frsrdg · H604ER1 · 2019-02-14 00:00:00 — Redogörelse till 2018/19:ER1 fortsatte () att debattera de tilltagande utmaningarna för mänskliga rättigheter i medlemsstaterna. Migration och flyktingar, terrorbekämpning, hotet mot journalister och fria medier, situationen för människorättsförsvarare och begränsandet av frivilligorganisationer är exempel på några av de frågor som hanterats i utskottsrapporter som debatterats i plenum. framtid, annektering av , situationen för mänskliga rättigheter i , kriget i , situationen på och –är andra frågor som berörts vid de s.k. brådskande debatterna. Vid sidan av detta tog frågan om korruption inom församlingen liksom frågan om deltagande stor plats under hela det gångna året. antog församlingen 55 resolutioner och 26 rekommendationer. Den svenska delegationen har deltagit aktivt i församlingens verksamhet, som medlem i byrån och därmed som en av församlingens 20 vice ordförande, genom förtroendeposter i utskott, rapportörskap, deltagande i valobservationer samt vid debatter och frågestunder i plenum. delegation till överlämnar härmed redogörelsen för verksamheten inom den parlamentariska församlingen . Till redogörelsen bifogas en förteckning över de rekommendationer och resolutioner som församlingen antagit. På delegationens vägnar, 1 , 2 , 3 , 4 , 5 , 6 Bosnien och , 7 , 8 , 9 , 10 , 11 , 12 , 13 , 14 , 15 , 16 , 17 , 18 , 19 , 20 , 21 , 22 , 23 , 24 , 25 , 26 , 27 , 28 Ne- derländerna, 29 , 30 , 31 , 32 , 33 , 34 , 35 , 36 , 37 , 38 , 39 , 40 , 41 , 42 , 43 , 44 , 45 , 46 , 47 . Demokratipartner i församlingen: , och . Observatörer i församlingen: , och . Observatörer i ministerkommittén: , , , och Heliga stolen. och dess institutioner .............................................................. Den parlamentariska församlingens roll och uppgifter.......................... De partipolitiska grupperna.............................................................. Församlingens externa relationer ..................................................... Samspelet mellan den parlamentariska församlingen och Utvecklingstendenser inom församlingen ........................................ 1.2.1 EU och ........................................................... Avskaffande av dödsstraff och förhindrande av tortyr..................... kommissionär för mänskliga rättigheter..................... Den parlamentariska församlingens verksamhet 2018.............................. Frågan om deltagande i församlingen ................................. Rapport från den oberoende korruptionsutredningen (IBAC) .............. Den svenska delegationens verksamhet 2018........................................... Årets fyra delsessioner ......................................................................... 3.1.1 Vintersessionen den 22–......................................... Arbetet i byrån och utskotten ............................................................... 3.2.1 Byrån och det ständiga utskottet ..................................................... 3.2.2 Politiska utskottet............................................................................ 3.2.3 Utskottet för juridiska frågor och mänskliga rättigheter ................. 3.2.4 Utskottet för social- och hälsovårdsfrågor ...................................... 3.2.5 Utskottet för migration, flyktingar och fördrivna personer ............. 3.2.6 Utskottet för kultur, vetenskap, utbildning och medier ................... 3.2.7 Utskottet för jämlikhet och icke-diskriminering ............................. 3.2.8 Utskottet för granskning av medlemsländernas efterlevnad av 3.2.9 Utskottet för procedurfrågor ........................................................... 3.2.10 Utskottet för val av domare till för Priser och utmärkelser ......................................................................... Den svenska delegationen 2018.................................................................... Resolutioner, rekommendationer och yttranden antagna av Gästtalare under sessionerna......................................................................... 1 och dess institutioner har sedan det bildades varit en huvudaktör när det gäller att skapa en gemensam europeisk värdegrund baserad på krav på mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. uppdrag är att åstadkomma ett nära och etablerat samarbete mellan medlemmarna, bl.a. genom att upprätta internationella konventioner och rekommendationer. Genom sina 219 konventioner är en viktig normgivande institution inom europeisk politik. var en av grundarna när stadgar undertecknades av tio västeuropeiska stater i . Efter har medlemskrets mer än fördubblats. /16 hade 47 medlemsländer. Samtliga europeiska länder utom , och ingår. Stöd för och uppföljning av samhällsutvecklingen i Öst- och är och har varit en viktig del av arbetet i den parlamentariska församlingen. Medlemskap i bidrar till att stärka de rättsstatliga institutionerna och främjar säkerställandet av de mänskliga fri- och rättigheterna i medlemsländerna. En majoritet av länderna inom är EU-medlemmar. Man eftersträvar kompletterande roller, och har samarbetet mellan och EU intensifierats. Det finns nu konkreta samarbetsprojekt inom området för mänskliga rättigheter. arbetar på tre politiska nivåer med ett beslutande och verkställande organ (ministerkommittén), ett rådgivande och pådrivande organ (den parlamentariska församlingen) och ett organ för samarbete på lokal och regional nivå (för lokala och regionala organ, den s.k. kommunalkongressen). 1.1Den parlamentariska församlingens roll och uppgifter Den parlamentariska församlingen var den första i sitt slag i . Ledamöterna utses av medlemsländernas parlament och ska vara medlemmar av dessa. Antalet representanter i de nationella delegationerna fastställs i förhållande till landets invånarantal. Enligt församlingens stadga bör det underrepresenterade könet företrädas i varje delegation i minst samma utsträckning som i det nationella parlamentet. Minst en person i delegationen ska tillhöra det underrepresenterade könet. Församlingen har 324 medlemmar och lika många suppleanter. Dessutom deltar parlamentariker från , och som observatörer i församlingens arbete. Genom att ansöka om observatörsstatus anses landet ha 1 OCH DESS INSTITUTIONER gjort ett politiskt åtagande att respektera och främja principerna om demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatlighet. Församlingen följer upp situationen för mänskliga rättigheter i observatörsländerna som dock inte är formellt bundna att följa normer och konventioner. För att utveckla relationerna till fler länder i grannområdena införde församlingen 2010 en ny status, partner för demokrati. Med den statusen får landets delegation delta i församlingens sessioner och möten men inte i omröstningar. och nationella råd fick denna status 2011 och 2014. fick partnerstatus vid januarisessionen 2016. Genom denna breddning av medlemskretsen har fått en mer heterogen sammansättning, vilket ställer speciella krav när det gäller att upprätthålla värderingar och principer. Vikten av att säkerställa att grundläggande värderingar, och därigenom dess trovärdighet, inte försvagas har stått alltmer i fokus . Det betonas att det inte räcker med att ett land ingår en principiell överenskommelse att respektera de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Landet måste i praktisk tillämpning visa att lagstiftningen följs och att man lever upp till vad ett medlemskap innebär. Ackrediteringen av ledamöter till församlingen kan användas som ett instrument för att förmå medlemsländerna att fullfölja sina åtaganden. Enligt stadgan ska församlingen vid öppnandet av de årliga sessionerna kontrollera och ratificera medlemmarnas och suppleanternas ackreditering. Den ryska delegationens ackreditering ifrågasattes och därefter som en följd av annekteringen av . Som en konsekvens har valt att inte ackreditera en delegation till församlingen . 1.1.2 De partipolitiska grupperna Församlingen representerar nästan hela den partipolitiska skalan i medlemsländerna, något som bidrar till dess auktoritet. Den senast tillkomna partigruppen, Fria demokrater (, FDG), bildades i tillägg till de fem partigrupperingar som är verksamma inom : den socialistiska gruppen (SOC), det (EPP/CD), alliansen för liberaler och demokrater (), europeiska konservativas grupp (EC) och den förenade europeiska vänstern (UEL). finns diskussioner om ytterligare en partigrupp. Samtliga svenska ledamöter är medlemmar i någon av nämnda partigrupper, detta sedan 2018 blev medlemmar av EC. Vid ingången av 2019 var totalt 87 medlemmar av församlingen registrerade som icke tillhörande någon partigrupp. 1 OCH DESS INSTITUTIONER 1.1.3 Församlingens externa relationer Församlingens externa relationer består av samverkan med Europeiska unionen (EU), , vissa genom deras status som observatör eller partner för demokrati samt med internationella organisationer. Formellt har församlingen samarbetsavtal eller samverkansarrangemang med en lång rad organisationer: och utveckling (), Panafrikanska parlamentet, (), Or- ganisationen för säkerhet och samarbete i (), Oberoende staters samvälde (OSS), Interparlamentariska unionen (IPU) och (). Församlingens politiska underutskott för externa relationer deltar i . 1.1.4Samspelet mellan den parlamentariska församlingen och ministerkommittén beslutsfattande organ är ministerkommittén som består av medlemsländernas utrikesministrar. sammanträder normalt en gång i denna sammansättning. Däremellan representeras länderna i det löpande arbetet av ambassadörerna i . Ordförandeskapet i ministerkommittén roterar halvårsvis . hade ordförandeposten fram till att övertog ordförandeskapet . lämnade därefter över ordförandeskapet i till . och den parlamentariska församlingen samarbetar för att nå de gemensamma målen. Ordföranden i ministerkommittén, tilllika utrikesministern i ordförandelandet, presenterar vid varje församlingssession en översikt över verksamheten i ministerkommittén och svarar på parlamentarikernas frågor. Församlingens ambition är att stärka den parlamentariska dimensionen inom för att bättre främja öppenhet, demokratisk legitimitet och ansvarsutkrävande i organisationen. De rekommendationer som församlingen antar riktas till medlemsstaternas regeringar, och ministerkommittén ska lämna sitt svar . Parlamentarikerna har möjlighet att ställa skriftliga frågor till ministerkommittén, och dessa ska besvaras skriftligt eller muntligt av kommitténs ordförande vid den efterkommande sessionen. Det händer dock att ministerkommittén på grund av formella regler som konsensusbeslut inte besvarar frågor från medlemmar i församlingen om t.ex. mänskliga rättigheter i vissa medlemsländer. 1.1.5 Utvecklingstendenser inom församlingen har debatten i församlingen alltmer kommit att handla om bristen på flera medlemsländers värnande av grundprinciperna demokrati, rättsstatens principer och mänskliga rättigheter. Vissa länder har i både ord och 1 OCH DESS INSTITUTIONER handling visat att de inte delar de grundläggande värderingar som står för. Detta har, menar kritiska röster, skadat organisationens trovärdighet som främsta företrädare för och försvarare av mänskliga rättigheter. Det anses vara ett allvarligt steg bakåt för att länder som , , m.fl. fortsätter att åsidosätta de åtaganden som ett medlemskap innebär. tillkom ökad kritik mot agerande i kuppförsökets efterdyningar som fortsätter att prägla situationen för demokratiska och mänskliga rättigheter i landet. I diskussioner som förekom hördes röster som betonade vikten av att medlemsländer inte accepterar att auktoritära regimer utnyttjar sitt medlemskap för att legitimera brott mot mänskliga rättigheter. finns röster som arbetar för att inkludera och föra dialog – även med medlemmar som glidit ifrån sitt upprätthållande av kärnvärderingar. Skiljelinjen har blivit alltmer tydlig mellan de olika ståndpunkterna och är särskilt tydlig vid diskussionen om relationen till . Sedan tillämpandet av sanktioner 2014 och 2015 har helt valt att utebli från församlingens arbete och betalar heller inte sitt bidrag till organisationen . Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, den s.k. , är främsta rättesnöre. 47 medlemmar, inklusive alla EU- medlemmar, har ratificerat konventionen. Den undertecknades 1950, och att konventionen följs övervakas av . har sitt säte i och består av 47 domare, en från varje medlemsland. Medlemsländernas regeringar nominerar tre kandidater till domare. Domarna arbetar i en period . säkerställer ett särskilt utskott i församlingen att samtliga kandidater lever upp till kraven som domare och lämnar en rekommendation om vem av de tre som är bäst lämpad. Därefter väljer församlingen domare. I församlingens riktlinjer anges att nomineringsförfarandet i medlemsstaterna bör vara öppet och att både män och kvinnor ska finnas representerade bland de tre kandidaterna. Kandidaterna ska ha gedigen erfarenhet inom området för mänskliga rättigheter. Den senaste svenska domaren i domstolen var som valdes till ämbetet 2012 och avsa sig uppdraget 2018. Den svenska platsen var därmed vid utgången av 2018 vakant, och en ny svensk domare kommer att väljas . Hur församlingens medlemmar uppfyller sina åtaganden i förhållande till och andra konventioner undersöks inom ramen för församlingens granskningsförfarande. 1 OCH DESS INSTITUTIONER I samband med att Lissabonfördraget trädde i kraft fick EU en skyldighet att ansluta sig till och därmed underkasta sig jurisdiktion. Tanken är att det ska bli möjligt för enskilda och stater att klaga till och få en prövning av om en åtgärd från EU:s institutioner eller organ strider mot . Härigenom skulle också en mer enhetlig rättstillämpning mellan och uppnås. EU och medlemsstater har förhandlat fram en överenskommelse om ett avtalsutkast för anslutningen. EU- kommissionen begärde 2013 att skulle pröva om utkastet var förenligt med . gav i ett utlåtande uttryck för att avtalsutkastet inte var fullt förenligt med fördragen. Diskussioner har pågått , men det finns inget nytt anslutningsavtal. 1.2.2 Avskaffande av dödsstraff och förhindrande av tortyr Rätten till liv är en mänsklig rättighet, och respekten för liv tillhör grundläggande värderingar. Därför ställer kategoriska krav på att dödsstraffet ska avskaffas, inte bara i utan i hela världen. är det enda medlemslandet som inte har ratificerat tilläggsprotokoll nr 6 till som förbjuder dödsstraff, men någon avrättning har inte ägt rum . Det är endast i , som inte är medlem i , som dödsstraff fortfarande verkställs. Förekomsten av dödsstraff i några observatörsländer i är föremål för bevakning av församlingen, som konsekvent kritiserar och . mot dödsstraff infaller . Den europeiska konventionen till förhindrande av tortyr och omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning trädde i kraft . Konventionen bygger på artikel 3 i och har ratificerats av samtliga medlemsstater. till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling (CPT) inrättades 1990 för att kontrollera behandlingen av frihetsberövade. Kommittén består av en representant för varje medlemsland. Medlemmarna är oberoende experter inom olika områden med anknytning till kommitténs uppgift. Församlingens nationella delegationer nominerar kandidater till CPT, men valet görs i ministerkommittén. representant i CPT är Per , vars mandatperiod förnyades och därmed sträcker sig fram till . 1.2.3 kommissionär för mänskliga rättigheter I mandatet för kommissionär för mänskliga rättigheter ingår att främja utbildning i och öka kunskapen om mänskliga rättigheter i medlemsländer, identifiera eventuella brister i lagar och regler samt 1 OCH DESS INSTITUTIONER främja respekten för de mänskliga rättigheterna så som de fastställts i olika instrument. Kommissionären väljs av församlingen, och institutionen har sedan den inrättades 1999 åtnjutit stor respekt. Samarbete med institutioner utanför är en viktig del i arbetet, särskilt vad gäller EU, UNHCR, FN:s flyktingkommissarie och . Mandatperioden är och den nuvarande kommissionären, , valdes vid vintersession den 22–. Mijatović tillträdde därefter sin post . Hennes första rapportering till församlingen, som kommissionär för mänskliga rättigheter, kommer därmed att äga rum vid aprilsessionen 2019. Vid samma session som valdes lämnade den avgående kommissionären sin årliga rapport . Muižnieks sammanfattade utvecklingen enligt följande: –En fortsatt försämring för mänskliga rättigheter i många länder och på många områden. Gamla kriser fördjupas och nya uppstår. Engagemanget för grundvärderingar och skydd av mänskliga rättigheter försvagas. –EU ändrade sin migrationspolicy med ökad kontroll i med svåra konsekvenser för mänskliga rättigheter. –Gamla kriser såsom situationen i , , och västra består med ökad polarisering. –Nya kriser uppstod, t.ex. i , nya lågvattenmärken för hbtq-per- soners rättigheter samt vad som avslöjades i #metoo och därmed behovet av ökade ansträngningar för att ratificera och genomföra Istanbulkonventionen. –Länder som särskilt lyftes fram, vid sidan av de ovannämnda, var , , och , vad gäller exempelvis situationen för människorättsförsvarare och fria medier. –Ett viktigt samhällsproblem att ta itu med för att hindra allvarliga problem definierades vara barn- och ungdomsfattighet, dvs. barns och ungdomars utsatthet och behovet av en inkluderande skola. Rapporten finns att läsa i sin helhet på: port-2017-by-nils-muiznieks-council-of-europe-commis/168077ec86. är ett oberoende expertorgan inom som har funnits sedan 1990. Arbetet är inriktat på konstitutionella och andra rättsliga frågor av särskild betydelse för demokratiutvecklingen i ett land. bistår medlemsländer, och även andra stater, genom att bl.a. ta fram demokratiska författningar och erbjuda rådgivning i frågor om val, mänskliga rättigheter och oberoende domstolar. Församlingen har ett mycket nära samarbete med , och representanter bjuds ofta in till utskottsmöten. 2Den parlamentariska församlingens verksamhet 2018 möttes i fyra delsessioner. Samtliga hölls i och ägde rum , april, . Det ständiga utskottet, som beslutar på församlingens vägnar mellan delsessionerna, sammanträdde i , i och i . Delegationens ordförande (S) företrädde delegationen vid de två förstnämnda mötena och vice ordförande (M)vid det sistnämnda. Den svenska delegationen fanns även representerad i den s.k. byrån, som är församlingens högsta beslutande organ. Under sessionerna och mötena i ständiga utskottet debatterade man utskottens rapporter, antog resolutioner och yttranden samt lämnade rekommendationer till ministerkommittén. Man höll även s.k. brådskande debatter och aktualitetsdebatter på initiativ av nationella delegationer, partigrupper, utskott eller grupper av ledamöter. Även regeringsföreträdare deltog vid sessionerna för att tala till församlingen och besvara frågor. Vid varje session höll även generalsekreterare anförande inför församlingen och besvarade då även frågor. ska enligt artikel 1 i sin stadga, utöver att värna de mänskliga rättigheterna, behandla frågor också på de ekonomiska, sociala, kulturella, vetenskapliga, juridiska och administrativa områdena. Det ingår i och därmed församlingens roll att fokusera på de mest utsatta samhällsgruppernas villkor och rättigheter. Bland dessa grupper märks äldre, sjuka, personer med funktionsnedsättning, barn, kvinnor, minoriteter, flyktingar, tvångsförflyttade och offer för katastrofer. Församlingens ordförande väljs av församlingen för en mandatperiod med möjlighet till omval en gång . Ordförandeskapet roterar mellan partigrupperna. Vid årets första delsession valdes därför en ordförande från socialistgruppen, (). Han tog då över ordförandeskapet från () och som innehaft ordförandeskapet 2016 och 2017. Med anledning av att Nicoletti lämnade det italienska parlamentet efter senaste valet nominerade socialistgruppen en ny kandidat, (), som valdes vid sommarsessionens öppnande. generalsekreterare väljs av församlingen efter förslag från ministerkommittén. Generalsekreterare omvaldes för ytterligare en femårsperiod och ledde arbetet . Vid vintersessionen påbörjas arbetet med att välja en ny generalsekreterare. Valet kommer att förrättas under sommarsessionen 2019. Det är ministerkommittén som beslutar i frågor om samlade budget och sålunda också om församlingens resurser. Budgetfrågorna bereds i regelutskottet, och församlingen har rätt att yttra sig. 2 DEN PARLAMENTARISKA FÖRSAMLINGENS VERKSAMHET 2018 var budgeten alltmer under press som en konsekvens av att håller inne sitt bidrag till organisationen, vilket framgår mer detaljerat i ett separat stycke nedan. Om inte situationen ändras kommer en nedskärning av budgeten att bli nödvändig motsvarande , vilket är andel av budgeten. 2.1 Frågan om deltagande i församlingen Mot bakgrund av beslut av den parlamentariska församlingen (resolution ) och (resolution ) om att begränsa ryska delegationens rätt att votera i församlingens ärenden, dvs. att använda sig av s.k. sanktioner, har inte presenterat någon delegation till församlingen och därmed heller inte deltagit i arbetet. Till följd av rådande situation betalar inte sitt bidrag till organisationen, och ryska parlamentariker har i flera uttalanden meddelat att deras delegation kommer tillbaka till församlingen endast om församlingen beslutar om att stryka alla bestämmelser i arbetsordningen som kan leda till att en delegation inte ackrediteras eller till att nationella delegationer sanktioneras. För att ta itu med frågan tillsatte församlingen en tillfällig kommitté om parlamentariska församlings roll och uppdrag (resolution ). Kommittén sammanträdde fyra gånger , och även ryska parlamentariker deltog i detta arbete. Den tillfälliga kommittén rapporterade till byrån som mot bakgrund av kommitténs konklusioner gav utskottet för procedurfrågor i uppdrag att se över arbetsordningen och dess regler om sanktioner och att föreslå eventuella ändringar de ansåg befogade. Förslaget från utskottet presenterades och debatteras vid församlingens höstsession den 8–(De Sutters rapport, dok. 14621 med förslag till resolution). Efter debatt i kammaren återfördes förslaget till utskottet. Förslaget innebar i korthet att möjligheten att sanktionera delegationer av politiska skäl skulle behållas men att initiativ till sanktioner skulle kräva stöd av en sjättedel av medlemmarna från minst fem nationella delegationer samt att beslut skulle fattas med två tredjedels majoritet. gäller att initiativ tas av 30 medlemmar och beslut fattas med enkel majoritet. Förslaget innebar alltså att tröskeln för att införa sådana åtgärder skulle ha höjts. Därtill föreslogs att möjligheten att frånta delegationer voteringsrätten vid val av generalsekreterare, domare och kommissionär för mänskliga rättigheter skulle tas bort. Trots återremitteringen till utskottet beslutade utskottet för procedurfrågor att det sistnämnda förslaget skulle godkännas då det låg inom utskottets mandat att besluta om en sådan regeltolkning, dvs. församlingen har inte längre rätt att frånta delegationer rätt att rösta vid val av generalsekreterare, domare och kommissionär. I övrigt består reglerna tills vidare. Vad gäller historisk användning av s.k. sanktioner har församlingen varit ytterst försiktig i frågor om att inte godkänna delegationers ansökningar om ackreditering, och den har varit ytterst motvillig till att neka ackreditering. Det har endast hänt två gånger – den grekiska delegationen 2 DEN PARLAMENTARISKA FÖRSAMLINGENS VERKSAMHET 2018 nekades ackreditering 1969 och den turkiska delegationen nekades ackreditering 1981 – även om åtskilliga delegationer fick sina ackrediteringar prövade . Möjligheten att beröva nationella delegationer vissa av deras rättigheter har endast använts under församlingens historia – varje gång har det rört den ryska delegationen (2000, 2014 och 2015).