frsrdg · H704JO1 · 2019-11-12 00:00:00 — Detta beror på att passage genom korridoren måste vara tillgänglig för andra. Inte heller finns det andra utrymmen där fler än två intagna kan vistas tillsammans, förutom besöksrummet. Förvaringslokalen medger alltså inte gemensamhet i häkteslagens me- ning. Hindren för sådan gemensamhet är förknippade med begränsningar i förvaringslokalens disposition och i det faktum att ändring av lokalen krä- ver medgivande av , som också använder delar av förva- ringslokalen för sin verksamhet. Rätten till gemensamhet enligt häktesla- gen gäller emellertid inte om den intagne är belagd med gemensamhetsre- striktioner. Med hänsyn härtill har inriktningen på häktesverksamheten i praktiken övergått till ett restriktionshäkte. Om den som är misstänkt för brott som gripen eller anhållen häktas utan att åklagaren ges tillstånd att meddela restriktioner av domstol eller rätten att meddela restriktioner se- nare upphävs, till exempel i samband med att huvudförhandlingen avslu- tats, initieras normalt en förflyttning av den intagne. Förflyttningen av den intagne till ett gemensamhetshäkte sker i normalfallet . Behovet av gemensamhet i häkteslagens mening är därför mycket begrän- sad då normalt endast den som är häktad med restriktioner förvaras i häktet. För den som är belagd med gemensamhetsrestriktioner gäller alltså inte rätten till gemensamhet. För att komma till rätta med den isolering sådana restriktioner innebär för den intagne initieras en rad isoleringsbrytande åt- gärder. I och med att häktet är mycket litet och välbemannat kommer per- sonalen nära de intagna, vilket möjliggör aktiviteter som t.ex. kortspel och bakning. En regelbundet återkommande isoleringsbrytande åtgärd är s.k. samsittning, varigenom en intagen ges möjlighet att umgås med en annan intagen i ett låst bostadsrum. Sådan samsittning initieras genom att förfrå- gan skickas till åklagare om samsittning medges. Till saken hör också att häktet har en högre bemanning än genomsnittet. till häktets storlek möjliggör det tät dialog med de intagna och ett kli- entnära arbetssätt i syfte att minska de intagnas isolering. De isoleringsbrytande åtgärder som vidtas dokumenteras av häktet. Där- emot är det inte ovanligt att intagna uttrycker att de önskar avstå från att umgås med andra intagna. Någon dokumentation om en intagen inte vill vistas i gemensamhet sker inte , vilket innebär att häktets doku- mentation av de isoleringsbrytande åtgärder som äger rum inte är helt rätt- visande. De häktade har möjlighet att ta emot besök i förvaringslokalens besöksrum. använde besöksrummet som förhörsrum men har denna användning minskat betydligt och näst intill upphört. har flera andra förhörsrum till förfogande utan- för förvaringslokalen. Besöksrummet används övervägande till besök till intagna men det erbjuds som sällskapsrum för de intagna. Familjebesök görs alltid i besöksrummet och inte i de häktades bostadsrum. I de fall besök tillåts ske i ett bostadsrum är det personal från Röda korset eller ombud till en intagen som besöker den intagne. Det är endast i undan- tagsfall som önskemål om besök i bostadsrummet inte kan tillgodoses på grund av att rummet inte är tillgängligt. 2019/20 JO1 2 0 1 9 /2 0 J O1 KR I M I N A L V Å R D Bostadsrummens fönster och rastgården Bostadsrummens fönster har delvis frostade fönsterrutor och är försedda på utsidan med en plåtplank riktad uppåt utåt. Detta för att skydda intagna från insyn utifrån och förhindra förberedelse av störning av ordningen och sä- kerheten i förvaringslokalen. Behovet är föranlett av att fönstren är mot en allmän yta. Frostningen är på av fönsterrutorna [ska rätteligen vara , JO:s anm.], vilket medger att intagna kan se himlen och översta delen av byggnadskroppen på andra sidan. De intagna har inte möjlighet att själva reglera fönstrens ljusinsläpp men kan påkalla persona- lens hjälp. En dialog är inlett med om ändringar av rastgårdens tak. De möjligheter som diskuteras är att höja befintligt plasttak eller att avtäcka en del av det. Häktet i har inte någon reguljär möjlighet att erbjuda häktade sysselsättning i den mening som avses i häkteslagen. Detta beror till viss del på att de intagna vistas i genomsnitt på häktet och att häktet har ett få antal häktade och därför inte kan garantera någon leverans. Vid enskilda tillfällen har häktet kunnat erbjuda intagna syssel- sättning i form av paketering. Häktet har tagit kontakt med andra verksam- hetsställen inom myndigheten som har produktionsdrift för att undersöka möjligheten att ta emot uppdrag om delleverans och härigenom kunna er- bjuda intagna sysselsättning. I avvaktan på reguljär sysselsättning är de åt- gärder som vidtas inriktade på att kunna erbjuda häktade meningsfulla ak- tiviteter. Personalen arbetar medvetet och kontinuerligt med att erbjuda olika möjligheter till aktiviteter som exempelvis enklare bakning, olika spel och pyssel. De intagna har också möjlighet att delta i yoga under ledning av en instruktör och att låna en motionscykel. Det nya häktet kommer att vara en del av den byggnad som planeras byggas för Kriminalvårdens verksamhet i . Projekteringen av de nya häk- teslokalerna är i slutfasen. Just nu pågår arbetet med detaljritningar av plan- lösningen i häkteslokalerna utifrån ställda funktionskrav. Ett hyreskontrakt för de nya häkteslokalerna är nu tecknat mellan Kriminalvården och fastig- hetsägaren . Planerad byggstart för de nya häkteslokalerna är och byggtiden beräknas till . Verksamheten i det nya häktet bör vara på plats som senast . Statistikuppgifter om inskrivna personer och genomsnittliga häktningstider Antalet personer som har varit häktade är enligt uppgifter från 103 personer och 45 personer från årets början fram till sista . Den genomsnittliga häktningstiden är . uppgav Kriminalvården att upphandlingen av en ny häkteslokal var avslutad och att entreprenaden beräknades börja . Arbetet pågår sedan till årsskiftet 2019/20 med planerad driftsättning , allt under förutsättning att inte något oförutsett inträffar. KR I M I N A L V Å R D Med anledning av att Kriminalvården i sitt remissvar uppehåller sig vid nöd- vändigheten av att bedriva häktesverksamhet i , vill jag inledningsvis framhålla att JO aldrig har ifrågasatt att det skulle finnas ett sådant behov. Kri- minalvården har bäst förutsättningar att göra denna bedömning. Det problema- tiska är att myndigheten – trots att det har funnits ett sådant behov – har valt att inrätta vad som beskrivs som en provisorisk häktesverksamhet i arrest. Kännetecknande för en provisorisk verksamhet är att den är tillfällig. Häktet har dock bedrivits på detta sätt , och gränsen har därmed passerats för när verksamheten kan beskrivas som tillfällig. Det har en varit fråga om en permanent häktes- verksamhet som bedrivits i bristfälliga lokaler. Enligt min mening är det be- kymmersamt att myndigheten har låtit detta fortgå under så pass . Även om avsikten är att häktet i dess nuvarande form ska bedri- vas som ett restriktionshäkte även i fortsättningen, drabbar flertalet av de kvar- varande bristerna alla intagna lika. I dessa delar saknas det således betydelse att det bara är häktade med restriktioner som placeras där. En placering i häktet innebär att den frihetsberövade placeras i samma korridor som frihetsberövade som tillhör andra kategorier av intagna. Redan i samband med inspektionen 2013 noterade att det ledde till att intagna i häktet stördes av omhändertagna berusade personer, som förde oväsen genom att exempelvis banka i väggarna. Detta är i och för sig inte ett ovanligt problem i polisarrester, där berusade och anhållna personer regelmässigt placeras i samma korridorer. Ett frihetsberö- vande i en arrestlokal är dock begränsat i tiden och pågår som mest i tre till . För den som sedermera blir häktad är problemet därmed som regel av en övergående natur, och störningarna upphör när den intagne kommer till ett häkte. Så är emellertid inte situationen för den intagne som placeras i häktet , där de störande inslagen kan pågå till och från under hela häktesti- den. Situationen kan därmed med rätta upplevas av den intagne som att han eller hon under hela frihetsberövandet är placerad i en polisarrest. Detta är en- ligt min mening inte acceptabelt. Häktet saknar fortfarande en ändamålsenlig motionslokal. En in- tagen som vill motionera är hänvisad till att göra det på en motionscykel som ställs in i bostadsrummet. Detta är naturligtvis en brist. Även om Kriminalvår- den inte behöver neka intagna möjligheten att ta emot besök kvarstår det fak- tum att det är olämpligt att besöken genomförs i ett rum inne på själva häktes- avdelningen. Fönstren i bostadsrummen har genomgått vissa justeringar och de tidigare helfrostade fönsterglasen har numera en mindre del klarglas. Enligt Kriminal- vården medger det att intagna kan se himlen och översta delen av byggnads- kroppen mittemot genom fönstret. JO har tidigare uttalat sig i fråga om utform- ningen av fönstren i bostadsrummen i bl.a. häkten och noterade i detta sam- manhang att fönstren enligt en rekommendation till de europeiska fängelsereg- lerna inte bör täckas med s.k. opalglas (se kommentaren till artikel 18 i dessa regler). Enligt JO bör det vidare betecknas som en rättighet för intagna att pla- ceras i ett bostadsrum där fönstret gör det möjligt att vistas i det dagsljus som 2019/20 JO1 2 0 1 9 /2 0 J O1 KR I M I N A L V Å R D är normalt för årstiden, och för den intagne att kunna betrakta omgivningarna (se JO 2016/17 s. 198, dnr 7173-2014). Jag har tagit del av bilder som Polis- myndigheten har lämnat in i JO:s ärende dnr 871-2016, och jag kan konstatera att även efter att åtgärder har vidtagits uppfyller inte fönstren de grundläggande krav som enligt min mening rimligen bör kunna ställas. Trots att vissa förändringar har gjorts kvarstår det faktum att de nuvarande lokalerna inte är lämpade att bedriva häktesverksamhet i. Det är en uppfattning som delas av Kriminalvården, och myndigheten har kommit relativt långt med den planerade byggnationen av ett nytt häkte i . Det nya häktet be- räknas kunna tas i drift . Mot denna bakgrund är den fråga som jag nu har att ta ställning till om det finns så pass tungt vägande skäl som kan mo- tivera en fortsatt drift av häktesverksamheten i arrest till dess att ett nytt häkte är uppfört. I sammanhanget vill jag framhålla att Kriminalvården tidigare även hade en provisorisk häktesverksamhet i . I likhet med häktet var denna verksamhet inrättad i arrest. Häktet inspekterades (JO:s dnr 582-2017). Jag uttalade efter inspek- tionen att jag sammantaget var mycket tveksam till om Kriminalvården kan bedriva häktesverksamhet i enlighet med lagstiftarens intentioner i denna typ av lokaler. Av den anledningen uppmanade jag myndigheten att se över verk- samheten och allvarligt överväga lämpligheten av att fortsättningsvis placera häktade i de aktuella lokalerna. Häktesverksamheten i har därefter upphört. Det som skiljer från är det geografiska läget. Vidare har planerna på ett nytt häkte i kommit så pass långt att det är möjligt att se ett slut på häktesverksamheten i dess nuvarande form. För en intagen som placeras i de nuvarande lokalerna saknar det emellertid betydelse att andra in- tagna kommer att placeras i mer ändamålsenliga lokaler. Det är såle- des inte ett skäl som kan läggas till grund för att acceptera de nuvarande bris- terna. Därmed återstår att beakta geografiska läge. Enligt min me- ning är detta i sig inte ett tillräckligt tungt vägande skäl för att kunna motivera att häktade placeras i lokaler som uppvisar de omfattande brister som jag re- dogjort för ovan. Den enda rimliga lösningen är således att Kriminalvården – i likhet med hur situationen hanterats i – slutar att använda de nuva- rande lokalerna som häkte och återupptar häktesverksamheten i först när det finns ändamålsenliga lokaler. Som nämnts tidigare ifrågasatte chefsJO Fura lämpligheten av att bedriva häktesverksamhet i de aktuella lokalerna. Jag är mycket kritisk till att Kriminalvården fortsätter att bedriva häktesverksamhet i lokaler som upp- visar i stort sett samma allvarliga brister som noterades . Mot bakgrund av de synpunkter som redovisats ovan finner jag slutligen skäl att översända en kopia av detta beslut till för känne- dom. KR I M I N A L V Å R D i en kriminalvårdsanstalts möjligheter att sprida information (Dnr 4660-2017) Beslutet i korthet: i anstalten hade på en anslags- tavla i de allmänna utrymmena på avdelningen anslagit ett informationsblad kallat . I bladet fanns bl.a. uppgift om för- och efter- namn på en person som tidigare hade varit ordförande i förtroenderådet på paviljongen. innehöll vidare uppgift om ett förestående chefsbyte. togs ned av anstaltspersonalen på grund av att det innehöll känsliga personuppgifter om en tidigare intagen och namnupp- gifter om de chefer som berördes av chefsbytet. I sitt beslut finner chefsJO inte tillräcklig anledning att kritisera det i ärendet aktuella togs ned. ChefsJO uttalar dock att det är uppenbart att förtroenderåden behöver kunna informera skriftligt om sitt arbete om de ska kunna bedriva en meningsfull verksamhet för de intagna. ChefsJO uttalar vidare att om skriftlig information som förtroenderåden anslår innehåller uppgifter som av anstalten bedöms som olämpliga är det viktigt att anstalts- ledningen tydligt förklarar varför uppgifterna är olämpliga och ger förtroen- deråden vägledning om hur informationen kan utformas i stället. För att an- staltsledningens åtgärder inte ska upplevas som godtyckliga och leda till misstankar om försök till censur är det enligt chefsJO:s mening lämpligt att utarbeta skriftliga riktlinjer och informera förtroenderåden om dessa. Kri- minalvården bör överväga att utarbeta myndighetsgemensamma riktlinjer för hur information om förtroenderådens arbete får anslås och spridas. I en anmälan som kom in till JO klagade förtroenderådet på paviljong D genom ordförande bl.a. på hur anstalten hanterat förtroende- rådets informationsspridning. anförde i huvudsak följande: hade förtroenderådet på paviljong D satt upp ett informationsblad som kallas på en anslagstavla avsedd för information mellan förtroenderådet och intagna på avdelningen. Informa- tionsbladet innehöll en sammanfattning av information som lämnats till rådets styrelsemedlemmar vid olika möten, t.ex. fritidsmöten, kioskmöten och köks- möten. I informationsbladet redogjordes även för ärenden som rådet arbetade med och för uppdrag som hade genomförts. fick förtroende- rådets ordförande besked från en kriminalvårdare om att inte längre fick sitta uppe. Enligt vårdaren hade beslutet om nedtagningen kommit via e-post från en kriminalvårdsinspektör. När ordföranden ville veta vem beslutsfattaren var och bad att få ta del av e-postmeddelandet i fråga svara- de vårdaren att han inte orkade. Dagen därpå informerades ordföranden av en kriminalvårdsinspektör om att orsaken till att togs ned var att det är arbetsgivarens ansvar att sprida information. 2019/20 JO1 2 0 1 9 /2 0 J O1 KR I M I N A L V Å R D rande är inte förenligt med tryckfrihetsförordningen, och anstalten borde ha låtit förtroenderådet yttra sig inför beslutet. Till sin anmälan bifogade förtroenderådet bl.a. ett exemplar av Förtroende- rådsbladet utgåva 2:17. Där framgår bl.a. för- och efternamn på förtroenderå- dets tidigare ordförande. Vidare finns uppgifter om vem som ska bli ny krimi- nalvårdsinspektör för paviljong D och vilka arbetsuppgifter den tidigare krimi- nalvårdsinspektören ska övergå till. JO begärde att Kriminalvården skulle yttra sig över det som förtroenderådet anfört. JO begärde också att Kriminalvården skulle redogöra för om myndig- heten har någon policy för hur förtroenderåden ska sprida information om sitt arbete och hur frågan har lösts i andra anstalter. I sitt remissvar anförde Kriminalvårdens huvudkontor, Rättsenheten, sektionen för verksjuridik, genom tf. sektionschefen, följande: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från Kriminalvården, region som i sin tur har inhämtat uppgifter från anstalten . Uppgifter om hur förtroenderåd informerar om sitt arbete har hämtats in från andra anstalter i region och från regionerna Mitt och Öst. Av uppgifterna framgår i huvudsak följande. Ett informationsblad av förtroenderådet var uppsatt på anslagstavlan på av- delningen. tog en kriminalvårdare ned informationsbladet från anslagstavlan. Detta ifrågasattes av förtroenderådets ordförande när han informerades om åtgärden. Något formellt beslut om att ta ned infor- mationsbladet från anslagstavlan har inte fattats av anstalten. Skälet för att informationsbladet togs ned var att det innehöll personuppgifter om en ti- digare intagen, som bedömdes vara känsliga, och namnuppgift om ett kom- mande chefsbyte, som kunde misstolkas som information från anstaltsled- ningen, då anstalten ansvarar för information om förändringar i anstaltens verksamhet. Kriminalvårdsinspektören för avdelningen förklarade detta för förtroenderådets ordförande dagen efter att uppgifterna togs ned. Vid sam- ma tillfälle berättade förtroenderådets ordförande om sitt samtal med kri- minalvårdaren. Kriminalvårdsinspektören tog därför upp frågan med kri- minalvårdaren som tillbakavisade att han uttryckt sig på så sätt som förtro- enderådets ordförande anfört i anmälan. På anstalten finns ingen skriftlig policy angående hur förtro- enderåden får sprida information om sitt arbete. På samtliga avdelningar på anstalten finns en anslagstavla som är avsedd för mötesprotokoll från för- troenderåden. Hur förtroenderåd på andra anstalter informerar om sitt arbete Det finns ingen myndighetsgemensam policy för hur information från för- troenderåd får anslås. På de anstalter där förtroenderåd finns sprids infor- mation muntligen från förtroenderåden själva vid exempelvis avdelnings- möten. En stor del av förtroenderåden sprider även information skriftligen KR I M I N A L V Å R D 2019/20 JO1 genom protokoll eller minnesanteckningar som anslås på anslagstavlor eller sätts in i särskilda pärmar. Ingen av de tillfrågade anstalterna har en lokal policy angående hur för- troenderåd ska informera om sitt arbete. På en anstalt finns en lokal över- enskommelse om att anstaltsledningen och förtroenderådet gemensamt ska justera minnesanteckningar från deras gemensamma möten innan de kom- municeras ut. Majoriteten av de anstalter som saknar förtro- enderåd har uppgett att de inte har någon principiell invändning mot att ett förtroenderåd skulle få sprida information via anslagstavlor, under förut- sättning att informationen är saklig och inte bidrar till ryktesspridning om enskilda medarbetare. Ingen av de tillfrågade anstalterna har upplevt att det uppkommit diskussioner kring hur förtroenderåden informerar om sitt ar- bete. Flera anstalter har uppgett att förtroenderådens informationsspridning fungerar väl. Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen är varje medborgare gentemot det all- männa tillförsäkrad yttrandefrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tan- kar, åsikter och känslor. Det skydd för yttrandefriheten som regeringsfor- men garanterar innebär att en myndighet, varken formellt eller informellt, får ingripa mot någon för att han eller hon har använt sig av sin grundlags- skyddade rätt att uttrycka sin uppfattning. Yttrandefriheten kan dock in- skränkas under vissa särskilt angivna förutsättningar i enlighet med av riks- dagen stiftad lag. Enligt 4 kap. 5 § första stycket fängelselagen (2010:610) ska en intagen ges möjlighet att på lämpligt sätt sammanträda med andra intagna för över- läggning i frågor som är av gemensamt intresse för de intagna (förtroende- råd). Enligt andra stycket ska ett förtroenderåd ges möjlighet att på lämpligt sätt överlägga med ledningen för anstalten. Av 4 § fängelseförordningen (2010:2010) framgår att de intagna ska, för att ordningen eller säkerheten i anstalt ska kunna upprätthållas, följa de ru- tiner som gäller i anstalten och de anvisningar som personalen ger. Nedtagningen av informationsbladet från anslagstavlan har skett på grund av att det innehållit känsliga uppgifter om en tidigare intagen och uppgifter om ett kommande personalbyte på anstalten, vilka kunnat missuppfattas härröra från anstaltsledningen. JO har tidigare uttalat (se bl.a. JO 2010/11 s. 622) att grundlagarnas skydd för yttrandefriheten inte hindrar att det allmännas företrädare, i loka- ler där det allmänna svarar för verksamheten, reglerar i vad mån olika typer av budskap får spridas. Reglerna måste dock vara generella till sin karaktär och får inte diskriminera mellan olika enskilda framställningar på grund av deras innehåll. Regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet ska iakttas. Kriminalvården anser att det inte framkommit annat än att de skäl som föranlett nedtagningen av informationsbladet har varit sakliga och åtgärden har varit motiverad utifrån omständigheterna i det aktuella fallet. Vare sig den aktuella anstalten eller någon annan anstalt har uppgett att informa- tionsblad från förtroenderåd inte får sättas upp eller regelmässigt tas ned från anslagstavlor. De intagnas yttrandefrihet kan inte anses ha begränsats genom den aktuella åtgärden. Åtgärden är heller inte sådan att den behöver föregås av ett formellt beslut. Avsaknaden av nationella och lokala regler om hur förtroenderåd ska informera om sitt arbete beror på att behov av reglering inte funnits och att det heller inte efterfrågats av förtroenderåden. Kriminalvårdens bild är att 2 0 1 9 /2 0 J O1 KR I M I N A L V Å R D förtroenderådens informationsspridning fungerar väl och frågan om vilken information som förtroenderåden får sprida har inte varit aktuell. Det är viktigt att förtroenderåden och anstaltsledningarna har ett välfungerande samarbete. Kriminalvården är därför angelägen om att anstaltsledningen, i en situation som den uppkomna, tydligt kommunicerar med förtroenderå- den varför åtgärder vidtas. kommenterade remissvaret och anförde i huvudsak följande: Den tidigare förtroenderådsordföranden har tagit på sig en officiell roll och borde förstå att hans namn kommer att finnas kvar på protokoll och dylikt även efter att han lämnat avdelningen. Han har gett sitt medgivande till att stå med i informationsbladet. Folkbokföringsuppgifter som t.ex. namn är dessutom nor- malt offentliga. Informationen om det kommande personalbytet fick förtroen- derådet del av under ett samverkansmöte med den tidigare kriminalvårdsin- spektören. Om denna uppgift var hemlig borde den inte ha lämnats till förtro- enderådet. I en kompletterande skrift som kom in till JO anförde förtroenderådet i huvudsak följande: informationsblad skiljer sig utseendemässigt ifrån Kriminalvårdens handlingar, och bladet satt dess- utom på förtroenderådets anslagstavla. Det var därför omöjligt att misstolka informationsbladet som information från anstaltsledningen. Den information som lämnas till förtroenderådet vid möten med anstaltens representanter får förutsättas vara avsedd att spridas till avdelningarna. I ett beslut anförde chefsJO följande: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för bestämmelser som har bety- delse i ärendet. För egen del finner jag skäl att redogöra för bestämmelsen om den s.k. krimi- nalvårdssekretessen i 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. Enligt den bestämmelsens första stycke gäller sekretess inom kriminal- vården för en uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Generella frågor om förtroenderådens informationsspridning Som Kriminalvården anfört har JO tidigare uttalat att grundlagarnas skydd för yttrandefriheten inte hindrar att det allmännas företrädare, i lokaler där det all- männa svarar för verksamheten, reglerar i vad mån olika typer av budskap får spridas (JO 2010/11 s. 622).