frsrdg · H704JO1 · 2019-11-12 00:00:00 — Enligt 1 kap. 6 § första stycket fängelselagen (2010:610), FäL, får verkstäl- ligheten inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som föl- jer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Av 4 kap. 1 § FäL framgår att en intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus , om det inte finns synnerliga skäl mot det. Av 4 § fängelseförordningen (2010:2010), FäF, framgår att för att ord- ningen eller säkerheten i anstalt ska kunna upprätthållas ska de intagna följa 1.de villkor som gäller för verkställigheten, 2.de rutiner som gäller i anstalten, 3.de anvisningar som personalen ger, och 4.de begränsningar som gäller om var rökning får ske. Av 1 kap. 25 § i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (2011:1), FARK Fängelse, framgår att en intagen inte får röka inomhus. Rökning får ske utomhus på tid och plats som Kriminalvården anvisar. Av 5 kap. 7 § FARK Fängelse framgår att en intagen inte får ta emot och inneha rökverk och tillbehör, annat än i samband med tillåten rökning. Vad gäller promenadtid konstaterar att de intagna på an- stalten givits tillfälle till en timmes daglig utomhusvistelse. har anstalten erbjudit intagna ytterligare utomhusvistelse . Med anledning av att utomhusvistelser misskötts har den extra promenadtiden av säkerhetsskäl ställts in . Detta har inte enbart föranletts av AA:s misskötsamhet, åtminstone en misskötsamhet kopplad till extra promenadtid hade konstaterats . Möjligheter att tillsätta extra personal för att visitera intagna och bostadsrum efter in- smugglade cigaretter har av resursskäl inte funnits. Det har i utredningen inte framkommit uppgifter som visat att anstalts- personal namngett AA, meddelat andra intagna om att han var misstänkt för rökning inomhus vid aktuellt tillfälle eller att någon säkerhetsrelaterad situation uppkommit med anledning av de inställda promenaderna. Det är av stor betydelse att cigaretter inte smugglas med in på avdelning- arna efter avslutad promenadtid, dels för att upprätthålla rökförbudet inom- hus, dels för att trygga säkerheten i anstalten. Vad gäller antalet cigaretter har anstalten gjort bedömningen att antalet cigaretter ska begränsas till två stycken per promenadtillfälle. Intagna har skriftligen informerats om begränsningen. JO har tidigare prövat Kriminalvårdens möjlighet att be- gränsa antalet cigaretter som intagna får inneha under promenadtid. 2 0 1 9 /2 0 J O1 KR I M I N A L V Å R D att det borde vara möjligt att i en anstalts lokala ordningsregler begränsa antalet cigaretter som tillåts under promenadtid av bl.a. säkerhetsskäl (JO:s beslut , dnr 5749-2008). Såvitt avser dörren mellan avdelningarna har det inte framkommit upp- gifter om när och hur länge avdelningsdörren varit stängd. Det finns inga särskilda rutiner gällande huruvida den ska stå öppen eller inte. Dörren kan hållas stängd av säkerhetsskäl, men anstalten har angett att den ibland kan lämnas öppen för att t.ex. skapa bättre möjligheter till gemensamhet för de intagna på aktuella avdelningar. AA fick tillfälle att yttra sig över Kriminalvårdens remissvar. I ett beslut anförde chefsJO följande: Kriminalvården har redogjort för relevant rättslig reglering. Enligt AA ställdes samtliga intagnas extra promenadtillfällen in eftersom han hade brutit mot rökförbudet inomhus i anstalten. Kriminal- vården anger i remissvaret att misskötsamheten rapporterades och att anstalten beslutade att dra in de extra promenaderna för samtliga intagna på nedre plan den nästkommande helgen. En liknande misskötsamhet kopplad till extra promenadtid ska enligt Kriminalvården ha in- träffat även . I remissvaret anförs att det av resursskäl inte funnits möjligheter att tillsätta extrapersonal för att visitera intagna och bostadsrum efter insmugglade cigaretter. Vad som framkommit genom utredningen om de inställda extra promena- derna och om anledningen till beslutet att ställa in dessa utgör inte grund för kritik eller någon annan åtgärd från JO:s sida. Enligt AA ska han ha namngetts inför andra intagna och pekats ut som or- saken till beslutet om att dra in de extra promenaderna. Uppgifterna är allvar- liga men har tillbakavisats av Kriminalvården. Ord står alltså mot ord, och jag bedömer inte att ytterligare utredning skulle vara meningsfull. Det som har kommit fram utgör således inte grund för att uttala någon kritik mot anstalten i denna del. Begränsning av antalet cigaretter per promenadtillfälle () avgjorde ett mål om rökförbud inom kriminalvården (RÅ 2010 ref. 9). Målet gällde bl.a. frågan om Kriminalvården hade rätt att avslå en intagens begäran att få röka på sitt bostadsrum med hänvisning till ett generellt förbud mot rökning inomhus i an- stalten. Till följd av förbudet hade de intagna endast möjlighet att röka utomhus och på av anstalten särskilt angivna platser. HFD fann att övervägande skäl talade för att ett beslut om ett generellt eller i vart fall långtgående rökförbud som i stor utsträckning drabbar intagna i an- stalt borde ha stöd i lag. I skälen för HFD:s avgörande anförs bl.a. att rökning inte är en rättighet men att det är en frihet som av tradition tillkommer vuxna och att ett rökförbud för intagna i anstalt kan bli betydligt mer kännbart för KR I M I N A L V Å R D dessa än för t.ex. besökare eller anställda. De intagna kan inte välja bort en anstalt som upprätthåller ett strikt rökförbud, och de kan inte heller lämna lo- kalerna för att röka när de så önskar. Ett frihetsberövande kan också pågå under en mycket . De intagna kan dessutom drabbas av sanktioner om de inte respekterar ett rökförbud som råder i anstalten. Domstolen fann att inte minst sanktionsmöjligheten motiverade en restriktiv tolkning av möjligheterna att be- sluta om inskränkningar i de intagnas tidigare friheter utan särskilt stöd i lag och att avsaknaden av lagbestämmelser om rökförbud inte utan vidare kunde tolkas som en frihet för Kriminalvården att bestämma i sådana frågor. Efter HFD:s avgörande har JO i flera beslut prövat om Kriminalvården har rätt att begränsa det antal cigaretter som en intagen får inneha under promenad (se t.ex. JO 2010/11 s. 244). I beslutet i nämnda ärende hänvisar JO bl.a. till att HFD i sitt avgörande konstaterade att det i viss utsträckning är nödvändigt för Kriminalvården att reglera i vilken utsträckning rökning kan tillåtas i myndighetens lokaler utan att säkerheten i verksamheten äventyras. JO bedömde att det borde vara möjligt att i särskilt upprättade ordningsregler ta in regler om det antal cigaretter som de intagna tillåts att inneha under pro- menadtid. Enligt 1 kap. 6 § fängelselagen får verkställigheten inte innebära andra be- gränsningar i den intagnes frihet än vad som följer av lagen eller vad som är nödvändigt för att ordningen och säkerheten ska kunna upprätthållas. I förar- betena till denna bestämmelse (prop. 2009/10:135 s. 65) anförs följande: I vissa fall måste Kriminalvårdens befogenhet att vidta en åtgärd som inne- bär en begränsning i den intagnes frihet regleras uttryckligt och uttöm- mande i lag. Det avser t.ex. åtgärder som omfattas av grundlagsskyddet i 2 kap. 6 § regeringsformen mot bl.a. kroppsvisitation och undersökning av förtroliga försändelser. Mindre ingripande begränsningar i den intagnes fri- het måste dock, utan att de regleras särskilt, med nödvändighet följa av att Kriminalvården har i uppdrag att upprätthålla ordningen och säkerheten i anstalt. Det kan t.ex. avse vissa former av övervakning av den intagne i anstalt (jfr prop. 2004/05:34 s. 37 f.), men också den intagnes skyldighet att följa de rutiner som gäller i en anstalt och de anvisningar som ges av kri- minalvårdspersonal. För att garantera en human och rättssäker kriminalvård bör det nu anförda komma till uttryck i fängelselagen på så sätt att det anges att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes fri- het än som följer av lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. För att ordningen eller säkerheten i en anstalt ska kunna upprätthållas ska de intagna, enligt 4 § första stycket fängelseförordningen, följa de villkor som gäl- ler för verkställigheten, de rutiner som gäller i anstalten, de anvisningar som personalen ger och de begränsningar som gäller för var rökning är tillåten. En- ligt 15 kap. 5 § fängelselagen och 41 § fängelseförordningen får regeringen och Kriminalvården meddela ytterligare föreskrifter om verkställighet av lagen och förordningen. I 1 kap. 25 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (FARK Fängelse) anges att en intagen inte får röka inomhus samt att rökning får ske utomhus på tid och plats som Kriminalvården anvisar. Enligt 5 kap. 7 § FARK Fängelse får en intagen inte ta emot och inneha rökverk och tillbehör, annat än i samband med tillåten rökning. 2019/20 JO1 2 0 1 9 /2 0 J O1 KR I M I N A L V Å R D Som framgår av redogörelsen ovan för förarbetena till 1 kap. 6 § fängelse- lagen innehåller lagen inte någon uttömmande reglering av hur övervakningen i anstalt ska vara utformad. Vissa inskränkningar följer utan att det anges sär- skilt av Kriminalvårdens uppgift att bl.a. effektivt upprätthålla ordningen och säkerheten. Vid varje kontroll- och tvångsåtgärd som vidtas måste den s.k. proportion- alitetsprincipen iakttas. Denna princip, som kommer till uttryck i 1 kap. 6 § andra stycket fängelselagen, innebär att en intresseavvägning ska göras i syfte att pröva om olägenheterna med åtgärden står i rimlig proportion till vad som står att vinna med den. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Frågan i ärendet är om Kriminalvården har rätt att begränsa det antal ciga- retter som en intagen tillåts att inneha i samband med promenad samt hur långt- gående en sådan begränsning i så fall får vara. Som Kriminalvården anfört i sitt remissvar är det av stor betydelse att cigaretter inte smugglas in på avdelning- arna efter avslutad promenadtid, dels för att upprätthålla rökförbudet inomhus, dels för att trygga säkerheten i anstalten. Jag känner till att det förekommer att intagna försöker tända insmugglade cigaretter på olika sätt, som i varierande grad medför risk för brand. För att hantera dessa problem har olika verksam- hetsställen tillåtits att lösa saken på olika sätt. I vissa anstalter delas ett visst antal av de intagnas cigaretter ut av personalen medan andra anstalter låter de intagna få tillgång till sina cigarettpaket under promenaden. Det finns även an- stalter som förvarar de intagnas cigaretter i skåp belägna i anslutning till pro- menadgården och till vilka de intagna har nyckel. En mer generös tillgång till cigaretter kompletteras i regel med andra kontrollåtgärder, exempelvis kropps- visitationer som utförs stickprovsvis, för att undvika insmuggling. I det nu aktuella ärendet har anstalten beslutat att begränsa antalet cigaretter per promenadtillfälle och intagen. Intagna har enligt vad som framgår av remissvaret skriftligen informerats om begränsningen. Enligt min uppfatt- ning finns det inget i nuvarande regelverk som hindrar att en anstalt inför så- dana begränsningar antingen i sina lokala rutiner eller genom ett särskilt beslut med anledning av inträffade händelser, under förutsättning att begränsningen är nödvändig av säkerhetsskäl. Frågan om vilka begränsningar och kontrollåtgärder som faktiskt är nödvän- diga av säkerhetsskäl måste bedömas av Kriminalvården. Jag kan konstatera att det i ärenden som rör andra anstalter har förekommit uppgifter om begräns- ningar till tre eller fem cigaretter per promenadtillfälle. I vissa anstalter före- kommer inga begränsningar. Jag har stor förståelse för att regleringen av de intagnas tillgång till sina cigaretter i samband med promenad kan uppfattas som godtycklig. Jag inser att förutsättningarna för alternativa sätt att han- tera säkerheten kan skilja sig åt mellan anstalterna. Enligt min mening är det ändå otillfredsställande att intagnas möjligheter att röka skiljer sig så mycket åt, utan att Kriminalvården närmare har redovisat hur den lagstadgade propor- tionalitetsbedömningen gjorts och vilka alternativa lösningar som funnits att tillgå. I sitt yttrande i det ovannämnda ärendet JO 2010/11 s. 244, där anstalten hade begränsat antalet cigaretter till fem per promenadtillfälle, uppgav Krimi- nalvården att myndigheten hade för avsikt att utvärdera vilka metoder som gett KR I M I N A L V Å R D bäst resultat för att sedan genomföra dessa i organisationen. Det framgår inte av utredningen i det nu aktuella ärendet om någon sådan utvärdering har kom- mit till stånd. I detta ärende har anstalten begränsat antalet tillåtna cigaretter till två per promenadtillfälle, dvs. i praktiken två cigaretter per dag om inte någon extra promenad medges. Jag kan konstatera att det framstår som en mycket långtgå- ende begränsning av de intagnas möjligheter att röka och att det inte har redo- visats någon närmare motivering till varför det skulle vara otillräckligt att be- gränsa antalet cigaretter till exempelvis fem eller tre. Mot bakgrund av vad som framkommit om anledningen till den begränsning som anstalten infört och med beaktande av att förutsättningarna att hantera säkerheten varierar mellan olika anstalter har jag emellertid inte tillräckligt underlag för att hävda att den beslu- tade begränsningen är oproportionerlig. Jag vill avslutningsvis understryka det angelägna i att lika fall behandlas lika inom och att det uttryckliga krav på proportionalitet som fram- går av 1 kap. 6 § fängelselagen faktiskt upprätthålls i verksamheten. Jag för- väntar mig att Kriminalvården ser över de olika metoder som anstalterna an- vänder för att förhindra insmuggling av cigaretter på avdelningarna och över- väger möjligheterna att få till stånd ett mer enhetligt förhållningssätt i frågan. Det som AA har anfört i övrigt ger inte anledning till något uttalande från min sida. Kriminalvården har bedrivit häktesverksamhet i bristfälliga lokaler (Dnr 1387-2017) Beslutet i korthet: bedriver Kriminalvården en provisorisk häktesverksamhet i arrest i . I samband med en Opcat-inspektion 2013 uttalade chefsJO att Kriminalvården allvarligt borde överväga lämpligheten av att fortsättningsvis placera häktade i loka- lerna. Efter en andra Opcat-inspektion 2016 ansåg chefsJO att Kriminalvår- den, om inte omedelbara åtgärder vidtogs, skulle upphöra med att placera häktade personer i lokalerna. I tiden därefter har det skett vissa förändringar i lokalerna. Vidare är Kriminalvårdens avsikt att lokalerna enbart ska an- vändas för placering av intagna med restriktioner. Trots dessa förändringar kvarstår enligt chefsJO det faktum att de nuvarande lokalerna inte är läm- pade att bedriva häktesverksamhet i. geografiska läge är enligt chefsJO inte ett tillräckligt tungt vägande skäl för att kunna motivera att häktade placeras i de nuvarande lokalerna. Den enda rimliga lösningen är således att Kriminalvården slutar att använda de nuvarande lokalerna som häkte och inte återupptar häktesverksamheten i förrän det finns ändamålsenliga lokaler. Enligt beräknas nya häkteslokaler kunna tas i drift . I ett beslut anförde chefsJO följande: 2019/20 JO1 2 0 1 9 /2 0 J O1 KR I M I N A L V Å R D bedriver Kriminalvården en provisorisk häktesverksamhet i Polis- myndighetens arrest i . Kriminalvården ansvarar för driften av verk- samheten i arresten som – förutom nio häktesplatser – består av tre platser för anhållna och gripna samt fyra platser för personer som omhändertagits med stöd av lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. Samtliga rum som används för frihetsberövande ligger i en gemensam korridor. När det i det följande talas om häktet , är det de nio häktesplatserna i arrest som avses. har inspekterat Kriminalvården, häktet . Efter den första inspektionen (dnr 6386-2013) uttalade dåva- rande chefsJO att hon ansåg att häkteslokalerna var direkt olämp- liga att bedriva häktesverksamhet i och att Kriminalvården allvarligt borde överväga lämpligheten av att fortsättningsvis placera häktade i lokalerna. Till grund för detta uttalande låg att häktet saknade gemensamhetsutrymmen och motionslokal samt att besökare togs emot i ett rum inne i själva häkteslokalerna och alltså inte på en särskilt anpassad besöksavdelning. De intagna kunde vi- dare inte se ut från bostadsrummens fönster och inte heller tillgodogöra sig dagsljus på promenadgården. Vid en uppföljande inspektion (dnr 872-2016) konstaterades att det inte hade gjorts några förbättringar sedan den förra inspektionen. ChefsJO Fura fann inte skäl att ompröva sitt tidigare ställningstagande och ut- talade bl.a. följande: Häktesledningen har uppgett att det finns planer på att bygga ett nytt häkte, men att det inte finns något finansierat beslut med fastställd tidsplan. Oav- sett om en sådan plan antas anser jag att Kriminalvården, om inte omedel- bara åtgärder vidtas, ska upphöra med att placera häktade personer i nuva- rande lokaler. Kriminalvården uppmanades att senast återkomma med en redo- görelse för vilka åtgärder som myndigheten hade vidtagit. I en återrapportering gjorde Kriminalvården inte någon annan bedömning än JO i fråga om de brister som påtalats beträffande häktet Öster- sund. Kriminalvården uppgav vidare att myndigheten kommit överens med Po- lismyndigheten om att begära av fastighetsägaren att få vissa förändringar av lokalerna gjorda. Bland annat önskade Kriminalvården åtgärder för att förbättra tillgången till dagsljus i bostadsrummen och på rastgården. Däremot bedömde Kriminalvården inte att det fanns möjlighet att vidta åtgärder för att skapa ge- mensamhetsutrymmen, motionslokal och ett besöksrum utanför den s.k. häk- teskorridoren. Dessa brister skulle man kunna åtgärda först genom att bygga ett nytt häkte, som var under projektering. KR I M I N A L V Å R D 2019/20 JO1 genomfördes även inspektioner av arresten i . Efter inspektionen 2016 begärde JO en återrapportering från . Den visade bl.a. att den översta delen av fönstren, , numera är klarglas. Vidare fanns det planer på att höja och snedställa taket över rastgården – som även används av intagna i häktet – för att öka ljus- och luftinsläpp. Arbetet beräknades pågå och vara färdigt . Mot bakgrund av Kriminalvårdens redovisning av de åtgärder myndigheten vidtagit beslutade jag att inom ramen för detta ärende ytterligare utreda förhål- landena i häktet . Kriminalvården uppmanades att återkomma med en redovisning om 1.vilka överväganden Kriminalvården gjort avseende situationen för intagna ihäktet mot bakgrund av att myndigheten inte gör en annan bedömning än JO avseende de brister som JO påtalat men ändå har valt att fortsätta med häktesverksamhet i nuvarande lokaler 2.statistik över antalet inskrivningar och vistelsetider för intagna i häktet Ös- tersund fr.o.m. t.o.m. 3.vilka lösningar som undersökts avseende sysselsättning, motion och besök 4.tidpunkten för när det nya häktet som projekteras kan beräknas börja bygg- as och när det kommer att vara färdigställt. Kriminalvårdens remissvar kom in till JO . Genom gene- raldirektör uppgav Kriminalvården i huvudsak följande: Det finns behov av att även fortsättningsvis bedriva häktesverksamhet i Ös- tersund. Kriminalvården delar dock JO:s uppfattning att nuvarande häktes- lokaler i har sina begränsningar, och ett nytt häkte är därför un- der projektering, med byggstart . I avvaktan på att det nya häktet driftsätts har Kriminalvården anpassat häktesverksamheten i till att övergå till ett restriktionshäkte där i princip endast intagna som saknar rätt till gemensamhet med andra intagna är placerade. En rad åtgärder har vidtagits för att förbättra de intagnas förhållanden , som en högre personaltäthet och ett närmare klient- arbete med inriktning på isoleringsbrytande aktiviteter. Det förs även en dialog med om förbättringar av rastgården. Förberedel- ser finns att vid behov utvidga befintliga möjligheter för sällskapsutrym- men genom att använda ett bostadsrum för förströelse. JO har inlett ett ärende för utredning av förhållandena i häktet och för uppföljning av JO:s två tidigare inspektioner av häktet (JO:s ären- 2 0 1 9 /2 0 J O1 KR I M I N A L V Å R D den dnr 6386-2013 och 872-2016). JO har begärt att Kriminalvården ska redovisa sina överväganden att fortsätta bedriva verksamheten i lokalerna, trots de påtalade bristerna avseende de intagnas situation i häktet, och de lösningar som undersökts avseende sysselsättning, motion och besök i lo- kalerna. Kriminalvården ska också redogöra för antalet inskrivningar och vistelsetider för intagna i häktet till och med och precisera när det nya häktet beräknas börja byggas och vara färdigställt. Kriminalvården bedriver sin häktesverksamhet i i Polismyndig- hetens förvaringslokal. Kriminalvården ansvarar för driften av verksam- heten i förvaringslokalen. Verksamheten omfattar utöver häktade även an- hållna och gripna personer samt personer som omhändertagits enligt lagen om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB). Förvaringsloka- len har sammanlagt 16 platser, varav nio platser för häktade, tre platser för anhållna och gripna och fyra platser för omhändertagna personer enligt LOB. Hyreskontraktet avseende förvaringslokalen är tecknat mellan Polis- myndigheten och fastighetsägaren . Kriminalvården har tillgång till lokalen med stöd av en överenskommelse med Polismyndig- heten om samverkan mellan myndigheterna. Överenskommelsen innebär i huvudsak att Kriminalvården ansvarar för driften av verksamheten medan ansvarar för lokalerna. Behovet av ett häkte i anses vara stort. Det hänger samman med geografiska belägenhet och de långa och tidsödande trans- porter inom rättsväsendet som med nödvändighet skulle uppstå om det inte fanns något häkte i . De verksamhetsbetingelser och samhälls- hänsyn som Kriminalvården har att beakta när myndigheten utformar sin lokalförsörjning motiverar därför att häktesverksamhet bedrivs i , jfr 3 § förordningen med instruktion för Kriminalvården och 3 § myndig- hetsförordningen. Meningen med överenskommelsen och den valda modellen för arrest- och häktesverksamheten i är att genom samverkan med Polis- myndigheten ta till vara på de fördelar som kan vinnas såväl för enskilda som för staten som helhet. Drift av småskaliga arrester och häkten är mycket resurskrävande. Genom överenskommelsen mellan Polismyndig- heten och Kriminalvården skapas förutsättningar för att kunna bedriva en ändamålsenlig och effektiv arrest- och häktesverksamhet i . Den valda lösningen innebär att häktespersonalen tidigt i processen ges möjlig- het att skapa sig en god kännedom om brottsmisstänkta. Det underlättar säkerhetsarbetet och arbetet med att kunna erbjuda individanpassade hjälp- och stödinsatser i de fall där den som grips och anhålls senare häktas. För- varingslokalens geografiska placering underlättar de intagnas möjligheter att ta emot besök av närstående. Den innebär också kortare och mindre kostsamma transporter till polis och domstol. Förvaringslokalen är belägen på markplan i en flervåningsbyggnad. De in- tagnas bostadsrum i förvaringslokalen är belägna på rad med kortsidan mot en korridor som löper genom hela lokalen. Ingången till förvaringslokalen är på ena sidan av korridoren medan på andra sidan finns en utgång till övriga lokaler i byggnaden. I mitten av korridoren mittemot bostadsrummen finns ett besöksrum som är ungefär dubbelt så stort ett bostadsrum. På ena sida av besöksrummet finns daktningsrum och på andra sidan ett kontorsrum som används av förva- ringslokalens vakthavande befäl. Bredvid kontorsrummet finns ett under- KR I M I N A L V Å R D sökningsrum som är förbehållet för intagnas besök hos häktets sjuksköterska och läkarundersökningar. Förvaringslokalen saknar gemensamhetsutrymmen för intagna utöver be- fintligt besöksrum. Någon möjlighet att tillfälligt dela av korridoren för att två eller fler bostadsrum med tillhörande del av korridoren ska kunna an- vändas som gemensamhetsutrymme finns inte.