frsrdg · H704RS7 · 2019-12-19 00:00:00 — 4 BAKGRUND – RIKSREVISORERNAS UPPDRAG, STÄLLNING OCH VILLKOR Bestämmelser som reglerar avgångsförmåner för myndighetschefer under regeringen gäller som huvudregel som utgångspunkt för riksrevisorers avgångsersättning. Nämnden har beslutat att i fråga om de enskilda riksrevisorernas avgångsersättning uppnås en rätt till hel inkomstgaranti efter en förordnandetid , och den som fullgjort ett sådant förordnande är undantagen från ålderskraven för att få inkomstgaranti. Det innebär att en riksrevisor som fullgör hela förordnandetiden får rätt till inkomstgaranti oavsett ålder. Någon rätt till avgångsvederlag finns däremot inte för en riksrevisor, eftersom en riksrevisor efter fullgjort förordnande har rätt till inkomstgaranti, oavsett ålder. Det är en skillnad i förhållande till myndighetschefer, som får rätt till avgångsvederlag om han eller hon inte har fyllt . I likhet med vad som gäller för myndighetschefer krävs att hela förordnandetiden fullgjorts. De riksrevisorer som inte fullgjort sin förordnandetid, och som lämnat uppdraget , har normalt inte fått någon inkomstgaranti eller avgångsvederlag. Riksrevisorernas pensionsförmåner är utformade på motsvarande sätt som för myndighetschefer under regeringen, dvs. i enlighet med det statliga pensionsavtalet tillsammans med eventuella tillägg och undantag i den gällande chefsförordningen. Det innebär att en rätt till hel tjänstepension inträder för riksrevisorer, tillsammans med samtliga statsanställda, efter 30 statliga tjänsteår. 5Riksdagsstyrelsens överväganden och förslag 5.1En grundläggande bestämmelse om avgångsförmåner införs Riksdagsstyrelsens förslag: Begreppet avgångsersättning ska ersättas med begreppet avgångsförmåner i 1 § andra stycket lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorn.8 I lagen ska tas in en grundläggande bestämmelse om att en riksrevisors respektive riksrevisionsdirektörs avgångsförmåner ska beslutas med utgångspunkt från vad som gäller för chefer för myndigheter som lyder direkt under regeringen. Hänsyn ska dock tas till de särskilda förhållanden som följer med respektive uppdrag. Utredningens överväganden och förslag I framställningen 2019/20:RS5 ledningsstruktur, som riksdagsstyrelsen beslutade om , föreslås anta riksdagsstyrelsens förslag till ändringar i författningar så att antalet riksrevisorer ändras till en samt att en ställföreträdande riksrevisor med titeln riksrevisionsdirektör inrättas. Följaktligen utgår förslagen i det följande från en ordning med en riksrevisor och en riksrevisionsdirektör. En riksrevisors uppdrag är att granska och lämna rekommendationer avseende statlig verksamhet och hur den fullgörs. En riksrevisors självständighet får inte försvagas eller framstå som försvagad. Enligt utredningen bör en riksrevisor ha förutsättningar att fullgöra sitt uppdrag, utan att behöva oroa sig för sin försörjning den dag uppdraget upphör. Det är också av stor betydelse för att villkoren för en riksrevisor är förutsägbara och gynnsamma för att de bäst lämpade personerna ska kunna väljas för uppdraget. När det gäller riksrevisionsdirektören väljs även den av . Riksrevisionsdirektören ska bl.a. tillgodose riksrevisorns behov av samråd och stöd vid myndighetsledningen samt tjänstgöra i riksrevisorns ställe då denne har tillfälligt förfall och vid eventuella jävssituationer. Riksrevisorn ska även samråda med riksrevisionsdirektören innan han eller hon beslutar att ett granskningsärende ska inledas inom effektivitetsrevisionen. Riksrevisionsdirektören får därmed en mycket stark ställning. 2019/20:RS5 ledningsstruktur föreslår riksdagsstyrelsen att namnet ändras till lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorn. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Eftersom vikten av en oberoende ställning för en riksrevisor också gäller för en riksrevisionsdirektör finns det enligt utredningen ett behov av att när- mare precisera både riksrevisorns och riksrevisionsdirektörens avgångsvillkor, särskilt för den som på eget initiativ avslutar sitt uppdrag . ledes framgå av 1 § lagen med instruktion för nämnden att den ska besluta om avgångsförmåner för både riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer. I 1 § andra stycket lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna anges att nämnden ska besluta I 1 § första stycket i förordningen (2016:411) om tjäns- tepension, inkomstgaranti och avgångsvederlag till myndighetschefer, (fortsätt- ningsvis benämnd chefsförordningen), anges i stället att det i förordningen finns bestämmelser om rätt till avgångsförmåner för arbetstagare som har tidsbegrän- sad anställning som chef för en myndighet som lyder direkt under regeringen. De avgångsförmåner som enligt förordningen avses är tjänstepension, in- komstgaranti och avgångsvederlag. Det synes enligt utredningens bedömning inte finnas någon avsedd skillnad mellan begreppet avgångsersättning och av- gångsförmåner vad gäller en riksrevisor. Det är angeläget att terminologin i lagen (2012:882) med instruktion för nämnden motsvarar den i chefsförord- ningen, särskilt om nämndens beslut utgår från de bestämmelser som gäller för myndighetschefer under regeringen. Utredningen föreslår därför att det av 1 § lagen med instruktion för nämnden ska framgå att nämnden ska besluta Enligt utredningen bör riksrevisorns villkor även fortsättningsvis utgå från de regler som gäller för myndighetschefer under regeringen. reglering av villkoren införs i lagen skulle detta tvinga fram lagändringar varje gång villkoren i något avseende behöver ändras till följd av ändringar i de be- stämmelser som reglerar myndighetschefers villkor enligt chefsförordningen. Motsvarande resonemang är också relevant i fråga om riksrevisionsdirektören. Mot bakgrund av detta föreslår utredningen att det tas in en grundläggande bestämmelse om att riksrevisorns och riksrevisionsdirektörens avgångsför- måner ska beslutas med utgångspunkt från vad som gäller för chefer för myn- digheter som lyder direkt under regeringen, men att hänsyn ska tas till de sär- skilda förhållanden som följer med uppdraget som riksrevisor respektive riks- Detta ska framgå av lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna. ökar enligt utredningen tydligheten, och även förutsägbarheten blir större. I utredningens uppdrag har inte ingått att utreda villkoren som gäller för Det förhållandet att utredningen föreslår att det införs en grundläggande bestämmelse i lagen (2012:882) med instruktion för nämn- den, där det tydliggörs vad den ska beakta inför sitt beslut om riksrevisorers villkor, är enligt utredningen inte avsett att tolkas som att ombudsmännens villkor inte bör bestämmas med utgångspunkt från chefsförordningen och dess Att begreppet avgångsersättning byts ut mot begreppet avgångs- förmåner innebär inte heller någon ändring i sak vad gäller ombudsmännens 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot utredningens förslag. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar utredningens bedömning att det är angeläget att terminologin i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna motsvarar den i chefsförordningen, då nämndens beslut även fortsättningsvis ska utgå från de bestämmelser som gäller för myndighetschefer under regeringen. Därför förordas att begreppet avgångsförmåner ska användas. Riksdagsstyrelsen instämmer också med utredningens förslag att en grundläggande bestämmelse ska föras in i lagen med instruktion för nämnden om att riksrevisorers och riksrevisionsdirektörers avgångsförmåner ska beslutas med utgångspunkt från vad som gäller för chefer för myndigheter som lyder direkt under regeringen, men att nämnden ska ta hänsyn till de särskilda förhållanden som följer med uppdraget som riksrevisor respektive riksrevisionsdirektör. De omständigheterna är att varken en riksrevisor eller en riksrevisionsdirektör kan förflyttas till ett annat uppdrag eller en annan anställning i t.ex. och att en riksrevisor inte heller kan väljas om, vilket bör resultera i delvis förmånligare villkor. 5.2 Dokumentation av nämndens beslut Riksdagsstyrelsens förslag: De särskilda villkoren för lön och avgångsförmåner m.m. som nämnden har beslutat om ska framgå av nämndens beslut för varje uppdragstagare. Utredningens överväganden och förslag Utredningen understryker att, på samma sätt som , bör den enskilde riksrevisorns villkor dokumenteras i nämndens beslut i samband med att riksrevisorn tillträder uppdraget. Detsamma ska gälla även för en riksrevisionsdirektör. Av nämndens beslut framgår riksrevisorns lön, allmänna anställningsvillkor samt vilken chefsförordning som ska tillämpas. Upplysningsvis framgår även vilket pensionsavtal som är aktuellt. Utöver detta framgår de särskilda villkor som följer med uppdraget som riksrevisor, i förhållande till den aktuella chefsförordningen. Det som anförs om villkor till följd av de särskilda förhållanden som följer med uppdraget som riksrevisor bör enligt utredningen avspegla sig i nämndens beslut i fråga om riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG () framhåller att det är viktigt att det tydligt framgår vilka bestämmelser som ska tillämpas, samt eventuella undantag från dessa, då det i annat fall inte finns anledning att göra avsteg från bestämmelser motsvarande dem som tillämpas för en myndighetschef. SPV förutsätter att det även fortsättningsvis framgår tydligt av nämndens beslut. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen ställer sig bakom utredningens förslag att den enskilde riksrevisorns villkor, på samma sätt som , tydligt ska framgå av nämndens beslut. Härutöver bör det i nämndens beslut redovisas i vilka avseenden nämnden beslutar om avvikelser i form av villkor som inte uttryckligen framgår av den aktuella chefsförordningen. Det innebär att det bl.a. bör framgå av beslutet avseende den enskilde riksrevisorn under vilka förhållanden som det kan finnas rätt till avgångsvederlag respektive rätt till inkomstgaranti. Motsvarande ska gälla även för riksrevisionsdirektörer. Riksdagsstyrelsen vill här särskilt framhålla att det med detta inte avses att det uppkommer någon ny rätt till avgångsförmåner för redan avgångna riksrevisorer. Riksdagsstyrelsens förslag: I lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna ska det framgå att avgångsvederlag helt eller delvis får sättas ned om nämnden finner att sådan ersättning framstår som oskälig. Riksdagsstyrelsens bedömning: En riksrevisor respektive en riksrevisionsdirektör bör kunna ges rätt till avgångsvederlag när uppdraget på egen begäran avslutas . Om uppdraget har innehafts än 24 månader bör avgångsvederlag kunna bli aktuellt . Nämndens möjlighet att om det framstår som oskäligt helt eller delvis sätta ned ett avgångsvederlag bör tillämpas restriktivt. Utredningens överväganden och bedömning Enligt utredningens förslag ska nämndens beslut om en riksrevisors avgångsförmåner utgå från vad som gäller för chefer för myndigheter som lyder direkt under regeringen, men hänsyn ska tas till de särskilda förhållanden som följer med ett uppdrag som riksrevisor respektive riksrevisionsdirektör. För att en myndighetschef ska ha rätt till avgångsvederlag krävs det bl.a. enligt utredningen att han eller hon inte erbjuds fortsatt anställning inom samma befattning och inte heller får inkomstgaranti eller ålderspension. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG förhållanden som nämnden har att ta hänsyn till för en riksrevisor är enligt utredningen bl.a. att en riksrevisor inte kan väljas om och att varken en riksrevisor eller en riksrevisionsdirektör kan förflyttas till en motsvarande befattning på en annan myndighet. Den särskilda ställning och det starka skydd som omgärdar riksrevisorns uppdrag innebär också att förväntningarna på att en riksrevisor fullföljer uppdraget är höga, även i situationer som är påfrestande för den enskilda riksrevisorn. En riksrevisors situation kan emellertid förändras väsentligt, både arbetsmässigt och privat, . Det kan även uppstå situationer då förtroendet för en riksrevisor ifrågasätts och då det är olämpligt att en riksrevisor fullföljer uppdraget, men utan att ett skiljande från uppdraget kommer i fråga. Förhållandena kan vara sådana att myndighetens verksamhet påverkas negativt eller att förtroendet för som myndighet skadas. Det förhållandet att inte har möjlighet att förflytta en riksrevisor till ett annat uppdrag eller en annan anställning inom t.ex. talar enligt utredningen för att en riksrevisor ska kunna erbjudas ekonomisk trygghet om han eller hon anser sig behöva lämna uppdraget . Av hänsyn till myndighetens bästa – något som måste väga tungt i sammanhanget – bör enligt utredningen en riksrevisor inte känna sig tvingad att fullfölja förordnandet av ekonomiska skäl, då andra skäl talar med styrka för att han eller hon bör lämna uppdraget. Det är enligt utredningen av stor betydelse för att villkoren för riksrevisorn är gynnsamma för att de bäst lämpade personerna ska kunna väljas för uppdraget. Det är därför av betydande vikt för att en riksrevisor kan räkna med attraktiva avgångsvillkor även om uppdraget inte kan fullföljas. Det är troligt att även framtida rekryteringar till uppdraget som riksrevisor kan komma att ske från kretsen av myndighetschefer under regeringen. För dessa chefer kan det utgöra en försämring att inte kunna få av avgångsvederlag, vilket de till följd av förflyttningsmöjligheten kan ha möjlighet till om de tvingas sluta som myndighetschefer. Detta leder sammantaget utredningen till bedömningen att avgångsvederlag som regel bör kunna lämnas till en riksrevisor som avslutar sitt uppdrag . Eftersom en riksrevisionsdirektör inte heller kan förflyttas till en annan tjänst och endast kan skiljas från uppdraget av , är samma resonemang relevant även för riksrevisionsdirektören. Därför ska enligt utredningen även en riksrevisionsdirektör kunna få avgångsvederlag på motsvarande sätt som föreslås gälla för en riksrevisor. Enligt chefsförordningen får en myndighetschef, som har rätt till avgångsvederlag en sådan ersättning efter avslutad anställningstid, om han eller hon inte erbjuds en ny anställning i samma befattning. Utredningen anser att det i regel inte finns skäl att när det gäller en riksrevisor respektive riksrevisionsdirektör göra en annan bedömning av den tid under vilken avgångsvederlag bör kunna lämnas. En riksrevisor eller en riksrevisionsdirektör som innehaft uppdraget än 24 månader bör dock enligt utredningen ges rätt till avgångsvederlag under max tolv må- 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG I övrigt gör utredningen bedömningen att chefsförordningens be- stämmelser om avgångsvederlag bör gälla även i de situationer då en riksrevi- sor eller en riksrevisionsdirektör får avgångsvederlag. En riksrevisor kan tvingas lämna sitt uppdrag till följd av beslut enligt 13 kap. 8 § första stycket regeringsformen. framgår att får skilja en riksrevisor från uppdraget om riksrevisorn inte längre uppfyller de krav som gäller för uppdraget eller om riksrevisorn gjort sig skyldig till allvarlig försummelse. Det är som ytterst avgör om ett visst handlande, eller en underlåtenhet att handla, kan betraktas som ett grovt åsidosättande av uppgiften och om det därmed handlar om allvarlig för- En riksrevisionsdirektör föreslås enligt 13 kap. 7 a § riksdagsord- ningen på motsvarande sätt kunna skiljas från uppdraget om riksrevisionsdi- rektören grovt har åsidosatt sina skyldigheter. att rätt till avgångsvederlag inte bör kunna tillerkännas en riksrevisor då han eller hon skiljs från uppdraget med stöd av regeringsformen. en riksrevisor då har uppvisat är av sådan karaktär att något avgångsvederlag inte bör komma i fråga och får enligt utredningens anses motsvara situationen att en myndighetschef avskedas enligt lagen om offentlig anställning, vilket i ett sådant fall leder till att avgångsförmåner enligt chefsförordningen inte ska Motsvarande resonemang är tillämpligt även när en riksrevisionsdi- rektör skiljs från uppdraget av . Utredningen anser vidare att om det framkommer förhållanden som innebär att rätt till avgångsvederlag framstår som oskäligt bör nämnden ha möjlighet att besluta att avgångsvederlag inte ska lämnas. Denna möjlighet bör tillämpas Några exempel på situationer där det enligt utredningen skulle kunna vara oskäligt att bevilja avgångsvederlag är t.ex. när en riksrevisor väl- jer att själv avgå i stället för att invänta en process som av allt att döma kommer att leda till, eller skulle komma att leda till, att han eller hon skiljs från upp- Det kan även vara så att det som kan läggas riksrevisorn till last är allvarligt, utan att det är så allvarligt att det utgör grund för skiljande. också möjligt att en riksrevisor väljer att lämna uppdraget för att till- träda en annan anställning eller ett annat uppdrag. En riksrevisor kan också lämna uppdraget utan att ha något rimligt och godtagbart skäl för detta. Nämnden bör i sådana situationer ha möjlighet att fatta beslut om att avgångs- vederlag är oskäligt och därför inte ska lämnas. enligt utredningen även relevant i fråga om en riksrevisionsdirektör. En majoritet av remissinstanserna har inget att invända mot utredningens förslag. anför att det är bra att nämnden lämnas stort utrymme att fatta beslut med hänsyn till situationen i varje enskilt fall. En viktig arbetsgivarpolitisk princip är dock att avräkning ska göras mot andra inkomster i förekommande fall. En otydlig reglering i det här avseendet skulle även kunna 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG leda till en tvist, även om risken för att situationen uppkommer torde vara mycket liten. Därför bör det skrivas in i lagen att avgångsvederlag inte ska beslutas om nämnden finner det oskäligt, i stället för att det endast återfinns i förarbeten och andra handlingar. vid anser att förslagen om avgångsförmåner i sak ter sig rimliga, men noterar att utredningens motivering för införandet av dessa förmåner kan ifrågasättas. Det påminner om hur man inom näringslivet ibland försvarar höga chefslöner och bonusar med att man rekryterar på en internationell marknad. De personer som är lämpliga att förordna som riksrevisor drivs högst sannolikt av andra incitament än materiella förmåner, och deras integritet i förhållande till regeringen och externa aktörer påverkas inte av nivån på avgångsförmånerna. noterar att det föreslås något generösare avgångsförmåner än vad som gäller för generaldirektörer till följd av att en riksrevisor inte kan omförordnas eller få ett förlängt förordnande. Det är vanligen så att den som blir riksrevisor kröner sin karriär med detta uppdrag, varför behovet av generösare avgångsförmåner är tveksamt och inte torde vara akut. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag och bedömning Riksdagsstyrelsen instämmer i utredningens bedömning att det är av stor betydelse för att villkoren för en riksrevisor, liksom för en riksrevisionsdirektör, är förutsägbara och gynnsamma för att de bäst lämpade personerna ska kunna väljas för uppdragen. Vidare noterar riksdagsstyrelsen att en riksrevisor som kröner sin karriär med det uppdraget inte nödvändigtvis får generösare avgångsförmåner, då både inkomstgaranti och avgångsvederlag enligt chefsförordningens bestämmelser upphör då ålderspension börjar lämnas. Mot den bakgrunden framstår enligt riksdagsstyrelsen utredningens förslag om avgångsförmånerna som väl avvägda. Möjligheten till avgångsvederlag för en riksrevisor eller riksrevisionsdirektör som avslutar sitt uppdrag , eller om uppdraget har pågått än 24 månader , är enligt riksdagsstyrelsen en bra riktlinje för nämndens beslut. anför i sitt yttrande att en viktig arbetsgivarpolitisk princip är att avräkning ska göras mot andra inkomster. Riksdagsstyrelsen kan konstatera att nämnden även fortsättningsvis förväntas utgå från det regelverk som reglerar villkoren för myndighetschefer under regeringen, även om nämnden har fortsatt möjlighet att besluta om avvikande villkor för en riksrevisor respektive en riksrevisionsdirektör. Av chefsförordningen framgår att både inkomstgaranti och avgångsvederlag ska minskas bl.a. om förmånstagaren har andra inkomster. Motsvarande bör således gälla för riksrevisorn och riksrevisionsdirektören. Utredningen föreslår att om det framkommer omständigheter som innebär att rätten till avgångsvederlag framstår som oskälig bör nämnden ha möjlighet att besluta att avgångsvederlag inte ska lämnas. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG att möjligheten bör tillämpas restriktivt. Riksdagsstyrelsen instämmer i utred- ningens förslag och vill särskilt betona nämndens oförändrade möjlighet att göra självständiga bedömningar i enskilda fall. att det också, för att ge nämnden nödvändig flexibilitet, ska vara möjligt för den att bara delvis sätta ner avgångsvederlaget. Ett exempel på när nämnden enligt utredningen alltid borde anse att av- gångsvederlag är oskäligt är när en riksrevisor skiljs från uppdraget med stöd Enligt riksdagsstyrelsen kan det bara vara fallet när riks- revisorn skiljs från sitt uppdrag för att han eller hon har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse, eller om riksrevisionsdirektören grovt har åsidosatt sina Om skiljer befattningshavaren från uppdraget på grund av sjukdom som beräknas pågå och riksrevisorn därför inte kan utföra sina uppgifter, är det däremot inte oskäligt med avgångsvederlag, även om ett sådant skiljande också formellt sker med stöd av regeringsformen. Brister i uppfyllandet av valbarhetskriterierna som uppdagas under pågående uppdrag bör vidare kunna medföra en nyanserad bedömning utifrån omstän- digheterna i det enskilda fallet. I sådana situationer ska nämnden ha möjlighet att göra en bedömning beroende på vad orsaken till riksdagsbeslut konkret är och kan då ha anledning att sätta ner vederlaget endast delvis. Eftersom nämnden alltså ska bedöma rätten till avgångsvederlag från fall till fall, kan uppdragstagaren möjligen uppfatta en viss otydlighet. komma ihåg är dock att den eventuella otydligheten i huvudsak skapas genom uppdragstagarens eget agerande. Sammanfattningsvis delar således riksdagsstyrelsen utredningens bedöm- ning att nämnden bör ha möjlighet att besluta att avgångsvederlag inte ska lämnas om det är oskäligt, men anser att nämnden även bör ha möjlighet att bara delvis sätta ned avgångsvederlaget utifrån nämndens bedömning i ett en- Riksdagsstyrelsen vill åter poängtera den restriktivitet med vilket be- slut om nedsättning av ett avgångsvederlag bör användas. anser att möjligheten för nämnden att fatta beslut om att avgångsersättning inte ska lämnas om det är oskäligt ska framgå av lag. tersom det rör sig om en möjlighet för nämnden att i ett enskilt fall besluta om mindre förmånliga villkor som avviker från huvudregeln bedömer riksdags- styrelsen att möjligheten bör regleras i lag. Riksdagsstyrelsen föreslår mot den bakgrunden att det ska föras in en bestämmelse i lagen (2012:882) med in- struktion för till ombudsmän och riksrevisorerna att avgångsvederlag helt eller delvis får sättas ned om nämnden finner att sådan ersättning framstår som oskälig. Delvis nedsättning innebär att ersättning läm- nas under ett färre antal månader än annars skulle ha varit fallet. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.4 Rätt till inkomstgaranti Riksdagsstyrelsens bedömning: Någon ändring av rätten till inkomstgaranti för en riksrevisor bör inte göras. Rätten till inkomstgaranti för en riksrevisionsdirektör bör motsvara den som gäller för en myndighetschef under regeringen. Utredningens överväganden och förslag Till skillnad från en myndighetschef kan en riksrevisor inte erbjudas ett fortsatt uppdrag eller nytt uppdrag i motsvarande befattning när förordnandetiden är avslutad.