frsrdg · H704RS7 · 2019-12-19 00:00:00 — För att en riksrevisor ska kunna fullgöra sitt uppdrag utan hänsyn till sin framtida försörjning har nämnden när det gäller de enskilda riksrevisorerna beslutat att en rätt till inkomstgaranti uppnås efter en fullgjord förordnandetid , samt att den som fullgjort ett sådant förordnande är undantagen från ålderskraven i den tillämpliga chefsförordningen för att kunna få inkomstgaranti. En riksrevisor har efter fullgjord förordnandetid således rätt till inkomstgaranti oavsett ålder. Enligt utredningen är det som tidigare framhållits mycket viktigt att säkra en riksrevisors oberoende . I detta ligger också att han eller hon ska kunna fullgöra sitt uppdrag utan hänsyn till sin framtida försörjning. Att en riksrevisor inte kan erbjudas ett nytt uppdrag i samma befattning bör enligt utredningens bedömning leda till att nämnden även fortsättningsvis beslutar om inkomstgaranti efter fullgjort förordnande, oavsett riksrevisorns ålder då uppdraget är avslutat. I övrigt gör utredningen bedömningen att chefsförordningens bestämmelser om inkomstgaranti bör gälla även i de situationer då en riksrevisor får inkomstgaranti. När det gäller en riksrevisionsdirektör anser utredningen att bl.a. eftersom en riksrevisionsdirektör kan väljas om och då riksrevisionsdirektören i betydligt mindre omfattning än riksrevisorn kommer att ansvara för granskningar, kan inte riksrevisionsdirektören i detta hänseende anses ha samma ställning som en riksrevisor. Därför är det inte motiverat med samma rätt till inkomstgaranti som för en riksrevisor. Utredningen föreslår mot den bakgrunden att motsvarande bestämmelser som gäller för myndighetschefer under regeringen ska gälla för riksrevisionsdirektörer. I det fall en riksrevisionsdirektör vid förordnandetidens utgång har fyllt , och ett ytterligare uppdrag inom samma befattning inte erbjuds, bör det således enligt utredningen finnas en rätt till inkomstgaranti t.o.m. utgången av månaden före den månad då personen fyller . () anför att även om de skäl som utredningen lägger fram motiverar särskilda villkor för en riksrevisor, kan avsaknaden av villkor om en nedre åldersgräns för rätt till inkomstgaranti riskera att uppfattas som att gå emot inkomstgarantins syfte, som enligt chefsförordningen är att skapa 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG ekonomisk trygghet för den arbetstagare som befinner sig nära pensionsåldern och som vid anställningens utgång står utan en ny anställning. ålderskravet om för att det ska finnas rätt till inkomstgaranti enligt chefsförordningen, men det kanske kan antas ligga i sakens natur att en riks- revisor uppnått en viss ålder för att komma ifråga för uppdraget. () påpekar att ett beslut om framtida inkomst- garanti enligt redovisningsreglerna för staten ska redovisas som en avsättning och beloppet tas upp som en kostnad och redovisas mot anslag när beslut om inkomstgaranti fattas och avsättningen bokförs. Rätten till inkomstgaranti efter fullgjord förordnandetid oavsett riksrevisorns ålder när uppdraget avslutas kan innebära att tilldelat anslagsutrymme inte räcker till när en riksrevisor avgår, om undantag från kostnadsmässig anslagsavräkning skulle åter- Detta gäller särskilt om riksrevisorn har kvar till ålderspension. Skälen för riksdagsstyrelsens bedömning Riksdagsstyrelsen noterar att utredningen inte föreslår någon förändring av möjligheterna till inkomstgaranti för en riksrevisor, och instämmer i utredningens bedömning i denna del. När det gäller riksrevisionsdirektören föreslår utredningen att inkomstgaranti bara bör vara möjligt under motsvarande förutsättningar som för en myndighetschef, dvs. om riksrevisionsdirektören har fyllt . Riksdagsstyrelsen, som instämmer i denna bedömning, noterar att pensionsåldern har höjts9 och förutsätter att regeringen justerar chefsförordningen om det anses motiverat. Även i övrigt instämmer riksdagsstyrelsen i utredningens bedömningar i fråga om en riksrevisionsdirektör. 5.5 Pensionsförmåner bör inte ändras Riksdagsstyrelsens bedömning: Pensionsförmåner för både riksrevisorn och riksrevisionsdirektören bör även fortsättningsvis vara utformade på samma sätt som för samtliga statsanställda och lämnas i enlighet med det gällande statliga pensionsavtalet. En eventuell överenskommelse om byte av avdelning inom ramen för pensionsavtalet PA 16 bör dokumenteras i nämndens beslut avseende den enskilda uppdragstagaren. Utredningens överväganden och förslag Den statliga tjänstepensionen är utformad på samma sätt för samtliga statsanställda och regleras genom det statliga pensionsavtalet. 2018/19:133, bet. 2019/20:SfU5, rskr. 2019/20:10. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG tjänstepension har statsanställda numera efter 30 statliga tjänsteår. omfattades statligt anställda av pensionsplanen PA-91, men för myndighetschefer fanns även vissa särbestämmelser för pensionsförmåner i de förordningar som reglerade myndighetschefers villkor. Särbestämmelserna för myndighetschefers pensioner är nu borttagna, och i takt med att f.d. myndighetschefer går i ålderspension omfattas enligt utredningen allt färre personer av de äldre bestämmelserna. Utredningen har inte funnit något som talar för att pensionsförmånerna påverkas negativt vid ett uppdrag som riksrevisor i förhållande till en anställning som myndighetschef under regeringen. Samma bestämmelser gäller för båda grupperna. Det finns enligt utredningen inte några skäl för att införa särbestämmelser för riksrevisorers pensionsförmåner. Riksrevisorers pensionsförmåner bör även fortsättningsvis lämnas i enlighet med de bestämmelser som reglerar detta för myndighetschefer under regeringen och i enlighet med det statliga pensionsavtalet. Till följd av ovanstående fattar inte nämnden beslut om de enskilda riksrevisorernas tjänstepensioner, eftersom en riksrevisor omfattas av bestämmelserna i det statliga pensionsavtalet. En statsanställd tjänsteman som omfattas av Avdelning II i pensionsavtalet PA 16 kan dock under vissa förutsättningar träffa en överenskommelse med arbetsgivaren om att han eller hon ska omfattas av Avdelning I. Enligt 1 § lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna ska nämnden, förutom lön, även besluta om en riksrevisors övriga anställningsförmåner. Om en riksrevisor som omfattas av Avdelning II önskar träffa en överenskommelse om att omfattas av Avdelning I, är det enligt utredningen nämnden som kan träffa en sådan överenskommelse med riksrevisorn. Enligt utredningen bör, i förekommande fall, en sådan överenskommelse om en enskild riksrevisors tjänstepension dokumenteras särskilt i nämndens beslutsprotokoll. Detsamma bör också gälla för en riksrevisionsdirektör. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inte några synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag och bedömning Riksdagsstyrelsen delar utredningens bedömning att det saknas skäl att införa särbestämmelser om riksrevisorers pensionsförmåner. Detsamma bör gälla även för riksrevisionsdirektörer och deras pensionsförmåner. Riksdagsstyrelsen delar även utredningens bedömning att det bör dokumenteras i nämndens beslut i fråga om den enskilde riksrevisorn respektive riksrevisionsdirektören att en överenskommelse som rör byte av avdelning inom ramen för pensionsavtalet PA 16 gjorts. 2019/20:RS7 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Riksdagsstyrelsens förslag En ny lag, lagen (2020:00) om restriktioner vid en riksrevisors och en riksrevisionsdirektörs övergång till annan verksamhet, ska införas och reglera prövning i form av karens och ämnesrestriktion för riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer som går över till annan verksamhet. Det som anges i lagen (2018:676) om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet ska även tillämpas för riksrevisorer respektive riksrevisionsdirektörer, men med den skillnaden att ett nytt uppdrag eller en ny anställning i statlig verksamhet också omfattas. Anmälningsskyldigheten gäller efter det att uppdraget som riksrevisor eller riksrevisionsdirektör avslutades. statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner ska pröva även riksrevisorers och riksrevisionsdirektörers övergång till annan verksamhet. för prövning av statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner meddelar en tidigare riksrevisor eller riksrevisionsdirektör en övergångsrestriktion, ska nämnden även besluta om ersättning. En tidigare riksrevisor eller riksrevisionsdirektör som inte har rätt till inkomstgaranti eller avgångsvederlag har rätt till ersättning som en övergångsrestriktion gäller, om personen till följd av restriktionen inte kan tillträda det nya uppdraget eller den nya anställningen eller etablera näringsverksamhet . Ersättningens storlek ska motsvara det belopp som personen fick i lön vid sin avgång. Ersättningen ska minskas i enlighet med vad som gäller för en riksrevisors eller en riksrevisionsdirektörs avgångsvederlag och inkomstgaranti. Riksdagsstyrelsens bedömning: statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioners ärenden om riksrevisorers och riksrevisionsdirektörers övergångsrestriktioner bör inte omfattas av någon ny sekretessbestämmelse. Inte heller bör nämndens namn ändras för att återspegla uppdraget att även pröva restriktioner för riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer. Utredningens överväganden och förslag samt bedömning Riksrevisorernas uppdrag, med i princip obegränsad möjlighet till insyn i offentlig verksamhet, kan innebära en risk för skada om informationen används otillbörligt när en riksrevisor lämnar sitt uppdrag. Förtroendet för riksrevisorsämbetet kan även påverkas av om en riksrevisor efter sin mandatperiod ingår ett anställnings- eller uppdragsförhållande i en organisation som är eller kan vara föremål för granskning, eller ett annat anställnings- eller uppdragsförhållande som kan medföra en risk för intressekonflikter. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Enligt utredningen får begränsningar i rätten att driva näring eller utöva ett yrke enligt 2 kap. 17 § första stycket regeringsformen endast införas för att skydda angelägna allmänna intressen och aldrig i syfte att enbart gynna vissa personer eller företag ekonomiskt. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att ett ställningstagande till vad som är ett angeläget allmänt intresse får göras från fall till fall, i enlighet med vad som kan anses vara acceptabelt i ett demokratiskt samhälle.10 I förarbetena till lagen (2018:676) om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet framhålls att det är av stor betydelse för allmänhetens förtroende för den styrande makten, politiker i allmänhet och samhället i stort hur statsråd och statssekreterare agerar eller uppfattas agera. Deras handlande efter avslutat uppdrag respektive anställning kan medföra stor skada för staten, t.ex. om de av allmänheten uppfattas använda sin upparbetade kunskap otillbörligt för att gynna enskilda intressen. Skadan kan vara såväl ekonomisk skada som minskat förtroende från allmänheten. Regeringens bedömning var att intresset av att införa en reglering av övergångsrestriktioner för statsråd och statssekreterare överstiger de men som de enskilda statsråden och statssekreterarna kan drabbas av till följd av regleringen.11 En riksrevisor ska granska hela den statliga statsförvaltningen och kan därigenom få obegränsad tillgång till mycket känslig information. Hur en riksrevisor agerar eller uppfattas agera är därför enligt utredningen av stor betydelse för allmänhetens förtroende för staten. Utredningen anser därför att det är förenligt med regeringsformen att införa en reglering om övergångsrestriktioner för riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer. Lagen om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet bör enligt utredningen tjäna som förebild för en reglering av karens för riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer. Riksrevisorers och riksrevisionsdirektörers övergångsrestriktioner bör dock regleras i särskild ordning. Det framstår nämligen som lämpligt att förhållanden som gäller myndigheter under regleras i en särskild lag. Den nya lagen om restriktioner för riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer föreslås i stort innehålla bestämmelser som motsvarar de som gäller för statsråd och statssekreterare, varför de uttalanden som görs i förarbeten till lagen om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet är relevanta även för den nya lagen. Övergångar mellan den offentliga och den privata sektorn leder enligt utredningen till en ökad risk för intressekonflikter. En typ av risk uppstår när den anställde fortfarande arbetar i staten och handlar om otillbörlig påverkan till följd av löften om ny anställning. En annan typ av risk som redovisas i förarbetena till lagen om övergångsrestriktioner för statsråd och statssekreterare avser situationen när personen har lämnat staten och börjat arbeta i privat verksamhet. I en sådan situation finns det risk för att den enskilde missbrukar 1993/94:117 s. 51. 2017/18:162 s. 21. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG information, kunskap eller kontakter med f.d. kollegor, vilket kan medföra skada för staten. Enbart misstanke om sådant missbruk innebär skada för sta- ten i form av minskat förtroende från allmänheten. När det gäller statsråd och statssekreterare omfattar alltså regleringen endast övergång till annan än stat- En riksrevisor, och även en riksrevisionsdirektör, får enligt utredningen omfattande information och kunskap om offentlig verksamhet, vilket kan leda till intressekonflikter när uppdraget upphör. användas otillbörligt och leda till både en ekonomisk skada och en förtroende- skada för staten. För att minska risken för skada och otillbörlig fördel ska en riksrevisor respektive riksrevisionsdirektör vara anmälningsskyldig vid över- gång till annan än statlig verksamhet, på motsvarande sätt som gäller för stats- råd och statssekreterare. Eftersom det grundläggande i uppdraget som riksrevisor är att oberoende och sakligt granska den statliga verksamheten kan dock även en övergång till annan statlig verksamhet vara känslig, i synnerhet om det sker efter det att uppdraget som riksrevisor avslutats. En övergång till en verksamhet som riksrevisorn har granskat eller kunnat granska kan leda till att allmänhet- ens förtroende för riksrevisorn ifrågasätts och att förtroendet för staten skadas. Det finns därför enligt utredningen ett behov av att kunna meddela övergångs- restriktioner även vid en övergång till annan statlig verksamhet. som avser att lämna eller har lämnat sitt uppdrag ska därför vara anmälnings- skyldig även vid sådan övergång. Med en ordning med endast en riksrevisor har denne ensam det yttersta ansvaret för myndigheten och för granskningsverksamheten. Riksrevisorn ska bl.a. kunna anförtro riksrevisionsdirektören den dagliga led- ningen av myndigheten och kunna överlämna granskningsuppgifter vid jävs- situationer eller vid annat förfall. Riksrevisorn ska även samråda med riksre- visionsdirektören innan han eller hon beslutar att ett granskningsärende ska Riksrevisionsdirektören kommer därför att få insikt i gransknings- verksamheten, även om han eller hon endast kommer att ansvara för ett be- gränsat antal enskilda granskningsärenden. Bestämmelserna i den föreslagna lagen om restriktioner bör därför enligt utredningen även gälla för en riksre- När det gäller själva prövningen kan enligt utredningen en övergång till annan än statlig verksamhet förväntas motsvara prövningen vid ett tidigare statsråds eller en tidigare statssekreterares övergång till annan än statlig verk- En övergångsrestriktion ska då beslutas om det finns en risk för att den känsliga information som en riksrevisor eller en riksrevisionsdirektör tagit del av kan leda till en ekonomisk skada för staten, en otillbörlig fördel för någon enskild eller att allmänhetens förtroende för staten skadas, om personen går över till den verksamhet som prövningen avser. Vid övergång till annan statlig verksamhet är det förtroendet för staten som helt står i centrum. Blotta misstanken om att en riksrevisor eller en riksrevisions- direktör i sin granskning har påverkats av förhoppningar eller löften om fram- 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG tida anställningar eller uppdrag skulle innebära en allvarlig skada. Enligt utredningen innebär det att det ska ske en prövning av om det finns en risk för att allmänhetens förtroende för staten skadas om riksrevisorn eller riksrevisionsdirektören övergår till en verksamhet som denna tidigare granskat eller haft i uppdrag att granska. En övergång som innebär att en riksrevisor, en tidigare riksrevisor, en riksrevisionsdirektör eller en tidigare riksrevisionsdirektör är aktuell för en anställning som myndighetschef för en förvaltningsmyndighet måste då enligt utredningens bedömning betraktas som särskilt känslig. Utredningen föreslår att riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer ska ha rätt till ersättning om en övergångsrestriktion meddelas på motsvarande sätt som gäller för ett tidigare statsråd eller en tidigare statssekreterare. Om en tidigare riksrevisor eller riksrevisionsdirektör har rätt till avgångsvederlag bör emellertid inte någon karensersättning lämnas enligt utredningen. Till skillnad från ett statsråd eller en statssekreterare kan en riksrevisor och även en riksrevisionsdirektör ha rätt till inkomstgaranti. Inte heller i ett sådant fall bör någon ersättning vid övergångsrestriktioner lämnas. I de fall då en tidigare riksrevisor eller riksrevisionsdirektör inte har rätt till avgångsvederlag eller inkomstgaranti föreslås ersättningen motsvara vad personen fick i lön när uppdraget avslutades. Ersättningen ska minskas i enlighet med vad som lämnas i avgångsvederlag och inkomstgaranti. Prövningen av om övergångsrestriktioner ska meddelas kan vara både svår och känslig, och det är angeläget att en tydlig praxis utvecklas för att säkerställa att bedömningen genomförs utifrån gemensamma utgångspunkter och på ett likartat sätt. statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner har inrättats för bedömning av frågor om just övergångsrestriktioner. Vid utformningen av de regler som gäller för nämndens verksamhet och sammansättning har dessutom beaktats att ärendena ska kunna behandlas från det att anmälan är fullständig. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att statsråds och statssekreterares övergångsrestriktioner får i uppgift att pröva även riksrevisorers och riksrevisionsdirektörers övergångsrestriktioner. Nämndens huvudsakliga verksamhet kommer även fortsättningsvis att omfatta prövning av restriktioner i samband med statsråds och statssekreterares övergång. Utredningen bedömer nämligen att det torde bli ovanligt att en prövning av eventuella restriktioner för en riksrevisor eller riksrevisionsdirektör aktualiseras. Det är därför enligt utredningen inte motiverat att ändra nämndens namn till följd av denna tillkommande uppgift. Nämndens uppgift att även pröva restriktioner vid riksrevisorers och riksrevisionsdirektörers övergång till annan verksamhet föreslås framgå av nämndens instruktion. I samband med att lagen om övergångsrestriktioner för statsråd och statssekreterare trädde i kraft infördes en bestämmelse i 32 kap. 6 b § lagen (2009:400) om offentlighet och sekretess, förkortad OSL, om att sekretess ska gälla för uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men, i ett ärende om prövning enligt lagen om restriktioner vid statsråds 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet. hör att gälla när ett slutligt beslut meddelas i ärendet. ningen att behovet av sekretess inte är lika starkt för en riksrevisors eller riks- revisionsdirektörs ärende hos nämnden, och att det därför inte är motiverat med en motsvarande sekretessbestämmelse. Förvaltningshögskolan respektive vid och Statskontoret tillstyrker utredningens förslag om övergångsrestriktioner. Även för lön till ombudsmän och riksrevisorerna tillstyrker utredningens förslag om riksrevisorers karens men efterlyser en språklig förenkling av 2 § i den föreslagna nya lagen. framhåller att det är utomordentligt viktigt att det ska gå att rekrytera de bästa krafterna till uppdrag som riksrevisor och att det därför finns anledning att noga följa utvecklingen av de föreslagna övergångsrestriktionerna för att säkerställa att det inte leder till oönskade effekter vad gäller de framtida rekryteringsmöjligheterna. anför att samma karensregler som gäller för statsråd och statssekreterare bör gälla även för riksrevisorer. Övergångsrestriktioner bör således bara omfatta övergång till privat verksamhet och inte statlig verksamhet. ställer sig bakom förslaget om övergångsrestriktioner för riksrevisorer men påtalar att det också kan finnas behov av en karenstid inför tillträdet av uppdraget som riksrevisor. Detta gäller särskilt om personen rekryteras från eller från en position som generaldirektör eller liknande då karens inte redan gäller enligt lagen (2018:676) om restriktioner vid statsråds och statssekreterares övergång till annan än statlig verksamhet, vilket blir extra angeläget med bara en riksrevisor. Utan att motsätta sig förslaget vill FAR påminna om den karenstid som gäller för revisorer i uppdrag för företag av allmänt intresse enligt 25 a § andra stycket lagen (2001:883) om revisorer, samt den karenstid som gäller för revisorer i alla uppdrag (25 a § första stycket samma lag). Det kan ifrågasättas om övergången från granskare till anställning hos ett granskningsobjekt för en riksrevisor skulle vara mindre känslig än övergången från revisor till ledande befattningshavare hos en revisionskund. Justitiekanslern lyfter fram frågan om det som ska gälla för riksrevisorn i fråga om karens m.m. också bör gälla för riksrevisionsdirektören. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Utredningen föreslår att en prövning av övergångsrestriktioner i form av karens och ämnesrestriktion för riksrevisorer och riksrevisionsdirektörer ska införas för övergång till både annan statlig verksamhet och privat verksamhet. anser att samma karensregler som gäller för statsråd och 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG statssekreterare, dvs. bara övergång till privat verksamhet, ska gälla även för riksrevisorer. Här vill riksdagsstyrelsen framhålla följande. En riksrevisor får omfattande information och kunskap om offentlig verksamhet, vilket kan leda till intressekonflikter när uppdraget som riksrevisor upphör och en ny anställning aktualiserats eller ingåtts. Informationen kan användas otillbörligt och leda till både ekonomisk skada och förtroendeskada för staten. Den typ av risk som inom statlig verksamhet kan uppstå handlar främst om otillbörlig påverkan till följd av löften om ett nytt uppdrag eller en ny anställning. Blotta misstanken om att en riksrevisor, eller i förekommande fall en riksrevisionsdirektör, i sin granskning har påverkats av löften om framtida anställningar eller uppdrag, eller förhoppningar om sådana, skulle innebära en allvarlig skada som enligt riksdagsstyrelsen motiverar en prövning om övergångsrestriktioner även innan övergång till annan statlig verksamhet. Riksdagsstyrelsen vill här dock särskilt framhålla att bedömningen av om det finns skäl att meddela en övergångsrestriktion i form av karens eller ämnesrestriktion alltid måste avgöras från fall till fall och med utgångspunkt från omständigheterna vid den aktuella övergången.