frsrdg · H704JO1 · 2019-11-12 00:00:00 — 3.Att den som begär handräckning på ett tydligt sätt har beskrivit vad handräckningen ska omfatta. 4.Att de åtgärder som den begärande myndigheten vill ha utförda verkligen omfattas av vad den myndigheten har rätt att göra. En materiell prövning av begäran, d.v.s. om en begäran överhuvudtaget bör göras eller inte, ska inte polisen göra. Den prövningen ansvarar den begärande myndigheten för. Om anser att behovet eller lämpligheten av den begärda åtgärden kan ifrågasättas, är det lämpligt att den myndighet som gjort framställningen uppmärksammas på detta så att frågan kan tas upp till omprövning I övrigt har det inte varit möjligt att inom ramen för denna utredning få fram ytterligare underlag som närmare beskriver vilka rutiner som gäller för kon- troll av de formella förutsättningarna för en begäran om handräckning vid myndigheten. I 2 § 5 punkten polislagen (1984:387) framgår att polisen vid sidan av sina huvuduppgifter ska fullgöra den verksamhet som ankommer på polisen en- ligt särskilda bestämmelser. Denna bestämmelse är grunden för att polisen ska bistå andra myndigheter med handräckning, vilket har sin grund i poli- sens särskilda befogenhet och kompetens till våldsanvändning (jfr 10 § po- lislagen). I brottmål får rätten besluta om rättspsykiatrisk undersökning i enlig[he]t med 1 § lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning. Om den misstänkte är på fri fot ska på begäran av den läkare som ska avge utlåtandet lämna biträde för att inställa den misstänkte till under- sökningen (13 § a. lag). Rätten får även besluta om att den misstänkte ska tas in på undersökningsenheten (10 § a. lag). Beslut om att en misstänkt ska genomgå rättspsykiatrisk undersökning gäller . Beslut om att någon ska tas in på undersökningsenhet (och som inte avser förordnande om fortsatt kvarhållande för undersök- ning) gäller dock inte och kan således överklagas (15 § a. lag). En polisman som har att verkställa en tjänsteuppgift ska ingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omstän- digheter. Måste tvång tillgripas, ska detta ske endast i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet ska uppnås (8 § po- lislagen). Polisanställda ska i kontakter med allmänheten med beaktande av om- ständigheterna och situationen agera så hänsynsfullt som möjligt, visa be- härskning och uppträda på ett sätt som inger förtroende (10 § polisförord- ningen [2014:1104]). är skyldig att lämna biträde för att inställa en misstänkt till en rättspsykiatrisk undersökning (13 § i lagen om rättspsykiatrisk under- sökning). RMV:s begäran kan enligt sin ordalydelse visserligen anses in- nefatta en begäran om sådant biträde. Av bilagorna till RMV:s begäran framgick att det fanns ett i vederbörlig ordning fattat beslut om att AA skulle genomgå rättspsykiatrisk undersökning. Det beslutet gällde omedel- bart och var alltså inte möjligt att överklaga. Enligt detta resonemang fanns det en skyldighet för att lämna det biträde som RMV be- gärde. Av handräckningsbegäran framgick dock att RMV begärt och erhållit beslut från domstol om att AA skulle tas in på undersökningsenheten i H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D av högst och att det beslutet inte hade vunnit laga kraft. I skälen till tingsrättens beslut angavs att AA, alltsedan beslutet om rättspsykiatrisk undersökning fattats, uppgett att han inte hade för avsikt att delta i någon undersökning och att han inte ville ha någon kontakt med vården. Även om det inte nämndes uttryckligen i RMV:s handräckningsbegäran fanns således skäl att anta att undersökningen av AA inte kunde genomfö- ras med mindre än att han togs in på enheten. Det fanns därmed anledning att ifrågasätta om det var behövligt eller lämpligt med biträde från Polis- myndigheten innan det beslutet hade vunnit laga kraft. Det hade därför varit önskvärt om vid beredningen av aktuell begäran om po- lishandräckning hade uppmärksammat RMV på nämnda förhållanden så att den nu aktuella händelsen hade kunnat undvikas. Det fanns även skäl för att kontakta RMV vid den formella prövningen av begäran om polishandräckning, eftersom det i be- gäran hänvisades till 10 § i lagen om rättspsykiatrisk undersökning. Den aktuella handräckningsbestämmelsen (13 §) hänvisar dock inte till 10 § utan till 7 § i nämnda lag och det torde därför inte finnas någon skyldighet för att biträda med handräckningsåtgärder utöver själva inställelsen till undersökningen. har förståelse för att RMV:s begäran och de bifogade dokumenten har framstått som svårförståeliga för berörda befattningsha- vare. Som redovisats ovan fanns det författningsstöd för ingripande, eftersom beslutet om att AA skulle genomgå aktuell undersök- ning gällde och inte var föremål för prövning i domstol. Även om det övergripande ansvaret för den som omfattas av ett ingri- pande av nu aktuellt slag ligger på den begärande myndigheten och orsaken till den aktuella händelsen i allt väsentligt inte kan hänföras till Polismyn- digheten, kan myndigheten inte annat än att beklaga det inträffade och det obehag som AA har utsatts för. instämmer avslutningsvis i polisområdeschefens be- dömning att de polismän som utförde aktuell handräckningsåtgärd har age- rat på ett föredömligt sätt. De har kontaktat RMV i enlighet med givna in- struktioner och har även gjort erforderliga kontroller när AA ifrågasatte in- gripandet. Till sitt remissvar bifogade RMV bl.a. ”Handledning – rättspsykiatrisk under- sökning och avgivande av utlåtande enligt lagen (1991:1137) om rättspsykiat- risk undersökning” och ett protokoll från ett sammanträde i RMV:s personal- ansvarsnämnd. I sitt remissvar anförde RMV i huvudsak följande (de bilagor som nämns har utelämnats): framställde berörd befattningshavare begäran om hand- räckning av AA till . AA befann sig då på fri fot och skulle enligt beslut av domstol genomgå en rättspsykiatrisk undersökning vid den rättspsykiatriska undersökningsenheten i . Begäran om handräckning framställdes av berörd befattningshavare till Polismyndig- heten innan beslutet från domstol om att AA skulle tas in vunnit laga kraft. informerade kriminaljourens handräckningsenhet rättspsykiatriska undersökningsenheten i om att AA eftersöktes av polis. Polisen informerade kort därefter enheten om att de var på väg in med AA. Polisen angav att AA uppgett att han överklagat beslutet om 2019/20 JO1 2 0 1 9 /2 0 J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D Berörd befattningshavare gick igenom handlingslistan i ärendet där beslut från saknades. Befattningshavaren kontaktade registrator på hovrätten för att efterhöra ärendets status och fick då reda på att beslutet om att ta in AA inte vunnit laga kraft. Behörig befattningshavare försökte kontakta centralvakten på enheten för att förhindra verkställig- heten. Så snart AA anlände till enheten försattes han på fri fot. AA hade då varit frihetsberövad utan laga grund från det att han omhändertogs av polis. I RMV:s rättspsykiatriska verksamhet tillämpas bl.a. lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning (LRU). RMV har också gett ut föreskrifter (HSLF-FS 2015:31) om rättspsykiatrisk undersökning, se bilaga 1. Vid RMV tillämpas också Handledning – rättspsykiatrisk undersökning och av- givande av utlåtande enligt lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk under- sökning, se bilaga 2. Av 10 § LRU följer att om en misstänkt som inte är häktad eller annars berövad friheten underlåter att inställa sig till en rättspsykiatrisk undersök- ning eller om det finns något annat skäl att anta att han inte kommer att frivilligt medverka till undersökningen, får rätten besluta att han ska tas in på undersökningsenheten. Av – rättspsykiatrisk undersökning och avgivande av utlåtande enligt lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning, avsnitt 1.6.2, framgår bl.a. att om en misstänkt som inte är häktad eller an- nars berövad friheten underlåter att inställa sig till en rättspsykiatrisk under- sökning eller om det finns något annat skäl att anta att personen inte kom- mer att frivilligt medverka till undersökningen, får domstol besluta att han eller hon ska tas in på undersökningsenheten. Domstolens beslut om intagning eller kvarhållande med stöd av 10 § LRU får överklagas särskilt. Beslutet om intagning får inte verkställas för- rän det har vunnit laga kraft, det vill säga räknat från den dag den misstänkte fick del av beslutet och under förutsättning att den miss- tänkte inte har överklagat beslutet. Berörd befattningshavare har med anledning av det inträffade beretts till- fälle att yttra sig och har härvid anfört bl.a. följande: Han känner till att begäran om handräckning kräver lagakraftvunnen dom. Det var ett misstag att inte kontrollera status för hovrättens beslut och att begära handräckning innan beslutet vunnit laga kraft. En förklaring är att den här typen av ärenden inte förekommer så ofta. Händelsen har föranlett ett disciplinärende vid RMV:s personalansvars- nämnd. Berörd befattningshavare har därvid, med hänsyn till omständig- heterna i ärendet och den oaktsamhet som han vid en sammantagen bedöm- ning visat, åsidosatt sina skyldigheter i anställningen i sådan omfattning att en disciplinpåföljd ansetts motiverad. Berörd befattningshavare har därför tilldelats en varning, se bilaga 3. AA fick möjlighet att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde chefsJO följande: H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D och har i sina remissvar redogjort för bestämmelser som har betydelse i ärendena. Som anförts ska enligt 13 § LRU, på begäran av den läkare som ska avge det rättspsykiatriska utlåtandet, lämna biträde för att inställa den misstänkte till undersökningen om denne är på fri fot. I det sammanhanget vill jag även nämna följande bestämmelser. Av 5 kap. 6 § första stycket föreskrifter (SOSFS 2005:29) om ut- färdande av intyg inom hälso- och sjukvården m.m. framgår att utlåtandet om den rättspsykiatriska undersökningen får avges av läkare som har specialist- kompetens i rättspsykiatri och läkare med erfarenhet från rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet som har specialistkompetens i allmän psykiatri eller barn- och ungdomspsykiatri och som av RMV förordnats att avge rättspsykia- triska utlåtanden. Enligt bestämmelsens andra stycke får , efter samråd med RMV, medge undantag från kravet på specialistkompetens. Verk- samhetschefen ska ansöka hos om att läkare med annan kom- petens får avge rättspsykiatriska utlåtanden m.m. Av 2 kap. 2 § första stycket i de av RMV nämnda föreskrifterna om rättspsykiatrisk undersökning, framgår att utlåtandet om den rättspsykiatriska undersökningen enligt 7 § LRU ska av- ges av en specialist i rättspsykiatri (rättspsykiater) vid undersökningsenheten eller av en annan rättspsykiater som RMV bestämmer. beslutade att AA skulle genomgå en rätts- psykiatrisk undersökning. beslutade tingsrätten, på begäran av RMV, att AA skulle tas in på undersökningsenheten. Hovrätten för Västra Sve- rige fastställde intagningsbeslutet . Hovrättens beslut fick överklagas . RMV:s enhetschef , som är legitimerad psykolog, framställde en begäran om polishandräckning av AA för verkställighet av intagnings- beslutet. I handräckningsbegäran angavs att omhändertagandet för inställelsen fick ske fr.o.m. vecka 22, dvs. Till begäran bifogades det ovannämnda hovrättsbeslutet. verkställde begäran om hand- räckning , varvid AA kom att felaktigt frihetsberövas under uppskattningsvis . Det har kommit fram att BB, som inte var läkare, saknade behörighet att begära polishandräckning av intagningsbeslutet. Det har även kommit fram att intag- ningsbeslutet inte hade fått laga kraft och därför inte fick verkställas. Jag kan konstatera att regleringen på området – liksom RMV:s skriftliga handledning – ger tydliga besked om när ett beslut om intagning enligt 10 § LRU får verkställas och vem som får begära handräckning. Den omständig- heten att BB framställde begäran om handräckning innan intagningsbeslutet fick verkställas tycks ha berott på ett enskilt misstag. Det finns dock skäl att se 2019/20 JO1 2 0 1 9 /2 0 J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D allvarligt på BB:s agerande eftersom det resulterade i att en person felaktigt frihetsberövades. Frågan om BB:s behörighet uppmärksammades först i slutskedet av JO:s handläggning. Av handlingarna i disciplinärende, som JO begärde in, framgår att beslutet om varning grundades även på den omständig- heten att BB saknade behörighet att framställa handräckningsbegäran. Jag fin- ner det anmärkningsvärt att RMV inte berörde behörighetsfrågan i sitt re- missvar. Jag noterar att BB inom ramen för disciplinärendet har tilldelats en varning för det inträffade och finner därför inte anledning att ytterligare kommentera handläggningen av AA:s ärende vid RMV. När det gäller är den centrala frågan om handräckningsgrup- pen har brustit vid kontrollen av de formella förutsättningarna för den aktuella handräckningen. Av remissvar framgår att det i myndighetens handbok om handräckning anges att det inom ramen för den formella prövningen av en handräckningsbegäran ska kontrolleras bl.a. att den som begär åtgärden har be- hörighet för det enligt delegation eller författning. Som framgått ovan är lag- stiftningen tydlig i frågan om att enbart vissa läkare får begära polishandräck- ning enligt 13 § LRU. I detta fall var handräckningsbegäran undertecknad av en enhetschef. Det framgick inte att denne var läkare. Det har inte heller kom- mit fram att berörd befattningshavare vid handräckningsgruppen vidtog någon åtgärd för att kontrollera om BB var behörig att begära handräckning. En sådan kontroll – som hade kunnat ske utan betydande arbetsinsatser, t.ex. genom telefonkontakt med RMV – borde ha gjorts. Den myndighet som verkställer handräckningar måste kunna utläsa av författ- ningar och domstolsbeslut när ett visst beslut får verkställas. Till handräck- ningsbegäran bifogades i detta fall hovrättens intagningsbeslut, där sista dag för överklagande framgick. Frågan är om berörd befattningshavare vid handräckningsgruppen borde ha förlitat sig på de uppgifter om verkställbarhet som fanns i handräckningsbegäran. Jag kan ha förståelse för Polismyndighet- ens synpunkt att handräckningsbegäran i förhållande till hovrättens beslut framstod som tvetydig i fråga om tidpunkten för intagningsbeslutets verkställ- barhet. Vid dessa förhållanden borde dock berörd befattningshavare vid handräckningsgruppen inte ha förlitat sig på uppgifterna i handräckningsbegä- ran. Denne borde i stället lämpligen ha tagit kontakt med RMV för att reda ut frågan. Jag vill dock framhålla att måste förvissa sig om att rättens beslut om intagning på undersökningsenheten har fått laga kraft. H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D Sammanfattningsvis kan , handräckningsgruppen, polisre- gion Väst, inte undgå kritik för de ovannämnda bristerna i den formella kontrol- len i handräckningsärendet. Den omständigheten att handräckningsgruppen hanterar ett stort antal handräckningsärenden medför inte att det inträf- fade framstår som ursäktligt. Jag förutsätter att följer upp det inträffade och vidtar lämpliga åtgärder så att liknande incidenter inte inträffar . En sådan åtgärd skulle kunna vara att införa tydliga rutiner för kon- troll av laga kraft i de fall då beslut inte får verkställas . En region har inom ramen för ett utvecklingssamarbete lämnat ut personuppgifter till tredje land i strid med gällande lagstiftning (Dnr 6794-2017, 6864-2017) Beslutet i korthet: Region lämnade inom ramen för ett utveck- lingssamarbete med Brigham and Women’s . (BWPO), med säte i , ut uppgifter ur patientjournaler till BWPO. Uppgifterna lämnades ut utan patienternas namn och personnum- mer men med angivande av ett löpnummer för varje patient (pseudonymi- sering). Patienternas personnummer och löpnummer bevarades i en refe- rensfil som inte lämnades ut till BWPO. ChefsJO uttalar inledningsvis att uppgifter ur patientjournaler typiskt sett är information som är mycket känslig ur integritetssynpunkt och som inom hälso- och sjukvården skyddas genom dels bestämmelser om hur person- uppgifter får behandlas, dels bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt. ChefsJO framhåller vidare att utvecklingsarbete som utförs på vetenskaplig grund och innefattar behandling av känsliga personuppgifter kräver etikgod- kännande, men har vid granskningen av dessa ärenden utgått från att det aktuella samarbetet enbart har innefattat annat kvalitets- och utvecklingsar- bete. I beslutet konstaterar chefsJO att de uppgifter som lämnades ut till BWPO inte var helt avidentifierade eftersom det med hjälp av referensfilen fortfarande var möjligt att identifiera enskilda individer. Uppgifterna var därmed att anse som personuppgifter. ChefsJO slår därefter fast att kraven i personuppgiftslagen för överföring av personuppgifter till tredje land inte var uppfyllda vid utlämnandet till BWPO. Regionen kritiseras för att ha läm- nat ut personuppgifter i strid med då gällande lagstiftning. När det gäller frågan om utlämnandets förenlighet med sekretesslagstift- ningen konstaterar chefsJO att pseudonymisering i sig kan medföra att det saknas risk för att en enskild person ska lida skada eller men, och att upp- gifterna därmed kan lämnas ut. Det är emellertid viktigt att en myndighet även vid utlämnande av uppgifter i pseudonymiserad form gör en noggrann sekretessprövning utifrån förhållandena i varje enskilt fall. I det här fallet fanns flera omständigheter som chefsJO anser borde ha manat till försiktig- 2019/20 JO1 2 0 1 9 /2 0 J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D het, bl.a. att utlämnandet avsåg uppgifter som dels var av mycket integritets- känsligt slag, dels rent generellt kan underlätta identifiering av enskilda in- divider. I vilken utsträckning det faktiskt har varit möjligt att identifiera en- skilda individer har inte kunnat klarläggas genom utredningen. Enligt chefsJO:s mening framstår det dock inte som osannolikt att s.k. bakvägs- identifikation i vissa fall skulle ha varit möjlig. ChefsJO konstaterar att ut- lämnandet inte tycks ha föregåtts av någon egentlig sekretessprövning hos regionen och är därför kritisk till hanteringen. Regionen kritiseras även för bristande dokumentation i ärendet. I två anmälningar som kom in till JO (dnr 6794-2017) och (dnr 6864-2017) framförde AA och BB klagomål mot Region och anförde i huvudsak följande: Region har ett pågående forskningssamarbete med Brigham and Women’s Hospital i . Regionen har skickat känsliga uppgifter ur pati- entjournaler till utan att det mottagande sjukhuset tecknat något sekre- tessavtal. Regionen har inte heller informerat berörda patienter. Anmälningarna remitterades till Region , , för yttrande. I sitt remissvar anförde i huvudsak följande: För att möta hälso- och sjukvårdens framtida utmaningar har Region land bedrivit ett omfattande förändringsarbete av hälso- och sjukvården i benämnt Framtidsarbetet. Ur Framtidsarbetets inledande analyser drogs slutsatsen att det fanns ett stort behov av en mer långsiktig strategi för hälso- och sjukvården i Region . Framtidsarbetet och de slutsatser som dragits i detta arbete ligger till grund för Region hälso- och sjukvårdsstrategi för perioden –2025 och som antogs av Regionfullmäktige . Stra- tegin har ett flertal fokusområden, bl.a. ska regionens hälso- och sjukvård präglas av flödes- och resurseffektivitet samt skapa goda förutsättningar för patientnära forskning vars resultat ska integreras i det löpande arbetet. Som ett led i Region förbättringsarbete bedriver regionen – lik- som andra landsting och regioner – analyser på vårddata i verksamheten. Ett problem är att regionen förfogar över en stor mängd olika data, men besitter inte själv fullt ut den expertis som krävs för att utnyttja denna kun- skap i form av analyser av vårdflöden, behandlingsmetoder och kostnader per patient . För att kunna utveckla kvalitén i vården finns ett behov av att kunna analysera fakta på gruppnivå. beslutade därför i Region om att godkänna tecknandet av ett flerårigt samarbetsavtal med Brigham and Women’s Hospital i , , gällande forskning och utveckling, att uppdra åt ordförande att teckna avtalet och att resultatet av samarbetet ska återredovisas till fortlöpande. Samarbetsavtal tecknades sedermera mellan Region och Brigham and Women’s . (BWPO). BWPO är den juridiska person som ansvarar för verksamheten vid sjukhu- H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D set Brigham and Women’s Hospital i (BWH), . Samarbetet sträcker sig enligt avtalet t.o.m. . Av avtalet framgår bl.a. att parterna ska iaktta tystnadsplikt avseende alla uppgifter inom ramen för samarbetet. Det finns flera anledningar till att Region har valt att samarbeta med BWPO. BWPO har lyckats väl i sitt utvecklingsarbete av BWH:s verk- samhet, och det finns många likheter med den förändringsresa Region land behöver göra. BWPO har optimerat sin akutsjukvård och genomfört de förändringar i arbetssätt som Region har framför sig. BWH ran- kas vidare som en [ett] av topp tio sjukhus, liksom bland akutsjuk- hus. Sjukhuset har också en erkänt högkvalitativ forskning som kan stimu- lera till ökad forskning och höjd kunskapsnivå i . Sjukhuset samar- betar med bl.a. . Samarbetet har av bedömts, kort sagt, vara förenligt med och nödvändigt för regionens lång- siktiga hälso- och sjukvårdsstrategi (se ovan). Det övergripande syftet med samarbetet är att ”optimize the level of care and at the same time increase quality of care, reduce costs and increase the patient satisfaction.” I korthet stipulerar samarbetsavtalet följande gemen- samma arbete: 1.Utveckla metoder för att analysera de data som redan finns i Region . 2.Utveckling av akutprocessen med syfte att förbättra akutvården i Hal- land. 3.Skapa utökade möjligheter till forskning inom Region . I det följande uppehåller sig yttrandet vid punkten 1 ovan (”Utveckla me- toder för att analysera de data som redan finns i Region ”). Som framhållits är flödes- och resurseffektivitet ett av fokusområdena i Region hälso- och sjukvårdsstrategi för att optimera tillgängliga resurser. Vad som avses här är analyser av hälso- och sjukvårdens flöden på systemnivå, identifiera problemområden och kunna förutse vilka effek- ter olika åtgärder kan ge. Det kan handla om att identifiera t.ex. inadekvat läkemedelsbehandling av vissa diagnoser, bristande uppföljning av ut- skrivna patienter från den slutna vården, t.ex. vid akutsjukvård, eller hälso- relaterade (dolda) risker som inte uppmärksammas i tillräcklig[t] hög grad, t.ex. hjärtsvikt samt komplext sjuka patienter. Identifieringen av sådana brister i verksamheten kan ske medelst datorsimuleringar baserade på till- gängliga data. Som referenser för att hitta ”flaskhalsar” och avvikelser kan man använda riktlinjer för vård, t.ex. nationella riktlinjer, eller jämförelsetal från . En anledning till att Region inledde ett samarbete med BWPO inom forskning och utveckling på hälso- och sjukvårdens område är att BWPO besitter en unik kompetens inom flödes- och resurseffektivitet och datorsimulering. Det stod därför tidigt klart i samarbetet mellan Region och BWPO att BWPO skulle bygga upp en data- och simulerings- miljö för sådana analyser åt regionen – på plats i . Denna data- och simuleringsmiljö, benämnd (Strategisk HälsoAnalysPlattform) färdigställdes . bygger i stort på de metoder och analysverktyg som BWPO själva använder. För att kunna bygga krävdes en ingående analys av befintliga data i olika vårdadministrativa system som regionen förfogade själv över. Det förutsatte, enkelt uttryckt, ett förarbete i form av en ”kartläggning” av befintliga typer av data, datastrukturer, dataflöden och vårdprocesser inom regionens hälso- och sjukvårdsverksamhet. Sådana analyser behövde dess- utom göras på individuella patientflöden. Eftersom analysverktyg och till- gänglig datakompetens fanns i BWPO:s datacenter i , övervägdes ett utlämnande av data från Region hälso- och sjukvårdsproduktion till BWPO. 2019/20 JO1 2 0 1 9 /2 0 J O1 H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D