetsmiljöfrågor för Landsting, och medicintek- nikföretaget . Aktörerna i de beskrivande exemplen lyfte vikten av ett förebyggande arbetsmiljöarbete på ett positivt sätt. Annonskampanjen och regleringen i 1 kap. 9 § regeringsformen Mot bakgrund av vårt uppdrag och det fokus frågorna om organisatorisk och social arbetsmiljö har i samhället bedömde vi att det var sakligt motiverat och relevant att använda beskrivande, verkliga, exempel i annon- serna. Exemplen representerar olika slags verksamheter, såväl offentlig som privat, och har dessutom geografisk spridning. I annonserna berättar HR- personal hos de tre organisationerna om hur de arbetar med organisatorisk och social, arbetsmiljö utifrån föreskrifter och hur de har tagit hjälp av filmen . Annonserna handlade alltså om ar- betsmiljöarbete mot psykisk ohälsa och budskapet illustrerades med verk- liga, professionella aktörer på arbetsmiljöområdet. Syftet med detta var att AR B E T S M A R K N A D 2019/20 JO1 öka trovärdigheten och tydligheten om hur föreskrifterna om organisatorisk och social arbetsmiljö kan implementeras hos olika verksamheter, samt hur dessa använder sig av film som ett verktyg i detta ar- bete. Våra målgrupper efterfrågar återkommande verkliga exempel på hur man kan arbeta med våra föreskrifter. vimöjlighet att lyfta fram exempel på hur man kan göra. Det är sedan upp till varje arbetsgivare att bedöma vilka sätt som passar dem och hur de kan uppfylla våra krav. har flera kärnverksamheter och extern kommunika- tion är en av dem. Kommunikationsverksamheten innefattar inte beslutsfat- tande gentemot enskilda. Inspektionsverksamheten är en annan kärnverks- amhet och där utförs en stor del av verkets myndighetsutövning. Dessa två delar arbetar separat. Det faktum att vi använt vissa exempel i vår annons- kampanj betyder inte att de verksamheterna kommer lindrigare undan i vår tillsyn. Organisationernas logotype används inte i annonserna och deras produkter eller tjänster marknadsförs inte. I annonserna anges inte om or- ganisationen genom sitt arbete har lyckats väl eller om de uppfyller alla krav. Inte på något ställe anges att vi anser att de gör rätt eller att vi rekommenderar deras arbetssätt. Inte heller påstår de inter- vjuade personerna att de uppfyller alla krav i föreskrifterna för organisato- risk och social arbetsmiljö. Tvärtom uppvisar samtliga intervjuade i de tre beskrivande exemplen probleminsikt kring att detta är ett arbete som måste göras kontinuerligt i hela organisationen. Vi har inte lyft fram dessa arbets- givares produkter eller tjänster. Vi har velat spegla såväl offentlig sektor som privata företag och viktiga samhällsaktörer. Genom den aktuella kam- panjen ger vi inte förhandsbesked i arbetsmiljöarbetet. Vi visar några orga- nisationer som har använt filmen i sitt arbete med organisato- risk och social arbetsmiljö och låter organisationerna berätta kortfattat om sitt arbete. Genom hela kampanjen har vi använt exempel från verkligheten. I fil- men Utmaningen berättar verkliga människor som drabbats av psykosocial ohälsa om hur de blev sjuka av sitt jobb. Det ger autenticitet och verklig- hetsanknytning. Olika forskare uttalar sig också om olika perspektiv av ris- kerna med den organisatoriska och sociala ohälsan. Även vid konferenser, till exempel den återkommande så kallade Arbetsmiljöriksdagen, förekommer det att olika verksamheter i samhället ges möjlighet att berätta om hur de hanterar arbetsmiljöfrågor, för att sprida information och ge beskrivande exempel. Också i de sammanhangen bedö- mer vi att detta är ett lämpligt sätt att utföra vårt uppdrag på området kom- munikation och vi bedömer att vi i vår myndighetsutövning mot samma verksamheter fortfarande kan anses opartiska. Hade vi kunnat göra på annat sätt? En närliggande fråga är om vi kunnat göra annonskampanjen med beskri- vande exempel som inte varit hämtade från verkligheten. Det hade givetvis varit möjligt. Vår bedömning är dock att kommunikationen då inte hade varit lika trovärdig och inte mött önskemål om "verkliga fall" och att den därmed inte hade uppfyllt de behov som våra målgrupper har och som kam- panjen avsåg att fylla. Det har inte varit vår avsikt att gynna eller missgynna någon. Syftet har varit att tydliggöra vikten av arbete mot psykisk ohälsa på arbetsmarknaden. I ett beslut anförde JO följande: 2 0 1 9 /2 0 J O1 AR B E T S M A R K N A D Enligt 1 kap. 9 § RF ska domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Kravet på saklighet och opar- tiskhet brukar benämnas objektivitetsprincipen. Bestämmelsen omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller annat handlande från en myndighet, utan även hur myndighetens agerande har uppfattats är av bety- delse. Man talar därför ibland om en objektiv och en subjektiv sida av grund- lagsbestämmelsen. Med den subjektiva sidan menas hur myndigheten själv an- ser sig ha agerat, medan den objektiva sidan avser hur myndighetens agerande kan uppfattas utifrån. Det räcker att det förekommer rent objektiva invänd- ningar mot en myndighets agerande för att det kan anses strida mot objektivi- tetsprincipen. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opar- tiskhet inte iakttas är alltså tillräckligt för att handlandet kan anses strida mot grundlagens krav. (Se och , Regeringsformen, 3 u., s. 54. Se även JO 2010/11 s. 278 och JO 2015/16 s. JO har tidigare uttalat att den information som en myndighet tillhandahåller allmänheten, t.ex. på en hemsida eller i sociala medier, omfattas av regerings- formens krav på saklighet och opartiskhet (se t.ex. JO 2010/11 s. 616 och JO 2016/17 s. 367). har i sitt svar till JO bl.a. hänvisat till en informationsfilm som myndigheten tagit fram. Jag har riktat in min granskning på de aktuella annonser som publicerat i olika medier och som jag noterar fortfarande ligger ute på myndighetens hemsida. Filmen i sig föranleder inget uttalande från min sida. uppdrag regleras bl.a. av förordningen (2007:913) med instruktion för . Av förordningen framgår bl.a. att myndig- heten ska verka för goda förhållanden i arbetsmiljön och på arbetsmarknaden och främja samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare på arbetsmiljöom- rådet. Myndigheten ska också arbeta för att regelverket inom dess verksam- hetsområde följs. Myndigheten har även till uppgift att ta fram och tillhanda- hålla information inom sitt ansvarsområde (se 1 a och 2 §§ förordningen). har i sitt svar till JO uppgett att det övergripande syftet med annonskampanjen var att fullgöra myndighetens informations- och kom- munikationsuppdrag och att den aktuella kampanjen syftade till att skapa dialog på arbetsplatser om hur man kan förebygga psykisk ohälsa på arbetsplatsen samt till att inspirera och motivera såväl arbetsgivare som arbetstagare att söka mer kunskap om psykisk ohälsa. Jag har inga invändningar mot att informerar allmänheten om sin verksamhet. Så som framgår ovan omfattas dock myndigheters infor- mation till allmänheten av regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. Jag vill understryka att detta bl.a. innebär att uppgifter som lämnas ska vara korrekta till innehåll och form, att de ska baseras på underlag och att AR B E T S M A R K N A D 2019/20 JO1 det ska vara sakligt motiverat för myndigheten i fråga att sprida informationen. Kravet på opartiskhet innebär även att informationen ska vara allsidig och ob- jektiv. Kravet på saklighet får bl.a. anses innebära att myndigheters åtgärder och beslut inte får utgå från ovidkommande hänsyn och vara godtyckliga utan ska vara rationella och logiskt motiverade. En myndighets informationskam- panj får alltså inte vinklas till myndighetens eller någon annans fördel. annonser är utformade som intervjuer där medarbetare hos de namngivna arbetsgivarna i positiva ordalag lyfter fram den egna arbets- givarens arbetsmiljöarbete. Avsändare för samtliga annonser är dock Arbets- miljöverket, och verkets logotyp syns i samtliga annonser. I en av annonserna syns även arbetsgivarens logotyp i bakgrunden. Enligt min uppfattning är annonskampanjen utformad på ett sådant sätt att det för en utomstående kan framstå som att i någon mening sanktionerar de tre namngivna arbetsgivarnas arbetsmiljöarbete. Det kan därför inte uteslutas att den uppfattas som ren marknadsföring av dessa arbetsgivare och deras förmåga att erbjuda sina anställda en god arbetsmiljö. Med ett sådant synsätt har det alltså funnits en risk för att någon som tar del av annonskampanjen utan vidare drar slutsatsen att de tre aktuella arbetsgivarna lyckats särskilt bra i sitt arbetsmiljöarbete och att de därför framhålls som fö- redömen av myndigheten. Sammantaget ligger det då nära till hands att upp- fatta annonskampanjen som ett sätt för att göra reklam för dessa arbetsgivare. Det faktum att de utvalda arbetsgivarnas logotyper inte an- vänts direkt i kampanjen ändrar inte detta. Centralt här är att redan risken för att en utomstående uppfattar att objektivitetsprincipen inte iakttas räcker för att ett visst agerande från myndighetens sida ska kunna anses strida mot den. Utöver att avsett att uppfylla sitt kommunikationsmål ge- nom kampanjen, har myndigheten i sitt remissvar framfört att de namngivna arbetsgivarna inte kan räkna med att komma lindrigare undan vid framtida till- synsinsatser bara för att de deltagit i kampanjen. Den sammanvägda bedöm- ning som görs i remissvaret synes vidare vara att tillsynsverksamheten bedrivs på ett opartiskt sätt. Jag har viss förståelse för hur man på myndigheten uppfat- tar den egna verksamheten, men det viktiga när annonskampanjen nu ska be- dömas är hur den kan uppfattas av allmänheten. Syftet med annonskampanjen kan inte bedömas på annat sätt än lovvärt och att det ligger inom uppdrag. Oaktat det anser jag att annon- serna utformats på ett mindre lyckat sätt. Helt klart ingår det inte i Arbetsmil- jöverkets uppgifter att lyfta fram och marknadsföra enskilda arbetsgivare, oav- sett om de är offentliga eller allmänna, därför att de enligt myndighetens upp- fattning bedriver ett viktigt arbetsmiljöarbete. Jag kan inte heller se att mål- gruppernas önskemål om verkliga exempel eller myndighetens vilja att öka den egna trovärdigheten och vara tydlig med hur föreskrifter om organisatorisk och social arbetsmiljö kan genomföras över huvud taget kan vara skäl att utforma annonserna på det sätt som skett. Tvärtom vill jag betona vikten av att objekti- vitetsprincipen iakttas och tas på allvar. Det är nödvändigt eftersom principen har stor betydelse från rättssäkerhetssynpunkt och för att allmänheten ska ha förtroende för myndigheterna och deras verksamheter. Detta gäller inte minst 2 0 1 9 /2 0 J O1 AR B E T S M A R K N A D Det är helt avgörande att de agerar på ett sätt som gör att deras oberoende som kontrollorgan inte sätts i fråga (JO 2011/12 s. 535). Sammanfattningsvis kan annonskampanjen, objektivt sett, inte uppfattas på annat sätt än att gör reklam för de arbetsgivare som nämns i Annonserna riskerar därför att leda till att allmänheten ifrågasätter myndighetens opartiskhet gentemot de arbetsgivare som deltagit i annonskam- panjen, vilket i sig är ägnat att rubba den allmänna tilltron till myndigheten som Jag kan inte bedöma annonskampanjen på annat sätt än att den har ut- formats i strid mot regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. miljöverket förtjänar kritik för detta. Under en pågående tvist mellan två av arbetsmarknadens parter har en myndighet i en debattartikel uttalat sig angående tvisten. Fråga om detta skett i strid med objektivitetsprincipen (Dnr 1671-2019) Beslutet i korthet: utsåg tre personer att medla i tvisten mellan Hamnar och Svenska Hamnarbetarförbun- det. som fortsatta medlingsförhandlingar skulle äga rum utta- lade sig institutets generaldirektör om den pågående tvisten i en de- battartikel i . I beslutet konstaterar JO att en myndighet som uttalar sig i en tidningsar- tikel måste iaktta regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet (ob- jektivitetsprincipen). Det innebär bl.a. att informationen i artikeln ska vara allsidig och objektiv. JO uttalar att det är svårt att uppfatta den aktuella artikeln på annat sätt än som ett försök från institutets sida att förmå att acceptera medlarnas bud. Eftersom Hamnar, till skillnad från , hade accepterat medlarnas tidigare förslag, vilket tydligt anges i artikeln, ligger det nära till hands att utomstående uppfattar artikeln som ett ställningstagande för Hamnar. Enligt JO finns det därmed en påtaglig risk för att tilltron till såväl institutets som de utsedda medlarnas opartiskhet äventyras. I beslutet konstateras att tidningsartikeln utformats i strid med regerings- formens krav på opartiskhet, och JO kritiserar . utsåg tre personer att medla i tvisten mellan Hamnar och . Medlarna lämnade in- ledningsvis två förslag till lösning av tvisten. Båda förslagen accepterades av Hamnar men avvisades av . AR B E T S M A R K N A D 2019/20 JO1 därefter parterna till fortsatta förhandlingar , och hade inför dessa förhandlingar varslat om stridsåtgärder. som de fortsatta förhandlingarna skulle äga rum, uttalade sig generaldirektör om den pågående tvisten i en artikel i . träffade parterna en överenskommelse. I en anmälan till JO klagade på Medlingsinsti- tutets generaldirektör . uppgav bl.a. att AA, i den ovannämnda artikeln, hade tagit ställning för Hamnar och uttalat sig på ett sätt som stred mot den s.k. objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § regerings- formen (RF). JO begärde att skulle yttra sig över anmälan och besvara ett antal frågor. Myndigheten uppgav bl.a. följande: Debattartikeln i förhållande till 1 kap. 9 § RF och syftet med artikeln (JO:s fråga 1 och 2) Vid tiden för debattartikelns publicering hade de av ut- sedda medlarna överlämnat två förslag till lösningar till parterna i tvisten, det första och det andra . Arbetsgivar- parten hade accepterat båda förslagen, medan förbundet hade avvisat båda. (Den lösning som till slut accepterades av bägge parter, , var en justerad variant av det andra förslaget). Förbundet motiverade sitt avvisande av det första förslaget med att en acceptans hade inneburit att man då skulle ha ”avtalat bort fackliga rättig- heter som följer av normala kollektivavtal på den svenska arbetsmarknaden enligt lag och gällande rättspraxis” (förbundets pressmeddelande ). Man hävdade (i pressmeddelandet) att medlarnas avtalsförslag krävde att ”fackförbundet avsäger sig rätten att vara delaktiga i lokala upp- görelser på arbetsplatserna där medlemmarna jobbar, möjligheten att tolka det egna avtalet och rätten att väcka talan i Arbetsdomstolen om arbetsgi- varparten bryter mot ingångna avtal.” Det andra förslaget avvisades med motiveringen att förslaget ”inskrän- ker i särskilda skrivningar fackliga rättigheter som annars följer av teck- nande av normala så kallade andraavtal eller andrahandsavtal på svensk ar- betsmarknad.” Vidare angavs i svaret att det enligt förbundets uppfattning var beklag- ligt att medlarna ”försöker påtvinga oss skrivningar om andraavtalets rätts- liga tillämpning som saknar stöd i svensk lag och rättspraxis.” I en debattar- tikel i tidningen () skriver styrel- seledamoten i förbundet, BB, med hänvisning till medlarnas förslag att det innebär ”att ska acceptera avvikelser jämfört med normala så kallade andraavtal på svensk arbetsmarknad.” I debattartikeln konstaterar vidare bland annat att "medlarbudet helt saknar stöd i svensk lag och rättspraxis". Det görs i debattartikeln också gällande att det befint- liga kollektivavtalet, mellan Hamnar och (Transport), med den uttolkning av det avtalets rättsverk- ningar som enligt förbundet ligger till grund för medlarnas förslag till kol- lektivavtal mellan förbundet och Hamnar, skulle kunna anses 2 0 1 9 /2 0 J O1 AR B E T S M A R K N A D strida mot grunderna i förenings- och förhandlingsrätten. Denna uppfatt- ning återgavs också av en representant för förbundet i en artikel i tidningen . () uttalade sig samma representant för förbundet i Lag & Avtal och menade enligt artikeln bland annat att de förslag medlarna lagt ”kan strida mot lag”. I en artikel i uttalar sig professorn i arbets- rätt vid , . Enligt artikeln anser CC att ”det bud som fått om att avtala bort den lokala förhandlingsrätten är märkligt.” Innan vi svarar på JO:s frågor finns det anledning att påminna om vilket uppdrag medlare utsedda av har. Enligt 48 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, MBL, ska medlarna försöka få till stånd en överenskommelse mellan parterna och i detta syfte kan man lägga fram egna förslag till lösningar av den aktuella tvisten. I detta arbete måste naturligtvis medlarna förhålla sig till de tvistande parternas uppfatt- ningar och positioner. måste medlarna självfallet iaktta (vad de uppfattar vara) gällande rätt. uppfattning är att de av förbundet kritiserade skriv- ningarna i medlarnas båda förslag syftade till att tydliggöra rättsverkning- arna av ett kollektivavtal mellan Hamnar och grund av det () gällande kollektivavtalet mellan Hamnar och Transport. Givet den, enligt , i sak missvisande och i pressmed- delanden och artiklar framförda kritiken mot medlarnas förslag som gav ett intryck av att medlarna agerade på tvärs mot lag och rättspraxis, ansåg in- stitutet att det var angeläget att klargöra vissa grundläggande rättsliga frå- gor som hade aktualiserats i medlingen. Det ligger i medlingens natur att medlarna inte själva kunde göra det på det sätt som gjorde i debattartikeln (se vidare nedan i svaret på JO:s fråga 3). Den uppfattning om rättsverkningarna av ett kollektivavtal mellan Sve- riges Hamnar och förbundet som framförde i artikeln hade medlarna framfört till parterna under medlingen. Debattartikeln var- ken avsåg eller innebar att ställa på någon av de tvistande parternas sida. Avsikten med artikeln var att ge (allmänheten) en korrekt bild av (den rättsliga) innebörden i medlarnas förslag till lösning av tvis- ten/förslag till kollektivavtal mellan parterna. uppfattning hade i och för sig kunnat framföras di- rekt till förbundet. Av skäl som ska utvecklas i svaret på JO:s fråga 3 nedan bedömde dock institutet att det var angeläget att uttrycka uppfattningen i en debattartikel. Debattartikeln i förhållande till den verksamhet som bedriver (JO:s fråga 3) ska enligt 46 § MBL verka för en väl fungerande löne- bildning. Den närmare innebörden i detta åliggande definieras inte i lagen. I en så pass omfattande och medialt uppmärksammad konflikt, där enligt missvisande uppgifter om innebörden i medlarnas lös- ningsförslag återgavs i media, ansåg institutet att det var viktigt att förtyd- liganden och förklaringar av medlarnas förslag kunde ges en bred offent- lighet. (Sin uppfattning om rättsverkningarna av ett kollektivavtal mellan Hamnar och förbundet hade medlarna, som nämnts, redan fram- fört direkt till parterna). En viktig förutsättning för en väl fungerande löne- bildning är att verksamhet uppfattas på ett korrekt sätt inte minst av arbetsmarknadens parter. Det är inte som medlar, det gör de medlare som insti- tutet utser. Det ligger i sakens natur att medlingsverksamheten bedrivs i förtroliga former och att medlarna inte talar om innehållet i sina förslag AR B E T S M A R K N A D 2019/20 JO1 med andra än de tvistande parterna. (De förslag som formellt lämnas över till parterna är att anse som allmänna handlingar). Det förekommer dock att parterna själva ger offentliga kommenterar till de förslag som lagts och de svar som lämnats på dessa. Det som då kommenteras brukar främst vara av intressekaraktär, inte kommentarer om den rättsliga innebörden i exempel- vis medlarbuden. Att offentligt kommentera intresseståndpunkter är ofta ett naturligt inslag i en arbetsmarknadskonflikt. har följaktligen normalt ingen anledning att ge offent- liga kommentarer om något som rör pågående medlingar. Tvärtom ligger det som nämnts i medlingens natur att medlarna och un- der pågående medling enbart talar med de tvistande parterna och i media endast uttalar sig om tidtabell för medlingen och dylikt. I konflikten mellan Hamnar och förbundet, då enligt uppfattning missvisande uttalanden gjordes i media om den rättsliga innebörden i med- larnas förslag till lösningar, ansåg dock institutet som nämnts att en offent- lig kommentar var viktig att göra i syfte att främja förståelsen av institutets verksamhet och de utsedda medlarnas agerande. I ett beslut anförde JO följande: Enligt 1 kap. 9 § RF ska domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Kravet på saklighet och opar- tiskhet brukar benämnas objektivitetsprincipen. Bestämmelsen i 1 kap. 9 § RF omfattar inte enbart hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller annat handlande från en myndighet. Även hur myndighetens agerande har uppfattats är av betydelse. Man talar ibland om en objektiv och en subjektiv sida av be- stämmelsen. Med den subjektiva sidan menas hur en myndighet själv anser sig ha agerat, medan den objektiva sidan avser hur myndighetens agerande kan uppfattas utifrån. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opar- tiskhet inte iakttas är tillräckligt för att handlandet ska kunna anses strida mot bestämmelsen i 1 kap. 9 § RF. (Se och , Regeringsformen, tredje uppl., s. 54 samt JO 2010/11 s. 278, dnr 3045-2008, och JO 2015/16 s. 456, dnr 48-2013.) JO har tidigare uttalat att den information som en myndighet tillhandahåller allmänheten, t.ex. på en webbplats eller i sociala medier, omfattas av kravet på saklighet och opartiskhet (se t.ex. JO 2010/11 s. 616, dnr 4935-2009, JO 2016/17 s. 367, dnr 300-2015, och JO:s beslut i ärende med dnr 8280-2017). Det innebär bl.a. att det ska vara sakligt motiverat för myndigheten att sprida informationen samt att den ska vara allsidig och objektiv. Detsamma gäller för den information som en myndighet tillhandahål- ler allmänheten genom uttalanden i andra former, t.ex. i en tidningsartikel. 2 0 1 9 /2 0 J O1 AR B E T S M A R K N A D